OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Viakhtu

Viakhtu (en rus: Виахту) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 173 habitants. Pertany al districte de Aleksàndrovsk-Sakhalinski.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Vísperas

Vísperas és una sèrie de televisió d'Espanya de 6 episodis, emesa per La 1 de TVE l'any 1987. Amb direcció d'Eugenio Martín, està basada en la trilogia de l'escriptor Manuel Andújar Muñoz. El pressupost de la sèrie va ser de 300 milions de pessetes. Rodada en la localitat de Jaén de La Carolina.

## Argument

Ambientada en l'Andalusia de principis de segle xx, la sèrie se centra en la relació entre dues famílies en un entorn de conflictivitat social i canvis econòmics. D'una banda la de Benito i la seva mare Gabriela, que no va dubtar mai a enfrontar-se als abusos del cacic local, Santiago. D'altra banda, la de Miguel que ha d'afrontar la mort del seu pare, miner a La Carolina.

## Protagonistes

* Álvaro de Luna
* Laura del Sol
* Juan Echanove
* Mercè Sampietro
* Rafael Álvarez "El Brujo"
* Isabel Mestres
* Günter Meisner

## Referències

* 1 2 3 «TVE emprende una nueva etapa de co-producciones con la serie Vísperas» (PDF). Sevilla: ABC, 03-06-1987.
* ↑ «'Vísperas narra las injusticias sociales en Andalucía a principios de siglo». El País, 03-06-1987.
# Vítia (mare de Gai Fufi)

* Per a altres significats, vegeu «Vítia».
Vítia (en llatí Vitia) va ser la mare de Gai Fufi Gemine o Gemí.
Va morir executada per orde de Tiberi l'any 32 perquè havia lamentat l'execució del seu fill que havia estat cònsol el 29, segons diu Tàcit.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals, VI, 10
* ↑ Smith, William (ed.). «Vitia». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 27 gener 2022].
# Vítegra

Vítegra (en rus: Вытегра) és una ciutat de l'óblast de Vólogda, a Rússia, que el 2017 tenia 10.232 habitants.

## Referències

* ↑ Постановление Губернатора области «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Вытегорского района» от 27.06.2001 № 620Plantilla:Недоступная ссылка
# Vélib

Vélib és el servei de bicicletes públiques de París. Va posar-se en marxa el 15 de juliol de 2007. El nombre de bicicletes i d'estacions ha anat creixent fins aproximadament 20000 bicicletes i 1450 estacions, i això en fa el sistema més gran del món d'aquesta mena de lloguer de bicicletes públiques.

## Les bicicletes

Les robustes bicicletes grises tenen tres marxes, pesen 22,5 kg, tenen llums amb dinamo, i una cistella frontal. Han estat produïdes per la companyia francesa Mercier a la seva fàbrica d'Hongria. El manteniment el porta l'empresa de publicitat urbana JCDecaux, la mateixa que la del Bicing de Barcelona.

## Condicions del servei

Des del principi es van oferir diferents modalitats de subscripció: per dies (1 euro), per setmanes (5 euros) o per anys (29 euros), i les terminals de les estacions accepten la subscripció o el pagament directament amb targeta de crédit amb xip. Per cada trajecte, els primers 30 minuts són gratuïts, i a partir de la segona mitja hora es paga un cost que es va incrementant.

## Solucions logístiques

A París s'han experimentat algunes propostes per mirar de solucionar o alleujar alguns dels problemes logístics ja coneguts d'aquesta mena de sistemes. Per exemple, des del juny de 2008 es bonifiquen amb minuts gratuïts extres els trajectes fins a determinades estacions etiquetades "bonus V’+", que són o bé als límits de la ciutat o bé en llocs elevats (a més de 60 m d'alçada), i sempre que l'inici del trajecte sigui en una estació normal.

## Curiositats

Sembla que els usuaris d'aquest sistema fan servir la convenció de deixar el seient girat apuntant cap enrere per fer veure que la bicicleta té algun problema mecànic. D'aquesta manera estalvien temps als altres usuaris que ja no intentaran anar a treure bicicletes averiades, i alhora faciliten la feina als operaris per localitzar les bicicletes que necessiten atenció.
# Wangaratta

Wangaratta és una ciutat al nord-est de Victòria, Austràlia, a 236 km (147 milles) de Melbourne al llarg de l'autopista Hume. La ciutat tenia una població urbana estimada de 19.318 al juny de 2018. Wangaratta ha registrat una taxa de creixement de la població de gairebé l'1% anual entre 2016 i 2018, que és la segona més alta de totes les ciutats del nord-est de Victòria.
Històricament hi ha hagut discussions sobre si la primera síl·laba era "Wang" o "Wong". A la dècada de 1980 es decidí per "Wang", tot i que encara hi ha persones que pronuncien "Wong".
Originalment l'àrea estava habitada per aborígens de la tribu Pangerang. Els primers europeus van anomenar Oxley Plains a unes planes immediatament al sud. Primerament la ciutat es deia Ovens, i després es canvià a Wangaratta.

## Referències

* ↑ «3218.0 – Regional Population Growth, Australia, 2017-18: Population Estimates by Significant Urban Area, 2008 to 2018». Australian Bureau of Statistics, 27-03-2019. Estimated resident population, 30 juny 2018.
* ↑ «City on the up » Wangaratta Chronicle» (en anglès australià), 30-03-2017. Arxivat de l'original el 2019-12-02.
* ↑ «Population rises to 28,824 » Wangaratta Chronicle», 29-04-2018. Arxivat de l'original el 2019-07-14.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 26 abril 2016.
* ↑ «History of Wangaratta». Arxivat de l'original el 28 gener 2014.
* ↑ «Wangaratta Holy Trinity Cathedral». Arxivat de l'original el 31 març 2012.

## Bibliografia

* O'Callaghan, Bill and Bill Findlay (1984). "Wangaratta, 1959–1984: A Silver City", City of Wangaratta.
* "Wangaratta: Capital of North Eastern Victoria", (1927) Committee of the Back to Wangaratta Celebrations.
* Whittaker, D. M. (1963). "Wangaratta: Being the History of the Township that sprang up at Ovens Crossing and grew into a modern City", Wangaratta City Council.
* Why Wangaratta, and Moments in Jazz (books on the Wangaratta Festival of Jazz and Blues).

## Vegeu també

* Panicum effusum

## Enllaços externs

* Rural City of Wangaratta. Wangaratta Government Centre
# Wang Zhenyi

Wang Zhenyi (1768 - 1797) va ser una astrònoma xinesa.

## Biografia

Nascuda en el si d'una família d'erudits a la província de Anhui, va passar la seva infantesa entre els llibres de la biblioteca del seu avi, qui li va descobrir l'astronomia, mentre que el seu pare li ensenyava matemàtiques. Anys després la família es va traslladar a Jilin, al nord-est de la Xina on va aprendre a cavalcar i a disparar amb arc i fletxes.Va morir el 1797 a Nankín amb 29 anys, sense deixar descendència.

## Obra

Va estudiar els eclipsis lunars, utilitzant models construïts en el jardí de la seva casa. La seva explicació del fenomen, donada en l'article Sobre l'explicació dels eclipsis lunars, és bastant encertada. En la seva curta vida va escriure dotze llibres sobre astronomia i matemàtiques. En el llibre Sobre la forma de bola de la Terra va explicar per què la gent no queia de la Terra esfèrica, entre altres temes. El 2004 la Unió Astronòmica Internacional va nomenar un cràter de Venus en el seu honor.

## Referències

* ↑ Tsjeng, Zing. Las científicas (en castellà). Madrid: Oberon, 2020, p. 27. ISBN 978-84-415-4214-3.
* ↑ Wang Zhenyi (1768 - 1797).
* ↑ Women astronomers who made history Arxivat 2009-12-24 a Wayback Machine.
* ↑ Wang Zhenyi (1768 - 1797).
* ↑ Women astronomers who made history Arxivat 2009-12-24 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Llista d'astrònoms
# Wajiara

El yurutí, o wajiara, és una llengua de la branca oriental de les llengües tucanes de Colòmbia, amb al voltant de 1.200 parlants a Colòmbia i Brasil.

## Fonologia

Consonants
| | Bilabial | Bilabial | Alveolar | Alveolar | Palatal | Palatal | Gutural | Gutural |
| Oclusiva | p | b | t | d | | | k | ɡ |
| Africada | | | | | t͡ʃ | d͡ʒ | | |
| Fricativa | | | | | s | s | h | h |
| Aproximant | w | w | | | j | j | | |
| Bategant | | | ɾ | ɾ | | | | |
Vocals
| | Frontal | Central | Posterior |
| Tancada | i | (ɨ) | u |
| Mitjana | e | | o |
| Oberta | | a | |

## Referències

* ↑ Aikhenvald, 1996, art. cité
* ↑ CLIWA i ASATRAIYUVA, 2007

## Bibliografia

* (anglès) Aikhenvald, Alexandra Y., Areal Diffusion in Northwest Amazonia: The Case of Tariana, Anthropological Linguistics, 38:1, 1996.
* Bue, ojare wajiárayemena 1, Defensoría del Pueblo, Barrio el Centro, Mitú, Vaupés : Comité de Literatura Wajiára, "CLIWA" et Asociación de Autoridades Tradicionales Indígenas Yurutí del Vaupés "ASATRAIYUVA", 2007 (copie en ligne dans sil.org)
* Bue, ojare wajiárayemena 2, Defensoría del Pueblo, Barrio el Centro, Mitú, Vaupés : Comité de Literatura Wajiára, "CLIWA" et Asociación de Autoridades Tradicionales Indígenas Yurutí del Vaupés "ASATRAIYUVA", 2007 (copie en ligne dans sil.org)
# Viburnum (Missouri)

Viburnum és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 825 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Viburnum tenia 825 habitants, 302 habitatges, i 224 famílies. La densitat de població era de 185,2 habitants per km².
Dels 302 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,9% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 25,5% no eren unitats familiars. En el 22,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 17,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.107 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.909 $ mentre que les dones 18.250 $. La renda per capita de la població era de 15.085 $. Entorn de l'11,3% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Viburnum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Viburnum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Vil·la de Sant Jordi

La Vil·la de Sant Jordi és una obra noucentista de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Torre aïllada situada sobre terreny amb forta pendent entre els carrers Flor de Maig i de N'Amèlia. És de planta quadrangular, formada per planta baixa i un o dos pisos, i coberts amb teulades a dues vessants o amb terrats amb balustrada. L'accés pel carrer Flor de Maig es fa a través d'una zona enjardinada, amb terrasses, escalinates i balustrades que salven el desnivell entre els dos carrers. La façana posterior, que dona al carrer de N'Amèlia, presenta com a element remarcable l'ús decoratiu del maó i la terracota. El cos més elevat té coberta de pavelló.

## Història

L'edifici "Vil·la de Sant Jordi", d'estil noucentista, va ser bastit a mitjans se segle xx.

## Referències

* 1 2 «Vil·la de Sant Jordi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 abril 2019].
# Virgini Rufus

Titus o Luci Vergini Rufus, sovint també adaptat Virgini (llatí: Lucius/Titus Verginius Rufus), va ser un magistrat romà del segle i. Formava part de la gens Virgínia, una antiga gens romana que tenia membres de classe patrícia i plebea.
Va ser nomenat cònsol per primera vegada l'any 63 amb Gai Memmi Règul, i després va rebre el govern de Germània on encara hi era el 68 en vida de Neró, quan es va revoltar Juli Víndex, propretor de la Gàl·lia i va oferir la corona imperial a Galba que era a Hispània.
Els soldats de Rufus volien que el seu comandant assolís el poder, per Rufus va refusar i va indicar que l'emperador havia de ser designat pel senat. Consegüentment va marxar contra Juli Víndex al que va derrotar en una sagnant batalla en la qual Víndex va morir. Després d'això els soldats de Rufus estaven més decidits que mai a pujar al poder al seu cap, però altre cop va refusar.
Una mica després va morir Neró i Galba va ser reconegut pel senat. El nou emperador va demanar a Rufus que l'acompanyés a Roma i així ho va fer. Galba, recelós, no li va conferir cap honor ni distinció, cosa que va molestar més als soldats que havien servit a les seves ordes, que al mateix Rufus.
Mort Galba i amb Marc Salvi Otó al tron, aquest va nomenar a Rufus cònsol per segona vegada. El suïcidi d'Otó no gaire després va decidir als soldats a fer un nou intent i posar a Rufus al tron, però Rufus va romandre fidel a la seva decisió i va rebutjar l'Imperi per tercera vegada.
Aquesta oposició excessiva va molestar els soldats i oficials que li donaven suport, que van romandre decebuts i desautoritzats, i van convertir la fidelitat en odi. Amb Vitel·li a l'imperi, va ser acusat de participar en una conspiració contra l'emperador i els soldats van demanar la mort del seu antic cap, però Vitel·li no ho va concedir i es va retirar a la vida privada.
A 83 anys, l'any 97, Nerva el va nomenar cònsol per tercera vegada junt amb ell mateix. En el consolat es va trencar una cama en un accident, i finalment va morir. Va rebre un funeral públic i Tàcit, llavors cònsol, va llegir el seu panegíric. Segons que explica Plini, a la seva làpida hi deia: Hic situs est Rufus, pulso qui Vindice quondam imperium adseruit non sibi sed patriæ ('Ací jau Rufus, qui, havent vençut, en altre temps, Víndex, exercí el comandament no en profit seu sinó en profit de la pàtria').

## Referències

* 1 2 3 Corneli Tàcit, Publi. Annals. Vol. V. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1970, p. 98.
* 1 2 Plini Segon, Gai. Lletres. Vol. II. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1927, p. 40 i 138.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/685?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=RufusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 677-678. ]
# Virgini Capitó

Virgini Capitó (llatí: Verginius Capito) va ser un cavaller romà del segle i. Probablement formava part de la gens Virgínia.
Durant la guerra entre Vitel·li i Vespasià l'any 69 va enviar un esclau a Vitel·li el Jove, germà de l'emperador, al que va prometre rendir la fortalesa de Terracina. Quan Vespasià va guanyar la guerra, l'esclau va ser penjat per haver participat en la traïció.

## Referències

* ↑ Tàcit. Historiarum libri III,77; IV,3
# Portada/article agost 26
## Escultura de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau

L'escultura del recinte modernista de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona és un extens conjunt d'obres que té un paper fonamental en el desplegament iconogràfic desitjat per Pau Gil, mecenes de l'hospital, interpretat i dissenyat per Domènech i Montaner. Els dos artistes clau en aquesta interpretació varen ser Eusebi Arnau i el seu alumne Pau Gargallo, a més de la participació de Francesc Modolell.
L'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau és un conjunt modernista situat a Barcelona, projectat per l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner i construït entre 1902 i 1930 en una primera fase pel mateix Domènech i Montaner i en una segona, a partir de 1920, pel seu fill Pere Domènech i Roura.
# Mercedes Álvarez de Flores

Mercedes Álvarez de Flores (Bogotà, 1859 - Bogotà, 1950), també anomenada després Mercedes Álvarez de Velasco, noms de casada amb els que és coneguda Mercedes Álvarez Hurtado, va ser una escriptora colombiana.
Nascuda a Bogotà a finals de 1859, filla de la també escriptora Mercedes Hurtado de Álvarez. En l'àmbit personal, el 1880 es va casar amb l'advocat, escriptor, periodista, diplomàtic i polític Leonídas Flores. El 1888 va quedar-ne vídua. Uns anys més tard es va casar amb Enrique A. Velasco, natural de Cali, amb qui va tenir dos fills.
Va escriure un nombre important de composicions en vers per a diversos diaris de la capital colombiana. Les seves primeres obres de vegades van aparèixer a el Diario de Cundimarca i El Rocío sota el pseudònim «Tegualda». Després també va aparèixer a El Perú Ilustrado o en l'antologia Parnaso Colombiano. Moltes de les seves obres són de temàtica amorosa i vinculades a la relació amb el seu espòs; en són exemples els poemes titulats Amor, Ensueños, Celos o Venganza. Altres poesies de la seva autoria són En la agonía, Tragedia –dedicada a la seva filla Esther– o una amb motiu de la mort d'Alfons XII d'Espanya.
La seva obra va gaudir de fama a l'estranger i va merèixer els elogis d'altres escriptors de l'època com Juan Valera i Ricardo Palma.
Posteriorment, va passar a viure retirada a la seva casa als afores de Bogotà, on continuà la seva tasca com a escriptora.
Va morir a Bogotà el 1950.

## Referències

* 1 2 3 Laverde Amaya, Isidoro. Bibliografía colombiana (en castellà). Bogotà: Imprenta y Librería de Medardo Rivas, 1895, p. 25-26.
* 1 2 3 Las mujeres en la historia de Colombia: mujeres y cultura (en castellà). vol. 3. Bogotà: Editorial Norma, 1995, p. 153.
* 1 2 Laverde Amaya, Isidoro. Apuntes sobre bibliografía colombiana (en castellà). Bogotà: Librería Barcelonesa de Soldevila y Curriols, 1882, p. 212.
* 1 2 3 4 «Mercedes Álvarez de Flores». El Perú Ilustrado, 03-08-1880.
* ↑ «Mercedes Álvarez». Popayán. Centro de Historia del Cauca, 1947, pàg. 710.
* ↑ Cejador Frauca, Julio. Historia de la lengua y literatura castellana (en castellà). Madrid: Tipografía de la "Revista de archivos, bibliotecas y museos", 1919, p. 169.
* ↑ «Mercedes Álvarez de Flores». El Hogar y la Escuela, 15-09-1909.
# Elizabeth Hainen

Elizabeth Hainen (Toledo, Ohio), és una arpista nord-americana.
Ha estat arpista solista de l'Orquestra de Filadèlfia. També ha actuat com a solista, entre d'altres, amb la London Symphony, l'IRIS Orchestra, l'Orquestra del Kennedy Center, l'Orquestra Simfònica Nacional de Colombia, la Bulgarian Radio National Orchestra, la Camerata Ducale, l'Orquestra Cívica de Chicago, la Mexicana. Orquestra Simfònica Estatal i el Cor de nois de Viena. A més, ha donat nombrosos recitals al Carnegie Hall. També ha actuat en diversos festivals i al "Harpu World Congress", entre d'altres.
Hainen ha encarregat obres a diversos compositors contemporanis, com Bernard Rands, Melinda Wagner i Tan Dun Hainen també és un pedagog molt sol·licitat del personal de l'Curtis Institute of Music i la Universitat de Temple.
Hainen va començar a tocar l'arpa als 10 anys. Es va convertir en alumne de Susann McDonald a la "Indiana University Jacobs School of Music". Ha rebut diversos premis i reconeixements, com la medalla de plata al primer concurs internacional d'arpa als EUA. Hainen ha publicat enregistraments sota els segells Avie i Naxos.

## Referències

* 1 2 3 https://www.elizabethhainen.com/biography
# Elvira Mallafré i Sala

Elvira Mallafré Sala (Sabadell, Vallès Occidental, 9 d'abril de 1956) és una nedadora catalana, ja retirada.
Membre del CN Sabadell, va ser especialista en les proves crol, velocitat i velocitat perllongada. Va ser campiona de Catalunya en cinc ocasions, destacant en 4x100 m lliures i estils, i quatre a nivell estatal, destacant en la prova 4x100 m lliures. Amb la selecció espanyola de natació va ser internacional en dues ocasions. Posteriorment, va formar de la junta directiva del Club Natació Sabadell.

## Palmarès
### Campionat de Catalunya

* 1 Campionat de Catalunya d'estiu en 400 m lliures: 1971
* 2 Campionat de Catalunya d'estiu en 4x100 m lliures: 1969, 1971
* 2 Campionat de Catalunya d'estiu en 4x100 m estils: 1970, 1971
* 1 Campionat de Catalunya d'hivern en 4x100 m lliures: 1969

### Campionat d'Espanya

* 1 Campionat d'Espanya d'estiu en 100 m papallona: 1971
* 1 Campionat d'Espanya d'estiu en 4x100 m lliures: 1970
* 2 Campionat d'Espanya d'hivern en 4x100 m lliures: 1970, 1971

## Referències

* ↑ «Elvira Mallafré i Sala». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Club Natació Sabadell. «Memòria d'Activitats». Club Natació Sabadell, 2011. [Consulta: 24 maig 2020].
* ↑ «Campions de Catalunya Absoluts». FCN. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Campions de Catalunya Absoluts d'Hivern». FCN. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2020. [Consulta: 16 abril 2020].
# Emirat de Lafiagi

L'emirat de Lafiagi és un estat històric i avui dia un emirat tradicional de Nigèria a l'estat de Kwara, a la riba sud del riu Níger.
La ciutat va ser fundada el 1810 per Malam Maliki i el seu germà Manzuma, dos líders fulani de Gwandu, a 400 km al nord-oest, com una ciutat fortificada en territori nupe. Després de la mort de Maliki el 1824, l'emir de Gwandu va nomenar Manzuma com el primer emir de Lafiagi. L'emirat de Lafiagi va sobreviure a greus revoltes nupe a finals dels anys 1820 i de nou a finals dels anys 1890; en aquesta ocasió la revolta fou dominada amb l'ajut de les forces de la Royal Niger Company. El governant de Lafiagi, el títol del qual era Sarkin Lafiagi però va ser canviat al d'emir cap a 1949, va servir des de 1954 com a president del Consell dels estats Federats de Lafiagi, Sharagi i Shonga (30 km al nord-oest), aquesta darrera fundada pel fill de Maliki, Aliyu. Lafiagi és ara la seu del Edu Local Government Council. La majoria dels habitants de l'emirat tradicional són gent musulmana nupe. El 21 d'octubre de 1975 fou proclamat emir Alhaji Saadu Kawu Haliru, nascut el 20 d'abril de 1935, que el 20 d'abril de 2015 va celebrar els seus 80 anys encara viu i regnant.

## Governants
### Caps

* 1810 - 1824 Mallam Maliki

### Sarkin Lafiagi

* 1824 - 1833 Muhamman Zuma dan Ahmadu
* 1833 - 1834 Aliyu I dan Maliki (primera vegada)
* 1834 - 1845 Abd al-Qadiri dan Muhamman Zuma (primera vegada)
* 1845 - 1853 Aliyu I dan Maliki (segona vegada)
* 1853 - 1868 Abd al-Qadiri dan Muhamman Zuma (segona vegada)
* 1868 - 1882 Ibrahim Khalilu dan Muhamman Zuma
* 1882 - 1891 Aliyu II dan Muhamman Zuma
* 1891 - 1892 Abd ar-Rahim dan Muhamman Zuma
* 1892 - 1915 Ahmadu dan `Abd al-Qadiri
* 1915 - 1945 Muhamman Bello dan Ahmadu
* 1945 - 1949 Abu Bakar Kawu dan Muhammadu Sha`ba

### Emirs

* 1949 - 1951 Shaba Maliki dan Aliyu (Regent)
* 1951 - 1961 Abu Bakar Ceceko dan Hasan (Regent)
* 1961 - 1975 Umaru Oke Ode dan Muhammadu Shaba (Regent)
* 1975 - Sadu Kawu Khaliru

## Referències

* Enciclopèdia Britànica
# Eleccions presidencials franceses de 1981

Les eleccions presidencials franceses de 1981 es van celebrar el 24 d'abril de 1981, i com que cap dels candidats va obtenir la majoria absoluta es va dur a terme una segona volta el 10 de maig d'aquest mateix any, resultant vencedor François Mittérrand.

## Primera volta

| Candidat | Partit | Vots | Percentatge |
| Valéry Giscard d'Estaing | Unió per a la Democràcia Francesa (UDF) | 8.222.432 | 28,31% |
| François Mitterrand | Partit Socialista (França) (PS) | 7.505.960 | 25,85% |
| Jacques Chirac | Reagrupament per la República (RPR) | 5.225.846 | 17,99% |
| Georges Marchais | Partit Comunista Francès (PCF) | 4.456.922 | 15,34% |
| Brice Lalonde | Moviment d'Ecologia Política | 1.116.254 | 3,87% |
| Arlette Laguiller | Lutte Ouvrière | 668.057 | 2,30% |
| Michel Crépeau | Moviment dels Radicals d'Esquerra | 642.847 | 2,21% |
| Michel Debré | Gaullista | 481.821 | 1,66% |
| Marie-France Garaud | Gaullista | 386.623 | 1,33% |
| Huguette Bouchardeau | Partit Socialista Unificat (PSU) | 321.353 | 1,10% |

## Segona Volta

| Candidat | Vots | Percentatge |
| François Mitterrand | 15,708,262 | 51,76% |
| Valéry Giscard d'Estaing | 14,642,306 | 48,24% |
# Enric del Regne Unit

Enric del Regne Unit és el nom dels següents personatges:
* Enric del Regne Unit (duc de Cumberland) (1745 - 1790).
* Enric del Regne Unit (duc de Kent) (1767 - 1820).
* Enric del Regne Unit (duc de Gloucester) (1900 - 1976).
* Enric del Regne Unit (príncep del Regne Unit) (1984).