OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comissari Europeu d'Assumptes Pesquers i Marítims

El Comissari Europeu d'Assumptes Pesquers i Marítims és un membre de la Comissió Europea responsable de la política comuna dels assumptes pesquers de la Unió Europea (UE). La UE té 150.000 km de costa i la zona econòmica exclusiva més gran en el món amb 25 milions de km².
L'actual comissari responsable d'aquesta àrea és la grega Maria Damanaki.

## Orígens

En la formació de la Comissió Jenkins el gener de 1977 s'incorporà a la Comissió Europea els afers relacionats amb els assumptes pesquers, sent integrats a la cartera del Comissari Europeu d'Agricultura, passant a denominar-se Comissari Europeu d'Agricultura i Assumptes Pesquers, denominació que estigué present entre 1977 i 1993, així com entre 1999 i 2004. En la Comissions Delors III, Santer, Marín aquesta cartera ha estat denominada Comissari Europeu d'Assumptes Perquers, adoptant la denominació de Comissari Europeu d'Assumptes Pesquers i Marítims en la Comissió Barroso a partir de 2004.

## Llista de Comissaris d'Assumptes Pesquers i Marítims

| Comissió | Nomenament | Remoció | Nom | Estat | Partit |
| Comissari Europeu d'Agricultura i Assumptes Pesquers ||||||
| Jenkins |
| Jenkins | 6 de gener de 1977 | 5 de gener de 1981 | Finn Olav Gundelach | Dinamarca | ind. |
| Thorn |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 13 de gener de 1981 | Finn Olav Gundelach | Dinamarca | ind. |
| Thorn | gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | Poul Dalsager | Dinamarca | S |
| Delors I |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 5 de gener de 1989 | Frans Andriessen | Països Baixos | CDA |
| Delors I | 6 de gener de 1986 | 5 de gener de 1989 | António Cardoso | Portugal | PSD |
| Delors II |
| Delors II | 6 de gener de 1989 | 5 de gener de 1993 | Manuel Marín | Espanya | PSOE |
| Comissari Europeu d'Assumptes Pesquers ||||||
| Delors III |
| Delors III | 6 de gener de 1993 | 22 de gener de 1995 | Ioannis Paleokrassas | Grècia | ND |
| Santer |
| Santer | 23 de gener de 1995 | 15 de març de 1999 | Emma Bonino | Itàlia | RI |
| Marín |
| Marín | 16 de març de 1999 | 15 de setembre de 1999 | Emma Bonino | Itàlia | RI |
| Comissari Europeu d'Agricultura i Assumptes Pesquers ||||||
| Prodi |
| Prodi | 16 de setembre de 1999 | 21 de novembre de 2004 | Franz Fischler | Àustria | ÖVP |
| Prodi | 1 de maig de 2004 | 21 de novembre de 2004 | Sandra Kalniete | Letònia | ind. |
| Comissari Europeu d'Assumptes Pesquers i Marítims ||||||
| Barroso I |
| Barroso I | 22 de novembre de 2004 | 9 de febrer de 2010 | Joe Borg | Malta | PN |
| Barroso II |
| Barroso II | 9 de febrer de 2010 | en el càrrec | Maria Damanaki | Grècia | PASOK |

## Referències

* ↑ Recolzada pel Partit Popular Europeu

## Enllaços externs

* (castellà) Portal d'Assumptes Pesquers a la Comissió Europea
* (anglès) Portal d'Assumptes Marítims a la Comissió Europea
* (anglès) Informació a la pàgina de l'actual comissari, Joe Borg
# Plagiotremus spilistius

Plagiotremus spilistius és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17,4 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 46-70 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Irian Jaya (Indonèsia), les Filipines, la Xina, el Vietnam i Tailàndia.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Villoso, E.P., G.V. Hermosa i C. Dizon, 1983. Species composition and diversity of fishes caught by otter trawling in Samar Sea. Fish. Res. J. Philipp. 8(2):33-49.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sindicat Unitari

El Sindicat Unitari (SU) (en castellà: Sindicato Unitario, SU) es va constituir en els últims anys del franquisme, en 1976, impulsat pel partit polític maoista Organització Revolucionària de Treballadors (ORT) a partir de la catòlica Acció Sindical dels Treballadors. Dintre dels seus objectius es troben l'emancipació dels treballadors o la fi del capitalisme. Encara que molt actiu en la dècada dels anys 1970, l'esdevenir sindical l'ha reduït a una organització minoritària, si bé es mantenen organitzacions del SU a Huelva, Madrid, Cantàbria i Barcelona. Alguns dels seus dirigents càntabres són Patxi Ceballos Ruiz, Pedro Suárez Pérez, Rebeca Gruber Pérez o Ana Rosa Señas Echevarría, tots ells membres de la Secretaria del sindicat a Cantàbria.

## Bibliografia

* Satrustegi Andres, Imanol (2022). Unitary unionism in the transition: a general approach from Navarre, Labor History, https://doi.org/10.1080/0023656X.2022.2156990
* Wilhelmi Casanova, G. (2016). Romper el consenso: La izquierda radical en la Transición (1975- 1982). Siglo XXI.
# Colibrí maragda d'Olivares

El colibrí maragda d'Olivares (Chlorostilbon olivaresi) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita les zones forestals del sud-est de Colòmbia.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Improvisació

La improvisació és una tècnica de creativitat que es caracteritza per buscar una solució o objectiu actuant directament sobre el terreny i en el moment en què es presenta la necessitat, sovint sense tenir tota la planificació, informació, temps o recursos que permetrien arribar-hi d'una manera més rutinària o còmoda. Es basa més en el "fer" i menys en la premeditació, i calen forts coneixements tant teòrics com pràctics. Està relacionada amb el mètode d'assaig-error. Es va creant a mesura que es va executant.
És utilitzada a tots els àmbits creatius, des dels artístics a l'enginyeria, passant per la gastronomia, la lluita de guerrilles, les tècniques de vendes, alguns esports, teràpies, presentacions i en innombrables situacions de la vida quotidiana. Pot ser l'única manera de resoldre imprevistos quan falta algun material a vaixells o naus espacials, per exemple. També s'empra de manera espectacular, com a combats de poesia, parlada o cantada, d'improvisacions teatrals, de dansa o a sessions d'improvisació musical en directe, entre d'altres. A la televisió, la sèrie MacGyver va fer molt popular la improvisació tècnica.

## Vegeu també

* Jams de jazz, de claqué, teatrals, de dansa, etc.
* Improvisació musical
* Improvisació teatral

## Referències

* ↑ Emilio Molina, La improvisación: definición y puntos de vista, article publicat a Música y educación, número 75, octubre de 2008.(castellà)
# Cares de Lindos

Cares (en grec antic: Χάρης; Lindos, Rodes, segle iii aC) va ser un escultor de l'antiga Grècia natural de la polis de Lindos, a l'illa de Rodes, que es destacà en el treball del bronze. Era deixeble de Lisip. És considerat el fundador de l'escola ròdia d'escultura.
La seva obra principal era una estàtua d'Hèlios que, amb el nom de Colós de Rodes, va ser reconeguda com una de les set meravelles del món antic. En aquesta estàtua hi va treballar 12 anys (292 aC-280 aC) i va costar 300 talents obtinguts de la venda de les màquines de guerra que Demetri Poliorceta va deixar a l'illa quan en va aixecar el setge l'any 303 aC. L'estàtua va caure destruïda per un terratrèmol entre el 218 aC i el 227 aC (segons la fonts), i un oracle va advertir que no s'havia de reconstruir. Les restes van ser visibles a Rodes durant uns 923 anys, fins que el general del califa Osman, Muàwiya, les va vendre a un jueu d'Èmesa, que les va carregar amb 900 camells l'any 672.
Plini el Vell (XXXIV, 7) diu que va fer un cap colossal que Publi Corneli Lèntul, cònsol el 57 aC, va portar a Roma i va col·locar al Capitoli.

## Referències

* ↑ «Cares de Lindos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Plini el Vell, Naturalis Historia, XXXIV 7.
* ↑ Smith, 1867.

## Bibliografia

* Smith, William (editor). «Chares of Lindus». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 683-684.
# Vescomtat del Bruc

Vescomte del Bruc és un títol nobiliari que va rebre el militar reusenc Joan Prim i Prats el 1850.
Del general va passar als seus fills i d'aquests a la línia Salvadó-Prim, i finalment a la línia Muntades-Prim, que el posseeix actualment.

## Vescomtes del Bruc

| | Titular | Període |
| Creació per Isabel II |||
| I | Joan Prim i Prats | 1755-1870 |
| II | Juan Prim y Agüero | 1873-1930 |
| III | Maria de la Concepció Muntades i Salvadó-Prim | 1956-1986 |
| IV | Teresa Gironella i Muntades | 1987-2009 |
| V | Ferran Heras i Gironella | 2009-2016 |
| VI | David Heras Sáez | 2017-actualitat |

## Referències

* ↑ «Vescomtat del Bruc». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Anuncio de la Subsecretaría sobre solicitud de sucesión en el título de Vizconde del Bruch». Butlletí Oficial de l'Estat, 97, 24-04-2017, pàg. 30154cve [Consulta: 19 gener 2021].
# Plagne

Plagne és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat al districte de Courtelary.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Colibrí maragda cuablanc

El colibrí maragda cuablanc (Microchera chionura) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids que habita Costa Rica i Panamà.
# Iorgos Skalenakis

Iorgios Skalenakis (grec: Γιώργος Σκαλενάκης; Port Said, Egipte, 17 de maig de 1926 - Atenes, 14 de setembre de 2014) fou un director i actor grec.
Skalenakis es va graduar a l'Acadèmia de Cinema de Praga, on va ser company de classe del seu amic Milos Forman. Va ser escollida per la gran actriu grega Katina Paxinú per dirigir l'única pel·lícula que va protagonitzar en la seva llengua materna, To nisi tis Afroditis ("L'illa d'Afrodita"). Les pel·lícules més conegudes de I. Skalenakis són: Diplopeniés (1966) amb la que va participar al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1966, Ah! Afti i gynaika mou (1967), Dama Spathi (1966) que va participar en la selecció oficial del Festival de Chicago de 1969, Epiheirisis Apollon (1968), Vyzantini rapsodia (1968) etc. Skalenakis també va treballar a la televisió grega, mentre que durant molts abys va exercir la direcció a l'Escola de Cinema Likurgos Stavrakos i durant 26 anys a l'Escola Veaki d'Art Dramàtic.
Va morir el 14 de setembre de 2014.

## Filmografia (parcial)

* To nissi tis Afroditis (1965)
* Diplopeniés (1966)
* Ah! Afti i gynaika mou (1967)
* Dama Spathi (1966)
* Epiheirisis Apollon (1968)
* Vyzantini rapsodia (1968)
* I teleftaia anoixi (sèrie de televisió, 1973)
* Naftikes istories (sèrie de televisió, 1978)
* O kanonieris kai i vendeta (sèrie de televisió, 1991)

## Referències

* ↑ «George Skalenakis». people.theiapolis. Arxivat de l'original el 5 maig 2013. [Consulta: 5 novembre 2011].
* ↑ ΒΑΛΟΥΚΟΣ, ΣΤΑΘΗΣ. ΦΙΛΜΟΓΡΑΦΙΑ ΤΟΥ ΕΛΛΗΝΙΚΟΥ ΚΙΝΗΜΑΤΟΓΡΑΦΟΥ. ΑΙΓΟΚΕΡΩΣ, 1998, p. 211. ISBN 960-322-107-4.
* ↑ Γιώργος Σκαλενάκης a sansimera.gr
# Cantó de Ròcavaira

El cantó de Ròcavaira és un cantó francès del departament de les Boques del Roine, situat al districte de Marsella. Té 9 municipis i el cap es Ròcavaira.

## Municipis

* Auriòu
* Brecòda
* Bolhadiça
* Ca d'Oliva
* La Destroça
* Griasca
* Puegpin
* Ròcavaira
* Sant Savornin
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1957-1976 | Isidore Gautier | PCF |
| 1976-2008 | Francis Pellissier | PCF |
| 2008- | Danièle Garcia | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Tina Hermann

Tina Hermann (Ehringshausen, 5 de març de 1992) és una esportista alemanya que competeix en skeleton, guanyadora de nou medalles als Campionats del Món de Bobsleigh i Skeleton i tres medalles al Campionats d'Europa d'Skeleton.
Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2018 de Pyeongchang (Corea del Sud), on va finalitzar en cinquena posició.

## Palmarès internacional

Campionat del Món :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2015 | Winterberg | 1 | Equip mixt |
| 2016 | Igls | 1 | Individual |
| 2016 | Igls | 1 | Equip mixt |
| 2017 | Königssee | 2 | Individual |
| 2017 | Königssee | 2 | Equip mixt |
| 2019 | Whistler | 1 | Individual |
| 2020 | Alternberg | 1 | Individual |
| 2021 | Alternberg | 1 | Individual |
| 2021 | Alternberg | 1 | Equip mixt |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2016 | Sankt Moritz | 2 | Individual |
| 2017 | Winterberg | 3 | Individual |
| 2021 | Winterberg | 2 | Individual |

## Referències

* ↑ «Tina Hermann» (en anglès britànic). IBSF. [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ «Tina HERMANN». Comité Olímpic Internacional. [Consulta: 11 desembre 2021].
# Christophe Lovis

Christophe Lovis (15 desembre 1977, Délemont, Suïssa) és un astrofísic suís especialitzat en la detecció i caracterització de planetes extrasolars pel mètode de la mesura de la velocitat radial, dels quals n'ha descobert tretze.
Lovis es graduà el 2002 a l'Escola Federal Politècnica de Zuric, Suïssa, i es doctorà en astrofísica a la Universitat de Ginebra, Suïssa, el 2007 sota la direcció de Michel Mayor. Actualment és professor del Departament d'Astronomia a la Universitat de Ginebra.
Ha treballat en la detecció i caracterització de sistemes planetaris, principalment mitjançant espectroscòpia Doppler d'alta precisió i l'espectrògraf HARPS en particular. Aspectes destacats de la seva investigació inclouen la detecció de sistemes compactes d'exoplanetes de baixa massa i el descobriment que una gran fracció d'estrelles estan envoltades de exoplanetes semblants a Neptú i súper-Terres en òrbites de període curt. Altres temes de recerca inclouen la caracterització d'atmosferes d'exoplanetes i l'estudi de l'activitat magnètica estel·lar. Els exoplanetes que ha descobert, com a primer autor, són: HD 101930 b i HD 93083 b (2005); HD 69830 b, HD 69830 d i HD 69830 c (2006); NGC 4349 127 b i NGC 2423 3 b (2007); els exoplanetes HD 10180 d, HD 10180 g, HD 10180 h, HD 10180 e, HD 10180 c i HD 10180 f del sistema planetari de l'estrella HD 10180 (2011).

## Referències

* 1 2 «Christophe Lovis. Senior Lecturer in the exoplanets group» (en anglès). Coursera. [Consulta: 7 març 2017].
* ↑ «Exoplanets.org» (en anglès). [Consulta: 27 febrer 2017].
# Sim Gokkes

Sim Gokkes (Amsterdam, 21 de març de 1897 - Auschwitz, 5 de febrer de 1943) fou un compositor alemany d'origen jueu.

## Biografia

Quan era nen, Gokkes va rebre classes de cant del cantant d'òpera Ben Geysel i Victor Schlesinger, el cantor de la sinagoga de Rapenburg a Amsterdam. Va estudiar composició amb Sem Dresden i piano i flauta al Conservatori d'Amsterdam (aleshores Muzieklyceum).
Gokkes va dirigir diversos cors al llarg de la seva vida. Durant un temps va ser líder de "Santo Serviçio", el cor de la Sinagoga Portuguesa d'Amsterdam. Gokkes és conegut com un innovador de la música de sinagoga. Les seves composicions tracten principalment temes religiosos.
Gokkes va ser assassinat a Auschwitz el 1943 amb la seva dona, la pianista Rebecca Winnik, i els seus dos fills.

## Obres conservades a l'Institut de Música dels Països Baixos

* Le pèlerin de Jérusalem, Amsterdam, maig de 1928, lletra de Jacob Israël de Haan, per a veu i piano
* Kaddisch, Amsterdam, juny de 1928, per a veu i piano
* C'en est fait, juny de 1928, lletra d'Ernest Bussy, per a veu i piano
* Kermesse d'été, Amsterdam, maig de 1928, lletra de Willem de Mérode, per a veu i piano
* Duiven, Amsterdam, maig de 1928, lletra de François Pauwels
* La lune blanche luit dans les bois, Amsterdam, juny de 1928, lletra de Paul Verlaine, per a veu i piano
* Trois Lieder hébreux, Amsterdam, 1926, lletra de Jehuda-ben Samuel Hallevi, per a veu i piano
* Kaddisch, Amsterdam, juny de 1928, per a veu i piano
* Sonatine, juny de 1939, per a piano
* Kinah, Amsterdam, abril de 1928, Lamentacions de Jeremies, capítol I, versos 1-8, per a veus solistes, quintet de vent i piano.

## Referències

* ↑ a la Biblioteca de la Haia

## Enllaços externs

* Liste der vom NS-Regime oder seinen Verbündeten verfolgten Komponisten
* https://www.joodsmonument.nl/nl/page/167593/
# Colibrí maragda cuablau

El colibrí maragda cuablau (Chlorostilbon mellisugus) és una espècie de colibrí.

## Descripció

Petit colibrí comú de color verd de les terres baixes humides. Els mascles són de color verd iridescent ric, amb una brillantor blavosa a la cara i el pit, i la cua blava profund. Amb poca il·luminació, apareix uniformement de color verd fosc. La femella té les parts inferiors grises i les galtes negres vorejades per sobre per una franja blanquinosa. Ambdós tenen un bec negre.
La femella pon els ous en nius petits amb forma de copa, damunt una branca horitzontal d'un arbre. El temps d'incubació és de tretze dies.
És una au de sabana, prades, cultius i àmbits oberts similars.

## Distribució

Habita la Serralada de la Costa, Illa de Margarita, els plans i sud de l'Orinoco a Veneçuela, de Costa Rica fins a Colòmbia, sud i orient de les Guaianes, Bolívia i el Brasil. Al Carib des d'Aruba fins a l'Illa de Trinitat.

## Referències

* ↑ Aymí Cubells, Raül; Cebrian López, Rafel; Clavell Corbera, Jordi; Feliu Latorre, Ponç; Giménez Contreras, Manuel-Enric; Mascarell Llosa, Àlex. «colibrí maragda cuablau». A: Fundació Barcelona Zoo & Institut Català d’Ornitologia. Diccionari dels ocells del món. TERMCAT, 2017-2022 [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ Bartley, Glenn; Swash, Andy. Hummingbirds : a celebration of nature's jewels. Princeton, New Jersey: Princeton University Press, 2022, p. 265. ISBN 978-0-691-18212-4.
* ↑ Vündgen, Ralf; Kirwan, Guy M.; Boesman, Peter F.D.; Greeney, Harold F. «Blue-tailed Emerald (Chlorostilbon mellisugus)». A: S. M. Billerman, B. K. Keeney, P. G. Rodewald, and T. S. Schulenberg. Birds of the World (en anglès). Ithaca: Cornell Lab of Ornithology, 2020. DOI 10.2173/bow.blteme1.01.
* ↑ BirdLife International. «Blue-tailed Emerald Chlorostilbon mellisugus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2017. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2017-1.RLTS.T22687313A112399190.en.
# Iorgos Theodotu

Iorgos Theodotu (grec: Γιώργος Θεοδότου) és un exfutbolista xipriota de la dècada de 2000.
Fou 70 cops internacional amb la selecció xipriota.
Pel que fa a clubs, fou jugador d'Anorthosis, AC Omonia, AEK Làrnaca i EPA Làrnaca.

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Iorgos Theodotu a National-Football-Teams.com (anglès)
# Cantó de Ròcacorba

El cantó de Ròcacorba és un cantó del departament francès del Tarn, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Castres i té sis municipis. El cap cantonal és Ròcacorba.

## Municipis

* Burlats
* La Croseta
* Montfan
* Ròcacorba
* Sant Germièr
* Sant Joan de Vals

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1998 | Pierre Carneau | RPR |
| 1998- | Jean-Marie Fabre | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.612 | 5.144 | 5.700 | 5.892 | 6.225 | 6.248 | 6.423 |
# Torrent del Codony

El Torrent del Codony és un afluent per la dreta de la Rasa, al Bages.
El curs del Torrent del Codony transcorre íntegrament pel terme municipal de Sant Mateu de Bages.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent del Codony està constituïda per 13 cursos fluvials que sumen una longitud total de 4.987m.
Tota la conca del torrent forma part del PEIN de la Serra de Castelltallat.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Cirsa

Cirsa, nom comercial de Cirsa Gaming Corporation, és una empresa catalana de joc i oci fundada el 1978 a Terrassa, un dels líders mundials en el sector de les màquines recreatives. Té més de 14.000 empleats i 2012 empreses presents a més de 70 països. El 2010 comptava amb 88 bingos, 25 casinos i més de 50.000 màquines recreatives en funcionament. El 2014 va tenir un benefici operatiu de 154 milions d'euros entre els mesos de gener i juny. El seu president és Manuel Lao Conei Forma part del grup Nortia, que al seu torn gestiona altres empreses com Executive Airlines, entre d'altres.
Fundada el 1978 pels germans Manuel i Juan Lao, el 1998 Manuel va comprar la seva part al seu germà Juan pagant 20.000 milions de pessetes (120 milions d'euros), per quedar-se el seu 44% de l'empresa. El germà va fundar doncs Conei, una nova empresa de jocs. Manuel Lao, ja com a accionista majoritari, va encetar un fort projecte d'expansió internacional.

## Referències

* ↑ «Cirsa en el mundo». Arxivat de l'original el 2011-05-11. [Consulta: 10 setembre 2014].
* ↑ Cirsa eleva un 8,3% el seu benefici operatiu, fins als 154 milions
* ↑ Zanón, A.El dueño de Cirsa intergra su firma de aviación privada con Gestair. Expansión (secció Catalunya) pàgina 3. 18 de juny de 2015
* ↑ Grau, Xavier; Elena Freixa «Quan els lligams de sang es barregen amb el negoci». Ara Emprenem (Diari Ara), 21-09-2014, p-38-39 [Consulta: 24 setembre 2014].
# Sedum rubens

Sedum rubens és una espècie de planta crassulàcia.

## Morfologia

S. rubens és una petita planta herbàcia caducifòlia que durant gran part de l'hivern i de la primavera creix en forma de petita roseta de fulles lineals, carnoses, de color verd clar o rosades, al final de l'estació pot adquirir coloracions vermelloses. Pot coexistir amb Sedum caespitosum, que és molt més petita. Floreix a finals de la primavera.

## Distribució i hàbitat

Tés una distribució mediterrània es troba en prats terofítics, en zones seques amb molt poca terra, sovint sobre parets de pedra seca.

## Taxonomia

Sedum rubens va ser descrita per Linnaeus i publicat a Species Plantarum 432. 1753.

### Etimologia

rubens: és un epítet específic llatí que significa "roig"

### Sinònims

* Aithales rubens (L.) Webb i Berthel.
* Crassula rubens (L.) L.
* Procrassula mediterranea Jord. i Fourr.
* Procrassula pallidiflora Jord. & Fourr.
* Sedum ibicense Pau
* Sedum matrense Kit.
* Sedum steudelii Boiss.

## Referències

* ↑ «Sedum rubens». Universitat de les Illes Balears.
* ↑ «Sedum rubens». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 21 febrer 2013].
* ↑ En Epítetos Botánicos
* ↑ Sedum rubens en PlantList consultado el 31 de mayo de 2011
* ↑ «Sedum rubens». Real Jardín Botánico: Flora Ibérica. [Consulta: 31 maig 2011].

## Bibliografia

* Jansson, C. A. & K. H. Rechinger. 1970. Crassulaceae. Fl. Iranica 72: 1–32.