OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Viale

Viale, (Vial en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Cortanze, Cortazzone, Montafia, Piea i Soglio.
# Vít Jedlička

Vít Jedlička (Pronunciació en txec: [ˈviːt ˈjɛdlitʃkʌ]), (Hradec Králové, República Txeca, 6 de setembre del 1983) és un polític txec, publicista i activista.
És el president del Partit de Ciutadans Lliures a la Regió de Hradec Králové de la República Txeca. El 13 d'abril de 2015 fundà la micronació autoproclamada de Liberland.

## Vida privada

Vít Jedlička estudià a la University of Economics de Praga i es graduà el 2009. Després cursà un màster al CEVRO Institut, on acabà els estudis el 2014. Des de l'any 2003 ha treballat en empreses dedicades a les tecnologies de la informació. El 2013 i 2014 també treballà com a analista de mercats financers.

## Política

El 2001 fou membre del Partit Democràtic Cívic. Des del 2009 és membre del Partit de Ciutadans Lliures, any en què també va ser elegit com a primer president del partit a la regió de Hradec Králové.

### Ideologia

Jedlička es considera a si mateix un liberal llibertari, partidari de la llibertat individual i de la menor participació possible per part de l'estat. La seva ideologia és semblant a la del polític estatunidenc Ron Paul.
Jedička és euroescèptic. Remarca la gran diferència entre el mercat lliure i el mercat intern, en el dèficit democràtic de la Unió Europea i l'abús comú de normes per part de les institucions europees i estats membres. Jedlička arribà a qualificar el Mecanisme Europeu d'Estabilització de protectorat.

### Liberland

El 13 d'abril del 2015, Vít Jedlička proclamà la independència de la República Lliure de Liberland, situada en un territori entre Sèrbia i Croàcia no reclamat per cap d'aquests dos estats, i n'esdevingué el primer president.

## Referències

* 1 2 «Člen Svobodných vyhlásil na území bývalé Jugoslávie vlastní stát» (en txec). novinky.cz. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-17. [Consulta: 18 maig 2015].
* ↑ «Bc. Vít Jedlička - Životopis» (en txec). svobodni.cz [Consulta: 18 maig 2015]. Arxivat 2011-08-31 a Wayback Machine." ( «Bc. Vít Jedlička - Životopis» (en txec). svobodni.cz [Consulta: 18 maig 2015]. Arxivat 2011-08-31 a Wayback Machine.)
* ↑ «Je pravičák a vzteká se: Nečas lže a zrazuje ODS» (en txec). Parlamentní listy.
* ↑ «Pravičák Jedlička: Usama byl zabit bez soudu. Opovrhování právy» (en txec). Parlamentní listy.
* ↑ YouTube/Youtube.
* ↑ «Vít Jedlička: Schválení europrotektorátu (ESM) by byl vrchol» (en txec). Reformy.cz.
* ↑ «Meet the Man Who Claims He Just Founded a New Country in Europe» (en anglès). Time.

## Enllaços externs

* Blog personal (txec)
* Pàgina web de Liberland (anglès)
# Vísselki

Vísselki - Выселки (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. És el centre administratiu del raion de Vísselki. Es troba a les terres baixes de Kuban-Priazov, a la vora del Juravka, afluent del Beissujok Esquerra, tributari del riu Beissug. És a 77 km al nord-est de Krasnodar.
Pertanyen a aquesta stanitsa els khútors d'Inogorodne-Malióvani i Pervomàiskoie.

## Història

Fins a la dècada del 1870 la regió on es troba Vísselki era poc poblada. A l'oest i sud-oest hi havia les stanitses dels cosacs de la mar Negra, i al sud-est, les dels cosacs de la línia del Caucas. La vila fou fundada a la vora dreta del Juravka el 1893 per colons d'aquelles altres dues stanitses, fundades al tombant del segle xviii al xix, que havien sol·licitat terres per conrear i que hi establiren el khútor de Vorovskolevski.
El 10 d'octubre del 1903 fou designada stanitsa amb el nom de Vísselki. El 1910 colons provinents de l'stanitsa Suvórovskaia de l'otdel de Batalpaixinsk fundaren a la vora esquerra del Juravka l'stanitsa Novossuvórovskaia, el territori de la qual es troba actualment dins del municipi de Vísselki. La població de l'stanitsa va créixer amb l'arribada d'immigrants. Fins al 1920 pertanyia a l'otdel de Iekaterinodar de la província de Kuban.
# Vélij

Vélij - Велиж (rus) - és una ciutat de l'óblast de Smolensk, a Rússia a la riba del Dvinà Occidental a 134 km de Smolensk. Al segle xiv fou una fortificació de frontera del Gran Ducat de Lituània. Rússia la va reconquerir el 1536, però la restituí Lituània durant el Període Tumultuós. La vila fou tornada a Rússia sota els termes del Primer Repartiment de Polònia el 1772. Una gran part de la ciutat fou destruïda durant la Segona Guerra Mundial. Abans de la repressió antisemita iniciada per Stalin al començament de la dècada de 1930. Vélij tenia una prolífica comunitat jueva a la qual serví el rabí Eliezer Poupko durant més de vint anys.
# Wangame Studios

Wangame Studios és una empresa xinesa desenvolupadora de videojocs que està especialitzada en la intel·ligència artificial. 烽火英雄傳 (pinyin feng1 huo3 ying1 xiong2 zhuan4, literalment: Legends of beacon heroes) és un històric videojoc RPG creat per l'empresa que es basa en els esdeveniments de la dinastia xinesa Tuoba Wei. Invasions, conflictes polítics i alarma social estan presents en el joc en el qual l'oficial Han Yi a retornar al seu país la pau en aquesta era de por.

## Enllaços externs

* Lloc web Arxivat 2019-03-11 a Wayback Machine.
# Telemiño

Telemiño és una cadena de televisió local de Ourense que té llicències TDT a les demarcacions d'Ourense, O Barco de Valdeorras, O Carballiño, Verín i Monforte de Lemos.

## Història

Pertany al grup La Región, propietari dels diaris Atlántico Diario (Vigo) i La Región (Ourense), així com del diari digital. La Región Internacional i la seva corresponent edició quinzenal en paper.
Telemiño va començar a emetre el 31 de maig de 1999 amb només dos programes d'emissió: un informatiu de deu minuts i un festejador anomenat Largar y Largar.
Abans de la primera emissió regular, Telemiño va fer 3 retransmissions en directe: la primera des del Teatre Principal d'Ourense amb motiu de l'obertura de la temporada del Fòrum La Región, la segona des de l'Aula de Cultura de Caixanova, i la tercera del Parc Tecnològic de Galicia, amb motiu de la inauguració de la seu de l'empresa de telecomunicacions Egatel.

## Evolució

A partir d'octubre de 1999, la producció pròpia es va expandir amb l'aparició de nous programes. A part de Noticias Ourense, el més destacat és Cinephilia, que ha estat nominat als Premis Mestre Mateo de 2022.

## Referències

* ↑ Telemiño, el poder de lo local, La Región, 9 d'abril de 2021
* ↑ O programa 'Cinephilia' e o seu presentador, Simone Saibene, nomeados ó Premio Mestre Mateo, La Región, 10 de març de 2021

## Enllaços externs

* Web oficial
# Rosa Pou Batlle

Rosa Pou (Serra de Daró, 1980) publica Entre monosíl·labs (2012) on s'endisa en el terreny compartit entre la música i la poesia: prefereix les paraules curtes amb discursos llargs i els jocs i la intuïció abans que els virtuosismes o les gravetats exagerades. Cantautora, poeta i lletraferida, escriu des del costat amè de l'enuig i el goig desxifrant la seva quotidianitat en un paisatge carregat de sons, mots, rimes, ritmes, jocs semàntics i fonètics. És sobretot el joc el que li ha permès desenvolupar una escritpura pròpia i una manera diferent d’acostar-se a la poesia. Actualment codirigeix al costat de les artistes Mar Serinyà i Marta Vergonyós: Lúcides. Cicle d'Arts Poètiques i Visuals a Torroella de Montgrí. Ha realitzat exposicions de «Poesia envasada»: «diferents dosis de poesia elaborada amb la finalitat de ser subministrada via intravenosa. Medicina per a lletraferides i altres afectacions de l’ànima».
Ha publicat Reversible (2016) amb el fotògraf Eugeni Prieto, i enguany Ala, bat! Sí, adeu (2020) amb Edicions Tremendes.
Actualment co-dirigeix la part artística del Centre de Cultura de Dones Francesca Bonnemaison - La Bonne, així com n'ha reemprès l'Àgora Poètica i el Premi de Poesia Francesca Bonnemaison.

## Referències

* ↑ «Entre monosíl.labs» (en anglès), 14-05-2012. [Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ «La poesia envasada de Rosa Pou a l'Espai 3r Esquerra - Bonart». [Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ «Presentació de "Reversible" de Rosa Pou i Eugeni Prieto a la Llibreria 22 - Bonart». [Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ «Ala, bat! Sí, adeu. • Edicions Tremendes». [Consulta: 2 novembre 2022].
# Illa de Valentia

L'Illa de Valentia (en anglès: Valentia Island, en gaèlic irlandès: Dairbhre) és una illa situada a l'oest d'Irlanda, a l'extrem de la península d'Iveragh (Comtat de Kerry), què ho converteix en un dels llocs habitats més occidentals d'Europa. Es comunica amb Irlanda a través d'un pont situat en Portmagee, així com mitjançant un ferry que hi va de Reenard Point a Knightstown, la principal població de l'illa. La població permanent de l'illa de Valentia és d'unes 650 persones, i la seva extensió és d'aproximadament 11 km de longitud per 3 km d'amplada.

## Història

L'Illa de Valentia va ser el lloc escollit per connectar un dels extrems del primer cable telegràfic transatlàntic. Després de diversos intents frustrats el 1857, 1858 i 1865, finalment es va aconseguir establir la comunicació entre Foilhommerum Bay i l'Illa de Terranova (Canadà) el 1866. Els cables telegràfics van estar funcionant des de l'Illa de Valentia durant cent anys, fins que la Western Union International va deixar d'utilitzar-los el 1966.
El 1993, un estudiant de geologia va descobrir empremtes fòssiles de tetràpodes preservades en roques del període Devonià a la costa nord de l'illa. Aquestes empremtes es troben entre les més antigues senyals de l'existència de vertebrats sobre la terra, i han estat de manera exhaustiva estudiades pel paleontòleg Dr. Stössel.

## Llocs d'interès

L'Illa de Valentia és un punt d'interès turístic, situat a prop del transitat Anell de Kerry. Entre els seus atractius turístics es troben:
* Geokaun Mountain i els penya-segats de Fogher, de més de 180 metres d'alçada a la seva façana nord.
* Glanleam House, a la costa nord-est de l'illa, conté uns famosos jardins subtropicals: protegits dels vents de l'oceà Atlàntic, aquests jardins constitueixen el microclima més tebi d'Irlanda. Van ser iniciats en el segle xix per Sir Peter George Fitzgerald, 19è Senyor de Kerry, qui va plantar en ells una col·lecció única de plantes exòtiques de l'hemisferi Sud, que normalment necessiten ser protegides sota vidre per créixer a Irlanda. Els jardins estan disposats en forma de passeigs, en els quals es poden admirar plantes portades de Sud-àfrica, Austràlia, Nova Zelanda, Xile o Japó.
* L'illa també conté un Centre del Patrimoni de l'Illa de Valentia, en el qual s'ofereix informació sobre la geologia, la història humana, natural i industrial de l'illa, així com exposicions sobre l'estació de telègraf.

## Enllaços externs

* Valentia Heritage Centre (Centre del Patrimoni de l'Illa de Valentia, (anglès))
* Informació sobre l'estableciment del primer cable telegràfic transatlàntic Arxivat 2006-09-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Syngnathus leptorhynchus

Syngnathus leptorhynchus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes. Es troba des de Sitka (Alaska) fins al sud de Baixa Califòrnia (Mèxic).
És un peix demersal de clima subtropical. Les femelles poden assolir 33 cm de longitud total. Presenta dimorfisme sexual: les femelles són més grosses que els mascles. És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua. Menja crustacis.

## Referències

* ↑ Wilimovsky, N.J., 1954, List of the fishes of Alaska, Stanford Ichthyol. Bull. 4(5): 279-294
* ↑ Evermann, B.W. i E.L. Goldsborough, 1907, The fishes of Alaska. Bull. U.S. Bur. Fish. 26: 219-360.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966, Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units, 941 p.
* ↑ Hart, J.L., 1973, Pacific fishes of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 180:740 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Saint-Jean-la-Poterie

Saint-Jean-la-Poterie (en bretó Sant-Yann-ar-Wern, gal·ló Saent-Jan-la-Poteriy) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.455 habitants. Limita amb els municipis de Redon a Ille i Vilaine, Saint-Nicolas-de-Redon a Loira Atlàntic, Rieux, Allaire i Saint-Perreux a Morbihan.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 959 | 1.077 | 1.199 | 1.252 | 1.394 | 1.337 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2001 | Alain Danveau |
| 2001-2008 | Jacques Dourdoigne |
| 2008- | Michel Pierre |
# Claudi Caba Arnella

Claudi Caba Arnella (Sabadell, 1951) és un antic pilot d'automobilisme català, especialitzat en ral·lis.

## Trajectòria esportiva

Pilot amateur, obtingué la majoria de les seves victòries amb un Porsche: setè al Campionat d'Europa de ral·lis (1976), campió (1977) i subcampió (1977) de Catalunya i cinquè al Campionat d'Espanya (1978). Entre 1974 i 1980 corregué amb Joan Aymamí de copilot. El 1981 deixà els ral·lis per a participar en pujades de muntanya i fou tercer al Campionat de Catalunya d'aquesta especialitat. El 1984 tornà a les competicions de ral·li.

## Referències

* ↑ «Claudi Caba Arnella». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Les nissagues familiars». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 267. ISBN 84-320-6249-9.
# Claudi Apol·loni

Claudi Apol·loni (en llatí Claudius Apollonius, en grec Κλαύδιος Άπολλώνιος) va ser un metge d'origen grec que va viure al segle ii. Un dels seus antídots és esmentat per Galè.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/260?rgn=full+text;view=image;q1=Apollonius+BiblasSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 245. ]
# Chromis brevirostris

Chromis brevirostris és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.
Els mascles poden assolir els 6,9 cm de longitud total.
Es troba des de les Illes Marshall fins a Fidji, les Illes Carolines, Palau i Vanuatu.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Sant Maurici d'Espot

Sant Maurici d'Espot és una ermita moderna del poble d'Espot, en el terme municipal del mateix nom, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situada a prop i a llevant de l'Estany de Sant Maurici, que pren el nom de l'ermita. És a 360 metres en línia recta de la presa de l'estany, sota una petita cinglera, a prop i al nord de la Pista del Parc i a migdia de la Carretera d'Espot a Sant Maurici, a prop i a ponent de la font de l'Ermita.
La nova capella de Sant Maurici en substitueix una d'antiga, ja desapareguda, que era situada a prop i al nord-oest de l'actual.

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «València d'Àneu». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Maurici d'Espot en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Maurici de Greulera

L'església de Sant Maurici de Greulera, de vegades grafiat Graulera o Greolera, és l'antiga església parroquial del poble desaparegut de Greulera, del terme de la vila nord-catalana d'Illa, a la comuna del mateix nom, de la comarca del Rosselló.
Està situada a l'extrem sud-est del terme comunal de la villa d'Illa, a tocar del termenal amb Corbera.

## Etimologia

El topònim greulera indica un territori on hi ha abundant boix grèvol, una grevolera.

## Història

El lloc de Greulera (vallis Agrevolaria) és esmentat des del 941, i des del 1008 com a villa; l'església de Sant Maurici ho és des del 1242. L'església medieval correspon a una capella ben orientada d'oest a est situada al costat nord de la capella actual. L'església actual, ja del segle xviii, es correspon al moment en què al costat de sant Maurici es posà santa Margarida com a centre de la devoció popular. Sembla que el 1559 es va permetre l'edificació d'una nova capella en el lloc, dedicada a Nostra Senyora de Vida, al cim del lloc, entre els dos torrents, on hi ha una petita plana amb una font. No sa n'ha trobat cap rastre, cosa que fa pensar que no es va arribar a construir mai.

## L'església primitiva

Poc abans de l'any 2000 es van treure a la llum les restes de la primitiva església, molt petita. Amb una porta amb arc lleugerament ultrapassat, té les traces de ser una construcció preromànica.

## L'església actual

Fou consagrada el 1647, i ha estat sempre un centre de pelegrinatge, per la qual cosa és més gran que les restes de l'antiga.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Illa». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Cazes, Abbé Albert. Saint-Maurice de Greulera. Perpinyà: Imprimerie Catalane, 2001, p. 153-167.
* Gavín, Josep M. «Ros 124. Sant Maurici de Graulera». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Esglésies romàniques del Rosselló anteriors al 1300: Sant Maurici de Graulera». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «Sant Maurici de Greulera en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-13. [Consulta: 28 juliol 2016].
# Saint-Symphorien-de-Marmagne

Saint-Symphorien-de-Marmagne és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 852 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1995- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 682 | 777 | 732 | 875 | 774 | 808 | 852 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Champoz

Champoz és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat al Berner Jura.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Champoulet

Champoulet és un municipi francès, situat al departament del Loiret i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 53 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Champoulet era de 53 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 45 eren cases i 1 era un apartament. Dels 29 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 8 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Champoulet el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 33 persones, 23 eren actives i 10 eren inactives. De les 23 persones actives 21 estaven ocupades (12 homes i 9 dones) i 1 aturada (1 home). De les 10 persones inactives 8 estaven jubilades i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació de material elèctric i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Champoulet hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Champoulet a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Champoulet a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.