OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El evangelio de las maravillas

El evangelio de las maravillas és una pel·lícula mexicana dramàtica estrenada el 1998, dirigida per Arturo Ripstein i escrita per Paz Alicia Garciadiego.

## Sinopsi

Nueva Jerusalén és una congregació religiosa apinyada en un racó de la ciutat, liderada per papà Basilio i mamà Dorita. Els membres de la congregació estan esperant la segona vinguda de Crist. Mamà Dorita sent que arriba als últims anys de la seva vida i assenyala a Tomasa, una jove rebel i que s'aprofitarà de la situació, com la "triada" per a ser la nova mare de Crist. Fou exhibida a la secció Un Certain Regard al 51è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Actors

* Francisco Rabal interpreta a Papà Basilio.
* Katy Jurado interpreta a Mamà Dorita.
* Flor Edwarda Gurrola interpreta a Tomasa.
* Guillermo Iván interpreta a Pablo Centurión.
* Rafael Velasco interpreta a Mateo.

## Producció

* La pel·lícula va ser editada per la videoartista Ximena Cuevas, filla de l'artista plàstic mexicà José Luis Cuevas.
* Les locaciones i els sets construïts per a la filmació es van localitzar a San Francisco Notario (també anomenat San Diego Notario), al municipi d'Huamantla, a l'estat de Tlaxcala al centre de Mèxic.
* Fou el debut cinematogràfic de Flor Edwarda Gurrola.

## Premis i reconeixements

* En la XL edició dels Premis Ariel va rebre el Premi Ariel a la millor coactuació femenina, per Katy Jurado.
* Premi Mayahuel a la Millor Pel·lícula pel Jurat Internacional al Festival Internacional de Cinema de Guadalajara, per a Arturo Ripstein.

## Referències

* ↑ El evangelio de las maravillas a Fotogramas
* ↑ El evangelio de las maravillas, abc.es
* ↑ «Festival de Cannes: El evangelio de las maravillas». festival-cannes.com. Arxivat de l'original el 7 octubre 2012. [Consulta: 3 octubre 2009].
* ↑ Secrets de la pel·lícula a sensacine.mx

## Enllaços externs

* Fitxa de la pel·lícula a la base de dades del Sistema d'Informació Cultural de la CONACULTA
# Enric Pericas Bosch

Enric Pericas Bosch (Barcelona, 1957) és un arquitecte, paisatgista i dissenyador català.

## Biografia

Va estudiar a la Universitat Politècnica de Catalunya i posteriorment va fer un màster en arquitectura del paisatge.
Entre 1983 i 1991 van treballar al Departament de Projectes Urbans de l'Ajuntament de Barcelona, on van realitzar diferents parcs públics, com el de l'Estació del Nord —en col·laboració amb Andreu Arriola i Carme Fiol— i el Can Dragó. El va ser nomenat director del Servei de Mobiliari i Elements Urbans, i el 2000 va passar a encarregar-se de la direcció de Projectes Urbans i Edificació de l'empresa municipal ProEixample. El 2002 va accedir al càrrec de director d'Elements Urbans i de Paisatge de l'empresa Escofet.

## Obres

* Parc de l'Estació del Nord (1988-1992), amb Andreu Arriola i Carme Fiol
* Parc de Can Dragó (1991)
* Placa de Manuel Blancafort, als jardins homònims de Barcelona (1998)
* Record del XXVII Congrés Directiu de l'Associació Iberoamericana de Cambres de Comerç, a la Plaça d'Antonio López de Barcelona (1998)
* Placa del Cercle d'Or, al carrer Consell de Cent 95 de Barcelona (2000)

## Galeria

* Parc de Can Dragó.
* Placa de Manuel Blancafort.
* Record del XXVII Congrés Directiu de l'Associació Iberoamericana de Cambres de Comerç.
* Placa del Cercle d'Or.

## Referències

* ↑ «Enric Pericas».
# Elena Barraquer i Compte

Elena Barraquer i Compte (Barcelona, 30 de maig de 1954) és una oftalmóloga catalana, especialitzada en cirurgia de cataracta i trasplantament de còrnia.
Formada a Barcelona i a diverses universitats dels EUA, pertany a la quarta generació d'oftlalmòlegs de la família Barraquer, filla de Joaquim Barraquer i Moner i neta d'Ignasi Barraquer i Barraquer. Després de viure 25 anys als EUA i Itàlia va tornar a Barcelona l'any 2002 per dedicar-se al Centre d'Oftalmologia Barraquer i, des del 2004, a través de la Fundació Barraquer, a realitzar expedicions solidàries a països que no tenen mitjans per poder dur a terme l'operació de cataracta. El 2004 va realitzar el seu primer viatge humanitari a Àfrica amb la col·laboració de l'ONG SOS Infància Solidària. El 2012 va viatjar a set països d'Àfrica -Senegal, Gabon, Kenya, Moçambic, Camerun, Níger i Marroc- on va operar gratuïtament de cataractes a 975 persones. El 2012 va rebre la medalla d'Honor de Barcelona en reconeixement de la seva brillant trajectòria professional i les seves valuoses aportacions en el camp de l'oftalmologia. Des del 2013, opera també gratuïtament a la Clínica Barraquer de Barcelona a persones sense recursos amb cataractes greus.

## Referències

* ↑ Ricart, Marta «Elena Barraquer: “Me da marcha pensar que puedo ayudar a tanta gente”. La Fundación Elena Barraquer se ha convertido en una de las instituciones que operan más cataratas». La Vanguardia, 24-07-2022 [Consulta: 27 novembre 2023].
* ↑ «Els doctors Elena Barraquer i Josep Baselga reben la Medalla d'Honor de Barcelona». Ara, 27-11-2012 [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ Palomo, Marta «Elena Barraquer, la cirujana altruista». El Correo, 16-05-2014 [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ García, Amaya «La doctora que cuida los ojos de África». El Mundo, 04-02-2016 [Consulta: 28 agost 2016].
* ↑ Gallardo, Àngels «Elena Barraquer: «Vamos a operar gratis de cataratas en Barcelona»». El Periódico, 13-04-2013 [Consulta: 28 agost 2016].
# Emily Nelson

Emily Nelson (Lichfield, Staffordshire, 10 de novembre de 1996) és una ciclista anglesa especialista en el ciclisme en pista. Ha guanyat una medalla de plata al Campionat del món de Madison de 2017.

## Palmarès en pista

* 2013
** Campiona del món júnior en Persecució per equips (amb Amy Hill, Hayley Jones i Emily Kay)
* 2014
** Campiona d'Europa júnior en Persecució per equips (amb Manon Lloyd, Grace Garner i Megan Barker)
* 2016
** Campiona d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Emily Kay, Dannielle Khan i Manon Lloyd)
* 2017
** Campiona d'Europa sub-23 en Cursa per eliminació
** Campiona del Regne Unit en Persecució per equips

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 2016-2017
** 1a a Glasgow, en Persecució per equips
* 2017-2018
** 1a a Manchester, en Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Emily Rudd

Emily Ellen Rudd (Saint Paul, 24 de febrer de 1993) és una actriu estatunidenca. Va interpretar a Cindy Berman a la trilogia de pel·lícules de terror de Netflix Fear Street.

## Primers anys

És la segona filla de Michelle i Jeffrey Rudd. Va créixer a Saint Paul (Minnesota). Va començar a interessar-se per la interpretació des de ben petita, així que quan va acabar l'escola es va graduar en arts escèniques i va decidir emprendre una carrera artística. Va començar com a model a la seva ciutat natal i després es va convertir en actriu.

## Carrera

El 2018, va aparèixer a la sèrie d'antologia d'Amazon The Romanoffs i Philip K. Dick's Electric Dreams. El 2021, va aparèixer a Fear Street Part Two: 1978 i Fear Street Part Three: 1666 en els papers de Cindy Berman i Abigail. El 2021, també va participar en un paper recurrent a Hunters i en la comèdia romàntica de ciència-ficció Moonshot.
El novembre de 2021, es va anunciar que Rudd va ser elegida com Nami a la sèrie d'acció en directe de Netflix basada en el manga One Piece.

## Vida privada

Rudd va estar en una relació amb el productor de música electrònica de ball Justin Blau (3LAU) del 2015 al 2021. S'havien conegut quan ella protagonitzava el seu videoclip de "We Came To Bang". Set mesos després, tots dos van començar a sortir.

## Referències

* ↑ «'The Romanoffs' Trailer: Everyone Is A Descendant From The Russian Royal Family In Amazon Anthology Series», 10-11-2021. [Consulta: 14 agost 2018].
* ↑ «Fox's 'Fear Street' Adds Emily Rudd & McCabe Slye», 25-04-2019. Arxivat de l'original el 30 abril 2021. [Consulta: 30 abril 2021].
* ↑ «Hunters': Tommy Martinez, Emily Rudd & Udo Kier Join Season 2 As Recurring», 10-11-2021. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ Kroll, Justin. «Mason Gooding, Emily Rudd & Lukas Gage Join Cole Sprouse In New Line's 'Moonshot' For HBO Max», 02-06-2021. Arxivat de l'original el 3 juny 2021. [Consulta: 10 novembre 2021].
* ↑ «'One Piece': Iñaki Godoy To Star As Monkey D. Luffy In Netflix Live-Action Series; Mackenyu, Emily Rudd, Jacob Romero Gibson & Taz Skylar Board Cast». Penske Media Corporation, 09-11-2021.
* ↑ Mastrogiannis, Nicole. «INTERVIEW: 3LAU On 'Is It Love' & Plays 'That Moment When...'», 23-06-2016. [Consulta: 6 gener 2022].
# Església de Sant Giovanni Battista (Lecce)

La basílica de San Joan Baptista (San Giovanni Battista, en italià) o del Rosari, és una església al centre històric de Lecce. Està situat a la Via Giuseppe Libertini, a pocs passos de Porta Rudiae.
Aquesta església va ser un encàrrec del bisbe Giuseppe Pignatelli, que va posar la primera pedra en 1691. Va ser construïda per l'arquitecte Giuseppe Zimbalo, i va ser la seva darrera obra, ja que va morir poc després i enterrat allà. Aquesta basílica es troba al lloc de l'antiga església de Sant Giovanni d'Aymo, del s. XIII.
Damunt la porta principal hi ha l'estàtua de Sant Domenico fundador del dominics i l'escut dels dominics. La façana està dividida en dos nivells per una balustrada, al centre de la qual hi ha la Mare de Déu. L'església té forma de creu grega al voltant d'una volta octogonal. A la base dels pilars de la nau, és possible veure els escuts d'armes de tots els nobles que van donar diners per construir-la.

## Referències

* ↑ «CHIESA DI SAN GIOVANNI BATTISTA O DEL ROSARIO» (en italià). infolecce.it. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2017. [Consulta: 2 novembre 2017].
# Ernst Dudel

Ernest Dudel (14 de setembre de 1892–23 de desembre de 1977) va ser un polític i militar alemany.

## Biografia

Nascut a Freiberg (Saxònia) el 14 de setembre de 1892, va ser membre del Partit Comunista d'Alemanya (KPD) i del Roter Frontkämpferbund (RFB).
El 1936 va fugir de l'Alemanya nazi, travessant la frontera de Txecoslovàquia al costat d'altres comunistes alemanys. Després de l'esclat de la Guerra civil a Espanya es va traslladar a aquest país, on s'integraria com a combatent de les Brigades Internacionals. Va arribar a lluitar amb la XI Brigada Internacional, en la qual hi havia molts comunistes alemanys exiliats. Va prendre part en la batalla del Jarama, al febrer de 1937, on va tenir una destacada actuació al capdavant d'una companyia. Per a 1938 es troba manant un dels batallons de la 86a Brigada (Internacional), operant al front de Còrdova. Posteriorment també assumiria el comandament de la 86a Brigada.
Al febrer de 1939, al final de la guerra, va haver de marxar a França al costat de les restes de l'Exèrcit republicà i va ser internat al camp de Gurs. Més endavant arribaria a formar part de la resistència francesa, lluitant contra l'ocupació nazi a França. Va morir el 23 de desembre de 1977.

## Referències

* 1 2 3 4 Gottfried Hamacher (2005). Gegen Hitler. Deutsche in der Résistance, in den Streitkräften der Antihitlerkoalition und der Bewegung "Freies Deutschland", Karl Dietz Verlag, pág. 48
* ↑ Adolf Diamant (1999). Gestapo Chemnitz und die Gestapoaussenstellen Plauen i.V. und Zwickau, Heimatland Sachsen, pàg. 576
* ↑ Hanns Maassen (1974). Brigada Internacional 1st unser Ehrenname vol. I, Militärverlag der Deutschen Demokratischen Republik, pàg. 311
* ↑ Carlos Engel (2005) [1999]. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 114
* ↑ Hanns Maassen (1974). Brigada Internacional 1st unser Ehrenname vol. I, Militärverlag der Deutschen Demokratischen Republik, pàg. 312
# Esteve Pujol i Badà

Esteve Pujol i Badà (Camprodon, Ripollès, 1953) és un arquitecte i polític català, alcalde de Camprodon i diputat al Parlament de Catalunya en la VII, VIII i IX Legislatures.
És llicenciat en arquitectura superior per la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC). Militant del Partit Socialista de Catalunya-Congrés el 1977, l'any següent es va integrar al Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC-PSOE), en el que ha tingut diverses responsabilitats en l'àmbit de les comarques gironines.
A les eleccions municipals espanyoles de 1991 fou escollit regidor de l'Ajuntament de Camprodon, d'on en fou escollit l'alcalde a les eleccions municipals espanyoles de 1995, i ha mantingut el càrrec fins a les eleccions municipals de 2015. Ha estat diputat provincial de la Diputació de Girona (1993-1999) i diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003, 2006 i 2010.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 133

## Enllaços externs

* Esteve Pujol al web del Parlament de Catalalunya
# Escairadora

Una escairadora és una serra circular que té un carro mòbil per suportar peces grans. Bàsicament, es fa servir per escairar peces d'aglomerat. El carro té una guia mil·limetrada, per mesurar la llargada que volem obtenir, contra la qual es fa topar la peça. Aquest regle es pot posar perpendicular a la serra o en un altre angle, molt sovint de 45°. La serra també pot variar la inclinació del seu eix. Per tallar peces que es comercialitzen aplacades amb fullola o melamina tenen una serra més petita a la dreta de la principal (seguint l'ordre d'avançament de la fusta), que sobresurt uns quants mil·límetres i, rodant en el sentit invers al de les agulles d'un rellotge, fa una petita incisió en la fullola de sota. Mercès a aquest sistema s'eviten les estelles. Per tallar peces que no estiguin aplacades, aquesta serra petita es pot fer baixar del tot.
Les màquines actuals disposen d'un sistema de frenada que fa que quan l'operari para la màquina, la serra s'atura en sec. Les més modernes duen un sistema electrònic per graduar més ràpidament la llargada i l'amplada de les peces que hem de tallar.

## Referències

* ↑ Escairadora a TERMCAT
* ↑ Escairadora al diccionari de l'IEC
* ↑ Escairadora Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine. a airmatic.es
* ↑ Escairadora Martin

## Enllaços externs

* Detall de la manera de treballar d'una escairadora
# Estanislau Vallverdú Villalonga

Estanislau Vallverdú Villalonga (Vilanova i la Geltrú, 30 d'octubre de 1904 - Oia, 4 d'abril de 1939), conegut artísticament amb el sobrenom de Lau, fou un dibuixant, caricaturista i actor amateur i activista polític que va treballar a la Pirelli i fou una víctima de la Guerra Civil.

## Referències

* ↑ «21 de gener, homenatge a les víctimes de la Guerra Civil i del franquisme». Generalitat de Catalunya, 20-01-2024. [Consulta: 3 febrer 2024].

## Bibliografia i webgrafia

* Puig Rovira, Francesc X. Diccionari Biogràfic de Vilanova i la Geltrú. Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, 2003. ISBN 9788485960835.
* https://canalblau.tv/2024/02/08/lau-el-caricaturista-que-va-marcar-tendencia-a-vilanova/ [Consulta 09/04/2024]
* https://canalblau.tv/2024/04/04/vilanova-vol-treure-de-loblit-la-figura-del-dibuixant-lau/ [Consulta 09/04/2024]
* https://banc.memoria.gencat.cat/en/results/informant/168111 [Consulta 09/04/2024]
* https://www.vilanova.cat/noticies/detall?id=99997244 [Consulta 09/04/2024]
* https://laciutat.cat/laciutatdelgarraf/vilanova-recupera-llegat-caricaturista-lau [Consulta 09/04/2024]
* https://www.elperiodico.com/es/vilanova-i-la-geltru/20240405/vilanova-geltru-recupera-legado-caricaturista-lau-100658994 [Consulta 09/04/2024]
* Ràfols, Josep Maria. Apareixen els dibuixos del caricaturista LAU, mort en un camp de concentració el 1939, EixDiari, 05/02/2024 [Consulta 09/04/2024]
# Etheostoma colorosum

Etheostoma colorosum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Powers, S.L. i R.L. Mayden, 2003. Etheostoma cervus: A new species from the Forked Deer River system in western Tennessee with comparison to Etheostoma pyrrhogaster (Percidae: Subgenus Ulocentra). Copeia (3):576-582.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llanos de Cáceres

Els Llanos de Cáceres - Chanus de Caçris en extremeny - és una comarca d'Extremadura a la província de Càceres. Inclou els següents municipis:
* Albalá
* Alcuéscar
* Aliseda
* Aldea del Cano
* Arroyo de la Luz
* Arroyomolinos
* Benquerencia
* Botija
* Càceres
* Cañaveral
* Casar de Càceres
* Casas de Don Antonio
* Casas de Millán
* Garrovillas de Alconétar
* Hinojal
* Malpartida de Cáceres
* Mirabel
* Monroy
* Montánchez
* Salvatierra de Santiago
* Santiago del Campo
* Serradilla
* Sierra de Fuentes
* Talaván
* Torre de Santa María
* Torremocha
* Torreorgaz
* Torrequemada
* Valdefuentes
* Valdemorales
* Zarza de Montánchez
# Grup de l'enigmatita

El grup de l'enigmatita és un grup de minerals que forma part del supergrup de la safirina. Els seus membres són:
| Enigmatita | Na₂Fe$^{2+}$₅Ti(Si₆O$_{18}$)O₂ | Tric. 1 : P1 |
| Krinovita | Na₂Mg₄Cr$^{3+}$₂(Si₆O$_{18}$)O₂ | Tric. |
| Kuratita | Ca₂(Fe$^{2+}$₅Ti)O₂[Si₄Al₂O$_{18}$] | Tric. 1 : P1 |
| UM1991-29-SiO:FeMgNa | Na₄(Mg₅Fe$^{3+}$₇)O₄[Si$_9$Fe$^{3+}$₃O$_{36}$] | |
| Wilkinsonita | Na₂Fe$^{2+}$₄Fe$^{3+}$₂(Si₆O$_{18}$)O₂ | Tric. 1 : P1 |

## Referències

* 1 2 «Aenigmatite Group: Aenigmatite Group mineral information and data.». [Consulta: 24 maig 2018].
# Lingala

El lingala és una llengua bantu parlada al nord-oest de la República Democràtica del Congo (L'Ex-Zaire) i en una gran part de la República del Congo, així com, en cert grau, a Angola i la República Centreafricana. Té més de 10 milions de parlants. Es classifica com C.36D segons el sistema Guthrie per classificar llengües bantus.

## Aspectes històrics, socials i culturals
### Història

En el segle xix, la llengua franca usada al llarg del riu Congo era anomenada Lobangi, la qual va ser apresa i influïda pels treballadors africans que els occidentals van portar d'altres llocs (Zanzíbar, Comores i Tanganyika. Posteriorment, els propis occidentals van començar a aprendre la llengua. Després de 1880 es va començar a conèixer com bangala i al voltant de 1900 es va reemplaçar el terme pel de lingala, el qual va aparèixer per primera vegada en forma escrita en una publicació del missioner Egide De boeck (1903).
El vocabulari lingala ha pres molts préstecs del francès. També hi ha certa influència del portuguès, com en la veu per a mantega (mántéka), taula (mésa) sabates (sapátu), i fins i tot de l'holandès o anglès; per exemple, els termes per a llet (míliki), o llibre (búku). Els rebels congolesos usen actualment formes xifrades de la llengua per passar missatges, indesxifrables per a les agències d'intel·ligència occidentals.

### Ús i Distribució
## Fonologia i Escriptura
### Fonologia
#### Vocals

| | Anterior | Posterior |
| Tancada | i | u |
| Semitancada | e | o |
| Semioberta | ɛ | ɔ |
| Oberta | a | |

#### Consonants

| | Bilabial | Bilabial | Llavi-< br/>DENTAL | Llavi-< br/>DENTAL | Alveolar | Alveolar | Post- alveolar | Post- alveolar | Palatal | Palatal | Velar | Velar |
| Oclusiva | p | b | | | t | d | | | | | k | ɡ |
| Nasal | m | m | | | n | n | | | ɲ | ɲ | ŋ | ŋ |
| Fricativa | | | f | v | s | z | ʃ | (ʒ) | | | | |
| Aproximant | | | | | | | | | j | j | | |
| Aproximant lateral | | | | | l | l | | | | | | |

## Exemples
### Oració del Senyor

    Tatá wa bísó, ozala o likoló
    bato bakúmisa Nkómbó ya Yɔ́,
    bandima bokonzi bwa Y, mpo elingo Y
    basálá yangó o nsé,
    lokóla bakosálaka o likoló
    Pésa bísó lɛlɔ́ biléi bya mokɔlɔ na mokɔlɔ,
    límbisa mabé ma bísó
    lokóla bísó tokolimbisaka baníngá.
    Sálisa bísó tondima masngínyá t
    mpé bíkísa bísó o mabé.

## Enllaços externs

* Lingala: Iniciació a l'idioma
Viccionari
# Beffia

Beffia és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 88 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Beffia era de 88 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 41 eren cases i 1 era un apartament. Dels 32 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Beffia el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 35 eren actives i 14 eren inactives. Les 35 persones actives estaven ocupades(22 homes i 13 dones).. De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Beffia hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Beffia a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Beffia a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Aisin Gioro

Aisin Gioro :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 愛新覺羅 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 爱新觉罗 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Àixīnjuéluó |
Aisin Gioro era el nom familiar dels emperadors manxús de la dinastia Qing. La Casa d'Aisin Gioro va governar la Xina fins a la Revolució Xinhai de 1911, la qual va establir un govern republicà en el seu lloc. La paraula aisin significa or en l'idioma manxú, i "gioro" és el nom del lloc que actualment és Yilan (Província Heilongjiang). En el costum manxú, les famílies es va identificar per primera vegada per la seva "Hala"(哈拉), és a dir la seva família o nom de clan, i després per "Mukūn"(穆昆), la classificació més detallada es refereix normalment a les famílies individuals. Altres membres del clan Gioro hi són Irgen Gioro (伊尔根觉罗), Susu Gioro (舒舒觉罗), Tungyan Gioro (通颜觉罗), Jamuhu Gioro (嘉穆瑚觉罗), Silin Gioro (西林觉罗), etc.

## Vegeu també

* Yangsanjab