OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torricó de Guàrdia

La Torricó de Guàrdia és una obra de la Jonquera (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

D'aquesta construcció, possible garita-torre de guaita, en queden dos elements: un cos quadrangular i el torricó. Encara que cobert de runes el seu interior, i de tota mena vegetació s'aprecia l'heterogeni aparell constructiu consistent en pedres sense escairar i argamassa. De l'estança en resten les quatre parests. Del torricó conservem alguns dels merlets, de planta quadrada, però amb els cantons arrodonits; la part superior del torricó s'eixampla per a donar més lloc als merlets que apareixen sostinguts per una mena de mènsules. El torricó té diferents obertures en forma d'espitllera; a cada pis, dels tres que s'hi aprecien exteriorment.

## Referències

* ↑ «Torricó de Guàrdia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 octubre 2017].
# Clarias albopunctatus

Clarias albopunctatus és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Txad i conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Nichols, J. T. & F. R. La Monte. 1953. Two new African catfishes from eastern French Equatorial Africa. Am. Mus. Novit. Núm. 1648: 1-4.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Abd-aix-Xàkir (nom)

Abd-aix-Xàkir és un nom masculí teòfor àrab islàmic —en àrab عبد الشاكر, ʿAbd ax-Xākir— que literalment significa ‘Servidor de l'Agraït’, essent ‘l'Agraït’ un atribut de Déu. Si bé Abd-al-Ala és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Shaker o Abdus Shakur... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "شكر". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. "شكر". ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. "شكر" (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Ahmed, Salahuddin. A Dictionary of Muslim Names. Londres: Hurst & Company, 1999.
* ↑ Rahman, S. A.. A Dictionary of Muslim Names. Nova Delhi: Goodword Books, 2001.
* ↑ A més dels 99 noms o atributs de Déu «canònics», alguns musulmans accepten l'existència d'altres atributs o epítets de Déu, documentats bé a l'Alcorà bé en els hadits del Profeta; aquest seria el cas d'aix-Xàkir.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Baba Tatsui

    En aquest nom japonès, el cognom és Baba.
Baba Tatsui (馬場 辰猪; Kōchi, 24 de juny de 1850—Filadèlfia, 1 de novembre de 1888) va ser un polític, teòric, pensador i activista pels drets civils i democràtics japonès.

## Biografia
### Juventut

Va néixer en el si del clan Kōchi, fill del samurai i senyor feudal de Tosa. Durant la seva joventut va estudiar a l'escola Bunbunkan, pertanyent al domini del seu clan, i, més endavant, va ser enviat a estudiar amb Fukuzawa Yukichi a la Universitat de Keiō, a Tòquio, i després a Nagasaki. Amb la caiguda del bakufu, el nou govern el va seleccionar entre els alumnes més destacats per anar a estudiar a l'estranger i portar els coneixements avançats occidentals al Japó. En dos períodes entre 1870 i 1878 va cursar estudis a Anglaterra, on va estudiar Dret, Geometria, Geografia i Història, a més d'escriure algunes obres en anglès durant el breu període intermedi de tornada al Japó. Mentre era Anglaterra també va tenir contacte amb el moviment pels drets civils i democràtics de les persones.

### Política i activisme

El març de 1878 va ser expulsat d'Anglaterra després de ser declarat culpable per un tribunal britànic a causa d'una batalla que va tenir amb un altre estudiant japonès, Manabe Kaisaku, al qual havia ferit greument el 7 de gener del mateix any. Retornat al Japó, va esforçar-se en introduir i difondre les idees sobre els drets civils lliures i el 1881 va organitzar, juntament amb Shigeyasu Suehiro i d'altres, el Kokuyūkai, i el mateix any va esdevenir membre del Partit Liberal. L'any següent es va convertir en l'editor en cap del diari gratuït portaveu del partit Jiyū Shinbun, però va ser destituït el 1883 a causa de l'oposició que va mostrar a les visites a països estrangers d'Itagaki Taisuke i es va desvincular del partit.
Va escriure obres sobre drets humans, literatura i gramàtica japonesa.

### Darrers anys

El 1885 es va veure involucrat en l'incident del bombardeig de Yokohama i va ser detingut per sospita de violar les normes de regulació de materials explosius, però va ser declarat innocent i alliberat el 1886. Després d'aquest episodi va continuar enèrgicament amb les seves activitats: va tornar als Estats Units, on va fer diverses conferències sobre la situació real del Japó i va criticar el monopoli que exercia el govern Meiji. Poc després va emmalaltir de tuberculosi i va morir a Filadèlfia el 1888. La seva tomba es troba al cementiri de Yanaka, a Tòquio.

## Referències

* 1 2 «Tatsui Baba» (en anglès). Find a Grave. [Consulta: 16 novembre 2020].
* 1 2 3 4 5 6 «馬場辰猪» (en japonès). Kotobank. Asahi Shinbun. [Consulta: 16 novembre 2020].
* 1 2 3 4 5 6 7 «Baba, Tatsui» (en anglès). Biblioteca Nacional de la Dieta, 2013. [Consulta: 16 novembre 2020].
* 1 2 3 4 Thomas, Julia Adeney. Reconfiguring Modernity: Concepts of Nature in Japanese Political Ideology (en anglès). Berkeley, Los Angeles i Londres: University of California Press, 2002, p. 111.
# Pennal

Pennales és un ordre tradicional de les algues heterokontophyta conegudes com a diatomees.
El nom de l'ordre és per la forma de la paret cel·lular de les diatomees pennades les quals es veuen allargades. Les valves poden ser de forma linear o oval i normalment tenen simetria bilateral i patrons ornamentats a base d'estries. Algunes diatomees pennades tenen una fisura en l'eix longitudinal que rep el nom de rafe i estan implicats en el moviment.
En alguns esquemes taxonòmics, les diatomees pennades es divideixen en dos grups: diatomees pennades sense rafe (Ordre Fragilariophyceae), i diatomees pennades amb rafe (Ordre Bacillariophyceae).

## Vegeu també

* Centrales

## Referències

* ↑ Hoek, C. van den, Mann, D. G. and Jahns, H. M. (1995). Algae : An introduction to phycology, Cambridge University Press, UK.
* 1 2 Round, F. E. and Crawford, R. M. (1990). The Diatoms. Biology and Morphology of the Genera, Cambridge University Press, UK.
# Venta

El riu Venta (( escolteu-ne la pronunciació en alemany), en alemany, Windau; en polonès, Windawa) és un riu del nord-oest de Lituània i de l'oest de Letònia. Les seves fonts estan a prop de la ciutat de Kuršėnai, al Comtat de Šiauliai, Lituània i flueix fins a la mar Bàltica, a la ciutat de Ventspils, a la regió de Kurzeme, a Letònia.
Algunes de les ciutats que atravessa són Mažeikiai (Lituània), Kuldīga i Ventspils, a Letònia. El seu riu tributari més important és l'Abava (la vall del qual està declarada patrimoni de la humanitat per la UNESCO), amb més de 100 km. Altres tributaris són el Virvyĉia, que té 99,7 km de llarg i el Varduva, que en té 96 km i que conflueix amb el riu Venta a la frontera entre Lituània i Letònia.

## Ponts notables

* El pont de maons vell de Kuldīga fou construït el 1874 i és el pont més llarg de carretera fet de maons d'Europa, amb 164 metres. Està construït amb els estàndards del segle xix. Durant la Primera Guerra Mundial es van destruir dues de les seves arcades, que foren restaurades el 1926. Després que el 1958 es va arrebossar, el 2005 es va restaurar seguint l'antic estil. El pont ha estat utilitzat per a gravar-hi pel·lícules com Emīla nedarbi (de Varis Brasi, del 1985)

## Referències

* ↑ Abava Valley, UNESCO World Heritage Centre, Retrieved 9 November 2010.
* ↑ «El pont de maons del riu Venta a la pàgina web de turisme de Letònia.». Arxivat de l'original el 2011-06-28. [Consulta: 25 març 2011].

## Enllaços externs

* XX a. pr. Ventos upė Brockhaus'o enciklopedijoje (en lituà)
# Varingsrivier

El Varingsrivier és un riu del Cap Occidental (Sud-àfrica). Desemboca a la presa de Wolwedans i, juntament amb el Perdebergrivier i el Tweeriviere, és un dels tres principals afluents del riu Groot-Brakrivier, que desguassa a l'oceà Índic.

## Referències

* ↑ James i Harrison, 2010, p. 117.

## Bibliografia

* James, N. C.; Harrison, T. D. «A preliminary survey of the estuaries on the south coast of South Africa, Cape St Blaize, Mossel Bay – Robberg Peninsula, Plettenberg Bay, with particular reference to the fish fauna» (en anglès). Transactions of the Royal Society of South Africa, 63, 2, 2010, pàg. 111-127. DOI: 10.1080/00359190809519216.
# Various Positions

Various Positions és el setè album d'estudi del cantautor canadenc Leonard Cohen, que es va enregistrar el desembre de 1984 i el febrer de 1985. Aquest disc marca l'evolució de Cohen cap a un so més modern a través dels sintetitzadors, particularment a la peça que obre el disc, també marca una evolució al cant vocal gràcies a la contribució de Jennifer Warne i també dels girs del mateix Cohen. Aquest augment del cant vocal ja es va donar al disc Recent Songs de 1979.
Després de l'abandó del projecte Songs for Rebecca el 1975 Cohen va ajuntar forces amb el productor John Lisauer. De la mateixa manera el segell de Cohen, Columbia, va rebutjar distribuir Various Positions als Estats Units. Walter Yetnikoff, president de la compnayia, li va trucar i el va fer anar a Nova York on li va dir que sabia que era gran, però que no sabia si era bo. En conseqüència Cohen va canviar de casa i se’n va anar al segell independent Passport Records. L'àlbum, però, es va incloure el 1990 en el catàleg de Columbia quan es va fer la discografia completa de Cohen en CD. El 1995 en va sortir una versió remasteritzada.

## Llista de cançons

* «Dance Me to the End of Love»
* «Coming Back to You»
* «The Law»
* «Night Comes On»
* «Hallelujah»
* «The Captain»
* «Hunter's Lullaby»
* «Heart With No Companion»
* «If It Be Your Will»
# Vegeta Croatia Open Umag 2014

El Torneig d'Umag 2014, oficialment conegut com a Vegeta Croatia Open Umag 2014, és una competició tennística jugada sobre terra batuda que està inclosa dins de les sèries 250 de l'ATP. La 24a edició del torneig es va celebrar entre el 17 i el 27 de juliol de 2014 a l'International Tennis Center d'Umag (Croàcia).
El tennista uruguaià Pablo Cuevas va guanyar el segon títol de l'any i de la seva carrera, l'anterior aconseguit a principis de mes a Bastad. Fou el segon tennista de l'any provinent de la fase prèvia en guanyar un títol. En la final va derrotar el català Tommy Robredo que defensava el títol.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | F. Fognini | 7 | 6 | |
| | A. Montañés | 6² | 0 | | 1 | F. Fognini | 5 | 7 | 6 |
| Q | H. Zeballos | 6$^4$ | 3 | | WC | B. Ćorić | 7 | 6$^4$ | 3 |
| WC | B. Ćorić | 7 | 6 | | | | | | | 1 | F. Fognini | 3 | 4 |
| 4 | J. Sousa | 6 | 4 | 2 | | | | | | Q | P. Cuevas | 6 | 6 |
| | T. Gabaixvili | 3 | 6 | 6 | | T. Gabaixvili | 3 | 6 | 2 | | | | |
| Q | P. Cuevas | 6 | 6 | | Q | P. Cuevas | 6 | 4 | 6 | | | | |
| 6 | A. Seppi | 3 | 1 | | | | | | | | | | | Q | P. Cuevas | 6 | 6 |
| 5 | L. Rosol | 7 | 6 | | | | | | | | | | | 2 | T. Robredo | 3 | 4 |
| | P. Riba | 6$^4$ | 1 | | 5 | L. Rosol | 0 | 2 | | | | | |
| | I. Sijsling | 5 | 3 | | 3 | M. Čilić | 6 | 6 | | | | | |
| 3 | M. Čilić | 7 | 6 | | | | | | | 3 | M. Čilić | 6¹⁰ | 3 |
| 8 | C. Berlocq | | | | | | | | | 2 | T. Robredo | 7 | 6 |
| | P. Carreño | w/o | | | | P. Carreño | 1 | 4 | | | | | |
| | A. Ramos | 4 | 4 | | 2 | T. Robredo | 6 | 6 | |
| 2 | T. Robredo | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Julian Knowle Oliver Marach | 6 | 6 | |
| | Marco Cecchinato Fabio Fognini | 0 | 3 | | 1 | Julian Knowle Oliver Marach | 4 | 6 | [3] |
| 4 | František Čermák Lukáš Rosol | 3 | 6 | [10] | 4 | František Čermák Lukáš Rosol | 6 | 3 | [10] |
| | Pere Riba João Sousa | 6 | 3 | [6] | | | | | | 4 | František Čermák Lukáš Rosol | 6 | 7 |
| | Dušan Lajović Franko Škugor | 2 | 6 | [10] | | | | | | | Dušan Lajović Franko Škugor | 4 | 6⁵ |
| | Lukáš Dlouhý Jiří Veselý | 6 | 4 | [7] | | Dušan Lajović Franko Škugor | 6$^3$ | 7 | [13] |
| | Guillermo Durán Teimuraz Gabaixvili | 6⁵ | 1 | | 2 | Pablo Cuevas Horacio Zeballos | 7 | 5 | [11] |
| 2 | Pablo Cuevas Horacio Zeballos | 7 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-05-16 a Wayback Machine. (croat) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Umag :
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2014
< 2013
2015 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Vegavis iaai

Vegavis iaai és una espècie extinta d'ocell que visqué durant el Cretaci superior (estatge Maastrichtià) de l'Antàrtida, fa una mica més de 65 milions d'anys). Pertanyia al clade dels anseriformes. Entre els ocells d'avui en dia, els parents més propers de V. iaai són les oques i els ànecs (anàtids), però no es creu que en sigui l'avantpassat directe.

## Referències

* ↑ Clarke, J.A., Tambussi, C.P., Noriega, J.I., Erickson, G.M. i Ketcham, R.A. (2005). "Definitive fossil evidence for the extant avian radiation in the Cretaceous." Nature, 433: 305-308. DOI:10.1038/nature03150 Text complet en PDF Informació de suport
# Vessioli (Kutaís)

Vessioli - Весёлый (rus) és un khútor que pertany al possiólok de Kutaís (krai de Krasnodar, Rússia). Es troba al riu Mokri-Sepsil, tributari del Xkeliuk, afluent de l'Aptxas, que alhora és afluent del riu Kuban. És a 23 km al sud-est de Goriatxi Kliutx i a 66 km al sud-est de Krasnodar.
# Verdum de les Bonin

El verdum de les Bonin (Chloris kittlitzi) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de les illes Hahajima i Minamiiwoto, a les Bonin.

## Taxonomia

Considerada una subespècie del verdum oriental (Chloris sinica), recentment el Congrés Ornitològic Internacional versió 11.1, 2021 ha fet d'ella una espècie de ple dret, arran els treballs de Saitoh et al. 2020,

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
* ↑ T Saitoh, K Kawakami, YA Red’kin, I Nishiumi, C-H Kim, et al. 2020. Cryptic Speciation of the Oriental Greenfinch Chloris sinica on Oceanic Islands. Zoological Science, 37(3): 280-294.
# Vidin Apostolov

Vidin Apostolov (búlgar: Виден Апостолов) (Novi Iskar, 17 d'octubre de 1941 - Plóvdiv, 13 de novembre de 2020) fou un futbolista búlgar de la dècada de 1960.
Fou 22 cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà a la Copa del Món de Futbol de 1966.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Lokomotiv Sofia i Botev Plovdiv.

## Referències

* ↑ «1966 FIFA World Cup England». Arxivat de l'original el 2011-10-13. [Consulta: 3 setembre 2020].
* ↑ Vidin Apostolov a National-Football-Teams.com (anglès)
# Velòdrom de Laoshan

El Velòdrom de Laoshan (xinès: 老山自行车馆; Pinyin: Lǎoshān Zìxíngchēguǎn) és un velòdrom situat a Laoshan, al Districte de Shijingshan, a Pequín. Va ser construït pels Jocs Olímpics d'Estiu 2008, per acollir les proves de ciclisme en pista. El recinte es va provar durant la Copa del Món de Pista UCI el desembre de 2007.
Amb una capacitat per a 6.000 espectadors, té una pista de 250 m de corda i una superfície de 32.920 m². Va ser construït per l'estudi d'arquitectura alemany Schuermann Architects i la firma xinesa GPADI.

## Referències

* ↑ Beijing2008.cn profile. Arxivat 2008-08-10 a Wayback Machine.
* ↑ Report of the event on CyclingNews.com, 2007-12-09
* ↑ «LaoShan Velodrome for the Olympic Games 2008» (en anglès). SCHÜRMANN ARCHITECTS, 2003. [Consulta: 4 juny 2023].

## Enllaços externs

* Web de Schuermann Architects, dissenyadors del velòdromo de Laoshan (anglès)
# Vi de l'Alguer

El vi de l'Alguer és un vi amb denominació d'origen (en italià Denominazione di Origine Controllata, DOC) etiquetat sota la denominació DOC Alghero que pot està seguida de les especificacions Bianco, Rosato, Rosso, Torbato, Chardonnay, Sauvignon, Vermentino Frizzante, Sangiovese, Cagnulari o Cabernet.
Predominen els vins blancs de les tipologies Torbato i Vermentino Frizzante. Les varietats de cannonau (garnatxa) i torbato (trobat) són originàries de Catalunya.
La DOC va ser creada el 1995 i l'àrea de producció inclou els municipis de l'Alguer, Olmedo, Ossi, Tissi, Usini, Uri, Ittiri, i part de Sàsser, a la província de Sàsser. És la denominació d'origen més important de Sardenya amb una producció del 40% de l'illa.
# Vánočka

El vánočka és un pa trenat típic de la República Txeca i Eslovàquia (en eslovac anomenat vianočka) consumit tradicionalment a l'època de Nadal. Està fet amb farina blanca, ja sigui en forma de falca o de trena, i va ser esmentat per primera vegada cap a l'any 1400 pel monjo benedictí Jan de Holešov a la seva obra Tractat de la vigília de Nadal. Segons la seva interpretació, aquest pa sibolitza el Nen Crist embolicat amb tela.
Fins al segle XVIII, només els flequers gremials podien fer vánočka. La recepta és semblant a la del brioix, ja que calen ous i mantega. També s'hi afegeixen pela de llimona i, opcionalment panses o ametlles. Acte seguit es trena com un halah.
Té fama de ser difícil de preparar, de manera que en moltes llars s'adjunten supersticions i costums especials al procés de cocció. A l'hora de fer vánočka, es diu que cal pensar en totes les persones estimades. Un altre costum és evitar tocar el vánočka amb metall. Finalment, la persona que l'està fent vánočka ha de saltar amunt i avall mentre la massa puja.
El pa rep el nom de Vánoce, que significa Nadal en txec (Vianoce en eslovac). Amb una massa idèntica, per Setmana Santa es fa un pa anomenat mazanec.

## Vegeu també

* Butterzopf

## Referències

* ↑ «Czech Christmas». archiv.radio.cz. [Consulta: 26 novembre 2021].
* ↑ Výbor z české literatury od počátků po dobu Husovu (en txec).
* ↑ «Radio Prague - the international service of Czech Radio». old.radio.cz. [Consulta: 20 febrer 2017].
* ↑ «Vanocka: Czech Christmas bread done right | Radio Prague International». radio.cz, 25 December 2004. [Consulta: 26 novembre 2021].
* ↑ «Vanocka - Vánoèka - Czech Christmas Bread Recipe». Food.com. [Consulta: 26 novembre 2021].
# Vladimir Bigorra

Vladimir Bigorra (9 d'agost de 1954) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1982. Fou entrenador de Xile a categories inferiors. També entrenà el club Deportes Puerto Montt el 2001.

## Referències

* ↑ Vladimir Bigorra a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Vladimir Bigorra Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Mundialistas chilenos
* ↑ «Bigorra aborda tren al sur» (en castellà). El Mercurio, 25-12-1999.
* ↑ «Bigorra, sin salida» (en castellà). El Mercurio, 05-01-2003.
# Vladimir Durković

Vladimir Durković (en serbi: Владимир Дурковић; 6 de novembre de 1937 - 22 de juny de 1972) fou un futbolista serbi de la dècada de 1960.
Fou 50 cops internacional amb la selecció iugoslava amb la qual participà en el Mundial de 1962.
Guanyà la medalla d'or als Jocs Olímpics de 1960.
Pel que fa a clubs, defensà els colors d'Estrella Roja de Belgrad, Borussia Mönchengladbach i AS Saint-Étienne.
Va morir per un tret per error d'un policia a Sion, Suïssa, el juny de 1977 a l'edat de 34 anys.

## Palmarès
### Estrella Roja de Belgrad

* Lliga iugoslava de futbol: 1955-56, 1956-57, 1958-59, 1959-60, 1963-64
* Copa iugoslava de futbol: 1957-58, 1958-59, 1963-64
* Copa Mitropa: 1958

### AS Saint-Etienne

* Ligue 1: 1967-68, 1968-69, 1969-70
* Copa francesa de futbol: 1967-68, 1969-70

### Iugoslàvia

* Medalla d'or als Jocs Olímpics de 1960

## Referències

* ↑ Perfil a reprezentacija.rs
* ↑ «Olimpijski komitet Srbije uručio priznanja veteranima sporta» (en serbian). Blic, 09-09-2010. [Consulta: 28 setembre 2016].
* ↑ «Vladimir Durković». worldfootball.net. [Consulta: 13 juliol 2013].
* ↑ Leroi, Roland. «Das traurigste Archiv der Bundesliga» (en alemany). rp-online.de, 08-03-2010. [Consulta: 13 juliol 2013].