OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emitància lluminosa

En fotometria, l'emitància lluminosa ($\scriptstyle {M}$) o exitancia lluminosa és la quantitat de flux lluminós que emet una superfície per unitat d'àrea. La seva unitat de mesura en el SI és el lux: 1 lux = 1 Lumen/m².
En termes generals, l'emitància lluminosa es defineix segons la següent expressió:
    $M_{V}={\frac {dF}{dS}}$
on:
* M $_V$ és l'emitància, mesurada en lux (no es fa servir el plural luxes).
* F és el flux lluminós, en lumens.
* DS és l'element diferencial d'àrea considerat, en metres quadrats.
L'emitància lluminosa es pot definir a partir de la magnitud radiomètrica de l'emitància sense cap més càlcul que ponderar cada longitud d'ona per la corba de sensibilitat de l'ull.

## Unitats

Unitats de fotometria del SI :
| Magnitud | Símbol | Unitat del SI | abeura. | Notes |
| Energia lluminosa | Q $_v$ | lumen segon | lm·s | A vegades es fa servir la denominació Talbot, aliena al SI |
| Flux lluminós | F | lumen (= cd·sr) | lm | Mesura de la potència lluminosa percebuda |
| Intensitat lluminosa | I $_v$ | candela (= lm/sr) | cd | Una Unitat bàsica del SI |
| Luminància | L $_v$ | candela per metre quadrat | cd/m $^2$ | A vegades es fa servir la denominació nit, aliena al SI |
| Il·luminació | E $_v$ | lux (= lm/m $^2$) | lx | Usat per mesurar la incidència de la llum sobre una superfície |
| Emitància lluminosa | M $_v$ | lux (= lm/m $^2$) | lx | Usat per mesurar la llum emesa per una superfície |
| Eficàcia lluminosa | | lumen per watt | lm/W | Raó entre flux lluminós i flux radiant |
En altres sistemes d'unitats, l'energia lumínica es pot expressar en unitats d'energia.
# Asínia Pol·lió

Asínia o Asínia Pol·lió (en llatí Asinia Pollio) va ser la filla de Gneu Asini, cònsol l'any 40 aC i germana de Gai Asini Pol·lió. Es va casar amb Marcel Aserní (Marcellus Aserninus) i va ser la mare de Marcel Aserní el jove, que va ser instruït en retòrica pel seu avi Gneu.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 385.
# Sonqor

Sonqor (en persa سنقر; també coneguda com a Sanghur o Súnqur) és el nom d'un districte i una població de la província de Kermanxah a l'Iran, entre Kangavar i Sanandaj. La rega el riu Dinawar afluent del Gamasab (Kharkha).

## Història

Apareix esmentada a l'edat mitjana en la ruta entre Dinawar i l'Azerbaidjan, prop de la primera (a uns 25 km); el districte fou segregat de Dinawar i agregat a Sisar. Hi passaven els peregrins que anaven de Tabriz a Kermanxah per evitar el territori kurd de Sanandaj, i des de Sonqor s'arribava a Kirmanshah en un dia de camí. Al segle xiii s'hi van establir poblacions de turcs manades per un cop de nom Súnqur que va deixar el seu nom a la comarca i al poble. Súnqur estava "al servei dels mongols de Xiraz" (no se sap a qui es refereix el cronista); amb els safàvides al segle xvi la situació no va variar gaire, però al segle xvii van començar a establir-se els kurds, que al començament del segle xviii van controlar el districte dirigits pel xeics de la tribu Kulyai, sent el primer Safi Khan. Els kans locals van governar al segle xviii i XIX; el 1798 el kan Alí Himmat Khan Kulyai amb el suport del seu germà Baba Khan va donar suport al pretendent Sulayman Khan, i Fat·h-Alí Khan els va fer matar; van conservar el poder fins vers el 1920, a través de vuit generacions des de Safi Khan.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, IX, 913.
# Sillago chondropus

Sillago chondropus és una espècie de peix de la família Sillaginidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Sud-àfrica fins al Pakistan, l'Índia, Myanmar, Indonèsia, nord de Nova Guinea, Tailàndia, les Filipines i Taiwan.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sosnovka (Bekovski)

* Per a altres significats, vegeu «Sosnovka».
Sosnovka - Сосновка (rus) és un poble de l'óblast de Penza. Rússia. El 2011 tenia 1.296 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Пензенской области от 9 марта 2005 года № 774-ЗПО «Об административно-территориальном устройстве Пензенской области»». Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 20 octubre 2019].
# Sosnovka (Novossibirsk)

* Per a altres significats, vegeu «Sosnovka».
Sosnovka (en rus: Сосновка) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Novossibirsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.127 habitants, pertany al districte de Novossibirsk.

## Referències

* ↑ «детский сад "Лукоморье"».
# Spondyliosoma

Spondyliosoma és un gènere de peixos pertanyent a la família dels espàrids.

## Taxonomia

* Càntera (Spondyliosoma cantharus) (Linnaeus, 1758)
* Spondyliosoma emarginatum (Valenciennes, 1830)

## Referències

* ↑ Cantor T. E., 1849. Catalogue of Malayan fishes. J. Asiatic Soc. Bengal v. 18 (pt 2). i-xii + 983-1443.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1: i-ii + 1-824.
* ↑ Balguerías Guerra, E., M.E. Quintero Peréz i J.F. González Jiménez, 1993. Características reproductivas de la chopa, Spondyliosoma cantharus (Linnaeus, 1758) del Banco Sahariano. Bol. Inst. Esp. Oceanogr. 9(1):185-201.
* ↑ Gonçalves, J.M.S. i K. Erzini, 1998. Feeding habits of the two-banded sea bream (Diplodus vulgaris) and the black sea bream (Spondyliosoma cantharus) (Sparidae) from the south-west coast of Portugal. Cybium 22(3):245-254.
* ↑ Mouine, N., M.-H. Ktari i N. Chakroun-Marzouk, 2011. Reproductive characteristics of Spondyliosoma cantharus (Linnaeus, 1758) in the Gulf of Tunis. J. Appl. Ichthyol. 27(2).
* ↑ Pita, C., S. Gamito i K. Erzini, 2002. Feeding habits of the gilthead seabream (Sparus aurata) from the Ria Formosa (southern Portugal) as compared to the black seabream (Spondyliosoma cantharus) and the annular seabream (Diplodus annularis). J. Appl. Ichthyol. 18:81-86.
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1830. Historie naturelle des poissons. Tome Sixième. Livre sixième. Partie I. Des Sparoïdes; Partie II. Des Ménides. Hist. Nat. Poiss. v. 6: i-xxiv + 6 pp. + 1-559, Pls. 141-169.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Spondyliosoma emarginatum

Spondyliosoma emarginatum és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 45 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes occidentals de l'oceà Índic: des de Sud-àfrica fins al sud de Madagascar.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Soupe de Chalet

La Soupe de Chalet ("sopa de xalet" en francès), també anomenada soupe du chalet o Bergsuppe ("sopa de muntanya" en alemany), és una sopa de formatge i verdures cantó suís de Friburg, que abans se servia als xalets dels Armaillis (nom que rebien en francès els pastors del districte de la Gruyère) durant la temporada de pastura. S'elabora amb patates, pastanagues, porros, mongetes, espinacs, pasta, nata, formatge Gruyère i nou moscada. A la muntanya, la sopa s'elaborava només amb el que tenien els pastors a mà, que normalment només incloïa formatge Gruyère, patates, ceba i llet fresca.

## Referències

* ↑ Chelsea Monroe-Cassel: Overwatch: The Official Cookbook. Simon & Schuster, 2019, ISBN 978-1-68383-588-2, S. 135.
* 1 2 Larousse des cuisines du monde. Larousse, 2020, ISBN 978-2-03-599574-2, S. 86
* 1 2 Katherine Harmon Courage: Cultured: How Ancient Foods Can Feed Our Microbiome. Penguin, 2019, ISBN 978-1-101-90529-6, S. 112.
* ↑ Cuisine & traditions au Pays de Fribourg. Saint-Paul, 2007, ISBN 978-2-88355-105-3, S. 20
* ↑ «Kurze Liebeserklärung an eine Suppe» (en alemany).
* ↑ «Bergsuppe - Soupe de Chalet» (en alemany).
# Josep Garreta i Sabadell

Josep Garreta i Sabadell (Vic, 30 de gener del 1911 - L'Hospitalet de Llobregat, 14 de gener del 2005) fou un futbolista i entrenador català.

## Biografia

Destacà per tenir un estil de joc agressiu i golejador, considerat innovador en el moment i font d'intenses crítiques. Si bé aquest tarannà el feu també molt valorat com a davanter centre.
Provinent del futbol base al Centre d'Esports Sabadell. La temporada 1932/33 es va professionalitzar a l'Espanyol, amb un sou de 300 pessetes. Posteriorment jugà al Racing de Ferrol, Reial Múrcia, a l'EC Granollers i al Vic FC. També jugà amb la selecció catalana de futbol.
Va ser el major golejador de l'Espanyol a la lliga la temporada 32/33 amb set gols en tretze partits, empatat amb Redó.
Pare de Josep Garreta i Viles, millor defensa de la Lliga Regional de Catalunya en la temporada 63/64.

## Referències

* ↑ En la Carretera de Sarriá, El Mundo Deportivo, 24-10-32
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1929/05/25/pagina-5/614003/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1932/05/23/pagina-2/620101/pdf.html?search=%22garreta%20sabadell%22
* ↑ En la Florida, Mundo Deportivo, 11 setembre de 1933
* ↑ A Garreta lo ha dejado el Murcia en libertad, Mundo Deportivo, 8 setembre de 1934
* ↑ En Granollers, Mundo Deportivo, 29 octubre de 1934
* ↑ «Vich F.C.». Mundo Deportivo, 01-11-1935. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Sabadell 1 Selección 1». Mundo Deportivo, 30-07-1934 [Consulta: 30 desembre 2013].
* ↑ Temporada 1932-33, BDFutbol
* ↑ «Jose Garreta Viles». Mundo Deportivo, 19-11-1964. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Estadístiques a Primera divisió - LFP (castellà)
* Fitxa de Josep Garreta i Sabadell a BDFutbol
# Rinorea oraria

Rinorea oraria és una espècie de planta amb flor que pertany a la família de les violàcies. És endèmica de Veneçuela.

## Descripció i distribució

Rinorea oraria és un arbre petit de 5-6 m d'alçada, amb fulles coriàcies i les seves flors són blanques. És una espècie que sembla estar confinada a la seva ubicació tipus en els vessants de la Serralada de la Costa a Veneçuela, entre 700 i 800 m.

## Referències

* 1 2 «Rinorea oraria». IUCN Red List of Threatened Species, 1998. [Consulta: 30 abril 2014]. «World Conservation Monitoring Centre»
* 1 2 3 «Rinorea oraria». JSTOR Global Plants. [Consulta: 30 abril 2014].

## Bibliografia

* Hekking, W.H.A. 1988. Violaceae Part 1 – Rinorea and Rinoreocarpus. Flora Neotropica.Monograph 46. The New York Botanical Garden, New York. (anglès)
* Oldfield, S., Lusty, C. and MacKinven, A. (recopiladors). 1998. The World List of Threatened Trees. World Conservation Press, Cambridge, UK. (anglès)
* The Nature Conservancy. 1996. Natural Heritage Central Database. (Status and distribution data on Latin American plants, developed in collaboration with Latin American Conservation Data Centers and Missouri Botanical Garden). (anglès)
# Elisabet de Württemberg

Elisabet de Württemberg és el nom dels següents personatges:
* Elisabet de Württemberg (arxiduquessa d'Àustria) (1767 - 1790).
* Elisabet de Württemberg (princesa de Baden) (1802 - 1864).
* Elisabet de Württemberg (princesa de les Dues Sicílies) (1933).
# Pallerols

«Pallerols» té aquests significats:
* Pallerols (la Baronia de Rialb), entitat de població de la Baronia de Rialb (la Noguera)
* Pallerols (Sant Feliu de Pallerols), entitat de població de Sant Feliu de Pallerols (la Garrotxa)
* Pallerols (Talavera), entitat de població de Talavera (la Segarra)
* Pallerols del Cantó, entitat de població de Montferrer i Castellbò (Alt Urgell)
# Asians

Els asians o asis (llatí asiani o asii) foren una tribu escita de l'Àsia central, a l'est de la mar Càspia. Són esmentats per Estrabó que diu que la regió de Bactriana fou conquerida pels escites que vivien al nord del Iaxartes (els asioi, pasianoi, tocharoi i sakarauloi). Pompeu Troge només esmenta als sarauces (saraucae) i asians (asiani) com a conqueridors, però després esmenta als tocaris (tocharii) i suggereix que els asiani van dominar als tocaris i van ser el clan dirigent en el moment de la conquesta. El rei Fraates II de Pàrtia va demanar ajut als escites contra Antíoc VII Sidetes i els escites van derrotar el rei selèucida però llavors van assolar Pàrtia i van matar a Fraates II (127). Apol·lodor d'Artemita va estar personalment a Bactriana i la terra dels escites.
Les fonts xineses expliquen una mica més: els xiongnu van expulsar els yuezhi de la província de Kansu, i van emigrar cap a Sogdiana i Bactriana i van enderrocar al regne grec de Bactriana vers 130 aC. Aquest asii o asianii, i els tocharii i altres estan clarament identificats com grups dels yuezhi.
Una part dels asians es va establir a la zona de la mar Càspia i es van barrejar amb els alans. Al segle I els asiai apareixen a la zona del riu Don entre les tribus sàrmates; una altra branca del grup foren probablement els iastai de la mateixa zona; els astacae o astocae són esmentats entre els pobles vivint al Iaxartes però podria ser un error per asiotae. A l'època medieval les tribus anomenades "as" i "alans" semblen sinònims de la mateixa cosa i a força evidències que això era així. Els ossets descendents dels alans deriven el seu nom d'Os (variant d'As). L'emperador romà d'Orient Constantí VII Porfirogènit al segle x distingeix entre Àzia un dels petits principats del Caucas del Nord dirigit per arconts locals, i Alània regit per un rei (exousiastēs).

## Bibliografia

* A. K. Narain, The Indo-Greeks, Oxford, 1957
# Wilde-Donald Guerrier

Wilde-Donald Guerrier (Port-à-Piment, 31 de març de 1989) és un futbolista haitià de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció d'Haití. Pel que fa a clubs, destacà a Violette AC, América des Cayes, TS Wisła Kraków i Qarabağ FK.

## Referències

* ↑ «Wilde Donald Guerrier: L'artisan des buts spectaculaires». Le Nouvelliste, 07-03-2013. [Consulta: 12 desembre 2017]. (francès)
* ↑ «Vild-Donald Guerrierlə ikiillik müqavilə imzalandı» (en azerbaijani). Qarabağ FK, 06-07-2017. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2017. [Consulta: 6 juliol 2017].
* ↑ Wilde-Donald Guerrier, Fitxa a Soccerway
* ↑ Wilde-Donald Guerrier: Fitxa a 90minut.pl
# De 500 a 500.000

De 500 a 500.000 va ser un concurs de Televisió espanyola, patrocinat per Movierecord i emès els dijous cap a la mitjanit en la temporada 1962-1963.

## Mecànica

L'espai respon a la fórmula de Quiz show, en el qual el concursant ha de respondre preguntes sobre un tema de la seva elecció. Al llarg de tres fases, amb diverses preguntes en cadascuna, per cada resposta el concursant va augmentant la quantitat objecte de premi, fins a aconseguir, després de 16 preguntes encertades, el major premi de 500.000 pessetas. Disposa de mig minut (en la primera fase) i un minut (en la segona i tercera) per a contestar.

## Temes

Al llarg de la seva emissió, els temes triats pels concursants van abastar des de la literatura (Lope de Vega) a la música (Beethoven), passant per la història (Maria Antonieta, Napoleó Bonaparte).

## Presentació

La presentació va ser a càrrec del llavors popular José Luis Pécker, assistit per Isabel Bauzá i Carmina Alonso.

## Referències

* ↑ «Un alicantino finalista en el concuso "De 500 a 500.000"». La Vanguardia, 27-12-1962.
* ↑ «"De 500 a 500.000"». Diari ABC, 28-11-1960.
* ↑ «Medio millón en cuatro minutos». La Vanguardia, 09-01-1963.
# Jean-Marie Gaspard Gauvilliers

Jean-Marie Gaspard Gauvilliers (Charolles, 2 de febrer de 1755 - Maltat, 11 d'octubre de 1823)

## Biografia

Jean-Marie Gaspard Gauvilliers era fill d'Antoine Gouvillier, senyor de Trémolles, escrivà en cap de la batllia de Charolles i receptor de les mides i imposicions reials de Charolais, i de Claudine Pépin. Pare dels intendents de Perrin de Cypierre, era germà de l'agrònom Claude de Gauvillier, receptor general dels béns del rei, i de Jean-François Claude Gauvilliers, receptor general de finances.
Va entrar en servei el 3 de febrer de 1774, com a granader del regiment de Poitou, va ser alliberat el 7 de febrer de 1777 i, entrant a la Granja General, va exercir successivament les funcions de controlador d'actes i inspector de la gestió i el registre, a Châteauneuf, Sainte-Hermine, Château-du-Loir i Laval, després com a auditor de la generalitat de Tours a Saumur i controlador d'actes a Angers. Es casà amb la senyoereta Belland, filla de Jean-Julien Belland de La Fosse, director i receptor general dels béns del rei, i germana del diplomàtic Mathieu Belland (casada amb la senyoreta de Lesseps).
L'agost de 1789 va ser elegit capità al comandament de la 1a companyia de la guàrdia nacional d'Angers, va sufocar una revolta dels obrers de les pedreres de pissarra i va esdevenir major l'1 de juliol de 1790, comandant de la guàrdia nacional de Ponts-de-Cé. El 18 de juliol de 1791 va ser inspector de la 2a divisió de registre de Maine-et-Loire, després el 3 de febrer de 1793 va ser nomenat ajudant general, cap de la legió de la guàrdia nacional del districte d'Angers.
Va ser ascendit a general de brigada provisional el 28 de juny de 1793 pels representants del poble i el 30 de juliol de 1793 va ser nomenat general de divisió pel consell executiu amb l'exèrcit de les Côtes de la Rochelle. Va ser destituït del seu càrrec el 30 de setembre de 1793.
El 29 d'agost de 1794 li fou suspesa la suspensió, però no fou reintegrat a l'exèrcit. El desembre de 1794 va reprendre la carrera administrativa, com a col·leccionista de dominis nacionals, després inspector de registre a la 1a divisió del departament del Loiret. El 9 de març de 1796 fou director de la Regie de l'Enseignement et des Domaines al departament de Lys (Bruges), després l'1 d'agost de Nièvre (Nevers).
El 22 de novembre de 1803 va ser nomenat membre de l'Acadèmia de Legislació, després de l'Athénée de la langue française l'any 1807. A la Restauració es va aplegar, un dels primers, als Borbons.

## Fonts

* (an) «Generals Who Served in the French Army during the Period 1789 - 1814: Eberle to Exelmans»
* Jean Marie Gaspard Gauvilliers sur roglo.eu
* Desmé de Chavigny, Histoire de Saumur pendant la révolution, 1891.
* (pol) «Napoléon.org.pl»
* Docteur Robinet, Jean-François Eugène et J. Le Chapelain, Dictionnaire historique et biographique de la révolution et de l'empire, 1789-1815, Librairie Historique de la révolution et de l'empire, 886, p. 27.
* État, finances et économie pendant la Révolution française: colloque tenu à Bercy les 12, 13, 14 octobre 1989, Comité pour l'histoire économique et financière de la France, 1991
# Rinorea uxpanapana

Rinorea uxpanapana és una espècie de planta de la família de les Violaceae. És endèmic a l'estat mexicà de Veracruz, on hi creix en boscos estacionals en la pedra calcària càrstica. És una espècie aïllada del gènere Rinorea. Aquesta espècie sembla estar relacionada més estretament amb als membres del gènere paleotròpic.

## Referències

* ↑ Àrea de distribució de Rinorea uxpanapana

## Fonts

* World Conservation Monitoring Centre 1998. Rinorea uxpanapana. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Descarregat el 20 de novembre de 2013.
# Ouaouizeght

Ouaouizeght (en àrab واويزغت, Wāwīzaḡt; en amazic ⵡⴰⵡⵉⵣⵖⵜ) és una comuna rural de la província d'Azilal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 14.570 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# En peu de pau

En peu de pau és una iniciativa ciutadana creada per estendre i promoure la resistència civil pacífica i no violenta durant les mobilitzacions, a partir del feminisme, l'antimilitarisme i el cooperativisme. El seu objectiu és fer difusió d'informació, missatges i consignes de comportament que evitin que les manifestacions acabin amb cap mena de disturbis o incidents.
La iniciativa la formen entitats i col·lectius que ja fa temps que participen en mobilitzacions, que n'organitzen o que donen suport a iniciatives pacifistes com ara col·lectius de bombers, agents rurals, camperols i estibadors, l'entitat Casa nostra, casa vostra, Universitats per la República, els Comitès de Defensa del Referèndum, Som defensors, la Federació Catalana d'Escoltisme i Guiatge, l'ANC, Òmnium Cultural, el Centre UNESCO de Catalunya, FundiPau i el CIEMEN.
En l'acte de presentació, que va tenir lloc a Barcelona el 18 d'octubre de 2017, hi van participar l'activista Ruben Wagensberg, que va explicar que la plataforma seria un canal d'informació cap a la ciutadania però també una via de desintoxicació de falsos rumors, el periodista i exdiputat David Fernàndez, que va destacar la importància de la desobediència civil i la resistència no-violenta, la filòsofa Marina Garcés, que va reflexionar sobre l'entitat com un espai d'intel·ligència col·lectiva fonamentat en la confiança contra el mecanisme de la por, i la representant d'Universitats per la República Aina Delgado, que va explicar que pels universitaris la revolució està sent la millor escola.

## Referències

* 1 2 «Neix ‘En Peu de Pau’, una iniciativa per a coordinar les mobilitzacions pacífiques». Vilaweb, 18-10-2017. [Consulta: 18 octubre 2017].
* 1 2 «Nace 'En Peu de Pau', una iniciativa para coordinar las mobilizaciones pacíficas» (en castellà). La Vanguardia, 18-10-2017. [Consulta: 18 octubre 2017].
* 1 2 «Neix En Peu de Pau, un col·lectiu per fomentar i instruir en l'acció no-violenta durant les mobilitzacions». Diari Ara. Agència Catalana de Notícies, 18-10-2017. [Consulta: 18 octubre 2017].
* 1 2 «Nace En peu de pau, para ayudar a la no violencia» (en castellà). El Nacional. ACN, 18-10-2017. [Consulta: 18 octubre 2017].
* ↑ «Nace 'En Peu de Pau', una iniciativa para coordinar las movilizaciones pacíficas» (en castellà). Europa Press, 18-10-2017. [Consulta: 18 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2019-09-23 a Wayback Machine.