OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Huia melasma

Huia melasma és una espècie de granota que viu a Tailàndia i, possiblement també, a Myanmar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Stuart, S.N. 2006. Huia melasma. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 21 d'abril del 2008.
# Huia aureola

Huia aureola és una espècie de granota que viu al nord de Tailàndia.

## Referències

* ↑ «The Nation, [[23 de maig]] del [[2007]].». Arxivat de l'original el 2008-04-22. [Consulta: 21 abril 2008].
* Amphibian Species of the World.
# Huia modiglianii

Huia modiglianii és una espècie de granota que viu a Indonèsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Iskandar, D. & Mumpuni 2004. Huia modiglianii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 21 d'abril del 2008.
# Henri Schwery

Henri Schwery (Saint-Léonard, 14 de juny de 1932 - Saint-Léonard, 7 de gener de 2021) fou un cardenal suís, bisbe emèrit de Sion.

## Biografia

Ordenat prevere el 7 de juliol de 1957, rebé el nomenament de bisbe de Sion el 22 de juny de 1977, sent consagrat el 17 de setembre posterior.
Entre 1983 i 1988 va presidir la Conferència episcopal suïssa.
Va ser elevat a la dignitat cardenal·lícia pel Papa Joan Pau II al consistori del 28 de juny de 1991, sent nomenat cardenal prevere de Santi Protomartiri a Via Aurelia Antica. Al març d'aquell mateix any havia presentat els seus respectes i pregat davant del difunt arquebisbe Marcel Lefebvre (tot i estar excomunicat).
L'1 d'abril de 1995, als 63 anys, el Papa Wojtyła no acceptà la seva renúncia al càrrec de bisbe de Sion.
Schwery va ser un dels cardenals electors que van participar en el conclave de 2005, on s'escollí el Papa Benet XVI. El 14 de juny de 2012, en complir 80 anys, perdé el dret de participar en qualsevol conclave futur.
# Hug de Llupià i Bages

Hug de Llupià i Bages (Rosselló, ? - ?, 1427), fou bisbe de Tortosa i de València, i escriptor català en llengua llatina. Pertanyia a una família noble rossellonesa i era germà de Ramon de Llupià. Exercí gran influència i tingué una presència gairebé constant prop del rei des del començament del regnat.

## Biografia

Era fill de Pere de Llupià, senyor de Bages i del castell de Monistrol del Rosselló i germà de Ramon de Llupià-Bages.
Fou nomenat bisbe de Tortosa l'any 1379, seu que ocupà fins al 1397, quan fou traslladat a la seu de València pel papa Benedicte XIII. El 1388 establí a la seva diòcesi la festa de la Immaculada Concepció i promulgà diverses constitucions sinodals els anys 1390, 1393 i 1397. El 15 d'abril de 1388 va celebrar un sínode, on es va establir constitució De honestate vestium clericorum, Al morir Joan I formà part de l'ambaixada que es traslladà a Sicília per visitar Martí l'Humà i demanar-li el seu retorn al Principat de Catalunya. El papa Benet XIII, a petició del rei, el transferí a la seu de València, d'on fou bisbe del 1398 al 1427, any de la seva mort. El 1408 assistí al concili de Perpinyà i, al retornar a València, fou rebut triomfalment. En canvi, no va participar en el Concili de Constança. Celebrà sínode l'any 1422 i promulgà vuit constitucions, relatives a celebració de la missa i cerimònies. Està enterrat a la capella major de la catedral de València. Francesc Eiximenis li dedicà el Pastorale., que és un llibre escrit en llatí que tracta de consells per a preveres i bisbes, seguint el clàssic Pastorale de Sant Gregori el Gran.

## Obres

* Constitucions litúrgiques i sinodals (llatí)
* Liber Instrumentorum (llatí)

## Referències

* 1 2 Maria Teresa Ferrer i Mallol. El consell reial durant el regnat de Martí l'Humà Institució Milà i Fontanals. CSIC i Institut d'Estudis Catalans
* 1 2 O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896, p. 128.
* ↑ Mariàngela Vilallonga. La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga. La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
* Fèlix Torres Amat. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes, Barcelona, 1836.
* Ramon O'Callaghan i Forcadell. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa. Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896. 279 p.
* Miravall, Ramon. Episcopologi Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016 (Cadup Estudios). ISBN 97884938420.
# Hogaron

Hogaron (francès Fougaron) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Alta Garona.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Hogging (pràctica sexual)

El hogging es refereix a la pràctica de grups d'homes envers a dones amb sobrepès o obesitat, normalment per a trobades sexuals. A diferència dels fetitxisme de persones grasses, els homes que participen del hogging no se senten necessàriament una atracció sexual pel cos de les dones obeses, sinó que tenen com a objectiu manipular l'estat emocional d'una dona o divertir-se (tan sols com amb amics) amb la sexualitat amb dones amb sobrepès.

## Pràctica

El hogging consisteix en un tipus de discriminació contra les dones i també forma part de la grassofòbia. Aquesta pràctica sovint inclou el consum excessiu d'alcohol i atacs a l'autoestima. No sempre implica el coit i, sovint, l'objectiu final són altres activitats sexuals. La participació de vegades inclou fer apostes entre amics, així com humiliar la dona implicada.
La pràctica també s'ha suggerit com una manifestació d'hipermasculinitat, en què els homes que no s'ajusten a les expectatives normatives de la virilitat mostren inseguretat, estan a la defensiva i recorren a l'agressió sexual per compensar la seva incapacitat per complir els estàndards masculins. D'aquesta manera, el hogging es descriu com una forma de depredació sexual en què el sexe és un acte de conquesta, no d'intimitat.

## Referències

* ↑ Saguy, Abigail. «Why Fat is a Feminist Issue» (en anglès). Springer Link, 25-10-2011. [Consulta: 18 març 2022].
* ↑ Fenske, Sarah. «Big Game Hunters». Cleveland Scene. Village Voice Media, 01-10-2003. [Consulta: 23 setembre 2007].
* ↑ Marilyn D. McShane. Youth Violence and Delinquency [Three Volumes]. Greenwood Publishing Group, 1 gener 2007. ISBN 978-0-313-08204-7.
# Honrubia de la Cuesta

Honrubia de la Cuesta és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 107 | 90 | 71 | 91 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Honor regalis

La honor regalis era al Regne d'Aragó el conjunt de terres dels regnum que el rei cedia temporalment als barons per tal que les administressin en el seu nom. A la mort del baró les terres havien de tornar al seu legítim propietari, el rei.

## L'Honor regalis i el sistema de tinences

Aquest sistema es va desenvolupar al Regne d'Aragó al segle xi i perdurà fins al segle xii, entrant en crisi a principis del segle xiii. Al Regne d'Aragó el rei recompensava l'auxili militar i la fidelitat dels seus barons amb la cessió de terres per tal que les administressin en nom seu. Els barons es quedaven les rendes de les terres cedides i n'entregaven una part al rei. Mitjançant aquest sistema el rei assegurava la fidelitat i subsistència dels seus barons. El conjunt de terres cedides en tinença formava l'honor regalis.
Aquestes terres normalment comprenien un castell o posició fortificada amb els seus camps de cultiu, però també podien incloure mines, salines, molins i terres diverses. Les terres eren cedides generalment als barons, tot i que també les podien rebre monestirs i d'altres prohoms. Els tinents actuaven a la tinença com a funcionaris delegats del rei, i hi exercien funcions administratives, fiscals i judicials. Aquestes terres que el rei cedia temporalment als barons havien de retornar al patrimoni reial a la mort del baró, tot i que si aquest cometia algun delicte o traïció se li podien retirar totes les tinences.
Al llarg del segle xii els barons provaren d'infeudar-se de les tinences cedides pel rei per tal de donar-les en herència als seus propis fills en lloc de retornar-les al rei. Si bé el sistema pretenia assegurar la fidelitat dels barons, l'intent d'aquests per apoderar-se'n desembocà en revoltes baronials cada cop més acusades. Durant els primers anys del regnat de Jaume I d'Aragó es produïren les revoltes més greus que acabaren amb la imposició de la monarquia sobre la noblesa. El sistema de tinences fou substituït pels feus de cavalleria (també anomenades cavalleries d'honor o cavalleries de conquesta).

## Vegeu també

* Regne d'Aragó
* Tinença

## Bibliografia

* Gran Enciclopédia Aragonesa: Tenente Arxivat 2019-02-03 a Wayback Machine.
# Iazlav

Iazlav (en rus: Язлав) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 163 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Iauza

El Iauza - Яуза (rus) - és un riu de Rússia. Neix al Parc Nacional Lossini Óstrov, al nord-est de Moscou, entra a la ciutat en forma irregular en direcció nord-sud. S'uneix al riu Moskvà al districte de Taganski.
# Illes Cagarras

Les Illes Cagarres o Monumento Natural do Arquipélago das Ilhas Cagarras és un Arxipèlag localitzat en l'Oceà Atlàntic, al llarg de la ciutat de Rio de Janeiro, Brasil.

## Geografia

Prop de cinc quilòmetres al Sud de la coneguda platja d'Ipanema, el arxipèlag és integrat per set illes i roques.
Noms oficials:
* Cagarras
* ilhota Filhote da Cagarra
* Palmas
* Comprida
* Redonda
* ilhota Filhote da Redonda
* Rasa

## Història

No hi ha consens entre els autors en relació a l'origen del nom de l'arxipèlag. La versió més comunament acceptada és que el nom vindria de la gran quantitat de excrement de les aus marines que habiten, nidifiquen i s'alimenten a les seves illes. Segons Paula Rivelle, després d'alimentar-se, principalment de peixos, deixen els excrements la seva femta, riques en calci, en els pendents rocosos de les illes, tacant-les de blanc. El 1730, la Cagarra, la seva illa principal, figura en una carta nàutica amb el nom afrancesat d' "Ilha Cagade". En una altra carta, datada de 1767, la mateixa illa figura amb la seva denominació en portuguès: "Ilha Cagat". Una altra possibilitat, és que els primers mariners portuguesos que aquí van arribar van confondre les fregates (aus marines que nidifiquen en aquestes illes) amb les aus marines que viuen en els arxipèlags de Madeira i de les Açores (territoris portuguesos), cagarras o Calonectris (Baldriga cendrosa mediterrània), que no es troben en les illes brasileres.
En 2010 el president de la República en exercici José Alencar va sancionar una llei creant el Monumento Natural do Arquipélago das Ilhas Cagarras, proposat el 2003 per Fernando Gabeira, llavors diputat federal pel PT/RJ, sent per tant una unitat de preservació ambiental. Prop d'allà existeix la sortida del clavegueram de pràcticament tota la Zona Sud de la ciutat de Rio de Janeiro, a través de l'emissari submarí d'Ipanema, una important obra d'enginyeria sanitària construïda en la dècada de 1970, d'acord amb el Protocol de Annapolis.

## Referències

* 1 2 LEI Nº 12.229, DE 13 DE ABRIL DE 2010, Presidência da República
* ↑ MENSAGEM Nº 176, DE 13 DE ABRIL DE 2010, Presidência da República
* ↑ PL 1683/2003, Câmara dos Deputados

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Illes Blasket

Les illes Blasket (Na Blascaodaí en gaèlic irlandès; etimologia incerta que podria derivar del mot nòrdic brasker, «lloc perillós») és un arxipèlag situat davant la costa occidental d'Irlanda. Formen part del Comtat de Kerry. Fins al 1953 fou habitat per una població completament irlandòfona i ara forma part de la Gaeltacht. Els habitants en foren evacuats a la terra ferma el 17 de novembre del 1953. Molts dels seus descendents viuen actualment a Springfield (Massachusetts), mentre que alguns dels antics habitants encara viuen a la península de Dingle, des d'on es veu la seva antiga llar.
Els illencs foren objecte d'una intensa recerca antropològica i lingüística de la fi del segle xix, especialment la duta a terme per escriptors i lingüistes com ara Robin Flower, George Derwent Thomson i Kenneth H. Jackson. Gràcies a l'encoratjament d'aquestes i altres persones, els illencs escrigueren una sèrie de llibres que recullen molta informació sobre les tradicions i l'estil de vida a les illes. Aquests llibres inclouen An tOileánach («L'illenc») de Tomás Ó Criomhthain, Peig de Peig Sayers i Fiche Blian ag Fás («Vint anys creixent») de Muiris Ó Súilleabháin.

## Referències

* ↑ Stagles, Joan i Ray, The Blasket Islands: Next Parish America. Dublín: O'Brien Press, 1980 (nova edició: 1998).

## Enllaços externs

* blasketislands.ie
* blasketislands.com
# Ironclad (pel·lícula)

Ironclad és un film d'aventura i d'acció dirigit el 2011 per Jonathan English. Escrit per English i Erick Kastel, es basa en un guió de Stephen McDool. El repartiment inclou James Purefoy, Brian Cox, Kate Mara, Paul Giamatti, Derek Jacobi i Charles Dance. La pel·lícula va ser filmada a Gal·les el 2009 i produïda amb un pressupost de 25$ milions.

## Argument

El film narra el setge del Castell de Rochester per Joan sense Terra el 1215, durant la primera guerra dels barons, amb un exèrcit de mercenaris, contra els que van signar la Carta Magna que limitava els seus poders. Thomas Marshall, un cavaller templari anguniejat per les atrocitats fetes en les croades, s'atrinxera amb set mercenaris per fer front a l'atac.

## Repartiment

* James Purefoy com Thomas Marshall
* Brian Cox com William d'Aubigny
* Kate Mara com Lady Isabel
* Derek Jacobi com Reginald de Cornhill
* Paul Giamatti com Joan sense Terra
* Charles Dance com Stephen Langton, Arquebisbe de Canterbury
* Jason Flemyng com Becket
* Jamie Foreman com Jedediah Coteral
* Mackenzie Pocavergonya com Daniel Marks
* Rhys Parry Jones com Wulfstan
* Aneurin Barnard com Guy
* Vladimir Kulich com Tiberius
* David Melville com Baró Darnay
* Annabelle Apsion com Maddy
* Steffan Rhodri com Cooper
* Daniel O sóceara com Phipps
* Bree Condon com Agnes

## Referències

* ↑ Dawtrey, Adam. «'Ironclad' overcomes finance obstacles». 'Variety', 07-05-2010. [Consulta: 7 maig 2010].
* ↑ «Els magnífics medievals» p. 36. La Vanguardia, 22-07-2011. [Consulta: 6 desembre 2016].
# Irondale (Missouri)

Irondale és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2008 tenia 455 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Irondale tenia 437 habitants, 169 habitatges, i 117 famílies. La densitat de població era de 312,5 habitants per km².
Dels 169 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.250 $ i la renda mediana per família de 30.156 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.833 $ mentre que les dones 15.909 $. La renda per capita de la població era d'11.819 $. Entorn del 19,5% de les famílies i el 23,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Irondale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Irondale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Hyloscirtus torrenticola

Hyloscirtus torrenticola és una espècie de granota que viu a Colòmbia i l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Yánez-Muñoz, M., Bolívar, W., Coloma, L.A., Ron, S. & Renjifo, J.M. 2004. Hyloscirtus torrenticola. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Hyloscirtus tapichalaca

Hyloscirtus tapichalaca és una espècie de granota que viu a l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Coloma, L.A. 2004. Hyloscirtus tapichalaca. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Ilinka (Saki)

* Per a altres significats, vegeu «Ilinka».
Ilinka (en (ucraïnès): Іллінка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 816 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Iliok-Koixari

Iliok-Koixari - Илёк-Кошары (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 683 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Iliosuchus incognitus

Iliosuchus incognitus és un gènere de dinosaure teròpode conegut del Bathonià (169,2 - 164,4 Ma) de les roques d'Anglaterra. Potser feia 1,5 metres de longitud.
Les úniques restes fòssils conegudes d'aquest gènere són tres ilis (BMNH R83, OUM J29780 i OUM J28971) de les pissarres de Stonesfield, Oxfordshire, Anglaterra. De l'holotip BMNH R83, Friedrich von Huene va descriure i anomenar l'espècie l'any 1932. El nom del gènere deriva de l'ili i del grec Souchos, el déu cocodril. El nom específic significa "desconegut" en llatí. L'any 1976 Peter Galton va proposar una altra espècie, I. clevelandi, va assignar Stokesosaurus clevelandi a Iliosuchus, però això no s'ha seguit.

## Referències

* ↑ Holtz, Thomas R. Jr. (2008) Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages Supplementary Information
* ↑ F. v. Huene (1932). "Die fossile Reptil-Ordnung Saurischia, ihre Entwicklung und Geschichte", Monographien zur Geologie und Palaeontologie, serie 1 4(1-2): 1-361
* ↑ P. M. Galton, 1976, "Iliosuchus, a Jurassic dinosaur from Oxfordshire and Utah", Palaeontology 19(3): 587-589
* DinoRuss a Iliosuchus Arxivat 2009-09-21 a Wayback Machine. (anglès)
# Institut Català de la Xina

L'Institut Català de la Xina, fins a 2013 amb el nom de Casal Català de Shanghai és una entitat sense afany de lucre que va ser creada l'any 2005 amb la intenció de ser un lloc de trobada per als catalanoparlants i els simpatitzants de la cultura dels Països Catalans que viuen a Xangai i a la República Popular de la Xina en general. Forma part de la xarxa de Casals Catalans presents a tot el món. Els seus objectius són contribuir a la difusió i el foment de la llengua, història i cultura catalanes en el país que l'acull.
Les seves activitats més importants són la celebració de les principals festivitats com ara el Sant Joan el 23 de juny, la Diada de Catalunya l'11 de setembre o la Castanyada, quan aprofiten per consumir els productes catalans més típics. L'any 2007 va organitzar una diada de Sant Jordi, que va tenir certa repercussió als mitjans de comunicació catalans, especialment degut al fet que es va avançar un dia sencer la celebració, a causa de les sis hores de diferència entre l'horari de Xangai i el de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Expatriados catalanes organizan una semana promocional catalana en Shanghái» (en castellà). La Vanguardia, 02-11-2015. [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ «Activitats del Casal Català de Shanghai». Casal Català de Shanghai. Arxivat de l'original el 20 d’octubre 2013. [Consulta: 4 juliol 2012].
* 1 2 «Els catalans de Xangai, els primers a celebrar Sant Jordi». Avui, 22-04-2007. [Consulta: 19 juny 2011].
* ↑ «Fotografia de la diada de Sant Jordi». 20minutos, 2007. [Consulta: 19 juny 2011].
* ↑ «Els catalans de Xangai ja fa hores que celebren la Diada del patró de Catalunya». lamalla.cat, 23-04-2007. [Consulta: 19 juny 2011].

## Vegeu també

* Llista de Casals catalans

## Enllaços externs

* Institut Català de la Xina - Lloc web oficial
# Mitridates III del Pont

Mitridates III del Pont també conegut com Mitridates V, (en grec antic Mιθριδάτης) va ser un rei del Pont força desconegut que va regnar durant un període incert, potser de l'any 220 aC o 210 aC fins al 185 aC.
Era fill de Mitridates II del Pont i de Laodice. Tenia dues germanes, Laodice III, la primera esposa del rei selèucida Antíoc III el Gran i Laodice del Pont. No se sap res del seu regnat perquè en aquestos anys el Pont no és esmentat per cap historiador, i es desconeix realment què va passar. La majoria dels historiador consideren que hi va haver un Mitridates III, ja que Apià diu que Mitridates VI Eupator era el sisè rei amb aquest nom i el vuitè rei del país, ja que hi va haver un Ariobarzanes III del Pont i un Farnaces I del Pont. Roman el dubte de si Appià va contar a Mitridates II com a rei o no. Es va casar amb una princesa selèucida anomenada Laodice, i va tenir tres fills, Mitridates IV del Pont, Farnaces I i Laodice.

## Referències

* 1 2 Grainger, John D. A Seleukid prosopography and gazetteer. Leiden: Brill, 1997, p. 50. ISBN 9789004107991.
* ↑ Apià. Ῥωμαϊκά (Ro̱maïká, Història de Roma), XII, 9
* ↑ Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XXXVIII
# La Sopa

La Sopa és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta baixa i tres pisos pel costat de la plaça, i en el gir vers la façana lateral esquerra (composta de dos cossos, un amb façana principal a la plaça, de composició simètrica respecte a la porta d'arc de mig punt de pedra. Aquesta façana s'agrupa, en una actuació actual, dins una motllura de pedra que descansa sobre un sòcol de pedra i que inclou les obertures de la planta baixa i el primer pis. Per sobre, i al segon pis, galeria de finestres agrupades de 3 en 3, amb arquets de punt rodó i columnetes cilíndriques. La façana es remata amb volat de teules i un remat central de frontó esglaonat. Al costat esquerre de la façana, part vella de finestres de pedra i llinda planera, amb la del primer pis amb escut de cérvol i data del 1556, rematant-se la façana amb frontó similar a l'anterior). Pel costat del carrer lateral, l'edifici es compon de 2 parts, la propera a la plaça, i d'altra més interior de planta baixa i 3 pisos, rematada amb una galeria de pilarets metàl·lics i vidre, més actual. Finestres remarcades amb ceràmica. A una llinda de pedra s'hi observa la data de 1556.

## Referències

* 1 2 «La Sopa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].