OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca l'Andalús

Ca l'Andalús és una casa de Torrelavit (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a l'interior del nucli urbà de Terrassola. El conjunt d'edificis del nucli urbà són interessants per la composició de la façana, les seves galeries, les decoracions florals o els coronaments (ondulats o esglaonats).

## Referències

* ↑ «Ca l'Andalús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Can Gironell

Can Gironell és una obra de Vilamaniscle (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, amb una planta rectangular, orientada a migdia extraordinàriament allargada. Disposa de planta baixa i pis, amb una torre quadrada a la banda de ponent. Es tracta, juntament amb Can Gorgot, de l'edifici civil més característic de Vilamaniscle. A la planta baixa s'obren diverses portes, totes elles d'una notable senzillesa. La zona que confereix personalitat a la construcció és, sens dubte, la llarga i ampla galeria que recorre tot el primer pis.Feta a base d'arcs de mig punt i baranes de balustres de rejol, resolta paradigmàtica d'un tipus d'arquitectura al servei de les cases vilatanes benestants de finals del segle xix. A la banda de tramuntana, o sigui darrera de la façana descrita, s'hi disposen totes les habitacions de l'habitatge. L'edifici està acabat amb un terrat pla que a la banda de migdia disposa d'una barana de rajol amb un complexa entramat de formes geomètriques.

## Referències

* ↑ «Can Gironell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Can Girbau

Can Girbau és l'única casa gòtica que es conserva al Carrer Nou, obert al segle xv, a la vila de Blanes (Selva) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.mmoble que consta de tres plantes; el solar originàriament era molt més gros, però es va decidir partir el solar, confeccionant dos immobles, contigus i annexes. De la façana, cal destacar sobretot dos elements, com són: per una banda, el portal adovellat, amb unes dovel·les de grans proporcions, sota del qual s'hi ubiquen unes rajoles de colors. Mentre que per l'altra, cal destacar sobretot la interessant finestra gòtica d'arc conopial lobulada i amb les impostes decorades. Una d'aquestes impostes que sustenta l'arc, conté una ornamentació escultòrica esculpida, a base d'una sèrie d'elements interessants, com ara una cabra minúscula com uns petits medallons de dimensions reduïdes, que podrien al·ludir perfectament a la nissaga dels Cabrera, la qual va participar activament en l'origen, creació i desenvolupament de la vila de Blanes.

## Notes

* ↑ «Can Girbau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].

## Enllaços externs

* «Can Girbau». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
# Can Gironella (Gironella)

Can Gironella és una masia del municipi de Gironella, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de tres crugies amb la façana principal orientada a ponent, coberta a dues aigües de teula àrab i el carener perpendicular a la façana. És de grans dimensions, de planta rectangular estructurada en planta baixa i dos pisos superiors. Destaquem la galeria porxada d'arcs de mig punt de la façana de migdia. L'estructura de la casa és del segle xviii o bé finals del segle xvii.

## Història

La família Gironella està documentada des del segle xiii: Guillem Ramon de Gironella era canonge de la Seu de Girona i trobador del qual es conserven tres poemes amorosos en occità. Simon de Gironella fou el 1306 veguer de Ripoll i del Ripollès i el 1308 veguer d'Osona, Bages, Berguedà i Ripollès. L'any 1355 i el 1374 tenim documentat Ramon de Gironella com a paborde de Lillet. Durant el segle xiv la família de can Gironella establí un benefici a l'església de Sant Marc de Cal Bassacs. De la mateixa família procedien una branca de proveïdors dels Barons de Pinós i Mataplana, sobretot d'aiguardent, blat i vi; així com arrendadors dels censos dels nobles de les contrades. La casa, a més, conserva documentació pròpia.

## Referències

* 1 2 «Can Gironella». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 novembre 2014].
# Canet

«Canet» té aquests significats:
* Numismàtica: Canet era el nom popular de l'antiga moneda de cinc cèntims de pesseta.
* Toponímia: Canet significa lloc de canyes
** Canet d'Adri, municipi del Gironès.
** Canet d'en Berenguer, municipi del Camp de Morvedre.
** Canet de Fals, veïnat de Fonollosa.
** Canet de la Tallada, veïnat de la Tallada d'Empordà.
** Canet de Mar, municipi del Maresme.
** Canet de Rosselló, municipi del Rosselló.
** Canet lo Roig, municipi del Baix Maestrat.
** Canet (Aude), municipi del departament de l'Aude.
** Canet (Erau), municipi del departament d'Erau.
** el Rec de Canet, veïnat del Port de la Selva.
** Canet (Lleida), partida de l'Horta de Lleida, a Lleida.
Viccionari
# Can Tripes

Can Tripes és una obra del municipi d'Anglès inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'un immoble de tres plantes, entre mitgeres, cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana. Està ubicat al costat dret del carrer d'Avall i respon a la tipologia de casa medieval.

## Descripció

S'observa un salt estètic i visual important arran dels materials emprats en la definició de la façana, fruit de l'àmplia restauració que va experimentar tot l'edifici. Una intervenció que cal situar en el segle XX i que va afectar l'immoble tant a nivell exterior com interior.
La planta baixa està resolta íntegrament em pedra i s'ha traduït en la confecció d'un aparell encoixinat a base de carreus regulars que comprèn tota l'amplada d'aquesta zona. Paral·lelament cal destacar dues grans obertures adovellades: per una banda, tenim el gran portal d'accés d'arc de mig punt amb unes dovelles de grans dimensions ben escairades. Mentre que per l'altra, la gran obertura adovellada d'arc de mig punt rebaixat que actua com a garatge. A diferència de l'anterior, en aquesta segona obertura la llum ha estat àmpliament accentuada i primada donant lloc a aquest efecte d'arc rebaixat.
Pel que fa a la zona superior -el primer i segon pis-, aquesta ha estat arrebossada i pintada completament, excepte els extrems o laterals, els quals han estat resolts basant-se en l'aplicació dels típics blocs cantoners en format de carreus de pedra regulars de mida mitjana.
Tant el primer com el segon pis, han estat resolts partint del mateix plantejament formal, és a dir: dues finestres dobles o geminades d'arc de mig punt per pis, amb muntants de pedra, separades per un mainell llis amb un senzill capitell cúbic i en l'ampit treballat a base de motllures a diferent escala i nivell, provocant un efecte de superposició.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Tripes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Cabillus atripelvicus

Cabillus atripelvicus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i bentopelàgic que viu entre 17-55 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1959. Gobioid fishes of the families Gobiidae, Periophthalmidae, Trypauchenidae, Taenioididae and Kraemeriidae of the western Indian Ocean. Ichthyol. Bull. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Núm. 13. 185-225.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Randall, J. E., K. Sakamoto & K. Shibukawa. 2007. Cabillus atripelvicus, a new species of gobiid fish from the Ogasawara Islands, with a key to species of the genus. Ichthyological Research. v. 54, Núm. 1: 38-43.
* 1 2 3 4 «Cabillus atripelvicus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bucco

Bucco és un gènere d'ocells de la família dels bucònids (Bucconidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 7.2, 2017) aquest gènere es considera format per 4 espècies, però en altres classificacions, tres d'elles, han estat modernament separades en els gèneres Cyphos i Nystactes Gloger, 1827 quedant reduït Bucco a una única espècie:
* barbacoll de Colòmbia (Nystactes noanamae) o (Bucco noanamae).
* barbacoll pigallat (Nystactes tamatia) o (Bucco tamatia).
* barbacoll de corona rogenca (Cyphos macrodactylus) o (Bucco macrodactylus).
* barbacoll de collar (Bucco capensis).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
# Cal Sabater

«Cal Sabater» té aquests significats:
* Cal Sabater o Casa Grau (Igualada)
* Cal Sabater (Anglès), casa al municipi d'Anglès
* Cal Sabater (Blanes), masia al municipi de Blanes (la Selva)
* Cal Sabater (Escarlà), masia al poble d'Escarlà al municipi de Tremp
# Cal Sabata de Dalt (Montmajor)

Can Sabata de Dalt és una masia de la parròquia de Montmajor, al Berguedà. És un edifici considerat patrimoni immoble que té un ús residencial i és de titularitat privada. Està en un bon estat de conservació i no està protegit. El seu número d'inventari de la Generalitat és el IPA-3513.

## Situació geogràfica

Cal Sabata de Dalt està situat al sud del nucli de Montmajor, al Berguedà, a sota el castell de Montmajor. Molt a prop de la masia hi ha el jaciment arqueològic de la Balma de Cal Sabata.

## Descripció

Cal Sabata de Dalt està en un lloc amb desnivell, que aprofita i s'adapta a les terrasses. És un edifici de planta baixa, pis i golfes que té una teulada a doble vessant i el carener perpendicular a la façana principal que està orientada a migdia. Aquesta té una porta adovellada d'arc de mig punt que sembla lleugerament apuntat perquè una de les dovelles és una mica baixa. La casa va tenir ampliacions en el seu costat esquerre i s'hi va afegir un cos paral·lel. La columna central de l'interior de la casa té la data inscrita 1739. Hi ha coberts posteriors davant la masia, un dels quals era l'antiga masoveria de cal Sabata. Hi ha una font i una bauma propera a la casa que té una tina excavada a la roca i que és un jaciment arqueològic inventariat. Tot i que és una de les cases més antigues de Montmajor, no s'hi conserven elements de l'època medieval degut a les diferents remodelacions i reconstruccions que ha patit.

## Història

Cal Sabata de Dalt és una de les diferents cases que existien al peu del castell de Montmajor i de Sant Sadurní del Castell de Montmajor. El 983 hi ha la primera referència del castell i el 1050 de l'església, cosa que fa suposar que aquest nucli ja existia al segle xi que als fogatges de 1365 i de 1553 comptava amb 4 focs i al de 1708 ja n'hi havia 14, la majoria a la zona dels plans (l'actual nucli de Montmajor). Armenter Sabata és esmentat en el foc de 1553. Cal Sabata i Can Barri vell formaven part del nucli proper al castell. Aquesta última casa estava al costat de la primera i només se'n conserva un mur perquè la casa nova de Can Barri es va construir al segle xvii. Totes dues cases pagaven delmes a Santa Maria de Serrateix, segons el capbre de 1581. La casa de Can Sabata de Baix es va construir a la zona del Pla de Montmajor a finals del segle xvii, casa que també rep el nom de Can Sabata dels Plans.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Montmajor

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Cortés Elía, Mª del Agua. «Can Sabata de Dalt al mapa de patrimoni cultural del DIBA». Diputació de Barcelona. [Consulta: 24 setembre 2014].
# Can Bori (Sant Boi de Llobregat)

Can Bori és una obra de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casal orientat a migdia de planta quadrada i que consta planta baixa i dos pisos, tres tramades i coberta a quatre aigües. A la façana destaca el portal adovellat de pedra sorrenca, tipus Montjuïc i les finestres amb brancals, escopidors i llindes del mateix material. El ràfec de coberta es compon de rajola i teula ceràmica i remata molt austerament la casa. Els balcons del cantó de llevant formen part de l'actuació del segle xix. A la façana N hi ha una galeria d'arcades protegida per una balustrada i composta per arcs rebaixats i columnes.

## Referències

* ↑ «Can Bori». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Can Maristany (Premià de Mar)

Can Maristany és una obra de Premià de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici a quatre vents compost per dos cossos desplaçats, de dos crugies cadascun, units per una escala d'un sol tram d'accés a la planta noble. L'escala interior és de tres trams. Cada volum té una galeria coberta.
El cos central té coberta a doble vessant de teula àrab i l'altre està cobert per un terrat pla.
La planta baixa dona alçada a l'habitatge. L'escala d'accés a la planta noble és més ample als tres primers graons unint els dos volums. La galeria d'accés a l'habitatge és de tres arcades.
El primer volum té una finestra de grans dimensions i balconada amb balustrada. El terrat també té balustrada i pinacles vidrats. A la segona planta hi ha dues finestres de mig punt col·locades simètricament.
Un interessant jardí envolta l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Maristany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 març 2019].
# Can Maçana

* No s'ha de confondre amb Can Maçana (el Bruc).
Can Maçana és una masia a la vila de Masquefa (Anoia) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una masia enlairada amb un jardí al davant, molt reformada. A la façana s'hi distingeixen dues parts d'èpoques diferents: la part de la porta d'entrada, d'arc de mig punt adovellat, amb una inscripció del 1748. En aquesta part s'hi realitzà una falsa façana coronada amb copes de terracota, i respon a una reforma realitzada al mateix temps que l'altra part. Aquesta segona, està formada per una galeria coberta i sustentada per columnes, coronada amb llinda on hi ha la inscripció de 1863. Tant la barana de la galeria com la dels balcons són balustrades de terracota.
No se'n coneix l'any de la construcció però per les inscripcions que hi ha se sap que Jacint Viladés Massana, que adquirí la casa el 1725 en permuta de Can Maçana del Bruc, va fer-hi una edificació el 1748. Més tard, Agustí Mir i Vinyals fa de nou reformes segons l'altra inscripció de la galeria, de l'any 1863. Posteriorment al 1960 va ser restaurada.

## Història

* 1 2 «Casa Maçana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Can Medicineta

Can Medicineta és una obra de Canet de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de planta baixa i dos pisos. Porta dovellada i finestres de pedra, ordenades successivament. La nova obertura a la planta baixa, una porteta, tot i que és poc cuidada dona idea de les possibilitats d'aprofitament que permeten aquestes construccions antigues respectant els elements bàsics de la seva construcció.

## Història

Aquesta casa està situada dins el casc vell de la població, el barri de pescadors. Fou la primera farmàcia de Canet de Mar i ara és un habitatge unifamiliar.

## Referències

* 1 2 «Can Medicineta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Campanya de Hunayn

La campanya de Hunayn fou una batalla implicant les forces mahometanes que va tenir lloc el febrer del 630 i que va seguir a la conquesta de la Meca. D'ençà de l'Hègira, Mahoma havia fet tractes amb tribus nòmades d'Aràbia; segurament, al principi aquests tractes eren simplement pactes de no-agressió; ara bé, segons va anar creixent el poder militar de Mahoma, el Profeta va posar la conversió a l'islam com a condició a aquelles tribus que volguessin establir-hi acords d'aliança per obtenir-ne protecció contra d'altres tribus.
A Hunayn es van enfrontar els musulmans i els hawazin (i especialment els thaqif), dirigits per Màlik ibn Awf; aquest esperava als musulmans, que avançaven des de la Meca, en unes gorgues favorables per una emboscada i va sorprendre els mahometans que es van replegar en desordre. Mahoma, muntant una mula, va estar a punt de ser capturat, però els musulmans es van reagrupar, van contraatacar i van vèncer. El botí fou enorme (incloïa 24.000 camells) i es van fer milers de presoners (entre ells 6000 dones i criatures). Els que van poder fugir es van refugiar a Taïf on foren assetjats per Mahoma i la cavalleria musulmana dirigida per Khàlid ibn al-Walid.
Després de la batalla de Hunayn, Mahoma ja era el cabdill militar més fort d'Aràbia, per això, moltes tribus enviaren representants a Medina per demanar-li aliança. Després de la derrota de l'Imperi Persa en la guerra que l'enfrontava amb l'Imperi Romà d'Orient, esdevinguda durant els anys 627 i 628, al Iemen i en alguns llocs del Golf Pèrsic, grups que havien demanat ajuda als perses contra els romans cercaren l'ajuda de Mahoma.

## Vegeu també

* Ussama ibn Zayd ibn Hàritha

## Bibliografia

* M. Hamidullah, The battlefields of the Prophet Muhammed, Woking (Surrey) 1953
# Capoeta turani

Capoeta turani és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Capolat d'Aransís

El Capolat d'Aransís és una muntanya de 1.138,5 m. alt., situat al lloc més elevat de la Serra dels Obacs. Pertany a la divisòria dels termes municipals de Gavet de la Conca, dins de l'antic terme d'Aransís, i de Llimiana, en el seu enclavament dels Obacs de Llimiana. És al sud-est del poble d'Aransís i al nord del castell de Sant Miquel de la Vall. En el cim d'aquesta muntanya hi ha el vèrtex geodèsic 260093001 de l'ICGC.

## Referències

* ↑ «Capolat d'Aransís». GEC. [Consulta: 10 febrer 2021].
# Capella dels Dolors (Vilafranca del Penedès)

La Capella dels Dolors és una capella del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local. Està situada en el conjunt històric i monumental més important de Vilafranca. Té una sola nau, de planta rectangular i coberta de teula àrab a dos vessants amb aigües a les façanes laterals. La façana presenta una composició molt senzilla, amb espadanya, ull de bou i porta ornamentada.

## Història

La Capella dels Dolors apareix documentada des del 1733. Durant els anys de 1733 al 1759 va fer de parròquia a causa de l'esfondrament de la volta de la Basílica de Santa Maria de Vilafranca. El 1853 es va fer l'obra d'eixamplament del cambril, d'acord amb els plànols d'Elies Rogent i Amat, arquitecte. El 1883 es va procedir a la restauració de la nau i de l'altar major, i a la col·locació de finestrals. Va ser incendiada l'octubre de l'octubre de 1934, i restaurada posteriorment per al culte. Posteriorment s'hi van celebrar matrimonis en alguna ocasió. L'any 2019 es van recuperar i actualitzar amb una nova edició els goigs musicats per Josep Maideu. El text de mn. Pere Verdaguer va ser revisat pel rector mn. Xavier Aymerich.

## Referències

* 1 2 3 «Capella dels Dolors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
* ↑ «Uns nous goigs per la Mare de Déu dels Dolors de Vilafranca». [Consulta: 2024].
* ↑ «Goigs a la Mare de Déu dels Dolors de Vilafranca del Penedès». [Consulta: 2024].

## Enllaços externs

* Capella dels Dolors, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Cantó de Salias de Salat

El cantó de Salias de Salat és un cantó francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Sent Gaudenç, està format per 22 municipis i el cap cantonal és Salias de Salat.
Inclou els següents municipis:
* Aussen
* Bèthvéder de Comenge
* Cassanha
* Castanheda
* Castèthviague
* Escolís
* Higaròu
* Hranccasau
* Hins
* Mana
* Marsolàs
* Maseras de Salat
* Montastruc de Salias
* Montespan
* Montgalhard de Saliás
* Montsaunèrs
* Ròcahòrt de Garona
* Arrueda
* Saleish
* Salias de Salat
* Tolha
* Urau

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Garona
# Canalització d'en Ratés

La Canalització d'en Ratés és un canal en desús de Santa Susanna (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conducció que té 195 metres de llargada i 50 centímetres d'amplada. Està sobre un mur fet amb pedres i maons lligats amb morter. A l'interior, l'aigua passava per una conducció de ceràmica vidriada de color marró de 22 centímetres de diàmetre. La part millor conservada és la situada al sud, on hi ha un dels pous cobert per una cúpula feta de maons.

## Història

L'agricultura era el principal recurs econòmic de la població de Santa Susanna i destacava el paper d'algunes famílies que posseïen grans extensions de terrenys, com en aquest cas la família Ratés que va construir aquesta canalització d'aigua per a transportar l'aigua a les seves propietats.

## Referències

* 1 2 «Canalització d'en Ratés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].