OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Venanzio Todesco

Venanzio Todesco (Solagna, 9 de juny de 1879 – Pàdua, 26 d'octubre de 1962) romanista, traductor i catalanòfil italià.
Deixeble de Vincenzo Crescini, acabats els estudis universitaris fou professor d'institut a l'Alguer, on prengué contacte directe amb el català i establí amistat amb Joan Palomba, qui l'inicià en l'estudi del català i el posà en contacte amb Antoni M. Alcover. Un dels principals fruits d'aquest estudi és la seva Grammatica della lingua catalana ad uso degli italiani, la primera gramàtica catalana per a italians impresa que es coneix, publicada a despeses seves a Milà a final de 1910 o el 1911.
Posteriorment fou professor d'institut a Livorno, Bassano i finalment a Pàdua, on ensenyà també a la universitat.
Com a editor de textos medievals, destaca el seu treball, en col·laboració amb el seu mestre Vincenzo Crescini, en l'edició de la versió catalana medieval de la Questa del Sant Graal (1917), publicada per l'Institut d'Estudis Catalans.
També traduí textos literaris catalans a l'italià d'autors com Joaquim Ruyra o estudià l'obra d'escriptors catalans com Jacint Verdaguer.
Els seus interessos no es limitaren al català sinó que també abraçaren l'estudi del llatí, el castellà, el francès o l'italià.

## Referències

* ↑ Ripa, Valentina «Tre grammatiche della lingua catalana pubblicate in Italia nel primo Novecento». Gramática y aprendizaje de lenguas: enfoques gramatográficos, metalingüísticos y textuales. Peter Lang [Berlín], 2018, pàg. 252-260. DOI: 10.3726/b14295.
* ↑ Todesco, Venanzio. Grammatica della lingua catalana ad uso degli italiani (en italià). Milà: La Casa d'Aldo Editrice, 1910. OCLC 889563482.
* ↑ Crescini, Vincenzo; Todesco, Venanzio. La versione catalana della Inchiesta del San Graal secondo il codice dell'Ambrosiana di Milano. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1917. OCLC 697950833.

## Bibliografia

* Carlo Tagliavini, “Venanzio Todesco”, in «Annuario dell’Università di Padova», a.a. 1962-63, pp. 691-692
* L. Lazzarini, “A ricordo del professore Venanzio Todesco. 1879-1962” V. Lazzarini, L. Lazzarini, “Maestri scolari amici. Commemorazioni e profili di storici e letterati a Padova e nel Veneto alla fine dell'Ottocento e nel Novecento”, Trieste 1999, pp. 349-357.
* Alberto Limentani, “Cento anni di filologia romanza a Padova” [1982], in «Medioevo romanzo», XII (1987), pp. 32-33.

## Enllaços externs

* Biografia per Gianfelice Peron a Phaidra
# Premi Ryszard Kapuściński de reportatge literari

El Premi Ryszard Kapuściński de reportatge literari (en polonès, Nagroda im. Ryszarda Kapuścińskiego za Reportaż Literacki) és un premi internacional per guardonar i promoure els llibres de reportatges amb la intenció d'honrar el llegat del periodista i escriptor Ryszard Kapuściński. El va instaurar el gener de 2010 l'Ajuntament de Varsòvia, que concedeix 50.000 złoty a l'autor de la millor reportatge literari. Si el llibre s'ha traduït al polonès, el traductor rep 15.000 złoty.

## Guanyadors
### 2010

* Jean Hatzfeld: L'estratègia dels antílops

### 2011

* Svetlana Aleksiévitx: U voiní ne jénskoe litsó [«La guerra no té rostre femení»]

### 2012

* Liao Yiwu: The Corpse Walker: Real Life Stories, China from the Bottom
* Premi de traducció: Wen Huang (traducció del xinès a l'anglès) i Agnieszka Pokojska (traducció de l'anglès al polonès).

### 2013

* Ed Vulliamy: Amèxica

### 2014

* Elisabeth Åsbrink: Och i Wienerwald står träden kvar

### 2015

* Svetlana Aleksiévitx: Temps de segona mà. La fi de l'home roig
* Michał Olszewski: Najlepsze buty na świecie
* Premi de traducció: Mariusz Kalinowski per la traducció del suec de Ett kort uppehåll på vägen från Auschwitz de Göran Rosenberg

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «About the Award». City of Warsaw. Arxivat de l'original el 6 d’agost 2020. [Consulta: 20 maig 2015].
# Arcelor

Arcelor és un grup empresarial multinacional, considerada la segona siderúrgica més important del món. És el primer productor mundial de productes plans i productes llargs en acer. És un operador destacat en tots els seus principals mercats: automòbil, construcció, electrodomèstics, embalatges i indústria general. El seu tíquer a la Borsa de Madrid és LOR.

## Activitats

Desenvolupa les seves activitats en quatre sectors:
* Productes plans, del que és el primer productor mundial.
* Productes llargs, del qual també és el primer productor mundial.
* Acers inoxidables, del que és un dels líders mundials en producció.
* Distribució/transformació, on és una de les primeres empreses europees .

## Història

Arcelor neix de la integració de tres grups siderúrgics europeus: Aceralia, Arbed i Usinor. El projecte d'integració es va materialitzar el 18 de febrer de 2002 amb la cotització en Borsa del nou grup. Les seves accions es negocien en les Borses de París, Brussel·les, Luxemburg i Madrid. L'any 2003 la seva xifra de negoci va superar els 25.900 milions d'euros i el volum de vendes de 40,2 milions de tones, emprant a més de 98.000 treballadors en 60 països. El 2005 es decideix que Aceralia, Arbed i Usinor deixin les seves marques comercials per usar la d'Arcelor. El 2006 anuncia la seva fusió amb la russa Severstal per contrarestar l'OPA de l'anglo-índia Mittal, donant lloc a la més gran empresa siderúrgica del planeta.
A Espanya té plantes a Avilés, Gijón, Lesaka i Legasa.

## ArcelorMittal

Després d'apujar el preu de la seva primera oferta un 45% finalment i després de moltes ofertes Mittal Steel Company va aconseguir adquirir Arcelor mitjançant una OPA per 30.000 milions US$. El resultat d'aquesta llarga i costosa operació és ArcelorMittal, un nou colós siderúrgic que quadruplica la producció del segon acerer mundial (Nippon Steel). Produeix 116 milions de tones anuals d'acer, per a un volum de negoci de 60.000 milions d'euros i benefici net de 7.000 milions d'euros amb una plantilla de 310.000 treballadors i el deu per cent del mercat mundial.

## Referències

* ↑ «Arcelor se fusiona con Severstal» (en castellà). Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 29 novembre 2015].
# Pseudoplatystoma panthale

Pseudoplatystoma panthale és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tom II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Buitrago-Suárez, U. A., 2006: Anatomía comparada y evolución de las especies de Pseudoplatystoma Bleeker 1862 (Siluriformes: Pimelodidae). Revista de la Academia Colombiana de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales, v. 30 (Núm. 114): 117-141.
* Buitrago-Suárez, U. A. i B. M. Burr, 2007: Taxonomy of the catfish genus Pseudoplatystoma Bleeker (Siluriformes: Pimelodidae) with recognition of eight species. Zootaxa Núm. 1512: 1-38.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aina Maria Lliteras de Can Cardaix

Aina Maria Lliteras de Can Cardaix, nascuda a Artà (Mallorca) és una pintora, escultora i ceramista.
Presenta la seva primera exposició de pintura l'any 1976. Anys després s'inicia en ceràmica, escultura i estampació. Amb aquestes tècniques ha realitzat nombroses exposicions a escala nacional i internacional. Algunes de les seves obres poden veure’s al museu Poeta Javier de la Rosa a Gran Canària, a l'Aeroport Son Sant Joan de Palma i a la façana de les Coves del Drac (ceràmica); i també té obra al Museu d'Art Modern de Buenos Aires, entre d'altres.
Amb el temps la seva obra ha aconseguit reconeixement internacional dins de l'abstracte líric. A la seva obra hi representa el seu interès en el subconscient i en el que és metafísic. El mar Mediterrani i la natura de Mallorca són també temes recurrents a les seves pintures, així com qüestions relacionades amb la teologia. La seva obra més gran, Gir constant entorn del tot, és de fet un estudi filosòfic. Aquesta pintura, de 32 metres quadrats, està col·locada al sostre (a 12,5 metres d'altura) de la seva casa natal d'Artà, que per desig seu està oberta al públic com a casa museu Can Cardaix.
Gràcies a la seva experiència artística, ha participat com a ponent a cicles de conferències organitzades per la Conselleria de Cultura del Govern Balear i pel Fons Cultural Europeu. A més, ha estat membre de la junta de govern de la Confederació d'Associacions Empresarials de les Balears (CAEB), membre de la Comissió d'Artesania del Govern Balear i presidenta del Gremi d'Art Creatiu de Balears i de l'Associació en Defensa de l'Art de les Balears (ADAB).
L'any 2003 es va crear el Certament d'Art Creatiu Aina Maria Lliteras.
El 12 de juny de 2008 es va crear la Fundació Aina Maria Lliteras de Can Cardaix, per gestionar i difondre l'obra d'aquesta artista mallorquina i per promoure la cultura i l'art. La seu de la fundació està situada temporalment a Can Cardaix, que també acull l'exposició permanent de la seva obra a la planta baixa.

## Referències

* ↑ Institut d'Estudis Baleàrics. Alfa i Omega, 2009.
* ↑ Institut d'Estudis Baleàrics. Fundació Aina Maria Lliteras de Can Cardaix, 2009.
# Le Mesnil-Hardray

Le Mesnil-Hardray és un municipi francès situat al departament de l'Eure i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 42 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Mesnil-Hardray era de 42 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 8 eren parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 17 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família i 1 era una segona residència. Tots els 17 habitatges eren cases. Dels 16 habitatges principals, 10 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 1 en tenia quatre i 12 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Mesnil-Hardray el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 25 eren actives i 7 eren inactives. Les 25 persones actives estaven ocupades(13 homes i 12 dones).. De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Le Mesnil-Hardray hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Mesnil-Hardray a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Mesnil-Hardray a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Davidijordania brachyrhyncha

Davidijordania brachyrhyncha és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima temperat que viu entre 0-300 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de la mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Popov A. M., 1931. On a new genus of fish Davidijordania (Zoarcidae, Pisces) from the Pacific. C. R. Acad. Sci. Leningrad 1931. 210-215.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Acadèmia Russa de les Ciències, 2000. Catalog of vertebrates of Kamchatka and adjacent waters. 166 p.
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Bibliografia

* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Walter Weston

Walter Weston (25 de desembre de 1860 – 27 de març de 1940), va ser un clergue i missioner anglicà anglès que va promocionar el muntanyisme recreatiu al Japó.

## Biografia

Weston va nàixer a Derby, Anglaterra, Regne Unit. En 1880 va ser alumne del Clare College de la Universitat de Cambridge, graduatant-se en Bachelor of Arts en 1883 i en Master of Arts en 1887. La seva formació religiosa la va fer al Ridley Hall, a la mateixa Universitat de Cambridge. En aquella època va practicar també el futbol, jugant sis partit per al Derby County FC en la temporada 1884-85.
Weston anà al Japó com missioner el 1888, primer actuà a Kumamoto, després a Kobe des de 1889 a 1895. Va donar coneixement del Japó a l'audiència internacional. Va popularitzar el terme d'Alps japonesos. Va ser un dels fundadors del Club Alpí japonès el 1906.
Weston i Edward Bramwell Clarke són els dos occidentals identificats amb l'escalada de muntanyes com a nou esport al Japó. El 1937, l'Emperador Hirohito li va atorgar l'orde japonesa dels Tresors Sagrats.
Després de la tornada a Anglaterra, durant la Primera Guerra Mundial, Weston va viure a Londres i va ser membre actiu de l'Alpine Club of Great Britain, la Japan Society of London i de la Royal Geographical Society, la qual l'any 1917 premià el seu Back Grant.

## Algunes obres publicades

* Mountaineering and Exploration in the Japanese Alps (1896)
* The Playground of the Far East (1918)
* A Wayfarer in Unfamiliar Japan (1925)
* Japan (1926)

## Referències

* Weston, Walter (1860–1940), mountaineer and missionary by Peter H. Hansen in Oxford Dictionary of National Biography (2004)
* In Memoriam: Walter Weston by T. A. Rumbold and H. S. Bullock in The Alpine Journal, vol. 52 (1940), pages 271–275

## Enllaços externs

* The Collected Works of Walter Weston Arxivat 2006-04-27 a Wayback Machine.
* Oxford Dictionary of National Biography
# Pompano Beach

Pompano Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens de l'1 de juliol de 2006 tenia 102.745 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pompano Beach tenia 78.191 habitants, 35.197 habitatges, i 18.443 famílies. La densitat de població era de 1.469,1 habitants/km².
Dels 35.197 habitatges en un 17,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,4% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 47,6% no eren unitats familiars. En el 38,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,7% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 23,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.073 $ i la renda mediana per família de 44.195 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.162 $ mentre que les dones 26.870 $. La renda per capita de la població era de 23.938 $. Entorn del 13,1% de les famílies i el 17% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pompano Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pompano Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Apogon fraenatus

Apogon fraenatus és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Durban (Sud-àfrica), les Tuamotu, les Illes Ryukyu i Nova Gal·les del Sud (Austràlia).

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Apogon fraenatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Valenciennes, A. 1832. Descriptions de plusieurs espèces nouvelles de poissons du genre Apogon. Nouv. Ann. Mus. Hist. Nat. (Paris) v. 1: 51-60, Pl. 4.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Nikolai Trubetskoi

Nikolai Trubetskoi (rus: Николай Сергеевич Трубецкой) (Moscou, 4 d'abril de 1890 $^{(Julià)}$ - Viena, 25 de juny de 1938), nom complet amb patronímic Nikolai Serguéievitx Trubetskoi, rus: Николай Сергеевич Трубецкой, fou un eminent lingüista rus, pare de la fonologia estructural.

## Biografia

D'origen noble (el seu pare era el príncep Serguei Nikolàievitx Trubetskoi), va ser un nen prodigi que es va decantar molt aviat per l'estudi de l'etnologia i les llengües de Sibèria, els Urals i el Caucas. Finalment es va especialitzar en gramàtica comparada i fonologia. A Moscou va polemitzar contra l'atomisme conceptual dels neogramàtics i va assimilar críticament les idees de Ferdinand de Saussure, en les quals va imprimir una concepció teleològica d'arrel hegeliana. Entre 1920 i 1922 ensenyà en la càtedra de lingüística indoeuropea de la Universitat de Sofia i començà la seva correspondència amb el seu amic i també lingüista Roman Jakobson. El 1922 fou cridat a la càtedra de filologia eslava de Viena, on ensenyà fins a la fi dels seus dies. El 1928 Jakobson i Trubetskoi ingressaren al Cercle Lingüístic de Praga, creat el 1926. El 1938 va ser expulsat de la seva càtedra de Viena pels nazis, tot just uns mesos abans de la seva mort per angina de pit.

## Obres

La seva obra principal, incompleta, són els Principis de fonologia, publicada pòstumament el 1939 pel Cercle de Praga, un llibre clau per a la fonologia moderna. La fonologia actual (1933), Introducció a les descripcions fonològiques (1935) i La neutralització de les oposicions fonològiques (1936) són algunes de les seves altres obres.

## Vegeu també

* Formalisme rus

## Enllaços externs

* Biografia on-line (castellà)