OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# CPO

CPO té els següents significats:
* Convergencia CPO-CRD (de l'acrònim Consell de Pobles d'Occident), partit polític de Guatemala
* Congrés Popular Oromo, partit polític d'Etiòpia
* Partit Cristià d'Àustria (del seu nom en alemany Christliche Partei Österreichs), partit polític d'Àustria
* Consell Polític de l'Oposició, partit polític d'Angola
* Orquestra Filharmònica de Calgary (del seu nom en anglès Calgary Philharmonic Orchestra), orquestra amb seu a Calgary, al Canadà
* Orquestra Filharmònica de la Xina (del seu nom en anglès China Philharmonic Orchestra), orquestra amb seu a Pequín, a la Xina
* CPO (grup) (del seu nom en anglès Capital Punishment Organization), grup de música hip-hop originari de Califòrnia, als Estats Units
* Comitè de pilotatge i d'orientació, comissió dins del Cunsigliu di a Lingua è di a Cultura Corsa
* Classic Produktion Osnabrück, discogràfica especialitzada en música clàssica d'Alemanya
* Chelsea Pitch Owners, organització propietària de l'estadi de Stamford Bridge i del nom del Chelsea Football Club
* Contramestre en cap (del seu nom en anglès Chief Petty Officer), grau de sotsoficial d'algunes armades
* Director de recursos humans (del seu nom en anglès Chief People Officer), director encarregat de la gestió dels recursos humans
* Director d'adquisicions (del seu nom en anglès Chief Procurement Officer), director encarregat de la gestió de l'aprovisionament
* Director de producte (del seu nom en anglès Chief Product Officer), director encarregat de la gestió de la producció
* Oli de palma (del seu nom en anglès Crude Palm Oil), oli vegetal obtingut del fruit de la palmera d'oli
* Ordre parcial complet (del seu nom en anglès Complete Partial Order), tipus de conjunt parcialment ordenat utilitzat en teoria de l'ordre
* Carboxipeptidasa O, proteïna present en els cromosomes humans
* Clorur peroxidasa, enzim que catalitza reaccions de cloració
* C-Po també és l'esquema d'un enllaç C-Po, compost químic que conté un enllaç químic entre carboni (C) i poloni (Po)
* Cpo també és l'abreviatura de la clorofenicita, mineral de la casse dels fosfats
# Calabash

Calabash és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 711 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Calabash tenia 711 habitants, 377 habitatges i 232 famílies. La densitat de població era de 193,3 habitants per km².
Dels 377 habitatges en un 11,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 9,7% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 19,4% entre 25 i 44, un 29,7% de 45 a 60 i un 36,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 58 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.946 $ i la renda mediana per família de 38.403 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.202 $ mentre que les dones 25.368 $. La renda per capita de la població era de 22.975 $. Entorn del 5,4% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Calabash». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Calabash». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ca la Plaça

Ca la Plaça és una edificació de Prat de Comte (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció més senyorial de la vila, de tres plantes. Té adossat a un lateral Lo Portal. Es tracta d'un arc d'entrada, de mig punt amb guardapols, impostes i escut a la clau.
La primera planta té caràcter noble, amb una alçada de forjat més gran que la segona, totes dues amb balcons. Tenen motllures i relleus geomètrics. Cornisa amb línies llises i perfils de teula formant ondulacions.
La part posterior és més actualitzada, com l'interior, amb una gran terrassa.

## Referències

* 1 2 3 «Ca la Plaça». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Ca la Plaça». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Camp d'Askar

El camp de refugiats d'Askar (àrab: مخيم عسكر, muẖayyam ʿAskar) és un camp de refugiats palestí situat a la vall del Jordà, al nord-oest de Cisjordània, vora la ciutat de Nablus i fou establert en 1950 en 209 dúnams de terra. En 1960 el camps es va expandir en uns altres 90 dúnams. Els residents del camp el coneixen com a «Nou Askar».
Segons la United Nations Relief and Works Agency, la població registrada al campament és de 31.629. Les racions d'aliments es distribueixen a aproximadament 2.086 famílies.
Durant la intifada del 2000 i 2002 les incursions de les Forces de Defensa d'Israel (FDI) a camps com el d'Askar van trobar una considerable resistència per part d'homes armats palestins. Les incursions de les FDI són encara comuns en el camp de refugiats d'Askar i generalment es duen a terme per tal d'interrogar individus o aturar sospitosos militants que les autoritats israelianes consideren que està afiliats a organitzacions terroristes.
L'UNRWA té diverses instal·lacions en el camp de refugiats d'Askar, incloses escoles i clíniques de salut. No obstant això, a més d'aquests, el campament compta amb els seus propis centres de la comunitat, incloent el Centre de la Pau i el Desenvolupament amb seu a Nou Askar. Caca any s'hi entrenen voluntaris internacionals organitzats per la Universitat Nacional d'An-Najah.

## Referències

* ↑ «ASKAR REFUGEE CAMP». United Nations Relief and Works Agency. [Consulta: 7 agost 2007].

## Enllaços externs

* Askar, UNWRA
Localització i població dels Camps de refugiats palestins en 2015 :
Franja de Gaza 518,000 refugiats UNRWA Cisjordània 188,150 refugiats UNRWA Síria 319,958 refugiats UNRWA Líban 188,850 refugiats UNRWA Jordània 355,500 refugiats UNRWA
Al-Shati (Beach camp)87,000 Bureij 34,000 Deir al-Balah 21,000 Jabalia 110,000 Khan Yunis 72,000 Maghazi 24,000 Nuseirat 66,000 Rafah 104,000 Camp Canadà tancat
Aqabat Jaber6,400 Ein as-Sultan 1,900 Far'a 7,600 Fawwar 8,000 Jalazone 11,000 Kalandia 11,000 Am'ari 10,500 Deir 'Ammar 2,400 Dheisheh 13,000 Aida 4,700 Al-Arroub 10,400 Askar 15,900 Balata 23,600 'Azza (Beit Jibrin) 1,000 Ein Beit al-Ma' (Camp No. 1) 6,750 Camp de Tulkarem 18,000 Nur Shams 9,000 Camp de Jenin 16,000 Camp de Shuafat 11,000 Silwad
Sbeineh22,600 Khan Eshieh 20,000 Neirab 20,500 Homs 22,000 Camp de Jaramana 18,658 Camp de Daraa 10,000 Camp de Hama 8,000 Khan Dannun 10,000 Qabr Essit 23,700 Camps no oficialsEin Al-Tal 6,000Latakia Camp 10,000 Yarmouk 148,500
Bourj el-Barajneh17,945 Ain al-Hilweh 54,116 El Buss 11,254 Nahr al-Bared 5,857 Shatila 9,842 Wavel 8,806 Mar Elias 662 Mieh Mieh 5,250 Beddawi 16,500 Burj el-Shemali 22,789 Dbayeh camp 4,351 Rashidieh 31,478
Camp de Zarqa20,000 Jabal el-Hussein 29,000 Nou camp d'Amman (Wihdat) 51,500 Souf 20,000 Baqa'a 104,000 Husn (Camp del Màrtir Azmi el-Mufti) 22,000 Irbid camp 25,000 Jerash camp 24,000 Marka 53,000 Talbieh 8,000 :
Referències
↑ «Camp Profiles». United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East. [Consulta: 2 juliol 2015]. :
# Campionat de Catalunya de futbol 1908-1909

La temporada 1908-09 del Campionat de Catalunya de futbol fou la desena edició de la competició. Fou disputada la temporada 1908-09 pels principals clubs de futbol de Catalunya.

## Primera Categoria
### Classificació final

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Classificació |
| 1 | FC Barcelona (C) | 8 | 5 | 3 | 0 | 16 | 7 | +9 | 13 | Campió |
| 2 | FC Espanya | 8 | 3 | 2 | 3 | 13 | 10 | +3 | 8 | |
| 3 | CD Espanyol | 8 | 4 | 0 | 4 | 13 | 11 | +2 | 8 | |
| 4 | Català SC | 8 | 2 | 2 | 4 | 8 | 16 | −8 | 6 | |
| 5 | AC Galeno | 8 | 2 | 1 | 5 | 12 | 18 | −6 | 5 | |
Tots els clubs eren de Barcelona. Aquesta temporada va reaparèixer el CD Espanyol, que incorporà els jugadors de l'X SC, equip que havia guanyat tres campionats de Catalunya consecutius. Com a conseqüència de l'absorció, l'X desaparegué.

### Resultats finals

* Campió de Catalunya: FC Barcelona
* Classificats pel Campionat d'Espanya: FC Barcelona
* Descensos: No hi havia descensos reglamentats
* Ascensos: No hi havia ascensos reglamentats

## Segona Categoria

Es va organitzar un campionat de segona categoria, anomenat campionat de júniors, amb els següents participants: CS Sabadell FC, Catalònia FC, FC Central, FC Numància, Victòria i Sportivo.
El FC Central es proclamà campió.

## Referències

* ↑ Bdfutbol Campionat de Catalunya 1908-09
* ↑ RSSSF Catalonia Championship 1903-1940 - All Results
* ↑ Pàgina 3, Mundo Deportivo, 1909/01/14
* ↑ Pàgina 2, La Vanguardia, 1909/08/05

## Bibliografia

* Garcia Castell, Joan. Història del futbol català. Barcelona: Editorial Aymà, 1968. ISBN 978-84-209-3682-6.
* Closa i Garcia, Antoni; Rius i Solé, Jaume; Vidal i Urpí, Joan. Un segle de futbol català: 1900-2000. Barcelona: Federació Catalana de Futbol, 2001.

## Enllaços externs

* RSSSF
# Calamonastes simplex

Calamonastes simplex (Camaròptera grisa) és una espècie d'ocell de la família dels cisticòlids (Cisticolidae) que habita boscos i zones arbustives d'Àfrica oriental, a l'est de Sudan del Sud, Etiòpia, Somàlia, Kenya, nord-est d'Uganda i nord-est de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Calamonastes simplex». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28/01/2023(català)
# Calamonastes undosus

Calamonastes undosus (Camaròptera del miombo) és una espècie d'ocell de la família dels cisticòlids (Cisticolidae) que habita boscos d'Àfrica central i Meridional, a l'est de la República del Congo, oest i sud-est de la República Democràtica del Congo, Angola, nord de Zàmbia, Ruanda, Burundi, Tanzània i Kenya.

## Referències

* ↑ «Calamonastes undosus». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28/01/2023(català)
# Campionat de Zúric 1995

L'edició del 1995 fou la 80a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 20 d'agost de 1995, entre Basilea i Zúric i amb un recorregut de 235 quilòmetres. El vencedor final fou el belga Johan Museeuw, que s'imposà per davant de Gianni Bugno i Giorgio Furlan.
Va ser la novena cursa de la Copa del Món de ciclisme de 1995.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Johan Museeuw (BEL) | Mapei-GB | 6h 34' 15" |
| 2 | Gianni Bugno (ITA) | MG Maglificio-Technogym | m. t. |
| 3 | Giorgio Furlan (ITA) | Gewiss-Ballan | m. t. |
| 4 | Michele Coppolillo (ITA) | Navigare-Blue Storm | m. t. |
| 5 | Maarten den Bakker (NED) | TVM-Gazelle | m. t. |
| 6 | Massimo Donati (ITA) | Mercatone Uno-Saeco | m. t. |
| 7 | Fabio Baldato (ITA) | MG Maglificio-Technogym | m. t. |
| 8 | Andrea Ferrigato (ITA) | ZG Mobili-Selle Italia | m. t. |
| 9 | Maurizio Fondriest (ITA) | Lampre-Panaria | +07" |
| 10 | Lance Armstrong (USA) | Motorola | m. t. |

## Referències

* ↑ «Museeuw, más veloz que Bugno». Mundo Deportivo, 21-08-1995 [Consulta: 16 juny 2015].

## Enllaços externs

* Resultats a les-sports.info
# Campionat de Zúric 1988

L'edició del 1988 fou la 73a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 21 d'agost de 1988, pels voltants de Zúric i amb un recorregut de 237,5 quilòmetres. El vencedor final fou el neerlandès Steven Rooks, que s'imposà per davant de Rolf Sørensen i Tony Rominger.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Steven Rooks | PDM-Ultima-Concorde | 6h 00' 38" |
| 2 | Rolf Sørensen | Ariostea-Gres | m. t. |
| 3 | Tony Rominger | Chateau d'Ax | m. t. |
| 4 | Martial Gayant | Toshiba-Look | m. t. |
| 5 | Luc Roosen | Roland-Colnago | m. t. |
| 6 | Phil Anderson | TVM-Van Schilt | + 7" |
| 7 | Adrie van der Poel | PDM-Ultima-Concorde | + 18" |
| 8 | Claude Criquielion | Hitachi-Bosal | + 28" |
| 9 | Mauro Gianetti | Weinmann-La Suisse | m. t. |
| 10 | Alan Peiper | Panasonic-Isostar | m. t. |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
# Cal Marxant (Corbera de Llobregat)

Cal Marxant és una obra de Corbera de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de poble rural, amb les característiques pròpies de les cases de Corbera. Façana al carrer i tres eixides, o petit hort, al voltant.
Construcció de pedra de marès vermell amb morter de calç, embigat de fusta i revoltons en sostres.
Els balcons centrals i lateral esquerre són fets posteriorment.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Marxant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
# Camponaraya

Camponaraya (en gallec, Camponaraia) és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. És un dels municipis d'El Bierzo en els quals es parla gallec.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 3141 | 3226 | 3333 | 3411 |

## Referències

* ↑ El plurilingüismo en España. María Teresa Turell, 2007. p 154
# Camponotus

Camponotus és un gènere de formigues de la subfamília dels formicins (Formicinae) amb el tòrax en arc convex i el pedicel format per un sol segment. Són un grup ecològicament divers distribuït en totes les regions del món. Algunes de les seves espècies són formigues meleres.
A la Península Ibèrica hi ha 20 espècies, entre les que destaca Camponotus cruentatus, una de les formigues més grans dels Països Catalans i una espècie força freqüent.

## Taxonomia

El gènere Camponotus inclou unes 1.500 espècies i subespècies, repartides en 45 subgèneres:
* Subgènere Camponotus Mayr, 1861
* Subgènere Dendromyrmex Emery, 1895
* Subgènere Forelophilus Kutter, 1931
* Subgènere Hypercolobopsis Emery, 1920
* Subgènere Karavaievia Emery, 1925
* Subgènere Manniella W.M. Wheeler, 1921
* Subgènere Mayria Forel, 1878
* Subgènere Myrmacrhaphe Santschi, 1926
* Subgènere Myrmamblys Forel, 1912
* Subgènere Myrmaphaenus Emery, 1920
* Subgènere Myrmentoma Forel, 1912
* Subgènere Myrmepinotus Santschi, 1921
* Subgènere Myrmepomis Forel, 1912
* Subgènere Myrmespera Santschi, 1926
* Subgènere Myrmeurynota Forel, 1912
* Subgènere Myrmisolepis Santschi, 1921
* Subgènere Myrmobrachys Forel, 1912
* Subgènere Myrmocladoecus W.M. Wheeler, 1921
* Subgènere Myrmodirachis Emery, 1925
* Subgènere Myrmomalis Forel, 1914
* Subgènere Myrmonesites Emery, 1920
* Subgènere Myrmopalpella Stärcke, 1934
* Subgènere Myrmopelta Santschi, 1921
* Subgènere Myrmophyma Forel, 1912
* Subgènere Myrmopiromis W.M. Wheeler, 1921
* Subgènere Myrmoplatypus Santschi, 1921
* Subgènere Myrmoplatys Forel, 1916
* Subgènere Myrmopsamma Forel, 1914
* Subgènere Myrmopytia Emery, 1920
* Subgènere Myrmosaga Forel, 1912
* Subgènere Myrmosaulus W.M. Wheeler, 1921
* Subgènere Myrmosericus Forel, 1912
* Subgènere Myrmosphincta Forel, 1912
* Subgènere Myrmostenus Emery, 1920
* Subgènere Myrmotarsus Forel, 1912
* Subgènere Myrmotemnus Emery, 1920
* Subgènere Myrmothrix Forel, 1912
* Subgènere Myrmotrema Forel, 1912
* Subgènere Myrmoxygenys Emery, 1925
* Subgènere Paramyrmamblys Santschi, 1926
* Subgènere Phasmomyrmex Stitz, 1910
* Subgènere Pseudocolobopsis Emery, 1920
* Subgènere Rhinomyrmex Forel, 1886
* Subgènere Tanaemyrmex Ashmead, 1906
* Subgènere Thlipsepinotus Santschi, 1928

## Referències

* ↑ «Hormigas.org - Género Camponotus». [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «Camponotus - AntCat» (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2023].
# Calendari suec

El calendari suec fou utilitzat a Suècia des de l'1 de març de 1700 fins al 30 de febrer de 1712 i equivalia al calendari julià però amb un dia de diferència. El novembre de 1699 es va decidir que Suècia començaria a adoptar el nou calendari gregorià a partir de 1700.
El procés havia de reduir-se gradualment un dia per any, durant onze anys. Algunes fonts indiquen que la intenció era saltar-se tots els dies intercalats entre 1700 i 1740, per a acostar-se al calendari gregorià. Segons el pla, l'any que era de traspàs en el calendari julià no ho va ser a Suècia, però no es van efectuar més reduccions suplementàries en els anys successius. El 1711, el rei Carles XII va declarar que Suècia abandonaria aquest calendari, que no s'utilitzava per cap altra nació i que no va complir el seu objectiu en favor del retorn a l'antic calendari julià. Per a tornar a sincronitzar-se amb aquest va fer afegir un dia suplementari al febrer de 1712 que es va convertir doblement en any de traspàs i va comptar amb un mes de febrer de 30 dies. El 1753, Suècia finalment va utilitzar el calendari gregorià i el salt d'onze dies es va dur a terme passant del 17 de febrer a l'1 de març. Tot i això, Suècia no va acceptar les regles gregorianes per a determinar Pàsqua fins al 1844.
# Can Janer (Anglès)

Can Janer és un immoble del municipi d'Anglès que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un immoble de tres plantes i golfes, entre mitgeres, cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana, em un ràfec singular en el qual s'ha procedit a una aplicació original i creativa del rajol en format de ziga-zaga o de dents de serra. Es troba al costat dret del carrer d'Avall.
L'immoble és fruit de dues etapes constructives molt diferents. Per una banda, el primer i segon pis dels quals només cal ressaltar el portal d'accés, que no és el típic adovellat sinó de llinda de fusta, són propis del segle xvii. Per altra banda, el tercer i quart pis, en els quals trobem una simple finestra rectangular -en el tercer- i uns badius en format de tres obertures d'arc de mig punt accentuada la central -en el quart-, són fruit d'una ampliació que va experimentar l'edifici segurament entorn el segle xix.
Aquest plantejament queda àmpliament demostrat pel canvi estètic i visual originat pels materials emprats, és a dir, en el primer i segon pis pedruscall i en el tercer i quart maó.

## Referències

* 1 2 3 «Can Janer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Can Benet (Girona)

Can Benet o Can Benet Vell és una masia a tocar de la fàbrica de la Nestlé al terme municipal de Girona feta de rierencs, de planta rectangular, de planta baixa i teulat a dues aigües i carener paral·lel a la façana principal. En mal estat general, destaquen dues finestres de modillons a diferents llocs, i la finestra d'arc conopial de la façana N, i la de l'E.

## Referències

* ↑ «Can Benet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Can Benet Vell

Can Benet Vell, o Can Benet del Salt de Núvia, és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Es troba en el sector central-septentrional del terme, al nord-est de l'església parroquial de Sant Pere de Bigues i de la Parròquia de Bigues, al costat nord-oest del Salt de la Núvia, a la dreta del torrent del Salt de la Núvia i al nord-est de Can Frare. És a prop i a llevant del Veïnat.
És una masia del segle xviii, amb modificacions dels dos darrers segles.
Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.
S'hi accedeix des de la Parròquia de Bigues pel carrer del Salt de la Núvia. Anant en direcció nord, en uns 150 metres hom arriba a la masia de Can Benet del Salt de la Núvia poc després de deixar enrere el lloc anomenat el Salt de la Núvia.

## Referències

* ↑ «Inventari Patrimoni Cultural de Bigues i Riells. Memòria tècnica». Arxivat de l'original el 2010-11-16. [Consulta: 21 febrer 2011].
# Can Sala (les Franqueses del Vallès)

Can Sala és una casa amb elements gòtics de les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat de planta basilical. Al voltant de la casa es forma un barri tancat. La casa consta de tres crugies paral·leles, de planta baixa, pis i golfes a la crugia central. La façana està disposada simètricament, marca l'eix la gran porta dovellada d'arc de mig punt i un gran finestral gòticorenaixentista on es representen rostres d'àngels. A les crugies laterals hi ha diverses obertures disposades simètricament. A la banda del darrere hi ha afegit un cos annex que porta gravada la data 1783.

## Història

En el fogatge de 1553 apareix esmentat Joan Sala. Possiblement la casa es va construir al segle XVI-XVII segons indica la tipologia de la finestra de la façana. A la casa no es veuen transformacions ni afegits, només el cos de darrere es va construir amb posterioritat. La casa antiga no està habitada, només ho està la part més nova del darrere.

## Referències

* 1 2 3 «Can Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 juliol 2018].
# Can Gorina

Can Gorina és una masia de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia aïllada amb jardí envoltada d'una closa situada a la urbanització de Sant Llorenç del Pi de Matadepera. La masia està formada per diferents cossos adossats de diferent altura. L'edifici principal consta de planta baixa i primer pis amb golfes i coberta a doble vessant amb el carener desplaçat respecte a l'eix de simetria i amb ràfec d'imbricacions imitant les escates de peix. A la façana principal les obertures es distribueixen de manera asimètrica a la façana. El portal és de pedra d'arc de mig punt adovellat sobre el qual hi ha una finestra de pedra d'arc a nivell amb llinda, brancals i replanell motllurat. Sota coberta s'obra una finestra d'arc de mig punt. El parament és de maçoneria arrebossada i pintada. A l'interior es conserven antigues parets i hi ha elements relacionats amb l'activitat vitivinícola. També es conserva l'era a l'exterior.

## Història

Hi ha referències documentals d'aquesta masia al segle XVI. Hi ha una llinda a la finestra de la façana amb data 1717. Es conserva el Fons Documental del Mas Gorina del qual hi ha una còpia a l'Arxiu Municipal de Matadepera.

## Referències

* 1 2 «Can Gorina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].