OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació de Toses

Mapa sinòptic línia R3 :
Toses és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la població de Toses a la comarca del Ripollès. L'estació es troba a la línia Ripoll-Puigcerdà per on circulen trens de la línia R3 de Rodalies de Catalunya operat per Renfe Operadora, que tot i formar part de Rodalies no té tarifació com a tal.
Aquesta estació del Ferrocarril Transpirinenc, tal com es coneixia la línia de Ripoll a Puigcerdà, va entrar en servei l'any 1922 quan es va obrir el tram entre Ribes de Freser i la Molina, mesos després que s'havia obert la línia fins a Puigcerdà. El 2004 Adif va realitzar obres amb l'objectiu de millorar l'accessibilitat a persones amb mobilitat reduïda i facilitar la instal·lació de nous sistemes d'il·luminació. Tot i que antigament havia disposat de més vies, actualment és un baixador amb únicament la via general i una andana a la dreta d'aquesta.
L'any 2016 va registrar l'entrada de menys de 1.000 passatgers.
Rodalia de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| L'Hospitalet de Llobregat | Planoles | | La Molina | Puigcerdà La Tor de Querol |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R3». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 26 de març 2010. [Consulta: 22 juliol 2010].
* ↑ DDVV «Ferrocarril Vic-Puigcerdà». Anuari territorial de Catalunya, volum 2004. Institut d'Estudis Catalans, 2005, pàg. 222-224. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Estació de Toses (el Ripollès)». De Toses a Planoles per la Serra de Montgrony. Flickr, 30-07-2017.
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Estació de Tren de Dénia (TRAM d'Alacant)

Dénia és una estació del TRAM Metropolità d'Alacant, estació terminal de la línia 9. Està a ple centre del nucli urbà de Dénia, molt prop de l'estació marítima.

## Característiques

A aquesta estació finalitza el servei de la línia 9 del Tram d'Alacant, sent també el final de tota la xarxa cap al nord. Disposa de tres andanes, quatre vies, l'edifici de l'estació i un altre edifici de cotxeres amb dues vies en el seu interior.
En l'estació paraven els automotors dièsel seriï 2500, unitats que neixen d'una transformació de les unitats 2300 (procés que es va dur a terme durant 2005-2006).
Actualment, des d'aquesta estació ixen trens Stadler Citylink, encara que a causa de les obres entre Teulada i Benidorm per a l'adequació i renovació de la línia cal fer un transbord a Teulada a les antigues màquines. Una vegada a Benidorm cal tornar a fer transbord per arribar fins a Alacant.

## Accessos

A aquesta estació s'accedeix des del passeig del Saladar, a Dénia:
* Des del passeig del Saladar

## Línies i connexions

Línies de TRAM que presten servei en l'estació :
| << Capçalera | < Estació | Línia | Estació > | Capçalera >> |
| Benidorm | Alqueries | | Terminal | Dénia |

## Evolució del trànsit

| Any | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 |
| Passatgers | - | | | | | | 49.429 |

## Referències

* ↑ Posada en servei del tram Dénia-Gata de Gorgos de la Línia 9 del TRAM d'Alacant
* ↑ «Características de la estación». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 25 abril 2013].
* ↑ El Tram de Alicante transportó 10,2 millones de viajeros en 2015, un 1,36 por ciento más que el año anterior

## Vegeu també

* TRAM Metropolità d'Alacant
# Estilpnomelana

L'estilpnomelana és un mineral de la classe dels silicats, que pertany i dona nom al grup de l'estilpnomelana. Va rebre el nom l'any 1827 per Ernst Friedrich Glocke, del grec στιλπνοζ "stilpnos" ("brillant"), i μελανοζ "melanos" ("negre"), al·ludint a la seva aparença.

## Característiques

L'estilpnomelana és un silicat de fórmula química (K,Ca,Na)(Fe$^{2+}$,Mg,Al,Fe$^{3+}$)₈(Si,Al)₁₂(O,OH)$_{36}$·nH₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4. És una espècie isostructural amb la calcodita, la franklinphilita i la parsettensita. Visualment es pot confondre amb la biotita i amb altres miques marronoses, com també amb la clorita fosca.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'estilpnomelana pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: cymrita, naujakasita, manganonaujakasita, dmisteinbergita, kampfita, strätlingita, vertumnita, eggletonita, ganofil·lita, tamaïta, coombsita, zussmanita, franklinfil·lita, lennilenapeïta, parsettensita, latiumita, tuscanita, jagoïta, wickenburgita, hyttsjoïta, armbrusterita, britvinita i bannisterita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Horní Údolí, dins la regió d'Olomouc, a Moràvia, República Txeca. Es tracta d'una espècie mineral que, tot i no ser molt abundant, està àmpliament distribuïda per tot el planeta.

## Referències

* ↑ «Stilpnomelane» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 agost 2018].
# Etmopterus villosus

Etmopterus villosus és una espècie de peix de la família dels dalàtids i de l'ordre dels esqualiforms.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 46 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Hàbitat

És un peix marí d'aigües profundes que viu entre 280–1610 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Hawaii.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 1 - Hexanchiformes to Lamniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/1):1-249.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Squalidae. Dogfish sharks. p. 1213-1232. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres (Regne Unit).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etmopterus virens

Etmopterus virens és una espècie de peix de la família dels dalàtids i de l'ordre dels esqualiforms.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Hàbitat

És un peix marí d'aigües profundes que viu entre 100–1000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Texas fins a Florida, el nord del Golf de Mèxic, Nicaragua i Surinam.

## Referències

* ↑ Rafinesque, C.S. (1810). Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. Per le stampe di Sanfilippo: Palerm, Itàlia. 105, 20 fold. Pl pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 1 - Hexanchiformes to Lamniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/1):1-249.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Kiraly, S.J., J.A. Moore i P.H. Jasinski, 2003. Deepwater and other sharks of the U.S. Atlantic Ocean Exclusive Economic Zone. Mar. Fish. Rev. 65(4):1-64.
* ↑ Uyeno, T., K. Matsuura i E. Fujii (eds.), 1983. Fishes trawled off Suriname and French Guiana. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 519 p.
* ↑ Ramjohn, D.D. 1999. Checklist of coastal and marine fishes of Trinidad and Tobago. Marine Fishery Analysis Unit, Fisheries Division, Ministry of Agriculture, Land and Marine Resources, Trinitat i Tobago. Fisheries Information Series 8, 151 p.
# Eucorymbia

Eucorymbia és un gènere monotípic de fanerògames de la família de les Apocynaceae. Conté una única espècie: Eucorymbia alba Stapf. És originària d'Àsia i està distribuïda per l'oest de Malàisia.

## Taxonomia

Eucorymbia alba va ser descrita per Otto Stapf i publicat a Hooker's Icones Plantarum 28: t. 2764. 1905.

## Vegeu també

* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* ↑ «Eucorymbia». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 10 setembre 2009].
* ↑ Eucorymbia a PlantList
* ↑ «Eucorymbia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 21 octubre 2013].
# Ferdinand (Indiana)

Ferdinand és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 2.277 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ferdinand tenia 2.277 habitants, 808 habitatges, i 569 famílies. La densitat de població era de 392,5 habitants/km².
Dels 808 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,9% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 27,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 20,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.326$ i la renda mediana per família de 52.065$. Els homes tenien una renda mediana de 34.205$ mentre que les dones 23.646$. La renda per capita de la població era de 18.335$. Entorn del 3,4% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ferdinand». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ferdinand». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ferdi Ştatzer

Ferdi Ştatzer (nascut Friedrich von Statzer el 1906 - Istanbul, 17 de juny de 1974) fou un pianista turc.
Nascut a Viena, austríac, Statzer va anar a Turquia el 1932, on va començar a treballar com a professor de piano al Conservatori Municipal d'Istanbul, sobre una proposta de Hasan Ferit Alnar. El 1944 esdevingué ciutadà turc i musulmà. Les famoses pianistes Ayşegül Sarıca, Gülay Uğurata, Verda Erman, totes les tres Devlet Sanatçısı, i Yasemin Eğinlioğlu van ser algunes de les seves alumnes al Conservatori. Entre 1933 i 1951 es va casar amb l'actriu de teatre turca Bedia Muvahhit, pero van divorciar-se després de 18 anys. El 1957 es va casar amb la professora de violí, Lilly (Lili) Szekelly.
Ştatzer és considerat com el músic que més va reforçar els llaços orgànics entre la música clàssica feta a Occident i la de Turquia des de Donizetti Paşa.

## Vegeu també

* Coronel Abdullah Bey

## Referències

* 1 2 http://www.biyografi.info/kisi/ferdi-statzer
* ↑ http://www.magazinkolik.com/erdem-siyavusgil-iyi-de-kim-bu-cumhuriyet-cocugu-44143h.htm
* ↑ http://www.biyografi.net.tr/ferdi-statzer-kimdir/
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/piyanist-verda-erman-hayatini-kaybetti-26857510
* 1 2 http://www.haberturk.com/kultur-sanat/haber/1001285-mozartin-muzigini-dinleyerek-gune-baslayin-%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.sabah.com.tr/bedia-muvahhit-kimdir
* ↑ Erhan Karaesmen. 2001 onur ödülü altın madalyası sahibi, Kamuran Gündemir'e armağan: "Piyanist, hoca ve cumhuriyet aydını". Sevda-Cenap and Müzik Vakfı Yayınları, 2002. ISBN 978-975-6813-35-5.
# Ferdinand Adams

Ferdinand Adams (3 de maig de 1903 - 1992) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ (francès) Anderlecht profile
* ↑ Ferdinand Adams Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Sélections du joueur sur le site de l'URBSFA». Arxivat de l'original el 2011-05-25. [Consulta: 12 gener 2018].
# Ferrera

* No s'ha de confondre amb Farrera.
«Ferrera» té aquests significats:
* Topònims:
** Ferrera (Calaf), casa fortificada a Calaf (l'Anoia)
** La Ferrera, illa principal d'un dels grups d'illots de l'arxipèlag dels Columbrets
** Casa de Ferrera, casa del segle xv a la Plaça del Pou Vell (Piazza Civica) de l'Alguer
** Coll de la Ferrera, pas entre els municipis d'Arnes i Horta de Sant Joan (Terra Alta)
** Coll Ferrera, pas a cavall als termes municipals de Baix Pallars i Soriguera
** Roques de la Ferrera, formació rocosa al municipi de la Torre de Cabdella
** Serra Ferrera, serra entre la Baixa Ribagorça i el Sobrarb, als Pre-Pirineus aragonesos d'Osca (Aragó), al sud del massís del Cotiella
** Turó de Ferrera, muntanya al municipi de Calaf, a la comarca de l'Anoia
** Vall Ferrera, una de les vall que constitueixen la comarca de les Valls de Tírvia, al Pallars Sobirà
* Biografies:
** Ignasi Ferrera (Barcelona?, segle xviii - ~1794), metge del Segle de les Llums
** José Ángel Ferrera Nevado (Talavera de la Reina, 1975), futbolista castellanomanxec que juga de defensa
** Ariella Ferrera (Medellín, 1979), actriu porno colombiana
** America Ferrera (Los Angeles, 1984), actriu estatunidenca
# Eudòxia (esposa de Justinià II)

Eudòxia, en grec Ευδοκία, va ser una emperadriu romana d'Orient, la primera esposa de l'emperador romà d'Orient Justinià II.
Tot el que se sap d'Eudòxia és el seu nom, i que va tenir una filla, que l'any 705 tenia prou edat per ser promesa en matrimoni amb el sobirà de Bulgària Tervel, i se li van enviar regals abundants, a canvi de l'ajut de Tervel a Justinià per recuperar el seu tron, ocupat en aquell moment per Tiberi III, segons diuen Nicèfor I de Constantinoble al Κωνσταντινονπόλεως Ἱστορια σύντομος, (Breviarium Historicum) i Teòfanes el Confessor a la Cronografia.
Segurament Eudòxia havia nascut l'any 670, i devia morir abans del 695, quan Justinià va ser mutilat per Lleonci II i enviat a l'exili al Quersonès Tàuric el 695, ja que va ser enterrada a Constantinoble vora la tomba de Justinià I. L'any 703 Justinià II es va casar amb Teodora de Khazària.

## Referències

* ↑ Garland, Lynda. «Eudocia (First Wife of Justinian II)». De Imperatoribus Romanis. [Consulta: 31-XII-2019].
# Fibrat principal

En matemàtiques, un fibrat principal és un objecte matemàtic que formalitza algunes de les característiques essencials del producte cartesià $X\times G$ d'un espai $X$ amb un grup $G$. De la mateixa manera que amb el producte cartesià, un fibrat principal $P$ està equipat amb
* Una acció de $G$ en $P$, anàleg a $(x,g)h=(x,gh)$ per a un espai de producte.
* Una projecció sobre $X$. Per a un espai de producte, això és només la projecció sobre el primer factor, $(x,g)\mapsto x$.
A diferència d'un espai de producte, els fibrats principals no tenen una opció preferida de secció transversal d'identitat; no tenen anàleg preferit $(x,e)$. De la mateixa manera, generalment no hi ha projecció $G$ generalitzant la projecció sobre el segon factor, $X\times G\to G$ que existeix per al producte cartesià. També poden tenir una topologia complicada que impedeix que es realitzin com a espai de producte, fins i tot si es fan una sèrie d'opcions arbitràries per intentar definir aquesta estructura definint-la en peces més petites de l'espai.
Un exemple comú d'un fibrat principal és el fibrat de marcs $F(E)$ d'un fibrat vectorial $E$, que consta de totes les bases ordenades de l'espai vectorial units a cada punt. El grup $G,$ en aquest cas, és el grup lineal general, que actua a la dreta de la manera habitual (fibrat de marcs): per canvis de base. Com que no hi ha una manera natural de triar una base ordenada d'un espai vectorial, un fibrat de marcs no té una elecció canònica de secció transversal d'identitat.
Els fibrats principals tenen aplicacions importants en topologia i geometria diferencial i teoria de gauge matemàtic. També han trobat aplicació en física on formen part del marc fonamental de les teories del gauge físic.

## Referències

* ↑ Steenrod, Norman. The Topology of Fibre Bundles. Princeton: Princeton University Press, 1951. ISBN 0-691-00548-6. page 35
* ↑ Husemoller, Dale. Fibre Bundles. Third. New York: Springer, 1994. ISBN 978-0-387-94087-8. page 42
* ↑ Sharpe, R. W.. Differential Geometry: Cartan's Generalization of Klein's Erlangen Program. New York: Springer, 1997. ISBN 0-387-94732-9. page 37
* ↑ Lawson, H. Blaine. Spin Geometry. Princeton University Press, 1989. ISBN 978-0-691-08542-5. page 370
# Eylettersita

L'eylettersita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la plumbogummita. Va rebre el nom l'any 1972 per L. Van Wambeke en honor de la seva dona, Lea Eyletters.

## Característiques

L'eylettersita és un fosfat de fórmula química Th$_{0,75}$Al₃(PO₄)₂(OH)₆. És una espècia aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional publicada per primera vegada l'any 1972. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'eylettersita pertany a «08.BL: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: beudantita, corkita, hidalgoïta, hinsdalita, kemmlitzita, svanbergita, woodhouseïta, gal·lobeudantita, arsenogoyazita, arsenogorceixita, arsenocrandal·lita, benauita, crandal·lita, dussertita, gorceixita, goyazita, kintoreïta, philipsbornita, plumbogummita, segnitita, springcreekita, arsenoflorencita-(La), arsenoflorencita-(Nd), arsenoflorencita-(Ce), florencita-(Ce), florencita-(La), florencita-(Nd), waylandita, zaïrita, arsenowaylandita, graulichita-(Ce), florencita-(Sm), viitaniemiïta i pattersonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Kobokobo, a la localitat de Mwenga, a la regió de Kivu Sud, a la República Democràtica del Congo. També ha estat descrita a l'aflorament de quars de Lattice, a la localitat de Karibib (Regió d'Erongo, Namíbia). Es tracta dels dos únics indrets on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Eylettersite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 març 2018].
# Eyjafjalla

* No s'ha de confondre amb Eyjafjallajökull.
El volcà Eyjafjalla és un estratovolcà actiu d'Islàndia de 1.666 metres d'altitud que es troba sota la glacera Eyjafjallajökull i té uns 700.000 anys. La paraula Eyjafjalla ve dels mots ey (en català, illa) i fjall (muntanya).

## Erupcions

L'erupció més llarga de la qual es té coneixement d'aquest volcà va durar de l'any 1821 al 1823. També es coneixen erupcions d'aquest volcà al voltant dels anys 550 i de 1612. La seva última erupció fou el 14 d'abril de 2010.

### Erupció de 2010

La principal particularitat de l'erupció de 2010 és la combinació del magma que vol emergir i la glacera que cobreix el volcà. La calor fon el gel. «És com si llancéssim aigua en una paella d'oli. Més que una erupció gran, és intensa». Les cendres emeses per aquesta erupció van obligar a tallar o minvar el trànsit aeri d'una gran part d'Europa entre els dies 14 i 18 d'abril de 2010, cosa que va anul·lar més de 20.000 vols en aquests dies. Com a referència, l'habitual són uns 28.000 vols diaris a l'espai europeu. Les cendres no eren visibles des del terra, ni detectables pels radars d'avions, però podien afectar les seves turbines.
Les primeres estimacions provisionals dels vulcanòlegs islandesos és que el volcà Eyjafjallajökull està emetent una mitjana de 150.000 a 300.000 tones de CO₂ per dia. Això en principi estaria compensat per la cancel·lació de vols que ha originat, cosa que ha evitat unes 200.000 tones que haurien emès aquests avions.

## Curiositats

Les cancel·lacions de volts de 2010 a causa de les cendres de l'erupció d'aquest volcà van impedir que alguns representants màxims de diferents Estats fossin presents al funeral del president de Polònia, Lech Kaczynski, que va morir en un accident d'avió uns dies abans.
Una de les conseqüències de les cancel·lacions de vols de 2010 va fer que el Barça anés a Milà en autocar, un mitjà de transport actualment poc utilitzat per aquests viatges considerats llargs.

## Vegeu també

* Efecte papallona

## Referències

* ↑ Eruption in Icelandic volcano Eyjafjallajokull, Icenews, Islàndia (anglès)
* ↑ És difícil predir l'activitat del volcà Eyjafjalla i el vent, però tot indica que el risc encara no s'ha acabat El Periódico, 16 d'abril de 2010
* ↑ La UE revisarà els mecanismes de coordinació i emergència després del caos aeri provocat pel volcà El Punt, 24 d'abril de 2010
* ↑ Les cendres són una amenaça per als motors dels avions El Periódico, 16 d'abril de 2010
* ↑ El Temps TV3, 20 d'abril de 2010
# Eviota afelei

Eviota afelei és una espècie de peix marí de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes. Va ser descrit per David Starr Jordan i Alvin Seale el 1906.
Els adults poden assolir els 1,8 cm de longitud total. Es troba al Pacífic.

## Referències

* ↑ Eschmeyer, William; van der Laan, Richard; Fricke, Ron. «afelei, Eviota» (en anglès). Eschmeyer's Catalog of Fishes. California Academy of Sciences, 03-08-2021. [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ Jordan, David Starr; Seale, Alvin; Safford, William Edwin. The fishes of Samoa. Description of the species found in the Archipelago, with a provisional check-list of the fishes of Oceania. (en anglès). Washington: Government print office, 1906.
* 1 2 Capuli, Estelita Emily. «Eviota afelei Jordan & Seale, 1906 Afele's dwarfgoby» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 3 setembre 2021].