OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita de la Misericòrdia (la Fatarella)

Ermita de la Misericòrdia és un edifici del municipi de la Fatarella inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ermita, de considerables dimensions, d'una sola nau amb capelles laterals i absis esglaonat. La coberta és de teula a doble vessant i hi destaca el cimbori, octogonal i amb una cúpula a l'interior. Als laterals s'hi obren petites finestres i s'alcen dos contraforts a cada banda. La façana principal presenta una portalada, de pedra, barroca amb un arc de mig punt emmarcat per dues pilastres, entaulament i una fornícula rematada amb un pinacle. A ambdós costats de la porta trobem carteles amb tornapuntes amb decoració vegetal. Al damunt de la fornícula hi ha un òcul. La façana està rematada per un campanar d'espadanya

## Història

L'ermita de la Misericòrdia la trobem esmentada per primera vegada el 1608 en la visita pastoral del bisbe de Tortosa, Pedro Manrique. L'indret on es bastí l'ermita antigament estava ocupat per una torre de guaita segurament d'origen àrab (fatorella), que de ben segur fou l’origen del poble i que en va donar el nom. Dins de la torre hi havia un altar amb la Marededéu del Rosari.

## Referències

* 1 2 3 «Ermita de la Misericòrdia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «Història». Ajuntament de la Fatarella.

## Enllaços externs

* «Ermita de la Misericòrdia». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Escut de Florida

«Escut de Florida» té aquests significats:
# Estabilitzador de l'estat d'ànim

Un estabilitzador de l'estat d'ànim és un medicament psiquiàtric que s'utilitza per tractar trastorns de l'estat d'ànim caracteritzats per canvis d'humor intensos i sostinguts, com el trastorn bipolar i el trastorn esquizoafectiu de tipus bipolar.

## Exemples
### Mineral

* Liti

### Antiepilèptics

* Valproat
* Lamotrigina
* Carbamazepina
No hi ha proves suficients per donar suport a l’ús de diversos altres antiepilèptics, com ara gabapentina i topiramat.

### Antipsicòtics

* Alguns antipsicòtics atípics (aripiprazole, asenapina, cariprazina, lurasidona, olanzapina, paliperidona, quetiapina, risperidona i ziprasidona) també tenen efectes estabilitzadors de l'estat d'ànim i, per tant, se solen prescriure fins i tot quan hi ha absència de símptomes psicòtics.

### Altres

* També es conjectura que els àcids grassos omega 3 poden tenir un efecte estabilitzador.

### Teràpia combinada

En la pràctica rutinària, la monoteràpia sovint no és prou eficaç per a la teràpia aguda i/o de manteniment i, per tant, la majoria de pacients reben teràpies combinades. La teràpia combinada (antipsicòtic atípic amb liti o valproat) mostra una millor eficàcia sobre la monoteràpia en la fase maníaca en termes d'eficàcia i prevenció de recaigudes. No obstant això, els efectes secundaris són més freqüents i les taxes de discontinuïtat a causa d'efectes adversos són més altes amb la teràpia combinada que amb la monoteràpia.

## Referències

* ↑ Terence A. Ketter. Advances in Treatment of Bipolar Disorder. American Psychiatric Pub, 3 May 2007, p. 42. ISBN 978-1-58562-666-3.
* ↑ Bowden CL «Atypical antipsychotic augmentation of mood stabilizer therapy in bipolar disorder». J Clin Psychiatry, vol. Suppl 3, 2005, pàg. 12–9. PMID: 15762830.
* 1 2 3 Geoffroy, P. A.; Etain, B.; Henry, C.; Bellivier, F. «Combination Therapy for Manic Phases: A Critical Review of a Common Practice». CNS Neuroscience & Therapeutics, vol. 18, 12, 2012, pàg. 957–964. DOI: 10.1111/cns.12017. PMC: 6493634. PMID: 23095277.
# Eudem (escriptor d'astronomia)

Eudem (en llatí Eudemus, en grec antic Εὔδημος) fou un escriptor grec que va escriure sobre la història de l'astronomia i de la geometria. És esmentat per Climent d'Alexandria, Diògenes Laerci i Procle.

## Referències

* ↑ 3.Eudemus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 76
# Esferobismoïta

L'esferobismoïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom per la forma dels seus agregats, esfèrics, i la seva composició, bismut i oxigen.

## Característiques

L'esferobismoïta és un òxid de fórmula química Bi₂O₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1993. Cristal·litza en el sistema tetragonal. És un polimorf de la bismita. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'esferobismoïta pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: brizziïta, corindó, ecandrewsita, eskolaïta, geikielita, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, romanita, tistarita, avicennita, bixbyita, armalcolita, pseudobrookita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, zincohögbomita-2N6S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-2N2S, pseudorútil, kleberita, berdesinskiïta, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, iseïta, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, sil·lenita, kyzylkumita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie ha estat descrita gràcies a diferents mostres trobades a la Selva Negra, a Alemanya, concretament a Wittichen, que pertany al municipi de Schenkenzell, i a Neubulach, que pertany a Calw. Són els dos únics indrets on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Sphaerobismoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 abril 2017].
# Estadi del parc Misaki

L'Estadi del parc Misaki (en japonès: 御崎公園球技場; popularment conegut com a Estadi de les Ales de Kōbe (en japonés: 神戸ウイングスタジアム) és un estadi de futbol i rugbi de la ciutat portuària de Kōbe, capital de la Prefectura de Hyōgo, al Japó. És l'estadi on juga de local el Vissel Kobe en la J-League i el Kobe Steel Kobelco Steelers de la Top League.
És un dels estadis on es va disputar la Copa del Món de futbol 2002, jugant-se un total de tres partits, dos de la primera fase i un de vuitens de final. Igualment, fou seu de la Copa del Món de Rugbi de 2019.
Per raons de patrocini, des de l'any 2013 rep el nom d'Estadi Noevir de Kobe (en japonès: ノエビアスタジアム神戸). Per la mateixa raó, el seu nom entre 2007 i 2013 va ser el d'Estadi Home's de Kobe.

## Referències

* 1 2 Perfil a soccerway
* ↑ «World Cup 2002». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ Perfil a stadiumdb

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'estadi (japonès)
# Estadi del Gran Cigne de Niigata

L'Estadi del Gran Cigne de Niigata (en japonès: 新潟スタジアム, en anglès: Niigata Big Swan Stadium) és un estadi de futbol de la ciutat de Niigata, capital de la Prefectura de Niigata, al Japó.
És l'estadi on juga de local l'Albirex Niigata en la J-League. És un dels estadis on es va disputar la Copa del Món de futbol 2002.

## Referències

* ↑ «Stadium guide: Archive» (en japonès). Niigata Stadium website. Arxivat de l'original el 12 September 2011. [Consulta: 17 December 2013].
* ↑ «World Cup 2002». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'estadi del Gran Cigne de Niigata Arxivat 2011-12-28 a Wayback Machine. (japonès)
# Estadi dels Jocs Mediterranis

L'Estadi dels Jocs Mediterranis (en castellà Estadio de los Juegos Mediterraneos) va ser la instal·lació esportiva més coneguda dels XV Jocs Mediterranis Almeria 2005 celebrats a Almeria, l'estiu de 2005. És un estadi modern, de capacitat per a 21.350 espectadors, on actualment disputa els seus partits el club de futbol més important de la ciutat, la UD Almería.
La UD Almería disposa de diverses instal·lacions esportives per al seu ús, tant per a entrenar com per a disputar els seus partits oficials. El principal punt de referència en aquest sentit és l'Estadi dels Jocs Mediterranis, una instal·lació moderna i funcional, que compta amb totes les comoditats tant per al mateix equip com per als aficionats. Amb una inversió de 21 milions d'euros, realitzada per als XV Jocs Mediterranis Almería 2005, el recinte és gestionat per l'Ajuntament d'Almeria. La UD Almeria és el seu principal usuari i disposa del camp principal per a entrenaments i partits, així com de l'annex, d'idèntiques característiques, per a la preparació del conjunt rojiblanco. L'Estadi dels Jocs Mediterranis disposa d'una sala vip que dona accés directe a la llotja d'autoritats, a més d'altres llotges destinades per a empreses o institucions.
L'aforament és de 14.000 espectadors, actualment ampliat a 23.000 amb graderies supletòries. Al marge d'això, l'Ajuntament de la ciutat cedeix per als seus entrenaments a l'Almeria el Camp Municipal Juan Rojas, on a més disputa els seus partits oficials l'UD Almeria B, que milita en el grup novè de Tercera Divisió. El club disposa, d'igual forma, d'un camp de futbol en la Vega de Acá, de gestió pròpia, per als entrenaments.

## Esdeveniments

Al febrer de 2005 la selecció Espanyola de futbol va disputar un partit oficial de classificació per al mundial d'Alemanya 2006 contra la selecció nacional de San Marino, que va acabar amb el resultat de 5-0. En aquest estadi, durant els Jocs Mediterranis de 2005 es van celebrar les cerimònies d'inauguració (23 de juny) com de clausura (3 de juliol) registrant un ple complet. També disposa de pistes d'atletisme, pel que a més pot ser utilitzat per a campionats d'atletisme.

## Vegeu també

* UD Almería
* UD Almería B
* Campo Municipal Juan Rojas

## Enllaços externs

* Web oficial de UD Almeria
* Visita virtual a l'Estadio de los Juegos Mediterráneos en el lloc oficial de la UD Almeria Arxivat 2012-02-06 a Wayback Machine.
# Estadi eqüestre de Lake Placid

L'Estadi eqüestre de Lake Placid (en anglès: Lake Placid Equestrian Stadium) és un estadi eqüestre situat a la ciutat de Lake Placid (Nova York). Amb una capacitat per a 30.000 persones és utilitzat per a la realització de proves hípiques, si bé fou utilitzat l'any 1980 com a estadi olímpic en la cerimònia d'obertura i clausura dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1980 fets a la ciutat.
# Església de Sant Blai de Dubrovnik

L'església de Sant Blai (Svei Vlaho) de Dubrovnik (Croàcia) és un edifici religiós d'aquesta ciutat dedicat al seu patró. Fou construïda el 1715.
Al davant de l'església s'alça una gran bandera de la República de Ragusa, blanca amb vores vermelles, triforcada, i la paraula libertas escrita amb vermell, punt que marca el final de la Placa o carrer principal.

## Referències

* ↑ City, Dubrovnik. «St Blasius Church - Dubrovnik» (en anglès). dubrovnikcity.com, 2017. [Consulta: 28 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Katarina Horvat-Levaj "Church of St. Blaise, Dubrovnik" in Discover Baroque Art
* Dubrovnik, history, culture, art heritage by Antun Travirka; Forum, Zadar, 2014; ISBN 978-953-179-884-6
# Euproctis similis

Euproctis similis és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Lymantriinae

## Distribució

Es distribueix per tot Europa fins als Urals i cap a l'est a través de la Zona paleàrtica fins a Siberia.

## Descripció

Aquesta espècie té una envergadura de 35-45 mm. La femella en general és notablement més gran que el mascle.
Totes les parts dels adults són de color blanc pur, excepte la punta de l'abdomen que és de color groc brillant (més gran en la femella) i una petita marca negra o marró a les ales anteriors del mascle.

## Biologia

Els adults volen durant les nits de juliol i agost i són atrets per la llum, especialment els mascles.
La larva és negra amb pèls grisos i negres dispersos, amb una franja longitudinal dorsal d'un color vermell maó, franges laterals blanques, cap negre, el primer segment negre jaspejat de groc, tubercles en els segments 4 i 11 també negres.
En general s'alimenta d'arbres i arbustos com vern, pomera, bedoll, groseller negre, arç negre, cirerer, castanyer, arç blanc, roure, servera i gatsaule. També s'ha registrat en l'acònit, que és una planta herbàcia.
Aquesta espècie passa l'hivern com a larva. Es dispersa aviat després de sortir dels ous, que estan coberts amb la llana anal de la femella, hiverna per separat i pupa a principis de juny. La pupa és de color marró negrós dins un capoll blanquinós.
Espècie comuna a tot el territori de distribució, però no tant nombrosa ni nociva com Euproctis chrysorrhoea.
Els adults van cap a la llum. Quan estan en repòs pleguen les ales en forma de teulada.
Si se la molesta fa veure que és morta, ajaguda de costat amb les ales tancades.

## Galeria

* Euproctis similis larva
* Euproctis similis mascle
* Euproctis similis femella
* Euproctis similis mascle

## Referències

* ↑ Colour Atlas of Siberian Lepidoptera
* Chinery, Michael Collins Guide to the Insects of Britain and Western Europe 1986 (Reprinted 1991)
* Skinner, Bernard Colour Identification Guide to Moths of the British Isles 1984

## Enllaços externs

* Lepiforum Euproctis similis (de)
* Funetː Euproctis similis Arxivat 2010-08-10 a Wayback Machine. (en)
* Biodiversidad Virtualː Euproctis similis (castellà).
# Eupompe

Eupompe (en grec antic Εὐπόμπη) va ser, segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis.
La menciona Hesíode a la seva llista de nereides. El seu nom vol dir "la de la bella processó", potser en referència a les processons que es feien en homenatge a les nereides.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 261
* ↑ «Nereides». Theoi greek mythology. [Consulta: 23 maig 2022].
# Esomus ahli

Esomus ahli és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Myanmar.

## Referències

* ↑ Swainson W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2. i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Esociformes

Els esociformes (Esociformes) són un ordre de peixos teleostis d'aigua dolça, distribuïts per rius de diversos continents, entre els quals es troba inclosa una espècie d'aigua dolça, el lluç de riu, un voraç depredador que està dotat de mandíbules molt potents. El seu nom procedeix del llatí esox, nom en aquest idioma del lluç.

## Distribució

Totes les espècies d'espècies viuen en aigües dolces de l'hemisferi nord, a Europa, Àsia i l'Amèrica del Nord, principalment en zones temperades i fredes. També viuen a les regions àrtiques del nord de Sibèria, el nord del Canadà i Alaska, i a regions més càlides del sud de França, a la part nord i central d'Itàlia, a la península dels Balcans, amb l'excepció excepció de Grècia, i als estats meridionals dels Estats Units que limiten amb l'Atlàntic i el Golf de Mèxic.

## Descripció

Es tracta d'espècies amb un cos allargat, que tenen una aletes caudal central gran, i una aleta dorsal que els proporciona molta acceleració. El maxil·lar superior no té dents i no tenen aleta adiposa, com les espècies dels altres ordres de protacantopterigis. També és molt característic que tant l'aleta dorsal com l'aleta anal es trobin localitzades molt posteriorment en el cos.

## Ecologia

Són espècies que per alimentar-se, s'amaguen entre la vegetació aquàtica i ataquen per sorpresa les seves preses. La seva dieta està formada per peixos, amfibis i aus aquàtiques.

## Sistemàtica

Els esociformes es troben classificats dins dels protacantopterigis, juntament amb els salmoniformes i els osmeriformes. Es difereixen de les espècies dels altres dos ordres, entre altres coses, per l'absència d'una aleta adiposa. La monofilia dels esociformes és indiscutible. Els esociformes es divideix en dues famílies, els esòcids i els úmbrids. Tradicionalment, els esòcids incloïen només el gènere Esox, mentre que els úmbrids, que incloïen els altres tres gèneres. No obstant això, estudis filogenètics recents han demostrat que els gèneres Dallia i Novumbra estan més relacionats amb Esox que amb Umbra.

## Classificació

Els esociformes es subdivideix en tres famílies i set gèneres, de les quals hi ha una família i tres gèneres extints.
Ordre Esociformes
* Família Esocidae
** Dallia
** Esox
** Novumbra
* Família Umbridae
** Proumbra †, Oligocè
** Umbra Walbaum, 1792
* Família Palaeoesocidae †
** Boltyshia †, Paleocè i Eocè
** Palaeoesox †, Eocè

## Referències

* ↑ López, J.A.; Chen, W.J.; Ortí, G. «Esociform phylogeny» (en anglès). Copeia, 3, 2004, pàg. 449-464.
* ↑ «Esociformes» (en anglès). Tree of Life Web Project]. [Consulta: gener 2005].
# Estoll

Estoll és una entitat de població del municipi cerdà de Fontanals de Cerdanya. Situada al Plà d'Estoll i pertanyent al municipi d'Urtx, a la Baixa Cerdanya amb església parroquial de la qual depèn l'església d'Escadarcs. El 2011 tenia 39 habitants.
Limita amb el terme de Das, amb Soriguerola i Escadarcs. La seva població es dedica a l'agricultura, bàsicament del cereal, i a la ramadería. Estoll ha esdevingut atracció de construccions d'immobles i activitat turística residencial.
L'any 2019 tenia 33 habitants.

## Llocs d'interès

* Santa Eulàlia d'Estoll. Romànica. Consagrada pel bisbe Nantigis l'any 913.

## Referències

* ↑ Bolós i Capdevila (direcció), Maria. Gran Geografia Comarcal de Catalunya. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1983. ISBN 84-85194-13-6.
* ↑ «Municipi Fontanals de Cerdanya». Idescat, 01-01-2019. [Consulta: 25 abril 2020].

## Enllaços externs

* «Estoll». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ewen (cràter)

Ewen és un petit cràter d'impacte situat a la regió equatorial de la cara oculta de la Lluna. Està situat entre els cràters Ibn Firnas (al sud) i Ostwald (al nord). En els seus voltants es localitza una sèrie de cinc petits cràters: Carol, Kasper, Melissa, Romeo i Shahinaz.
* Localització d'Ewen (centre dreta de la imatge)
* Cràters propers a Ewen
Situat al sector nord-oest de la cara exterior de la vora d'Ibn Firnas, la seva forma és gairebé circular, amb una mínima plataforma interior de baix albedo.
El nom procedeix d'una designació originalment no oficial, continguda en la pàgina 65C1 / S2 de la sèrie de plànols del Lunar Topophotomap de la NASA, que va ser adoptada per la UAI el 1979.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Ewerthon Henrique de Souza

Ewerthon Henrique de Souza és un futbolista nascut el 10 de juny de 1981 a la ciutat de Sao Paulo, al Brasil. Actualment juga al Clube Atlético Sorocaba, al Campionat paulista, en la posició de davanter, però al llarg de la seva carrera ha jugat també a Alemanya, Espanya, Rússia i Qatar. Va jugar 8 partits amb l'Espanyol de Barcelona.

## Història

Ewerthon va començar la seva carrera futbolística en el Corinthians brasiler l'any 1999. Va estar en aquell club dues temporades, fins que el va fitxar el Borussia Dortmund d'Alemanya.
Des de 2001 fins a 2005 ha estat inflant-se a marcar gols en la 1. Bundesliga, arribant a guanyar una lliga el 2002 i essent finalista de la Copa de la UEFA en la mateixa temporada.
La temporada 2005 - 2006, fitxa pel Real Zaragoza, on forma un duet letal en atac juntament amb Diego Milito. Amb el club aragonès va aconseguir el 2006 quedar finalista de la Copa del Rei, que van perdre a la final davant l'Espanyol per 4 - 1.
El juliol de 2007 Ewerthon arriba al VfB Stuttgart cedit per un any. No obstant això, el gener de 2008 el préstec finalitza de manera prematura i el jugador arriba al Reial Club Deportiu Espanyol de nou cedit fins a final de temporada.

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Campió de 1. Bundesliga | Borussia Dortmund | Alemanya | 2002 |
| Subcampió de la Copa de la UEFA | Borussia Dortmund | Alemanya | 2002 |
| Subcampió de la Copa del Rei | Real Zaragoza | Espanya | 2005-2006 |

## Referències

* ↑ «Official club profile». RCDespanyol.com. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2011. [Consulta: 29 gener 2008].