OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gobionellus

Gobionellus és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Gobionellus atripinnis (Gilbert & Randall, 1979)
* Gobionellus comma (Gilbert & Randall, 1979)
* Gobionellus daguae (Eigenmann, 1918)
* Gobionellus liolepis (Meek & Hildebrand, 1928)
* Gobionellus microdon (Gilbert, 1892)
* Gobionellus munizi (Vergara R., 1978)
* Gobionellus mystax (Ginsburg, 1953)
* Gobionellus occidentalis (Boulenger, 1909)
* Gobionellus oceanicus (Pallas, 1770)
* Gobionellus phenacus (Pezold & Lasala, 1987)
* Gobionellus stomatus (Starks, 1913)
* Gobionellus thoropsis (Pezold & Gilbert, 1987)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eigenmann, C.H., 1917. Eighteen new species of fishes from northwestern South America. Proc. Amer. Phil. Soc., 56:673-689.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ginsburg, I., 1953. Ten new American gobioid fishes in the United States National Museum, including additions to a revision of Gobionellus. J. Wash. Acad.Sci., 43(1):18-26.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pezold III, F. L., 1984. A revision of the gobioid fish genus Gobionellus. Ph.D. diss., University of Texas: 269 pp.
* Pezold, F. i C.R. Gilbert 1987. Two new species of the gobiid fish genus Gobionellus from the western Atlantic. Copeia 1987(1):169-175.
* Pezold III, F.L., 2004. Redescription and synonymies of species of the American-West African genus Gobionellus (Teleostei, Gobiidae) with a key to species., Copeia, 2:281-297.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gradefes

Gradefes és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Pedanies

* Cañizal de Rueda
* Carbajal de Rueda
* Casasola de Rueda
* Cifuentes de Rueda
* Garfín
* Mellanzos
* Nava de los Caballeros
* Rueda del Almirante
* San Bartolomé de Rueda
* San Miguel de Escalada
* Santa Olaja de Eslonza
* Valdealcón
* Valdealiso
* Valduvieco
* Villacidayo
* Villanófar
* Villarmún
* Villarratel

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1579 | 1383 | 1272 | 1211 |

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# Giuseppe Burgio di Villafiorita

Giuseppe Burgio di Villafiorita (Palerm, 1845 - Milà, 1902), fou un compositor italià.
Alumne del Conservatori de la capital llombarda, sent encara molt jove va fer representar, l'òpera Di chi la colpa?, a la que li seguiren Il Paria, que aconseguí un gran èxit el 1872, Yolanda (1876), Notti romane (1880), Guglielmo Radcliff (1907) i Lucifero que restà inèdita. A més, va compondre, inspirades melodies vocals, fou un excel·lent professor de cant i també s'ocupà de la critica literària musical com a crític de Il Secolo i La Gazzetta di Milano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 68, pàg. 1351. (ISBN-84-239-4568-5)
# Gneu Servili Cepió (cònsol 141 aC)

Gneu Servili Cepió (en llatí: Cneus Servilius Cn. F. Cn. N. Caepio) va ser un magistrat romà. Era fill del cònsol del 169 aC Gneu Servili Cepió. Formava part de la gens Servília, i era de la família dels Cepió.
Va ser elegit cònsol de Roma l'any 141 aC juntament amb Quint Pompeu Aule, i censor el 125 aC amb Luci Cassi Longí Ravil·la. Durant la censura va construir l'aqüeducte d’Aqua Tepula, per subministrar aigua a Roma. El seu fill Gneu Servili Cepió, pare de Servília, l'esposa d'Api Claudi Pulcre, va morir en un naufragi cap a l'any 105 aC.

## Referències

* ↑ Ciceró. Epistulae ad Atticum XII. 5; De finibus bonorum et malorum. II. 16
* ↑ Sext Juli Frontí de Aquaed 8; Ciceró. In Verrem, I, 55; Gai Vel·lei Patèrcul. C. Velleii Paterculi Historiae Romane ad At Vinicium Cos., II, 10
* ↑ Smith, William (ed.). «6. Caepio». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 11 juliol 2024].
# Gobiosoma schultzi

Gobiosoma schultzi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al llac Maracaibo (Veneçuela).

## Referències

* ↑ Girard, C. F. 1858. Notes upon various new genera and new species of fishes, in the museum of the Smithsonian Institution, and collected in connection with the United States and Mexican boundary survey: Major William Emory, Commissioner. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 10: 167-171.
* ↑ «Gobiosoma schultzi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Böhlke, J.E i Robins, C.R., 1968. Western Atlantic seven-spined gobies, with descriptions of ten new species and a new genus, and comments on Pacific relatives., Proc. Acad. Nat. Sci. Phila., 120(3):45-174.
* Briggs, J.C., 1951. A review of the clingfishes (Gobiesocidae) of the Eastern Pacific with descriptions of new species., Proceedings of the California Zoological Club, 1:57-108.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F., 1971. A revision of the eastern Pacific species of the gobiid fish genus Gobiosoma, with a discussion of the relationships of the genus. Ph.D. diss. Univ. California, San Diego., University of California:213 pp.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R. i G.C. Ray 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gontscharovia popovii

Gontscharovia popovii és una espècie d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies, l'única del gènere Gontscharovia.
# Gorniak

Gorniak (en rus Горняк) és una ciutat del krai de l'Altai, a Rússia, a 360 km al sud-oest de Barnaül.
La ciutat fou fundada el segle xviii com a vila agrícola de Zolotukha. El 1942 va establir-s'hi un assentament miner a l'antiga Zolotukha, a partir d'aleshores anomenada Gorniak. El 1946 va rebre l'estatus d'assentament de tipus urbà i finalment el 1969 el de ciutat.
# Goigs (desambiguació)

«Goigs» té aquests significats:
* Goigs, composicions poètiques
* Set Goigs de Maria conjunt d'esdeveniments de la vida de Maria (mare de Déu) que varen servir de base devocional de la literatura i l'art medieval.
* Goigs dels Ous, tradició popular del Conflent i parts del Rosselló
* Boixac de camp o goigs bords (Calendula arvensis)
* Boixac de jardí (Calendula officinalis)
* Ull de bou (Chrysanthemum segetum)

## Referències

* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana | TERMCAT». Termcat. [Consulta: 2 gener 2021].
Viccionari
# Going Home

Going Home és una pel·lícula dirigida per Herbert B. Leonard el 1971, amb Robert Mitchum i Jan-Michael Vincent com a protagonistes. Jan-Michael Vincent va ser nominat al Globus d'Or al millor actor secundari però el va guanyar Ben Johnson per L'última projecció.

## Argument

Harry Graham (Mitchum) és un solitari que ha sortit últimament de la presó, després de complir una pena per l'assassinat de la seva dona fa molts anys. El seu fill Jimmy (Vincent) encara busca justícia per l'assassinat de la seva mare. Quan Jimmy per fi s'enfronta amb el seu pare cara a cara, els dos saben que han de tractar amb moltes barreres emocionals pendents en la seva relació.

## Repartiment

| Actor | Paper |
| Robert Mitchum | Harry K. Graham |
| Brenda Vaccaro | Jenny Benson |
| Jan-Michael Vincent | Jimmy Graham |
| Sally Kirkland | Ann |
| Josh Mostel | Mr. Bonelli |
| George Mathews | Mr. Malloy |
| Mary Louise Wilson | Mrs. Green |

## Rebuda de la crítica

Vincent Canby del New York Times no li donava gaire importància a la pel·lícula encara que lloava la seva intel·ligència i alguns dels actors:
| « | Going Home, que s'estrenava ahir al Victoria i a uns altres cinemes per tota la ciutat, és una pel·lícula extremadament dolenta... Fins i tot pitjor és l'explicació de Mr. Marcus de per què el pare, interpretat per Robert Mitchum com si fos un entrenador de futbol d'institut, agafava el ganivet a la seva dona: Estava begut.... Going Home és objectable, més perniciosa que d'altres, molt més perquè sembla tenir una mica d'intel·ligència a la superfície... Mitchum ha arribat a aquell punt en la seva carrera d'on no sembla que faci gaire per actuar. També m'agrada Brenda Vaccaro com la seva amant... Desafortunadament, Jan-Michael Vincent és impossible com a fill, indubtablement un paper impossible que exigeix que l'actor sigui simultàniament atractiu i psicòtic. És molt maco i molt jove i té molt per aprendre a actuar, incloent-hi com singlotar amb convicció | » |
Roger Ebert de The Chicago Sun-Times no s'amoïnava massa per la pel·lícula i li donava 2 de 4 estrelles:
| « | Going Home és un melodrama bastant terrible que només té valor per la presència de Robert Mitchum. No és que estigui especialment bé. Mitchum no es pot descriure com bo o dolent en la majoria de les seves actuacions. Només cal que sigui allà, la classe de presència a la pantalla que l'atenció.... I no ens equivoquem, Going Home és dolenta | » |

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1972. Globus d'Or al millor actor secundari per Jan-Michael Vincent

## Referències

* ↑ Golden Globes, USA (1972)
* ↑ Canby, Vincent. «Movie Review - Going Home - Mitchum and Brenda Vaccaro Star in 'Going Home' - NYTimes.com». Movies.nytimes.com, 02-12-1971. [Consulta: 11 desembre 2011].
* ↑ «Going Home :: rogerebert.com :: Reviews». Rogerebert.suntimes.com. Arxivat de l'original el 2012-10-12. [Consulta: 11 desembre 2011].
# Goin

Goin és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 318 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Goin era de 318 persones. Hi havia 123 famílies, de les quals 32 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 20 dones vivint soles), 32 parelles sense fills, 55 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 130 habitatges, 124 eren l'habitatge principal de la família i 6 estaven desocupats. 101 eren cases i 26 eren apartaments. Dels 124 habitatges principals, 104 estaven ocupats pels seus propietaris, 13 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 7 estaven cedits a títol gratuït; 8 tenien dues cambres, 11 en tenien tres, 20 en tenien quatre i 86 en tenien cinc o més. 111 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 48 habitatges hi havia un automòbil i a 69 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 223 persones, 171 eren actives i 52 eren inactives. De les 171 persones actives 159 estaven ocupades (84 homes i 75 dones) i 12 estaven aturades (7 homes i 5 dones). De les 52 persones inactives 19 estaven jubilades, 20 estaven estudiant i 13 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Goin hi havia 118 unitats fiscals que integraven 289 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.816 €.

### Activitats econòmiques

Dels 26 establiments que hi havia el 2007, 4 eren d'empreses extractives, 1 d'una empresa de fabricació d'elements pel transport, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses de construcció, 4 d'empreses de transport, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa immobiliària, 10 d'empreses de serveis i 1 d'una entitat de l'administració pública.
Dels 8 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 5 eren establiments de lloguer de cotxes, 1 paleta, 1 lampisteria i 1 restaurant.
L'any 2000 a Goin hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 810 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia 1 escola maternal integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa i 1 escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Goin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Goin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Goin' to Town (pel·lícula de 1935)

Goin' To Town és una pel·lícula de comèdia musical de 1935 estatunidenca dirigida per Alexander Hall i escrita per Mae West. És protagonitzada per la mateixa Mae West, Paul Cavanagh i Gilbert Emery. La pel·lícula va ser estrenada el 25 d'abril de 1935 per Paramount Pictures.

## Argument

Cleo Borden és una cantant de saló de l'oest, el nuvi de la qual mor just abans del dia del seu casament i li deixa una fortuna. Ella posa la mirada en un guapo britànic i es passa la resta de la pel·lícula intentant captivar-lo.

## Repartiment

* Mae West com Cleo Borden
* Paul Cavanagh com Edward Carrington
* Gilbert Emery com Winslow
* Marjorie Gateson com Mrs. Crane Brittony
* Ivan Lebedeff com Ivan Valadov
* Fred Kohler com Buck Gonzales
* Monroe Owsley com Fletcher Colton
* Grant Withers com jove
* Luis Alberni com Sr. Vitola
* Lucio Villegas com Sr. Ricardo Lopez
* Mona Rico com Dolores Lopez
* Wade Boteler com Cap del ranxo
* Paul Harvey com Donovan

## Sobre la pel·lícula

West ja era l'actriu més ben pagada de Hollywood quan es va estrenar Goin' To Town, i les seves actuacions atrevides i controvertides i l'humor descarat i irreverent l'havien convertit en una figura popular. A Goin' To Town, aporta totes aquestes qualitats al paper de Cleo Borden, oferint una actuació memorable i entretinguda que ha ajudat a fer de la pel·lícula un clàssic de la seva època.
La pel·lícula va ser un èxit de taquilla després de la seva estrena i va rebre crítiques generalment positives de la crítica, que va elogiar el seu humor i l'actuació de West. El títol original de la pel·lícula era "Now I'm A Lady", però l'oficina de Hays va ordenar el canvi de títol just abans de l'estrena de la pel·lícula. El mico mascota de Mae West, "Boogie", fa un cameo a la pel·lícula. Un número musical, "Love is Love in any Woman's Heart" va ser retallat de la pel·lícula a petició de l'estrella, va sentir que no estava en línia amb el seu personatge. La cançó encara s'utilitza sobre els títols de tancament.

## Referències

* ↑ «Goin' to Town (1935) - Overview». TCM.com. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Senwald, Andre. «Movie Review - - The Paramount Presents Mae West in 'Goin' to Town' - 'Bride of Frankenstein,' at the Roxy.». The New York Times, 11-05-1935. Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 21 juliol 2015].
# Gran Premi de Sotxi

El Gran Premi de Sotxi és una competició ciclista per etapes que es disputa als voltants de Sotxi (Rússia). La primera edició data del 2005, ja va formant part del calendari de l'UCI Europa Tour. Des del 2018 la cursa forma part del calendari nacional rus.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2005 | Aleksandr Khatúntsev | Serguei Kolésnikov | Aleksei Schmidt |
| 2006 | Serguei Kolésnikov | Aleksandr Khatúntsev | Iuri Trofímov |
| 2007 | Aleksei Schmidt | Roman Klimov | Aleksandr Budaragin |
| 2008 | Dirk Müller | Roman Klimov | Dmitri Puzànov |
| 2009-10 | No disputat |
| 2011 | Björn Schröder | Oleksandr Xeidik | Serguei Rudaskov |
| 2012 | Ivan Stević | Dmitri Kossiakov | Anatoliy Pakthusov |
| 2013 | Vitali Buts | Maksim Razúmov | Vitali Popkov |
| 2014 | Ilnur Zakarin | Serguei Lagutin | Dmitri Samokhvalov |
| 2015 | Alexander Foliforov | Ivan Savitskiy | Igor Frolov |
| 2016-2017 | No disputat | No disputat | No disputat |
| 2018 | Valeriy Fatkullin | Nikita Bondarchuk | Vladimir Eremkin |
| 2019 | Igor Frolov | Evgeny Zotov | Igor Sidorov |

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
# Gran Premi de Sud-àfrica

* Aquest article tracta sobre Fórmula 1. Si cerqueu informació sobre motociclisme, vegeu «Gran Premi de Sud-àfrica de motociclisme».
El Gran Premi de Sud-àfrica era una cursa automobilística puntuable pel campionat del món de Fórmula 1 que es va disputar a Sud-àfrica en 23 ocasions.

## Història

En aquest traçat construït l'any 1930 i d'una llargada de 3,920 km, s'hi van realitzar diverses modificacions l'any 1959, fet que va permetre arribar a disputar-hi 3 curses del campionat del món de Fórmula 1, les corresponents al Gran Premi de Sud-àfrica de les temporades 1962, 1963 i 1965.
Després de disputades aquestes curses es va jutjar el circuit com a massa curt per les curses de F1 i es va traslladar la disputa del GP de Sud-àfrica de la temporada següent (1967) al circuit de Kyalami.

## A la F1

| Any | Pilot | Equip | Circuit | Resultats |
| 1993 | Alain Prost | Williams - Renault | Kyalami | Resultats |
| 1992 | Nigel Mansell | Williams - Renault | Kyalami | Resultats |
| 1985 | Nigel Mansell | Williams - Honda | Kyalami | Resultats |
| 1984 | Niki Lauda | McLaren - TAG | Kyalami | Resultats |
| 1983 | Riccardo Patrese | Brabham - BMW | Kyalami | Resultats |
| 1982 | Alain Prost | Renault | Kyalami | Resultats |
| 1980 | René Arnoux | Renault | Kyalami | Resultats |
| 1979 | Gilles Villeneuve | Ferrari | Kyalami | Resultats |
| 1978 | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | Kyalami | Resultats |
| 1977 | Niki Lauda | Ferrari | Kyalami | Resultats |
| 1976 | Niki Lauda | Ferrari | Kyalami | Resultats |
| 1975 | Jody Scheckter | Tyrrell - Ford | Kyalami | Resultats |
| 1974 | Carlos Reutemann | Brabham - Ford | Kyalami | Resultats |
| 1973 | Jackie Stewart | Tyrrell - Ford | Kyalami | Resultats |
| 1972 | Denny Hulme | McLaren - Ford | Kyalami | Resultats |
| 1971 | Mario Andretti | Ferrari | Kyalami | Resultats |
| 1970 | Jack Brabham | Brabham - Ford | Kyalami | Resultats |
| 1969 | Jackie Stewart | Matra - Ford | Kyalami | Resultats |
| 1968 | Jim Clark | Lotus - Ford | Kyalami | Resultats |
| 1967 | Pedro Rodríguez | Cooper - Maserati | Kyalami | Resultats |
| 1965 | Jim Clark | Lotus - Climax | East London | Resultats |
| 1963 | Jim Clark | Lotus - Climax | Prince George | Resultats |
| 1962 | Graham Hill | BRM | Prince George | Resultats |
# Gurley (Nebraska)

Gurley és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 228 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gurley tenia 228 habitants, 97 habitatges, i 61 famílies. La densitat de població era de 463,3 habitants per km².
Dels 97 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,5% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.250 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.563 $ mentre que les dones 17.000 $. La renda per capita de la població era de 13.032 $. Aproximadament el 9,1% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gurley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gurley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Goniokory

Goniokory és una població de Mali al nord-oest de Kita, prop de la riba del Bakhoy després de rebre al Baoulé (afluent del Bakhoy). És la principal població de la comarca del Fouladougou. Els arbres de bona fusta són abundants i en general arbres que es poden explotar són cultivats encara. També s'hi cultiven cacauets, antigament només consumits localment però avui dia també exportats.
A Goniokory residia el vell Dafa Buloko de la família dels Diakites, cap del Fouladougou al que es consultava en les gran ocasions mentre que el rei no tenia més poder que donar el seu consell als diferents caps de poble; al Fouladougou, com a tota la riba esquerra del Bakhoy cada població era com un estat independent. El país estava en lluita constant amb els tuculors de Ségou. El Fouladougou estava format per les poblacions de Khor (a la vora del riu), Badougou, Ouakoro, Gassi, Goniokory, Bertiala (a les muntanyes prop de Badougou) i Manambougou (al camí de Kita), amb uns 8.000 habitants el 1880.
La població estava formada per peuls, malinkes i bambares, parlant tots en general malinke. Les famílies dominants peuls eren quatre (Dialo, Diakites, Bidi-Bis i Sangaris o Ba) però la principal a Goniokory eren els Diakites. Bambares i malinkes parlen dos llengües força semblants; el bambara local s'assembla també força al peul.
A Goniokory hi ha dos banians gegants sobre els quals Mungo Park va descansar i que posteriorment van reconèixer els francesos.

## Notes

* 1 2 3 4 «Bulletin de la Societe de Geographie 1882». Arxivat de l'original el 2016-04-09. [Consulta: 28 març 2016].