OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Transformació ortogonal

En matemàtiques, una transformació ortogonal és una transformació lineal $T:V\rightarrow V$ (on $V$ és un espai prehilbertià) tal que conserva el producte escalar d'aquest espai. És a dir, que per tot parell d'elements $u,v\in V$ es compleix $\langle u,v\rangle =\langle Tu,Tv\rangle$. En particular, com que els mòduls dels vectors i l'angle entre aquests en un espai prehilbertià es defineixen a partir del producte escalar, les transformacions ortogonals preserven els mòduls i els angles i, per tant, envien les bases ortonormals a bases ortonormals.

## Exemples

Si prenem com a $V$ l'espai real euclidià de dimensió 2 amb el producte escalar estàndard i la seva base canònica, $(\mathbb {R} ^{2},\langle \cdot ,\cdot \rangle )$, aleshores la transformació $T$ donada per la matriu de transformació
    $T={\begin{bmatrix}\cos(\theta )&-\sin(\theta )\\\sin(\theta )&\cos(\theta )\end{bmatrix}}:\mathbb {R} ^{2}\to \mathbb {R} ^{2}$
és ortogonal. Per demostrar-ho, n'hi ha prou amb aplicar-la sobre els vectors de la base canònica:
    ${\begin{aligned}Te_{1}={\begin{bmatrix}\cos(\theta )\\\sin(\theta )\end{bmatrix}}&&Te_{2}={\begin{bmatrix}-\sin(\theta )\\\cos(\theta )\end{bmatrix}}\end{aligned}}$
I veure que
    ${\begin{aligned}&\langle Te_{1},Te_{1}\rangle ={\begin{bmatrix}\cos(\theta )&\sin(\theta )\end{bmatrix}}\cdot {\begin{bmatrix}\cos(\theta )\\\sin(\theta )\end{bmatrix}}=\cos ^{2}(\theta )+\sin ^{2}(\theta )=1\\&\langle Te_{1},Te_{2}\rangle ={\begin{bmatrix}\cos(\theta )&\sin(\theta )\end{bmatrix}}\cdot {\begin{bmatrix}-\sin(\theta )\\\cos(\theta )\end{bmatrix}}=\sin(\theta )\cos(\theta )-\sin(\theta )\cos(\theta )=0\\&\langle Te_{2},Te_{2}\rangle ={\begin{bmatrix}-\sin(\theta )&\cos(\theta )\end{bmatrix}}\cdot {\begin{bmatrix}-\sin(\theta )\\\cos(\theta )\end{bmatrix}}=\sin ^{2}(\theta )+\cos ^{2}(\theta )=1\\\end{aligned}}$
En l'espai real euclidià de dimensió 3 amb el producte escalar estàndard i la seva base canònica, $(\mathbb {R} ^{3},\langle \cdot ,\cdot \rangle )$, alguns exemples de matrius de transformacions ortogonals són ${\begin{bmatrix}\cos(\theta )&-\sin(\theta )&0\\\sin(\theta )&\cos(\theta )&0\\0&0&1\end{bmatrix}},{\begin{bmatrix}\cos(\theta )&0&-\sin(\theta )\\0&1&0\\\sin(\theta )&0&\cos(\theta )\end{bmatrix}}$ i ${\begin{bmatrix}1&0&0\\0&\cos(\theta )&-\sin(\theta )\\0&\sin(\theta )&\cos(\theta )\end{bmatrix}}$.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W., «Transformació ortogonal» a MathWorld (en anglès).
# Doniphan (Nebraska)

Doniphan és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 763 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Doniphan tenia 763 habitants, 288 habitatges, i 213 famílies. La densitat de població era de 640,4 habitants per km².
Dels 288 habitatges en un 41,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 26% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,7% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.985 $ i la renda mediana per família de 42.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.588 $ mentre que les dones 19.904 $. La renda per capita de la població era de 15.641 $. Aproximadament el 9,9% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Doniphan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Doniphan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Traquimeduses

Les traquimeduses (Trachymedusae) són un ordre d'hidrozous de la subclasse dels traquilins. El seu desenvolupament no presenta mai la fase de pòlip fix.

## Característiques

Les traquimeduses es caracteritzen per la seva forma hemisfèrica, de vegades aplanada i en altres casos en forma de cúpula. La làmina mitjana, anomenada mesoglea, és força més sòlida a la vora lliure, on es condensa una mena d'anell al nivell del qual l'ectoderma forma un cèrcol urticant.
La cavitat gastrovascular és senzilla, sense replecs ni parets. També posseeixen uns tentacles escampats o formant verticils; apareixen dotats d'un embolcall extern quitinós anomenat perisarc, que de vegades forma unes cambres o calzes on s'allotgen els pòlips, i no tenen d'esquelet calcari. Les traquimeduses a més, posseeixen uns òrgans d'equilibri, els estatocists, resultat de la modificació d'alguns tentacles que aquí apareixen curts i claviformes, i que contenen un o diversos estatolits. Aquests òrgans compleixen a més de la funció de l'equilibri esmentada, funcions sensitives. En aquestes meduses s'esdevé el mal anomenat fenomen de la hipogènesi, que consisteix en la producció per part de l'ou d'un ésser amb la mateixa forma de l'individu del qual precedeix, sense que hi intervingui el pòlip que dona, per germinació, la forma sexuada.

## Forma de desplaçament

El vel que posseeix sota l'ombrel·la, òrgan locomotor, és dotat d'una forts músculs per mitjà dels quals realitza la natació, gràcies a uns salts brucs i enèrgics. Els tentacles, sempre marginals, són quatre o un múltiple de quatre, si bé de vegades poden ser sis. Es troben amb més facilitat a aigües profundes i a mar obert.

## Taxonomia

L'ordre de les traquimeduses inclou 51 espècies en quatre famílies:
* Família Halicreatidae Fewkes, 1886
* Família Petasidae Haeckel, 1879
* Família Ptychogastriidae Mayer, 1910
* Família Rhopalonematidae Russell, 1953

## Tranquimeduses més comuns

* Petasus atavus. Forma diminuta semblant a un globus de vidre de diàmetres iguals i proveïda de manubri, que mostra al nivell del vel una boca quadrada. Té quatre tentacles, engruixits als extrems per acumulacions de cèl·lules urticants, i quatre glàndules genitals que ocupen quasi tota la longitud dels canals radials. Viuen a la Mediterrània i les illes Canàries.
* Aglaura hemistoma. Destaca la seva forma de prisma octogonal, coronat per una piràmide truncada a la mateixa base i proveït de setze tentacles i vuit glàndules genitals situades al nivell del peduncle estomacal. Habita al Pacífic i l'Atlàntic.

## Referències

* 1 2 «Hydrozoa - The World Hydrozoa Database - Trachymedusae». [Consulta: 3 març 2020].
* ↑ «Hydrozoa - The World Hydrozoa Database». [Consulta: 8 març 2020].
* Història Natural, Institut Gallach . Zoologia. Rèptils, amfibis i peixos. Invertebrats. Grupo Editorial Océano, Barcelona, España, 1998, + 380 pàgines

## Enllaços externs

* Fotografies d' hidrozous Arxivat 2007-11-25 a Wayback Machine.
* The Hidrozoa Directory (anglès)
* Ciencia y Biología (Publicació web especialitzada)
# Trarza

La wilaya de Trarza —àrab: ولاية الترارزة, wilāya at-Trārza— és una regió administrativa (wilaya) del sud-oest de Mauritània, amb capital a Rosso. Altres ciutats importants en són Mederdra i Boutilimit. La zona limita amb les regions de l'Inchiri i l'Adrar al nord, Brakna a l'est, Senegal al sud i l'oceà Atlàntic a l'oest.
Al final del segle xiv o començaments del segle xv la regió fou ocupada per tribus d'origen àrab, els hassànides o Oulad Hassan (Walad Hassan); el domini dels Oulad Rizg es va estendre a tot el segle xvi i XVII. Al segle xvi els Oulad Mbarek, d'igual origen van amenaçar la seva hegemonia, però després els Oulad Rizg tornaven a dominar la regió fins que a mitjan segle xvii es va establir un imamat amazic que va durar de vers 1645 a 1775 en el període anomenat Guerra de Bubbah; a la caiguda de l'imamat una branca dels hassànides, els Oulad Terrouz (paraula de la que deriva Trarza) es van imposar en tota la regió i el seu xeic es va proclamar emir, sorgint així l'emirat de Trarza, que fou declarat protectorat francès el 1903 i abolit el 1905. Fou restaurat sense poder el 1910. L'emirat corresponia a grans trets a l'actual regió.
Trarza està dividit en 6 districtes:
* Boutilimit
* Keur Massene
* Mederdra
* Ouad Naga
* R'Kiz
* Rosso
# Tossal de les Creus (Pira)

El Tossal de les Creus és una muntanya de 413 msnm al municipi de Pira, a la comarca de la Conca de Barberà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Toboso

El Toboso és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. El poble és famós per ser on vivia Dulcinea del Toboso, la dama estimada ideal del Quixot.

## Persones notables

* Patricio Patiño y Álvarez (1824-?), pintor

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# El Tobar

El Tobar és una pedania del terme municipal de Beteta, a la província de Conca (Espanya), situada a la comarca de l'Alt Tajo. Es troba l'església de Sant Genís, d'una sola nau, dividida en tres trams per arcs faixons i pilastres de base cruciforme que sostenen els arcs formers. En dos claus de la porta d'accés es pot llegir: "Jn-Lo-pez " i "me-fe-cit-AÑO-158Z", (Juan López em va fer, any 1582). El 1787 tenia 72 veïns. A un quilòmetre, es troben les llacunes d'El Tobar compostes per la Llacuna Gran, de 3 quilòmetres de perímetre i una profunditat de 20 metres, la Llacuna Petita i la Llacuna Cega que, actualment, està desapareguda.

## Referències

* ↑ «El Tobar» (en castellà). Ayuntamiento de Beteta. [Consulta: 1r agost 2020].
* ↑ «Iglesia Parroquial de San Ginés» (en castellà). Ayuntamiento de Beteta. [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ Garrosa Mayordomo, Jorge. «Los pueblos de Lagunaseca y El Tobar en las relaciones geográficas de Tomás López de Vargas Machuca» (en castellà). Revista Mansiegona, 19-01-2016. [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ «Lagunas de El Tobar en Beteta, Cuenca». [Consulta: 1r agost 2020].
* ↑ «Cerrada la laguna de El Tobar por seguridad ante el coronavirus» (en castellà). Las Noticias de Cuenca, 06-07-2020. [Consulta: 1r agost 2020].

## Enllaços externs

* Museu Etnològic de la Llacuna Gran, El Tobar
# El Toll de Pera

El Toll de Pera és un paratge constituït per un camp de conreu de secà del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Torallola.
Està situat al sud de Torallola, a llevant de la partida de Sant Roc, a l'esquerra del barranc de Santa Cecília i a ponent de la partida de Santa Cecília, al sud de lo Comellar.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# El camí més llarg per tornar a casa

El camí més llarg per tornar a casa és una pel·lícula catalana dirigida per Sergi Pérez i estrenada el 2014. És el primer film del director i és protagonitzada per Borja Espinosa. Va guanyar el premi a la millor pel·lícula en llengua catalana en la VIII edició dels Premis Gaudí l'any 2016.

## Argument

Un matí el Joel troba l'Elvis, el gos de la dona, mig moribund i assedegat. Això l'obliga a sortir de casa, cosa que porta evitant des de fa temps. En deixar-se les claus dins, passa el dia intentant desesperadament tornar a casa, el seu refugi.

## Repartiment

* Borja Espinosa: Joel
* María Ribera
* Miki Esparbé
* Pol López
* Sara Espígul
* Mireia Gubianas

## Al voltant de la pel·lícula

La pel·lícula fou el debut del seu director Sergi Pérez que la va finançar amb els seus estalvis i aconseguint 13.000 euros a través de Verkami, així com una aportació del col·lectiu productora Niu d'Indi.

## Premis i nominacions
### Premis

* Gaudí a la millor pel·lícula
* Premi Sant Jordi de Cinematografia a la millor Opera prima
* VIII Edició del Festival Internacional de Cinema en Català
** Millor llargmetratge.

## Referències

* ↑ «El camí més llarg per tornar a casa». catalanfilmsdb [Consulta: 29 gener 2016].
* ↑ «Tots els guanyadors dels Gaudí 2016». El Periódico, 01-02-2016.
* ↑ J.M.F. «Crua anatomia del dolor». El Periódico, 02-06-2015 [Consulta: 29 gener 2016].
# El cansancio

El Cansancio és un grup humorístic nascut el 1998 com una companyia de teatre, i que produeix programes de ràdio, de televisió i actuacions en directe. Utilitzen indistintament el català i el castellà per fer els seus gags d'humor. El Cansancio neix com a grup de teatre el 1998, i després dels tres primers espectacles comencen a col·laborar amb la ràdio en programes de la SER, RNE i RAC1. El grup es compon de tres artistes: Berto Romero (Cardona, 1974), Miquel Company (Cardona, 1973) i Rafel Barceló (Falset, 1974).
Han realitzat diverses obres teatrals i han col·laborat en programes de TVE (Catalunya avui), TV3 (Els 4 arreplegats) i Antena 3 (Buenafuente). El 29 d'abril de 2007 van estrenar amb la productora El Terrat un programa d'humor per la tarda dels diumenges a TV3 amb el nom de El gran què, dels que només es van emetre dos programes i es va cancel·lar per manca d'audiència. El 2011 van copresentar el programa despertador El matí i la mare que el va parir a Radio Flaixbac.

## Programes produïts
### Ràdio

* Ultimàtum a la Terra (2003-2004, Ràdio 4)
* Una mala tarda la té qualsevol (2004-2005, Ràdio 4)ducc
* Cuarto Menguante, micro programa emès dins del programa El ombligo de la luna (2005-2006, Ràdio 1 - RNE-)

### Teatre

* Historias del cantautor paródico y su embarrenamiento precoz
* El desafío de los hombres medianos
* La apoteosis necia (2001)
* El consuelo del labriego
* Berto Romero sigue con nosotros (2013)

### Televisió

* El gran què (2007, TV3)
* Buenafuente (LaSexta)

### Internet

* Ramón
* Grandes obras de la literatura universal
* Conversaciones con Leonardo da Viola

## Referències

* ↑ «Miguel Company, Berto Romero y Rafael Barceló nos abren "la persiana" en El Cansancio» (en castellà). Cadena SER, 27-07-2004. [Consulta: 7 novembre 2021].
* ↑ «Berto Romero in situ». Tv3.cat. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2010. [Consulta: 25 juny 2011].
* ↑ «Berto Romero, al Cirvianum». El 9 Nou, 11-05-2013.

## Enllaços externs

* «Flaixbac».
* Reportatge a teatrebcn Arxivat 2007-07-05 a Wayback Machine.
* «Gag del Seat Makinero» (mp3), 18-02-2006. Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 5 març 2021].
# Tros de Casa (Cellers)

El Tros de Casa és un camp de conreu del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà, en territori del poble de Cellers.
Està situat al costat nord del poble de Cellers, ran de les cases del costat septentrional i envoltat per camins que són continuació dels carrers del poble i de la carretera d'accés, de manera que arriba a semblar un camp situat dins del nucli urbà. Al nord hi ha la Coma Llarga d'Agustí.
# Tros de Santa Maria (Serradell)

El Tros de Santa Maria és un indret de camps de conreu, actualment parcialment abandonats, del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Serradell.
Està situat a ponent de Serradell, al peu de la Pista del Bosc, al sud-oest de lo Seix i lo Palaut, a ponent de Llinars i la Plantada, i al nord-oest de Bramapà. La llau de Santa Maria travessa pel mig aquest paratge.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Dragó rosat

El dragó rosat o dragonet (Hemidactylus turcicus) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família dels gecònids originari de la conca mediterrània, tot i que també ha estat introduït a les illes Canàries, Estats Units, Mèxic, Cuba i altres països d'Amèrica Central i és considerat en alguns casos una espècie invasora, tot i que no hi ha consens. El dragó rosat i el dragó comú són els dos únics gecònids presents a Catalunya.

## Característiques

Es tracta d'un dragó de mida mitjana, que mesura entre 40 i 50 mm del musell a la cloaca. Encara que la coloració és variable, generalment és gris clar, rosat o marronós, amb nombroses taques fosques. Té el dors i la cua coberts per petites escates granulars. Els ulls, de pupil·la vertical i el·líptica, no tenen parpelles, sinó que estan coberts per una membrana nictitant. Es diferencia del dragó comú tant perquè són relativament més petits i perquè tenen ungles a tots cinc dits.

## Ecologia

S'alimenta principalment de petits invertebrats, com crustacis, miriàpodes, aràcnids i insectes. Els seus hàbits alimentaris generalistes fan que la seva dieta depengui en gran manera del microhàbitat en què es troba. La temporada reproductiva comprèn de març a juliol i es produeixen postes d'un o dos ous.
Habiten en zones properes a la costa, tot i que també s'estén cap a regions més interiors. El podem trobar per tota la conca mediterrània i estén la seva distribució fins a les costes del mar Roig i el Pakistan, i pel sud, fins a Kenya. També es troba al continent americà a causa de la seva introducció accidental mitjançant el transport marítim de càrrega. Viu a les esquerdes de les parets dels edificis, en terrenys rocosos i també als troncs dels arbres i a les atzavares. La seva capacitat per conviure amb l'ésser humà els permet mantenir poblacions saludables, amb pocs enemics naturals i gran abundància de refugis. Els habitatges moderns fan disminuir les possibilitats de trobar refugis segurs. Tot i així, de moment les seves poblacions es troben en bon estat de conservació.
Habitualment, fan postes de només dos ous, que tarden uns quatre mesos a descloure. La seva biologia és encara poc coneguda. S'alimenten d'insectes, i per aquesta raó, es poden observar fàcilment a les parets de les cases, sota la llum dels fanals, preparats per capturar les preses.
De vegades, es poden arribar a trobar dragons dins les cases o fins i tot dins els armaris, i no és estrany sentir l'afirmació que es mengen la roba. Com ja s'ha dit, els dragons són animals insectívors i, per tant, si es troben dins els armaris possiblement és perquè allà poden trobar alguna papallona o alguna arna per a alimentar-se. És segur que no s'alimenten de roba.

## Referències

* ↑ «dragó». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «dragonet». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Catalogue of life» (en anglès).
* ↑ «Hemidactylus turcicus. Ministerio de Medio Ambiente» (en castellà).
* ↑ «Hemidactylus turcicus. Instituto de Ecología, Universidad Nacional Autónoma de México» (en castellà).

## Vegeu també

* Llista d'amfibis i rèptils de Catalunya
# El viatge de la Fanny

El viatge de la Fanny (títol original en francès, Le Voyage de Fanny) és una pel·lícula de drama bèl·lic infantil francobelga del 2016 coescrita i dirigida per Lola Doillon. La pel·lícula està inspirada en un llibre autobiogràfic de Fanny Ben Ami. El treball narra com a la França de Vichy, el 1943, un grup de nens jueus francesos (que havien estat acollits durant tres anys per l'Œuvre de secours aux enfants) ha de fugir a la neutral Suïssa, separats de qualsevol adult en qui puguin confiar. La pel·lícula va guanyar el premi de l'audiència a la millor narrativa al CineMondays Festival de Cinema Jueu de Filadèlfia i el premi de l'audiència a la millor narrativa al Festival de Cinema Jueu d'Atlanta el 2017. El 13 de setembre de 2020 es va estrenar el doblatge en català a TV3.

## Repartiment

* Léonie Souchaud com a Fanny
* Fantine Harduin com Erika
* Juliane Lepoureau com a Georgette
* Ryan Brodie com a Víctor
* Anaïs Meiringer com a Diane
* Lou Lambrecht com a Rachel
* Igor van Dessel com a Maurice
* Malonn Lévana com a Marie
* Lucien Khoury com Jacques
* Cécile de France com a Madame Forman
* Stéphane De Groodt com a Jean
* Elea Körner com a Helga
* Alice D'Hauwe com Ethel
* Jérémie Petrus com a Julien

## Referències

* ↑ «Fanny's Journey [programme note]». BFI. [Consulta: 11 novembre 2016].
* ↑ «Film Review: 'Fanny's Journey'». Variety, 01-06-2016.
* ↑ «" Le Voyage de Fanny " : l'incroyable épopée d'une passeuse de 13 ans». Le Monde, 17-05-2016.
* ↑ Fox, Michael. «True story of young girl's derring-do lifts Holocaust escape film» (en anglès americà). J., 23-02-2017. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ Julie Cadilhac. «Le voyage de Fanny : neuf enfants, ensemble, contre l'adversité dans la France de 1943». La Grande Parade, 01-05-2016. [Consulta: 11 novembre 2016].
* ↑ "Audience Award Winners," Arxivat 2019-10-03 a Wayback Machine. Philadelphia Jewish Film Festival.
* ↑ «2017 AJFF Audience Award Winners Announced» (en anglès). Atlanta Jewish Film Festival. [Consulta: 12 maig 2020].
* ↑ «El viatge de la Fanny». ésAdir. [Consulta: 19 desembre 2021].

## Enllaços externs

* El viatge de la Fanny - Lloc web oficial
* El viatge de la Fanny a Internet Movie Database (anglès)
* Cineuropa
# Travessera de Dalt

La Travessera de Dalt és un carrer de Barcelona, amb direcció paral·lela a la costa, que es troba al districte de Gràcia. Com a part de la Ronda del Mig, el carrer enllaça amb la ronda de General Mitre a través de la plaça de Lesseps i amb la Ronda del Guinardó a través de la plaça d'Alfons el Savi. Antigament, abans que Gràcia formés part del municipi de Barcelona, la Travessera de Dalt comunicava la carretera reial de Madrid amb la carretera de Ribes, sense passar per Barcelona.

## Vegeu també

* Hodonímia de Barcelona
* Ronda del Mig

## Referències

* ↑ «Dalt, Travessera de». Nomenclàtor dels carrers. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 16 desembre 2011].
# Eleccions federals suïsses de 1963

Les eleccions federals suïsses de 1963 se celebraren el 23 d'octubre de 1963 per a renovar els 200 membres del Consell Nacional de Suïssa i els 46 membres del Consell dels Estats de Suïssa que escolliran els 21 membres del Consell Federal de Suïssa. El partit més votat fou el Partit Socialdemòcrata de Suïssa.

## Resultats electorals
### Consell Nacional de Suïssa

Resultat de les eleccions al Consell Nacional de Suïssa de 23 d'octubre de 1963
| Partits | Partits | Abr. | % | +/– | Escons | +/– |
| | Partit Socialdemòcrata de Suïssa | SPS/PSS | 26,6 | -0,2% | 53 | -2 |
| | Partit Radical Democràtic de Suïssa | FDP/PLR | 24,0 | -0,3% | 51 | ±0 |
| | Partit Popular Democristià de Suïssa | CVP/PDC | 23,4 | -0,1% | 48 | ±0 |
| | Partit de Pagesos, Artesans i Ciutadans | SVP/UDC | 11,4 | -0,2% | 22 | -1 |
| | Aliança dels Independents | LdU | 5,0 | +0,5% | 10 | ±0 |
| | Partit Liberal de Suïssa | LPS/PLS | 2,2 | -0,1% | 6 | +1 |
| | Partit del Treball | PdA/PST-POP | 2,2 | -0,5% | 4 | +1 |
| | Partit Democràtic | PD/DP | 1,8 | -0,4% | 4 | ±0 |
| | Partit Evangèlic Popular | EVP/PEV | 1,6 | +0,2% | 2 | +1 |
| Total (participació %) | Total (participació %) | | | | | 200 |
| Font: http://www.wahlen.ch/ Arxivat 2021-02-28 a Wayback Machine. ||||||

## Referències

* Resultats de les eleccions a Suïssa