OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Synchiropus moyeri

Synchiropus moyeri és una espècie de peix marí de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.
Poden assolir 7,5 cm de longitud total i tenen entre 20 i 21 vèrtebres. És un peix marí, de clima temperat i associat als esculls de corall que viu entre 3-30 m de fondària. Es troba al Pacífic occidental.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Zaiser, M. J.; Fricke, R. «Synchiropus moyeri, a new species of dragonet (Callionymidae) from Miyake-jima, Japan» (en anglès). Japanese Journal of Ichthyology, v. 31, no. 4, 1985, pàg. 389-397.
* 1 2 3 4 Garilao, Cristina V.; Olisa, Kristine Elaine Paz. «Synchiropus moyeri Zaiser & Fricke, 1985 Moyer's dragonet» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 2. Fusiliers - Dragonets, Caesionidae - Callionymidae. Zoonetics, Australia. 304-622 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.; van der Laan, Richard; Fricke, Ron. «moyeri, Synchiropus». Eschmeyer's Catalog of Fishes. San Francisco: California Academy of Sciences.
* Fricke, Ron. «Callionymidae. Dragonets». A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes (en anglès). volum 4 (Labridae to Latimeriidae). Roma: FAO, 2001., p. 3549-3571.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. 537 p.
# TOSHI

* Per a altres significats, vegeu «Toshi».
TOSHI és un motor de videojoc de quarta generació multiplataforma dissenyat per Blue Tongue Entertainment. El motor permet la mostra simultània de molts números de referència que es desenvolupen en les consoles de nova generació, com els ordinadors, per exemple. El motor està dotat amb un gran nivell de codi reutilitzable. El motor s'ha usat en els següents videojocs;
* Jurassic Park: Operation Genesis (2003)
* Nicktoons Unite! (2005)
* Barnyard (2006)
* Nicktoons: Battle for Volcano Island (2006)
* Nicktoons: Attack of the Toybots (2007)
* El Tigre: The Adventures of Manny Rivera (2007)
* de Blob (2008)
# TP-2235

La TP-2235 és una carretera de la comarca del Tarragonès. Es forma a la TV-2236, en el terme municipal dels Pallaresos, des d'on arrenca cap a l'oest, tot i que decantant-se progressivament cap al sud-oest. Després de recórrer bona part del sector nord-oest del terme dels Pallaresos, el seu darrer tram de recorregut és de primer en el termenal entre Tarragona i Constantí, i després entrant al terme municipal de Tarragona.
# Tacna (Arizona)

Tacna és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 555 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tacna tenia 555 habitants, 194 habitatges, i 149 famílies La densitat de població era de 113,4 habitants/km².
Dels 194 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 22,7% no eren unitats familiars. En el 18% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.556 $ i la renda mediana per família de 26.354 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era d'11.197 $. Aproximadament el 22,4% de les famílies i el 25,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tacna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tacna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Takayama (Gifu)

Takayama (高山市, Takayama-shi) es una ciutat de la prefectura de Gifu, al Japó.
El 2005, la ciutat tenia una població de 99.497 habitants, una àrea total de 2.179,35 km².
La regió està habitada des de fa segles. Situada entre muntanyes, conegudes com els Alps japonesos, és agriculturalment pobra. La fusta, per l'altra banda, és abundant, cosa que beneficià la ciutat el segle viii, quan no va poder contribuir a la taxa d'arròs, compensant-la pagant amb fusta. Entre el 1682 i el 1868, Takayama va ser considerada la font oficial de fusta, fusters i ebenistes per al shogunat. Takayama va rebre la distinció de ciutat el 1936.
La ciutat és popularment coneguda com a Hida-Takayama per diferenciar-la d'altres poblacions homònimes.
L'1 de gener de 2005, Takayama va absorbir les poblacions situades al voltant del seu nucli urbà, resultant en una gran expansió, tant de superfície com de població.
La ciutat és un popular centre turístic pel fet que conserva diversos edificis antics, i als afores s'hi van reconstruir llogarets muntanyencs de la vall de Shirakawa, dels segles XVII, XVIII i XIX, anomenats gassho-zukuri. El lexema gassho fa referència als palmells de les mans unides per a resar, i s'usa de manera figurativa per descriure i anomenar la forma del sostre d'aquestes construccions.
La seu principal de Sukyo Mahikari se situa en aquesta ciutat.
Una línia ferroviària de la JR connecta Takayama amb Nagoya.

## Ciutats agermanades

Takayama està agermanada amb les següents ciutats:

### Al Japó

* Matsumoto, Nagano, Japó (des de l'1 de novembre de 1971).
* Echizen, Fukui, Japó (des del 22 d'octubre de 1982).
* Hiratsuka, Kanagawa, Japó (des del 22 d'octubre de 1982).
* Kaminoyama, Prefectura de Yamagata, Japó (des del 22 d'octubre del 1982).

### En altres països

* Denver, Colorado, Estats Units (des del 27 de juny de 1960).
* Lijiang, Yunnan, Xina (des del 21 de març de 2002).
* Sibiu, Romania (des del 4 de setembre de 2012).
* Urubamba, Cusco, Perú (des del 22 d'agost de 2013).
# Teatre Pradera

El teatre Pradera fou un teatre de Valladolid. Va ser construït a la plaça de Zorrilla al costat de l'entrada del Parc del Camp Gran, prop del carrer de la Vorera de Recoletos, i va ser enderrocat el 1968.
Inicialment va ser un barracó de fusta administrat i utilitzat per la família Pradera. Aleshores conegut pel nom de "La Barraca", és on es van realitzar les primeres projeccions cinematogràfiques de Valladolid, el 15 de setembre de 1904. El 1909 la família Pradera va sol·licitar a l'ajuntament de construir-hi un edifici més apropiat que pogués servir tant de sala de cinema com per a espectacles musicals. L'ajuntament va aprovar el projecte i es va construir el teatre que va passar a ser propietat del municipi, però arrendat a la família Pradera. El primer espectacle realitzat al nou edifici va ser una representació de la ballarina Carmèlia Ferrer el 16 de setembre de 1910.
Al juny de 1920 el teatre es va incendiar i va ser reconstruït i reinaugurat el 15 d'agost. El 1930 l'actualització del sistema de cinema va portar el so a les pel·lícules i, des d'aquesta data la programació del teatre va començar a ser més variada, amb sarsueles i revistes musicals, a més de pel·lícules.
Va tancar el 24 de setembre de 1967 amb la presentació de la comèdia Metidos en harina ("Ficats en farina"), una producció de la companyia de Zorí, Santos i Codeso.
Un any després, el 1968, va ser enderrocat.

## Referències

* ↑ «La Ventana Teatral: el extinto Teatro Pradera.» (en castellà). Gaceta Ruta 42, 13-01-2010. [Consulta: 18 desembre 2013].
* ↑ «Salón Pradera» (en castellà). Fundació Joaquim Díaz. [Consulta: 18 desembre 2013].
* ↑ Mariano Cañas. «Teatro Pradera» (en castellà). El Norte de Castilla, 02-02-2009. [Consulta: 18 desembre 2013].
* ↑ Berzal, Enrique. «El Teatro Pradera, sacrificado en el altar del progreso» (en castellà), 22-06-2021. [Consulta: 2 març 2024].
# Team Farm Frites-Hartol

El Team Farm Frites-Hartol (codi UCI: FAR) va ser un equip ciclista femení neerlandès. Creat al 1999, va aconseguir categoria UCI Women's Team l'any següent. Va desaparèixer el 2004.

## Principals resultats

* A les proves de la Copa del món:
** Primavera Rosa: Mirjam Melchers (2002)
** Gran Premi Castella i Lleó: Mirjam Melchers (2003), Angela Brodtka (2004)
* Altres:
** Emakumeen Bira: Leontien van Moorsel (2001), Mirjam Melchers (2003)

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1999 | - | Leontien van Moorsel (14a) |
| 2000 | 2n | Leontien van Moorsel (4a) |
| 2001 | 9è | Leontien van Moorsel (40a) |
| 2002 | 3r | Mirjam Melchers (2a) |
| 2003 | 3r | Mirjam Melchers (2a) |
| 2004 | 2n | Mirjam Melchers (2a) |
Del 2005 al 2009 l'equip va participar en la Copa del món. Abans de la temporada 2006 no hi havia classificació per equips, i es mostra la millor ciclista en la classificació individual.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1999 | - | Leontien van Moorsel (20a) |
| 2000 | - | Susanne Ljungskog (6a) |
| 2001 | - | Sharon van Essen (28a) |
| 2002 | - | Mirjam Melchers (2a) |
| 2003 | - | Mirjam Melchers (3a) |
| 2004 | - | Mirjam Melchers (4a) |

## Composició de l'equip

1999 :
2000 :
2001 :
2002 :
2003 :
2004 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Teodor d'Antioquia

Teodor d'Antioquia és el nom dels següents personatges:
# Teodor d'Ancira

Teodor d'Ancira, en llatí Theodorus, en grec antic Θεόδωρος, fou segons Fabricius un escriptor eclesiàstic romà d'Orient que diu que és esmentat als Catenae (comentaris sobre textos bíblics o evangèlics) dels Pares de l'Església sobre els Fets dels Apòstols. La similitud del nom fa pensar que probablement és un error i es refereix a Teodot, bisbe d'Ancira al segle v.

## Referències

* ↑ 9. Theodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1048
# Sopa de niu d'oreneta

La sopa de niu d'oreneta és una antiga especialitat de les cuines cantonesa (xinesa), vietnamita i d'Indonèsia. Tradicionalment aquesta sopa estava feta realment amb els nius per algunes espècies d'ocell de la família dels apòdids, molt semblants a l'oreneta, però no per aquestes. Aquests ocells construeixen els seus nius segregant un Mucositat que es considera una menja de luxe i molt apreciada al sud-est asiàtic. Actualment però el niu es fa industrialment o bé de manera casolana, a partir de productes semblants al pa o amb els mateixos llardons cruixents que als Països Catalans es troben a les xurreries junt amb les patates xips.
Aquest plat originàriament només era menjat per reis i emperadors. El seu consum es va posar especialment de moda al darrer terç del segle x, a l'època de la dinastia Song, i una altra vegada entre els segles xiv i xvii, amb la dinastia Ming. Els xinesos van anar important els nius d'altres països al llarg dels segles, cosa que va contribuir, per contacte, a exportar el plat.
Cap a finals del segle xx, amb la proliferació de restaurants de "fast food" xinesos i asiàtics arreu del món, es van donar a conèixer diferents sopes amb aquest nom, però que no estan fetes amb cap niu de cap ocell.

## Altres plats amb nius "d'oreneta"

Els nius d'algunes espècies i subespècies d'apòlids són un ingredient de prestigi a la cuina asiàtica. El niu no es menja tal qual sinó prèviament condicionat i preparat: primer s'extreuen les plomes, excrements i altres impuresses que hi pugui haver i després es cou en aigua bullent durant almenys tres hores. S'obté llavors una substància tova, amb textura de gel, formada per multitud fibres blanques, que a alguns els podria recordar la melmelada de cabell d'àngel.
Amb aquest ingredient es fan diversos plats, típicament sopes, i acompanyaments sobretot per a aus, com ara el colom o la gallina. També es fa servir per a fer una melmelada molt coneguda i apreciada a Àsia, que pot contenir llavors de lotus o bé mongetes.

## Vegeu també

* Sopa d'aleta de tauró
# Surovka

Surovka (en rus: Суровка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte municipal de Líssie Gori.

## Referències

* ↑ PROвинциальный TOURистъ. «Посёлок Барсучий, Лысогорский район» (en rus). Яндекс Дзен, 2020. Arxivat de l'original el 2020-11-30. [Consulta: 22 novembre 2020].
* ↑ «Об утверждении реестра административно-территориального деления Саратовской области (с изменениями на 12 апреля 2019 года), Постановление Правительства Саратовской области от 29 октября 2015 года №545-П» (en rus). docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2020-11-13. [Consulta: 13 novembre 2020].
# Síndrome de Duane

La síndrome de Duane és una malaltia rara, congènita, que consisteix en un trastorn moviment dels ulls, i el més habitual es caracteritza per la incapacitat de l'ull per l'abducció o desplaçament cap a l'exterior de la mirada. Afecta les vies neuronals associades amb el sisè nervi cranial i les parts del cervell associades amb la raó i el gust. La síndrome va ser descrita per primera vegada per Jakob Stilling (1887) i Siegmund Türk (1896), i, posteriorment, la síndrome va prendre el nom de l'Alexander Duane qui la va descriure amb més detall en l'any 1905.
Altres noms per a aquesta afecció són: síndrome de retracció de Duane, síndrome de retracció dels ulls, síndrome de retracció, síndrome de retracció congènita i síndrome de Stilling-Türk-Duane.

## Referències

* ↑ Duane, A. Congenital Deficiency of Abduction associated with impairment of adduction, retraction movements, contraction of the palpebral fissure and oblique movements of the eye. Archives of ophthalmology (Chicago) 1905 34, 133-50
* ↑ «genome.gov». [Consulta: 6 juny 2007].
# T'ou-li

T'ou-li fou un cap turc oriental que vers el 588 es va revoltar contra Tu-lan amb ajut de la Xina, però fou derrotat el 599. Es va refugiar a la Xina i fou acollit per l'emperador i establert amb la seva gent com a federats a l'Ordos. Després d'una època confusa amb els atacs de Tardu kan dels [turcs occidentals], els xinesos el van tornar a imposar com a kan dels turcs orientals vers el 608 i va morir el 609 i el va succeir el seu fill Che-pi.
# T'estimo fins a la mort

T'estimo fins a la mort (títol original en anglès: I Love You to Death) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Lawrence Kasdan, estrenada l'any 1990. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Joey Boca (Kevin Kline) és un seductor impenitent. La seva esposa Rosalie descobreix les seves infidelitats i decideix matar-lo. Però Joey sembla indestructible.

## Repartiment

* Kevin Kline: Joey Boca
* Tracey Ullman: Rosalie Boca
* Joan Plowright: Nadja
* River Phoenix: Devo Nod
* William Hurt: Harlan James
* Keanu Reeves: Marlon James
* James Gammon: El tinent Larry Schooner
* Jack Kehler: El sergent Carlos Wiley
* Victoria Jackson: Lacey
* Alisan Porter: Carla Boca
* Jon Kasdan: Dominic Boca
* Heather Graham: Bridget
* Miriam Margolyes: la mare de Joey
* Phoebe Cates: la companya de Joey a la discoteca (no surt als crèdits)

## Referències

* 1 2 «T'estimo fins a la mort». esadir.cat.
* ↑ «I Love You to Death». The New York Times.
# T'o-po

T'o-po fou kakhan dels turcs i kan dels turcs orientals. Era germà de Muhan al que va succeir el 572 o 573. El yabghu dels turcs occidentals. Istami, li va retre homenatge. En una data incerta entre el 575 i el 581 va rebre al missioner de Gandhara, Jnanogupta, expulsat de la Xina, que el va convertir al budisme. Va morir el 581 i el va succeir Amrak breument seguit de Cha-po-lo.
# The Bad Guys

The Bad Guys (títol original en coreà, 나쁜 녀석들: 더 무비; romanitzat, Na-ppeun Nyeo-seok-deul: Deo Mu-bi; lit. ‘Nois dolents: la pel·lícula’) és una pel·lícula d'acció sud-coreana del 2019 dirigida per Son Yong-ho i basada en la sèrie del canal de televisió OCN Nappeun Nyeoseokdeul. Ma Dong-seok i Kim Sang-joong repeteixen els personatges de la sèrie, mentre que Kim Ah-joong i Jang Ki-yong apareixen en nous papers. S'ha doblat i subtitulat al català.
El rodatge principal va començar el 10 de setembre de 2018 i es va acabar l'11 de gener de 2019.

## Referències

* ↑ «The Bad Guys». FilminCAT. [Consulta: 7 juliol 2024].
* ↑ «The bad guys save the day for a change: Hit TV series gets the big screen treatment with new and familiar faces». koreajoongangdaily, 31-07-2019. [Consulta: 11 setembre 2019].
* ↑ «The Bad Guys». Goita què fan, ara!. [Consulta: 7 juliol 2024].
* ↑ «KoBiz - Korean Film Biz Zone» (en coreà). www.kobiz.or.kr. [Consulta: 11 setembre 2019].
# Teofilacte d'Ocrida

Teofilacte d'Ocrida, dit també Teofilacte Hefest (grec: Θεοφύλακτος¨Ηφαιστος; búlgar: Теофилакт Охридски; Euripos, Eubea, Grècia, 1055 – Ocrida, actual Macedònia del Nord, 1107) va ser un eclesiàstic grec, arquebisbe d'Ocrida i comentador de la Bíblia. És venerat com a sant per l'Església Ortodoxa.

## Biografia

Grec, probablement va néixer a Euripos (Eubea) cap al 1055. Va ser diaca a Constantinoble, on va adquirir gran reputació com a erudit estudiós de la Bíblia i va ser tutor de Constantí Ducas, fill de Miquel VII Ducas. Va escriure Παιδεία Βασιλική, ('L'educació reial') dedicada a Constanci Ducas. Va ser nomenat arquebisbe de Bulgària càrrec que va ocupar entre 1070 i 1077 i cap al 1078 va anar a ocupar la seu de l'arquebisbat d'Ocrida, l'actual Okhrida.
Ocrida era una de les grans ciutats del Primer Imperi Búlgar, reconquerida pels romans d'Orient seixanta anys abans; l'hostilitat cap als romans d'Orient era, doncs, molt gran. Així i tot, Teofilacte va ocupar la seu pastoral durant vint anys i acabà considerant-se búlgar, defenent els interessos i l'autonomia de l'Església Búlgara davant de la de Constantinoble. Va lluitar activament contra les heretgies dels paulicians i els bogomils, llavors molt esteses, i es va guanyar el respecte del poble búlgar.
Comparats amb els grecs, els búlgars eren rudes i bàrbars, i d'entrada Teofilacte volia tornar a Constantinoble; nombroses cartes mostren la manera de viure de la seva nova pàtria, i són una font important per a la història social, econòmica i política de Bulgària. També va escriure sobre les guerres amb els pobles veïns: petxenegs, magiars i normands, que en les seves incursions feien que la població abandonés les ciutats i marxés a pagès. Va morir després del 1107, potser cap al 1112.

## Obres

Els seus comentaris dels Evangelis, els Fets dels Apòstols, les Epístoles Paulines i els Profetes menors es basen en els de Joan Crisòstom, però destaquen per la seva cura, sobrietat i arguments assenyats. A més, se'n conserven 530 cartes i algunes homilies, i també oracions, la vida de Climent d'Ocrida i altres peces menors, a més de l'obra Παιδεία Βασιλική, ('L'educació reial') dedicada a Constanci Ducas.

## Veneració

És considerat sant per les esglésies ortodoxes de Bulgària, Sèrbia, Grècia i Rússia, que el celebren el 31 de desembre.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Theophylactus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 20 gener 2023].

## Bibliografia

* John Julian Norwich. Byzantium: The Decline and Fall. New York: Alfred A. Knopf, 1996.
* Margaret Mullett, Theophylact of Ochrid: Reading the Letters of a Byzantine Archbishop, Aldershot, Ashgate Variorum, 1997.

## Enllaços externs

* Chrysostom Press, editor de l'obra de Teofilacte
* Theophylact of Ohrid. Bibles commentaries
# Teofilacte de Ravenna

Teofilacte fou exarca de Ravenna del 702 al 710.
Havia estat un alt càrrec eunuc de l'Imperi Romà d'Orient cap a l'any 700. Tenia la dignitat de cubiculari, és a dir, dignatari de la Gran cambra al Gran Palau Imperial. Entre el 698 i el 701, l'emperador Tiberi III el va enviar com a estrateg al Tema de Sicília.
El 702 va succeir com a exarca a Joan II Platinus. Poc després d'accedir al govern va anar a Roma, on l'any anterior Joan VI havia estat elegit papa. La seva presència va molestar als romans i els soldats romans van atacar a Teofilacte però el Papa va evitar el conflicte.
El 706 Justinià II va decidir enviar una expedició a Ravenna en càstig per la participació de la ciutat en la revolta el 695 que l'havia apartat temporalment del tron. Aquesta expedició, dirigida pel patrici Teodor va tenir lloc no abans del 706, probablement el 709. Teodor va invitar a tots els ciutadans destacats de la ciutat a un banquet i tal com arribaven eren detinguts i posats en vaixells que foren enviats a Constantinoble. La ciutat fou saquejada. Tots els deportats foren condemnats a mort excepte el bisbe Fèlix que fou cegat i desterrat al Pont.
Teofilacte, tot i ser l'exarca, no va tenir cap control sobre els fets i la seva autoritat va quedar malmesa. El 710 el va succeir Joan III Rizocop.

## Referències

* ↑ Prigent, Vivien «Les stratèges de Sicile. De la naissance du thème au règne de Léon V». Revue des études byzantines, 61, 2003, pàg. 113-115.
* ↑ Brown, T.S.. Gentlemen and officers: imperial administration and aristocratic power in Byzantine Italy, A.D. 554-800. Londres: British School at Rome, 1984, p. 113-115. ISBN 9780904152098.
# Teofilo Spasojević

Teofilo Spasojević (en serbi: Teoфилo Cпacojeвић, 21 de gener de 1909 - 28 de febrer de 1970) fou un futbolista serbi de la dècada de 1930.
Fou jugador de SK Jugoslavija i fou internacional amb Iugoslàvia amb qui participà en el Mundial de 1930.

## Referències

* ↑ Perfil a la Federació Sèrbia (en serbi)
# Thoreau (cràter)

Thoreau és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 72 km de diàmetre. Porta el nom del poeta estatunidenc Henry David Thoreau (1817-1862), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Thoreau». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 18 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri