OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vicente Gómez Juaneda

Vicente Gómez Juaneda va ser un futbolista i àrbitre valencià, que jugà com a extrem al primer equip del València CF. Va participar en les primeres alineacions de l'equip merengot, retirant-se del futbol abans del debut de l'equip d'Algirós en el Campionat Regional. A continuació va exercir com a àrbitre, participant a diversos partits de primera divisió de la dècada de 1930. També va encapçalar el col·legi valencià d'àrbitres.
El nadal de 1939 va comprar un vintèsim de loteria que va ser agraciat amb el tercer premi.

## Referències

* 1 2 March, Jose Ricardo. «Un davanter aristòcrata i republicà». A: Moneda a l'aire. 30 històries del València CF. Llibres de la Drassana, 2019, p. 13-18. ISBN 978-84-120430-0-6.
* 1 2 «Vicente Gómez Juaneda». Ciberché. [Consulta: 4 maig 2019].
* ↑ «Parte del tercer premio, en Valencia». Diari ABC, 23-12-1939. [Consulta: 4 maig 2019].
# Puig Pedrós Nord

El Puig Pedrós Nord, Pic Pedrós Nord, o Puigpedrós de Lanós Nord és una muntanya de 2.823,4 m d'altitud situada al Massís del Carlit, concretament al límit entre l'Alta Cerdanya, i el Sabartès, al País de Foix, del Llenguadoc (Occitània) al nord, concretament entre els termes comunals d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes i Merens.
Està situat a la zona nord del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes i al nord-est del de Merens. És a prop al nord del Puig Pedrós Sud i del Puig de Coma d'Or. Amb el Puig Pedrós Sud forma una estructura comuna.
És destí freqüent de moltes de les rutes d'excusionisme del Massís del Carlit.

## Referències

* ↑ El Puig Pedrós Nord en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ El Puig Pedrós Nord en una de les rutes de Wikiloc

## Bibliografia

* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Joseph Chatt

Joseph Chatt, CBE i FRS (6 de novembre de 1914 – 19 de maig de 1994) va ser un reconegut investigador britànic a l'àrea de la química inorgànica i organometàl·lica. El seu nom s'associa amb la descripció de l'enllaç pi entre metalls de transició i alquens, el model de Dewar-Chatt-Duncanson.
Chatt va rebre el seu Ph.D. a la Universitat de Cambridge sota la direcció de F. G. Mann per a la investigació sobre compostos organoarsènics i organofosforats i els seus complexos amb metalls de transició. Va treballar a l'Imperial Chemical Industries entre 1949 a 1962, temps durant el qual, sovint va col·laborar amb Bernard L. Shaw, on va publicar la influent obra sobre els hidrurs metàl·lics i complexos de alquens metàl·lics. Durant aquest període, ha informat el primer exemple de l'activació de l'enllaç C-H per un metall de transició i un dels primers exemples d'un hidrur de metall de transició. and one of the first examples of a transition metal hydride.
En la dècada de 1960, Chatt es va traslladar a una càtedra a la Universitat de Sussex i posteriorment va assumir la direcció de la Unitat de Fixació de Nitrogen sota el Consell d'Investigació Agrícola. Fent servir el complex de dinitrogen de metall de transició W(N₂)₂(dppe)₂, el seu grup va demostrar primer la conversió d'un lligant de dinitrogen en amoníac. Aquest treball proporciona alguns dels primers models moleculars per a la fixació del nitrogen.
Entre els seus molts premis, va ser reconegut amb el Premi Wolf de 1981 "per les seves contribucions pioneres i fonamentals a la química sintètica dels metalls de transició, particularment els hidrurs de metalls de transició i els complexos de dinitrogen". Va ser triat membre de la Royal Society el 1961 i va ser nomenat Comandant de l'Ordre de l'Imperi britànic.
El 1995, un any després de la seva mort, la Unitat de Fixació de Nitrogen es va traslladar a Norwich i va passar a formar part del John Innes Centre. El nou edifici, així com una conferència anual en el Centre, van ser nomenats en el seu honor.

## Referències

* 1 2 Eaborn, C.; Leigh, G. J. «Joseph Chatt, C. B. E. 6 November 1914-19 May 1994». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 42, 1996, pàg. 96. DOI: 10.1098/rsbm.1996.0007.
* ↑ Chatt, J.; Mann, F. G. «139. The synthesis of ditertiary arsines. Meso- and racemic forms of bis-4-covalent-arsenic compounds». Journal of the Chemical Society (Resumed), 1939, pàg. 610. DOI: 10.1039/JR9390000610.
* ↑ Chatt, J.; Davidson, J. M. «154. The tautomerism of arene and ditertiary phosphine complexes of ruthenium(0), and the preparation of new types of hydrido-complexes of ruthenium(II)». Journal of the Chemical Society (Resumed), 1965, pàg. 843. DOI: 10.1039/JR9650000843.
* ↑ Chatt, J.; Duncanson, L. A.; Shaw, B. L. "A volatile chlorohydride of platinum" Proceedings of the Chemical Society, London 1957, 343.
* ↑ Leigh, G.J. (editor), N. W. Winterton (editor), Modern Coordination Chemistry: The Legacy of Joseph Chatt, Springer Verlag (2002).
* ↑ «The Chatt Lecture». Arxivat de l'original el 2014-11-05. [Consulta: 14 maig 2017].
# Gneu Octavi (pretor 205 aC)

Gneu Octavi (en llatí Cnaeus Octavius) va ser un magistrat romà que va viure entre els segles iii i II aC. Era fill de Cnaeus Octavius Rufus, qüestor l'any 230 aC, i formava part de la gens Octàvia, una família romana d'origen plebeu.
Va ser edil plebeu l'any 206 aC amb Espuri Lucreci, i juntament amb ell va ser també elegit pretor el 205 aC. Octavi va obtenir Sardenya com a província i en aigües de l'illa va capturar vuitanta naus de càrrega cartagineses. L'any 204 aC va entregar el comandament a Tiberi Claudi Asel·le, però el seu mandat va ser prorrogat un any més i el senat li va encarregar la vigilància de la costa amb una flota de 40 vaixells. També va portar provisions i subministraments a l'exèrcit romà a Àfrica.
L'any 203 aC el senat va tornar a prorrogar el seu comandament per a la protecció de la costa de Sardenya i com l'any anterior va portar subministraments a Àfrica, però aquesta vegada el va sorprendre una terrible tempesta que va destruir la major part de la seva flota, uns 200 vaixells de transport i 30 naus de guerra. L'any 202 aC Octavi va estar present a la batalla de Zama, i el seu comportament va fer-li guanyar la confiança d'Escipió que li encarregà encapçalar la marxa de les forces de terra cap a Cartago mentre ell bloquejava el port per mar.
L'any 201 aC Octavi va tornar a Itàlia amb part de la flota i va entregar 38 vaixells al propretor Marc Valeri Leví per la guerra contra Filip V de Macedònia. No va estar gaire temps inactiu, i l'any 200 aC el senat el va enviar a Àfrica, a Cartago, com un dels tres ambaixadors davant del rei Masinissa I, i davant de Vermina, el fill de Sifax.
L'any 194 aC va ser un dels comissionats per fundar una colònia romana a Crotona. L'any 192 aC, just abans de l'inici de la Guerra Romano-Síria contra Antíoc el gran, va ser enviat a Grècia per defensar els interessos romans de la zona.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 6.
# Diario de Ferrol

El Diario de Ferrol és un diari gallec que es publica a la ciutat de Ferrol, editat pel grup Editorial La Capital, que també edita altres diaris com El Ideal Gallego, DxT Campeón, Diario de Bergantiños o Diario de Arousa.
És un diari de caràcte eminentment local, centrat en la comarca de Ferrol. Des de 2004 disposa de versió web.

## Enllaços externs

* Pàgina web
# Nullum tempus occurrit regi

Nullum tempus occurrit regi ('el temps no corre contra el rei'), de vegades abreviat com a nullum tempus, és una doctrina del dret anglosaxó esmentada per primera vegada per Henry de Bracton en la seva obra De legibus et consuetudinibus Angliae (mitjans del segle XIII). Eximeix la corona de la prescripció, és a dir, permet que la corona emprengui accions que qualsevol altra persona jurídica no podria exercir una vegada passat un cert temps. La doctrina encara roman en vigor en els sistemes de dret anglosaxó. A les repúbliques, la màxima sovint es converteix en nullum tempus occurrit reipublicae ('el temps no corre contra la república').

## Referències

* ↑ Mack, Joseph. «Nullum tempus: governmental immunity to statutes of limitation, laches, and statutes of repose.» (en anglès). Defense Counsel Journal, 01-04-2006. [Consulta: 21 agost 2008].
* ↑ Cushman,, Robert F; G. Christian Hedemann. Architect and Engineer Liability (en anglès). Aspen Publishers Online, 1995, p. 351. ISBN 0-7355-0666-3.

## Bibliografia

* Donald W. Sutherland, Quo Warranto Proceedings in the Reign of Edward I, 1278-1294 (Oxford, Clarendon Press, 1963)
* Comparativa de l'aplicació de la doctrina nullum tempus occurrit regi als diferents estats dels Estats Units d'Amèrica (anglès)
# Vilar de Sant Boi

El Vilar de Sant Boi és un monument del municipi de Sant Boi de Lluçanès (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Es tracta d'un gran casal de cos quadrat amb teulada a quatre vents i una torre al mig. Hi ha diferents elements destacables del casal com l'entrada d'estil neoclàssic i uns carots amb motius animals que es troben a la teulada de la façana principal.
A la dreta de la casa hi ha adossat un cos rectangular amb dues galeries porxades d'arcs carpanells rebaixats que comuniquen amb una petita torre de planta quadrada.
A l'angle NO de la casa hi ha la capella de la Mare de Déu del Roser del segle xviii, una cabana i una masoveria entre altres dependències que conformen el conjunt.

## Història

L'obra actual és del 1735 (el casal) i 1777 (les galeries). El mas és documentat des del 1176. El 1256 n'era l'amo Pere Vila i tingué un eclipsament els segles XV-XVI. Inicià l'ascensió actual a partir del 1613, quan hi passà a viure Geroni Vilarrasa fill del veí mas de Vilarrasa, el qual amb una hàbil política d'enllaços matrimonials feu possible un gran patrimoni. Per aliances matrimonials i compres, el Vilar arribà a tenir vint-i-cinc cases en el terme de Sant Boi.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Vilar de Sant Boi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Vilar de Sant Boi». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Raptorex kriegsteini

Raptorex kriegsteini és un gènere de dinosaure tiranosauroïdeu primitiu, semblant (però molt més petit) a tiranosàurids posteriors com el tiranosaure. S'ha recuperat un únic espècimen de la formació de Yixian inferior, al nord-est de la Xina, que data de fa uns 125 milions d'anys, del Cretaci inferior.

## Referències

* ↑ Sereno P., et al. (2009). "Tyrannosaurid skeletal design first evolved at small body size." Science, en xarxa el 17 de setembre.
# Gneu Octavi Rufus

Gneu Octavi Rufus és el nom dels següents personatges:
* Gneu Octavi Rufus, qüestor el 230 aC
* Gneu Octavi Rufus, qüestor el 107 aC
# Joseph Chavarría Rodríguez

Joseph Eladio Chavarría Rodríguez (14 d'octubre de 1992) és un ciclista costa-riqueny.

## Palmarès

* 2004
** Campió de Costa Rica sub-23 en ruta
* 2015
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Costa Rica
* 2016
** 1r a la Volta al Táchira i vencedor de 2 etapes

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Desvío al paraíso

Desvío al paraíso (distribuïda en anglès com a Shortcut to paradise) és una pel·lícula de thriller en coproducció entre Espanya i Puerto Rico, dirigida el 1994 per Gerardo Herrero i protagonitzada per Charles Dance i Assumpta Serna. Ha estat rodada en anglès, amb un repartiment primordialment anglosaxó i va gaudir d'una bona rebuda de la crítica.

## Argument

El Paraíso és un complex residencial en decadència situat a Puerto Rico on arriba per cobrir l'ofici de porter un estrany anomenat Quinn, que fuig del seu passat. Gràcies al seu treball la residència millor el seu aspecte i recupera l'antic esplendors, i amb la seva simpatia es guanya la confiança dels residents, alhora que controla els seus moviments. Només l'adolescent Gus desconfia d'ell. Poc després comencen a succeir esdeveniments estranys.

## Repartiment

* Axel Anderson... Clark
* Harry Caramanos... Carter
* Charles Dance... Quinn
* Pablo Figueroa ... Kevin
* Katrina Gibson ... Sara
* Marian Pabón ...Inspector de policia
* Gladys Rodríguez ... Lona
* Assumpta Serna... María
* Morgan Weisser... Gus

## Nominacions i premis

Michael Kirton fou nominat al Goya als millors efectes especials el 1994.

## Referències

* ↑ Una a puesta inteligente, El País, 23 de juliol de 1994
* ↑ Desvío al paraíso al web dels premis Goya
# Os Corrals

Os Corrals (en castellà Loscorrales, oficialment Loscorrales/Os Corrals) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca de la Foia d'Osca.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Loscorrales». Arxivat de l'original el 2016-09-13. [Consulta: 16 juliol 2016].
* ↑ «LEY 27/2002, de 26 de noviembre, de creación de la comarca de Hoya de Huesca/Plana de Uesca». Arxivat de l'original el 2009-02-03. [Consulta: 22 febrer 2009].
# Vela als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - 12 metres

Vela als  Jocs Olímpics d'estiu de 1908 :
| 6 metres | open |
| 7 metres | open |
| 8 metres | open |
| 12 metres | open |
| < 1900 1912 > ||||||
Els 12 metres va ser una de les quatre proves de vela que es van disputar al camp de regates de Ryde durant els Jocs Olímpics de Londres de 1908. Hi van prendre part 20 navegants repartits ens dos vaixells, tots britànics. Es disputà entre l'11 i el 12 d'agost de 1908.

## Normativa

La competició constava de tres regates i el vencedor era l'embarcació que aconseguia més victòries. Si cada regata era guanyada per un vaixell diferent s'atorgaven tres, dos i un punt segons la posició aconseguida (1r, 2n i 3r), mentre a partir de la quarta posició no es rebia cap punt; sent el vencedor final el vaixell amb més punts. Si es mantenia l'empat s'havia de disputar una regata extra entre els vaixells implicats per decidir la posició final.

## Resultats finals

L'Hera guanyà les dues regates i la medalla d'or.
| Pos. | Vaixell | Tripulació | Victòries | Punts Totals | 1a regata | 1a regata | 1a regata | 2a regata | 2a regata | 2a regata |
| Pos. | Vaixell | Tripulació | Victòries | Punts Totals | Pos. | Temps | Punts | Pos. | Temps | Punts |
| | Hera Regne Unit | Thomas Glen-Coats Arthur Downes Henry Downes John Buchanan David Dunlop John Mackenzie Gerald Tait James Bunten Albert Martin John Aspin | 2 | 6 | 1r | 3h 19' 41" | 3 | 1r | 4h 47' 40" | 3 |
| | Mouchette Regne Unit | Charles MacIver Charles R. MacIver James Baxter William Davidson James Spence Thomas Littledale John Jellico Colin McLeod Robertson John Graham Kenion J. A. Gardiner | 0 | 4 | 2n | 3h 21' 21" | 2 | 2n | 4h 48' 42" | 2 |

## Referències

* 1 2 (ed.) Theodore Andrea Cook. The Fourth Olympiad, Being the Official Report (PDF). Londres: British Olympic Association, 1908. Arxivat 2013-01-16 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) Sailing at the 1908 London Summer Games Arxivat 2016-07-20 a Wayback Machine. a Sports-reference.com
# Rasa de Solanelles

La rasa de Solanelles és un afluent per la dreta de la rasa del Barranc (la qual, ensems, ho és del Riard que, al seu torn, ho és de la Ribera Salada) d'1,6 k de recorregut que fa íntegrament pel terme municipal de Lladurs.
Neix a 838 m d'altitud a 375 m a l'est d'El Vilar. 850 m mtres més avall passa a tocar de la masia de Solanelles i desguassa a la rasa del Barranc a 644 m d'altitud, just després que amdues hagin travessat la carretera del Pla de Cirera a Montpol.
# Juan Ginés Córdoba Cortijo

Juan Ginés Córdoba Cortijo (Barcelona, 12 d'abril de 1961) és un microbiòleg i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la IX legislatura.
Llicenciat en Ciències Biològiques, és doctorat en microbiologia molecular per la Universitat de València. Treballa com a facultatiu especialista en microbiologia i parasitologia a l'Hospital Universitari i Politècnic La Fe de València. Alhora és professor de microbiologia i bioquímica a l'Escola d'Infermeria de l'Hospital La Fe, dependent de la Universitat de València.
Militant de Ciutadans - Partit de la Ciutadania, n'és coordinador a la ciutat de València i subdelegat territorial a la província de València. Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015.

## Referències

* ↑ «Web de l'Hospital La Fe». Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 17 setembre 2015].
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 17 setembre 2015].
# Gneu Ogulni

Gneu Ogulni (llatí: Cnaeus Ogulnius) va ser un magistrat romà membre de la gens Ogúlnia, d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 300 aC, quan junt amb el seu germà Quint Ogulni va proposar la llei Ogúlnia, per la qual el nombre de pontífexs va ser incrementat de 4 a 8 i el d'àugurs de 4 a 9. La Llei establia també que 4 dels pontífexs i 5 dels àugurs havien de ser plebeus. Per damunt dels 8 pontífexs es creu que se situava el pontífex màxim, càrrec en mans dels patricis fins al 254 aC quan el plebeu Tiberi Coruncani va assolir el càrrec per primer cop.
Va ser també edil curul el 296 aC, altre cop amb el seu germà i van perseguir diverses persones acusades de violar les lleis de la usura. Amb les multes recollides van poder realitzar alguns treballs públics. Després d'aquest any Gneu Ogulni ja no és mencionat per cap autor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of greek and roman biography and mithology. Vol. III. Londres: John Murray, 1876, p. 20.
# Os Flagelados do Vento Leste

Os Flagelados do Vento Leste és una novel·la publicada el 1960 per l'escriptor capverdià Manuel Lopes. La novel·la va ser guardonada amb el premi Meio Milénio do Achamento das Ilhas de Cabo Verde. L'obra va ser adaptada en una pel·lícula dirigida per António Faria el 1987.

## Referències

* ↑ «Vertentes da Insularidade na Novelística de Manuel Lopes». Centro de Estudos Africanos da Universidade do Porto, 2007.

## Enllaços externs

* Os Flagelados do Vento Leste at livroditera.blogspot.com
# Vela als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - 7 metres

Vela als  Jocs Olímpics d'estiu de 1908 :
| 6 metres | open |
| 7 metres | open |
| 8 metres | open |
| 12 metres | open |
| < 1900 1912 > ||||||
Els 7 metres va ser una de les quatre proves de vela que es van disputar al camp de regates de Ryde durant els Jocs Olímpics de Londres de 1908. Hi van prendre part 5 navegants repartits ens dos vaixells, que representaven a 1 país. Es disputà entre el 27 i el 29 de juliol de 1908.

## Normativa

La competició constava de tres regates i el vencedor era l'embarcació que aconseguia més victòries. Si cada regata era guanyada per un vaixell diferent s'atorgaven tres, dos i un punt segons la posició aconseguida (1r, 2n i 3r), mentre a partir de la quarta posició no es rebia cap punt; sent el vencedor final el vaixell amb més punts. Si es mantenia l'empat s'havia de disputar una regata extra entre els vaixells implicats per decidir la posició final.

## Resultats finals

S'havien de disputar tres regates, però l'embarcació Mignonette no es presentà, per la qual cosa els vencedor foren els membres del vaixell Heroine.
| Pos. | Vaixell | Tripulació | Victòries | Punts Totals | 1a regata | 1a regata | 1a regata | 2a regata | 2a regata | 2a regata |
| Pos. | Vaixell | Tripulació | Victòries | Punts Totals | Pos. | Temps | Punts | Pos. | Temps | Punts |
| | Heroine Regne Unit | Charles Rivett-Carnac Richard Dixon Norman Bingley Frances Rivett-Carnac | 2 | 6 | 1° | 2h 11' 54" | 3 | 1° | 2h 11' 33" | 3 |
| | Mignonette Regne Unit | R. Sloane-Stanley | - | - | NP | | | NP | | |
NP - No presentat

## Referències

* 1 2 (ed.) Theodore Andrea Cook. The Fourth Olympiad, Being the Official Report (PDF). Londres: British Olympic Association, 1908. Arxivat 2013-01-16 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) Sailing at the 1908 London Summer Games Arxivat 2016-07-20 a Wayback Machine. a Sports-reference.com
# Rasa de l'Espuella

La rasa de l'Espuella és un afluent per la dreta del barranc de Querol (que ensems, ho és de la Ribera Salada).
Neix a 770 m. d'altitud, al vessant occidental del Serrat de Porredón (855 m d'altitud), segueix sempre la direcció NW-SE baixant entre la serra de Freixa i la serra d'Ocata per la seva banda dreta i la serra de la Teuleria per la seva banda esquerra. Desguassa al torrent de Querol a 580 m. d'altitud, al vessant oriental del turó d'Ocata (764 m. d'alt.), 2 km aigües amunt del molí de Querol.
# Germà III de Constantinoble

Germà III de Constantinoble va ser bisbe d'Adrianòpolis i amic de l'emperador Miquel VIII Paleòleg.
A sol·licitud d'aquest emperador va ser elegit patriarca de Constantinoble per un sínode celebrat l'any 1267. Va acceptar després de molts precs el càrrec però, degut a la forta oposició al seu nomenament (el seu predecessor Arseni era viu), va renunciar al cap de pocs mesos i es va retirar a un monestir. Era un home erudit, educat, suau i de moral irreprotxable. Més tard va ser un dels ambaixadors de l'emperador al XIV Concili general de Lió de l'any 1277, on va donar suport a la unió de les esglésies llatina i grega.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Germanus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 15 setembre 2022].
# José María Azcárraga Fesser

José María Azcárraga Fesser (Madrid, 1882 - València, 1924) fou un militar i polític espanyol, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Era fill del també militar i polític Marcelo Azcárraga Palmero i cunyat de Tomás Trénor Palavicino, primer marquès del Túria. A les eleccions generals espanyoles de 1914 fou elegit diputat del Partit Conservador pel districte de Morella (província de Castelló), però un mes després de l'elecció el Tribunal Suprem d'Espanya va proposar la nul·litat de l'elecció, i el seu escó fou ocupat pel liberal Luis Esteban y Fernández del Pozo.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.51. ISBN 9788495484802.
# Os Blancos

Os Blancos és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca da Limia.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 2.550 | 2.823 | 3.337 | 2.216 | 1.138 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||
# Vèstia Òpia

Vèstia Òpia (llatí: Vestia Oppia) va ser una dona d'Atella a la Campània.
Durant la Segona Guerra Púnica vivia a Càpua i cada dia feia sacrificis per la victòria dels exèrcits romans tot i que Càpua era en mans dels cartaginesos.
Quan els romans van ocupar la ciutat l'any 210 aC la van recompensar, segons diu Titus Livi, però no indica quina va ser la seva recompensa.

## Referències

* 1 2 Livi. «XXVI, 33 i 34». Ab Urbe Condita. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ Smith, William (ed.). «Vestia Oppia». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 17 octubre 2022].
# Rasa de l'Alzina (desambiguació)

«Rasa de l'Alzina» té aquests significats:
# José Navarro Aramburu

José Navarro Aramburu (Lima, 24 de setembre de 1948) és un exfutbolista peruà de la dècada de 1970.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1978.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sporting Cristal.

## Referències

* ↑ «1978 FIFA World Cup Argentina». Arxivat de l'original el 2011-10-20. [Consulta: 15 maig 2018].
* ↑ Peru - Record International Players Arxivat 2009-02-02 a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ José Navarro Aramburu Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ José Navarro Aramburu a National-Football-Teams.com (anglès)
# Germà (general)

Germà (en llatí Germanus) va ser un dels generals de l'Emperador romà d'Orient Tiberi II.
L'emperador li va manifestar la seva confiança i estima donant-li com a muller a la seva filla Carito (Kharito) l'any 582 i el títol de Cèsar. Una altra filla de Tiberi II, Constantina, es va casar amb Maurici, que després va ser emperador.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Germanus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 15 setembre 2022].
Viccionari