OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Omer Huyse

Omer Huyse (Kortrijk, 22 d'agost de 1898 - Luingne, 2 de març de 1985) va ser un ciclista belga, fou professional entre el 1924 i 1930.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1924. Aquesta etapa, de 482 o 486 quilòmetres segons les fonts, és la més llarga mai disputada en la història del Tour. L'etapa va començar a les 22.00 del vespre del 29 de juny a les Sables-d'Olonne i finalitzà a Baiona l'endemà cap a les 18.30. Huyse guanyà l'etapa amb un minut i onze segons d'avantatge sobre un grup perseguidor on hi havia Ottavio Bottecchia i Nicolas Frantz, després de 19h 40' de cursa. Huyse finalitzà aquest Tour en novena posició, primer de la categoria “independent”.

## Palmarès

* 1923
** 1r a la Volta a Bèlgica independent
** 1r a la Tourcoing-Dunkerque-Tourcoing
* 1924
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1926
** 5è a la Volta a Euskadi

### Resultats al Tour de França

* 1924. 9è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1925. 7è de la classificació general
* 1926. 13è de la classificació general
* 1930. Abandona (2a etapa)

## Referències

* ↑ «HUYSE Omer». [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «18ème Tour de France 1924 - 5ème étape». [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ schreef, Customwritingservice. «1924-06-30 Omer Huyse – Renne inde Gezèt» (en neerlandès). [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Omer HUYSE» (en italià). [Consulta: 7 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Omer Huyse Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (neerlandès)
# Pannacionalisme

El pannacionalisme és un corrent del nacionalisme que busca assimilar en una mateixa esfera tots els pobles amb una cultura comuna, que coincideix amb una àmplia regió cultural. Quan aquesta aspiració d'unitat reclama aleshores la unió política i territorial, s'anomena irredemptisme. El pannacionalisme reconeix les arrels comunes, sovint marcades per una llengua o família lingüística o un esdeveniment històric singular, que distingeix el poble en qüestió dels altres i reconeix entre els seus habitants costums semblants.

## Vegeu també

* Unionisme britànic
* Europe a Nation
* Nacionalisme expansionista
* Quart Reich
* Gran Finlàndia
* Nacionalisme indi
* Irredemptisme
* Gran Idea
* Panafricanisme
* Panamericanisme
* Panarabisme
* Panasianisme
* Pancelticisme
* Nacionalisme europeu
* Paneuropeisme
* Pangermanisme
* Panhispanisme
* Panislamisme
* Paniranisme
* Panirlandisme
* Panllatinisme
* Panmundialisme
* Panoceanisme
* Panescandinavisme
* Paneslavisme
* Pansomalisme
* Panturquisme
* Paniberisme
* Pancatalanisme
* Panitalianisme
* Patria grande
* Estats Units d'Europa
# Oumazza

Oumazza (en àrab أم عزة, Umm ʿAzza; en amazic ⵓⵎⴰⵣⵣⴰ) és una comuna rural de la prefectura de Skhirate-Témara, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.197 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Outeiro (Codeso)

O Outeiro és una localitat gallega situada a la parròquia de Codeso, a la municipalitat de Boqueixón, província de La Corunya, Galícia.

## Demografia

* Gràfica d'evolució demogràfica de O Outeiro entre 2011 i 2018

## Referències

* ↑ «ORDE do 20 de xuño de 2000 pola que se determinan os nomes oficiais dos topónimos que se relacionan, pertencentes ós concellos de Boqueixón, Cabana de Bergantiños, Camariñas, Cambre, Cesuras, Corcubión, Neda, Oleiros, Paderne, Padrón, Porto do Son, Rianxo, San Sadurniño, Santiso e Toques.».
* ↑ «Nomenclátor: Población del Padrón Continuo por Unidad Poblacional a 1 de enero». Instituto Nacional de Estadística de España (INE). [Consulta: 6 juliol 2020].
* ↑ Ruiz, Francisco. «Población de España–datos y mapas» (Zip/Excel). Escuela Superior de Informática de la Universidad de Castilla-La Mancha, 18-01-2012. [Consulta: 6 juliol 2020].
# PUT (transistor)

Es diu PUT ( Programmable Unijunction Transistor ) a un dispositiu semiconductor de quatre capes (pnpn) el funcionament és similar al de l'UJT. És un tipus de tiristor i, de vegades, se l'anomena "tiristor disparat per ànode" a causa de la seva configuració.
Igual que el UJT, s'utilitza com a oscil·lador i base de temps, però és més flexible, ja que la porta es connecta a un divisor de tensió que permeti variar la freqüència de l'oscil·lador sense modificar la constant de temps RC.

## Vegeu també

* Rectificador controlat de silici
* UJT, Transistor unijunció
* Interruptor unilateral de silici (SUS)
* UJT
* PUT
* DIAC
* TRIAC
* Sidac
* Tiristor
# Palau Filek

El palau Filek de Sibiu és un monument històric i arquitectònic situat a la plaça gran de Sibiu. L'edifici es va construir el 1802, al lloc de la residència del governador del Principat de Transsilvània, que es va traslladar a Cluj. El 1872 l'edifici va ser comprat per l'Episcopat Evangèlic de Transsilvània, que va tornar així de Biertan a Sibiu.

## Referències

* ↑ Monument database, Heritage Toolforge.

## Enllaços externs

* Răzvan Pop, Filek House a la Gran Plaça
# Palau Farnese

El palau Farnese, del segle xvi, domina l'homònima plaça a Roma. És l'actual ambaixada de França.
El projecte originari del palau és degut a Antonio da Sangallo el Jove, per encàrrec del cardenal Alexandre Farnese (futur papa Pau III), que entre el 1495 i el 1512 va comprar el palau Ferriz i altres edificis que es troben a l'àrea. Els treballs, iniciats el 1514, es van interrompre pel saqueig de Roma (1527) i van ser represos el 1541, després de l'accés al papat del cardenal Farnese, amb modificacions sobre el projecte originari a càrrec del mateix Sangallo.
Després de la mort de Sangallo el 1546, els treballs van prosseguir sota la direcció de Miquel Àngel: a ell sembla deure's la cornisa que delimita superiorment la façana, el balcó sobre el portal central amb l'acabament de gran part del pati interior. La mort del papa n'interromp novament els treballs l'any 1549.
Altres treballs van ser iniciats per Ranuccio Farnese, net del papa. Entre el 1565 i el 1575 són dirigits per Jacopo Vignola. Finalment, a Giacomo della Porta, cridat pel segon cardenal Alexandre Farnese, un altre net del papa, es deu la part posterior amb la façana cap al Tíber, completada el 1589 i que hauria hagut de ser lligada amb un pont mai realitzat amb la vil·la Chigi (o "Farnesina"), adquirida el 1580 sobre la riba oposada.
El palau es troba en una plaça adornada per fonts que van tornar a utilitzar banyeres de granit provinents de les termes de Caracal·la. La façana, de maons amb arestes en travertí (56 m de costat), s'articula en tres. Les tretze finestres de cada pis presenten diferents decoracions i les de la planta noble estan coronades amb frontons alternativament curvilinis i triangulars. Una recent restauració ha posat de manifest una decoració obtinguda amb l'ús de maons grocs i vermells en alguna part de la façana.
A l'interior, es passa a través d'un vestíbul amb voltes i tres naus separades per columnes d'ordre dòric en granit vermell.
La decoració interna n'és particularment refinada. La cambra del Cardenal ja va ser pintada el 1547 per Daniele da Volterra (fresc superior), mentre que la sala dels fastos Farnesis va ser pintada per Francesco Salviati entre el 1552 i el 1556 i completada per Taddeo Zuccari des del 1563. Es deuen a Annibale Carracci els frescs del Camerino, realitzats el 1595 i de la Galeria (20 m de longitud i 6 m d'amplada), amb estucs i pintures mitològiques realitzats al costat del seu germà Agostino, entre 1597 i 1601: en el centre de la volta es troba El triomf de Bacus i Ariadna. Aquests frescs van ser fonamentals en l'aprenentatge de Rubens i de moltíssims altres artistes.
A la sala d'Hèrcules es conservava l'estàtua de l'Hèrcules Farnese, actualment al Museu Arqueològic Nacional de Nàpols, al costat d'altres nombroses escultures de la col·lecció Farnese. També s'hi trobaven l'estàtua de la Pietat i de l'abundància, obra de Giacomo della Porta, destinades inicialment a la tomba de Pau III.

## Bibliografia

* Ginzburg Carignani, Silvia. Annibale Carraci a Roma. Gli Afreschi di Palazzo Farnese. Roma, 2000.

## Referències

* ↑ Ambaixada de França a Itàlia (Italià)
# Pavel Křížkovský

Pavel Křížkovský (el seu nom apareix de vegades germanitzat com a Karel Krischkowsky; Kreuzendorf (avui Holasovice), Silèsia, 9 de gener de 1820 - Brno, 8 de maig de 1885) va ser un compositor d'obres corals i director de cor txec, precursor del cecilianisme.
De jove va pertànyer al cor d'un monestir en Opava. Va estudiar Filosofia a Brno i a Olomouc. El 1845 va ingressar a l'Orde de Sant Agustí, on va estudiar amb Gottfried Rieger i František Sušil, un apassionat col·leccionista de cançons populars de Moràvia. Va ser nomenat mestre de cor de l'Abadia de Sant Tomàs de Brno el 1848. Va fundar dos cors a Brno, i va organitzar amb regularitat concerts corals i de música de cambra. Entre els seus alumnes de cor hi havia Leóš Janáček. Křížkovský estava molt interessat en la cultura eslava i sovint interpretava obres poc conegudes de compositors moravians i txecs. Va arribar a ser director del cor de la catedral d'Olomouc fins a la seva jubilació, el 1877.

## Obra

Křížkovský, contemporani de Bedřich Smetana, va tenir un paper important en la música txeca. Tot i tenir una producció modesta, la seva influència va ser notable. Durant una època de ràpid ressorgiment nacional, els seus estudis amb Sušil van revelar-li la riquesa de la música popular de Moràvia. La major part de l'obra de Křížkovský consisteix en arranjaments d'obres folklòriques i obres sacres. La seva composició més coneguda és la cantata Sants Ciril i Metodi.

## Bibliografia

* The New Grove Dictionay of Music and Musicians. Stanley Saide (editor). Macmillan, 1980. Tom X, pàg.271-272.
* Horsbrugh, Ian. Leoš Janáček, the Field that Prospered. Londres: David & Charles, 1982. ISBN 9780684174433.
* 1 2 Horsbrugh, 1982, p. 25.
# Pavel Martínek

Pavel Martínek (Louny, Districte de Louny, 27 d'octubre de 1962) va ser un ciclista amateur txecoslovac, d'origen txec, que s'especialitzà en la pista, concretament en el tàndem. Va guanyar quatre medalles, tres d'elles d'or, als Campionats del Món de l'especialitat, sempre fent parella amb Ivan Kučírek.

## Palmarès

* 1980
** Campió del món en Tàndem (amb Ivan Kučírek)
* 1981
** Campió del món en Tàndem (amb Ivan Kučírek)
* 1982
** Campió del món en Tàndem (amb Ivan Kučírek)

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Pavel Padrnos

Pavel Padrnos (Třebíč, 17 de desembre de 1970) és un ciclista txec, professional entre 1996 i 2007. Un cop retirat, ha dirigit diferents equips.
El seu nom va aparèixer en el cas de dopatge conegut com a Blitz de Giro del 2001, però el 2005 va ser absolt.

## Palmarès

* 1990
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Guillem Tell
* 1993
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
* 1994
** 1r al Tour de Bohèmia
** 1r a la Volta a Baviera
** 1r a la Volta a Hessen
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
* 1995
** 1r a la Cursa de la Pau i vencedor de 3 etapes
** 1r a la Volta a Hessen
** 1r a la Volta a la Baixa Saxònia i vencedor d'una etapa
* 1996
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Eslovàquia

### Resultats al Tour de França

* 1997. Abandona
* 1999. Abandona
* 2000. 85è de la classificació general
* 2002. 69è de la classificació general
* 2003. 102è de la classificació general
* 2004. 79è de la classificació general
* 2005. 95è de la classificació general
* 2006. 65è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1997. 45è de la classificació general
* 1998. 36è de la classificació general
* 1999. 18è de la classificació general
* 2000. 26è de la classificació general
* 2001. 38è de la classificació general
* 2005. 60è de la classificació general
* 2006. 67è de la classificació general
* 2007. 73è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1998. Abandona
* 2001. Abandona

## Referències

* ↑ «Frigo, Elli y Grande, condenados a seis meses de cárcel». elmundo.es, 24-10-2005 [Consulta: 30 agost 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Pelomys hopkinsi

Pelomys hopkinsi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Kenya, Ruanda, Uganda i, possiblement, Burundi i Tanzània. El seu hàbitat natural són els aiguamolls. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. L'espècie fou anomenada en honor de l'entomòleg anglès George Henry Evans Hopkins.

## Referències

* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. Pelomys hopkinsi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 6 setembre 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 196. ISBN 978-0801893049.
# Pa porcí

El pa porcí (Cyclamen balearicum) és una espècie de Cyclamen endèmica de les Illes Balears.
És una planta herbàcia d'entre 10 i 25 centímetres. Les fulles en són cordiformes d'un color verd fosc amb taques blanquinoses per l'anvers i de color morat pel revers. Els pecíols són llargs i surten directament del bulb. Les flors són pedunclades amb cinc pètals girats cap amunt i, com la resta de flors del gènere ciclamen, són molt característiques. Aquesta espècie es troba a les illes majors balears (incloent Cabrera) en alzinars i rocams de muntanya, però no es troba a Formentera.

## Referències

* ↑ Archivos De Flora Iberica. Editorial CSIC - CSIC Press, 1952, p. 44–. ISBN 978-84-00-00033-2.

## Bibliografia

* Vicens, Gabriel i Bonet, Bartomeu La flora de la serra de Tramuntana Palma: ALCOY edicions, 2000. ISBN 84-920365-1-6.

## Enllaços externs

* Herbari virtual de les Illes Balears.
# Pa pla

Es denomina pa pla o fogassa un conjunt ampli de pans que s'elaboren estenent la massa d'una manera semblant a les truites. La massa es caracteritza per no estar elaborada amb massa mare i és comú que no s'hi afegeixi llevat. Els pans plans acostumen a tenir poc gruix, des d'uns mil·límetres fins a pocs centímetres.

## Història

El pa pla, que ja era conegut a l'antic Egipte i Sumèria, és possiblement la forma més antiga de cuinat del pa. En part, perquè és la forma d'elaboració més simple. En l'antiguitat s'aixafava contra les parets dels forns i adquiria aquesta forma. Alguns pans plans com el matzà estan molt lligats a cultures ancestrals com la jueva.

## Pa pla al món

* Aish mehahra (Egipte)
* Bazlama (Turquia)
* Bhakri (Índia)
* Bhatura (Índia)
* Bing (Xina)
* Chapati (Índia)
* Congyoubing (Xina)
* Fladenbrot, Flammkuchen (Alemanya)
* Flatbrauð (Islàndia)
* Fladbrød (Dinamarca)
* Flatbrød (Noruega)
* Platbrood (Països Baixos)
* Tunnbröd, tunna bröd (Suècia)
* Focaccia (Itàlia)
* Fougasse (Occitània)
* Injera (Etiòpia)
* Khanom buang (Tailàndia)
* Knäckebröd (Suècia)
* Laobing (Xina)
* Lavash (Mediterrània oriental)
* Laxoox (Somalilàndia)
* Lefse (Noruega)
* Luchi (Est de l'Índia i Bangladesh)
* Malooga (Iemen)
* Matzà (Judaisme)
* Naan (Central i Sud-est asiàtic)
* Ngome (Mali)
* Pa barbari (Persa)
* Pa taftoon (Persa)
* Papadum (Índia, Sri Lanka)
* Paratha (Índia, Sri Lanka)
* Pide (Turquia)
* Pita (Mediterrània oriental i Orient Mig)
* Pizza (Itàlia)
* Puri (Índia)
* Roti (Àsia central i el subcontinent indi)
* Sanchuisanda (en alguns pobles xinesos).
* Sangak (Iran)
* Tandır ekmeği (Azerbaidjan, Turquia)
* Tortilla (Mèxic)
* Yufka (Turquia)

## Vegeu també

* Pa
* Llista de tipus de pa

## Bibliografia

* Gesammelte Aufsätze zur Brot- und Gebäckkunde und -geschichte 1940-1999, Max Währen, Deutsches Brotmuseum Ulm, ISBN 3000065644
* Kulturgeschichte des Essens und Trinkens, Gert von Paczensky, Anna Dünnebier, Orbis, München 1999, ISBN 3-572-10047-X
# Paolovita

La paolovita és un mineral de la classe dels elements natius. Anomenat així per la composició, el pal·ladi; i "OLOVO", estany (en rus).

## Classificació

La paolovita es troba classificada en el grup 1.AG.20 segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a Elements; A per a Metalls i aliatges intermetàl·lics i G per a Aliatges metàl·lics PGE; el nombre 20 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.2.6.1 (1 per a Elements natius i aliatges i 2 per a Metalls del grup del platí i aliatges; 6 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La paolovita és un mineral de fórmula química Pd₂Sn. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a l'Àsia, l'Àfrica, Europa i Amèrica del Nord.

## Notes

* ↑ Sn pot ser reemplaçat per Sb.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Paolovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Paolovite; (en anglès) Web Mineral

## Bibliografia

* American Mineralogist (1974): 59: 1331.
* Geologiya Rudnykh Mestorozhdeniy: 16: 98-103 (in Russian).
* Canadian Mineralogist (1990): 28: 489.
* Sluzhenikin, S.F. & Mokhov, A.V. (2015): Gold and silver in PGE–Cu–Ni and PGE ores of the Noril'sk deposits, Russia. Mineralium Deposita 50, 465-492.
# Pedal alentidor

En màquines accionades hidroestàticament, l’anomenat “inch pedal” o “inching pedal” (en anglès), és un pedal alentidor que permet que l’operador de la màquina tingui un control afinat del desplaçament a realitzar. S’acciona amb el peu esquerre i ralentitza la marxa del vehicle de forma proporcional a la seva posició: quan es pitja a fons el vehicle s’atura i si no es pitja no fa cap efecte. Entre els dos casos anteriors la resposta és proporcional a la posició.
El pedal ralentitzador permet ajustar la posició de la màquina en increments molt petits, permetent que la persona operadora situï el vehicle en la posició desitjada.

## Funcionament

En els vehicles propulsats amb transmissió hidroèstàtica, el pedal alentidor fa minvar la pressió del circuit des de la pressió de treball fins a zero. L'efecte sobre el moviment del vehicle s’assembla al d’un embragatge mecànic i el seu pedal d’accionament.

### Seguretat

Amb el pedal pitjat del tot, el vehicle està desconnectat en situació de “roda lliure” i sense cap fre directe (relacionat amb la transmissió). Són perillosos els desplaçaments en rampes pronunciades sense comptar amb un fre addicional. En algunes aplicacions, un cop acabat el recorregut del pedal ralentitzador, el mateix pedal actua sobre els frens.

## Referències

* ↑ United States. Department of the Army. Operator's, Organizational, Direct Support, and General Support Maintenance Manual Including Repair Parts Information and Supplemental Operating, Maintenance, and Repair Parts Instructions for Forklift Truck, GED, SRT, 4,000 Lb. Cap, 144 Inch Lift Height, Model ACC 45 PS, MHE 239, NSN 3930-01-074-4937. Headquarters, Department of the Army, 1990, p. 2-PA54.
* ↑ Geiger, F.W.. Equipment Operator 3 & 2. The Center, 1984, p. 8-PA7.
* ↑ «Forklift Pedals Explained - What are the 3 pedals on a forklift for?», 14-05-2021.
* ↑ Equipment Operator 3 & 2. Department of Defense, Navy, Department], Naval Education and Training Command, 1980, p. 152.
* ↑ Fluid Power Maintenance Basics and Troubleshooting. Taylor & Francis, 1997, p. 293. ISBN 978-0-8247-9833-8.

## Vegeu també

* Premsa hidràulica
# Pedro Parada García

Pedro Parada García (Albacete, 4 de febrer de 1965) és un exfutbolista castellanomanxec, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Sorgeix de les categories inferiors de l'Albacete Balompié. Amb els manxecs hi milita des de la 82/83 fins a la temporada 91/92. Un any abans, va ser una de les peces fonamentals de l'històric ascens de l'Albacete a primera divisió, jugant 37 partits i marcant un gol. A la màxima categoria, però, tan sols hi disputa 12 partits, més de la meitat de suplent.
A partir de 1992 és titular en diversos equips de Segona Divisió, com el CP Mérida (92/93), el CD Toledo (93/95) i el CD Logroñés (95/96), amb qui aconsegueix un nou ascens a primera divisió, tot i que no continua a l'equip de La Rioja.
Posteriorment hi va recalar en equips de divisions més modestes, com el Reial Múrcia, el Mar Menor i el Tomelloso. Després de la seua retirada ha seguit vinculat al món del futbol, tot exercint de segon entrenador a l'Albacete Balompié.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Pazo de Tor

El Pazo de Tor és un pazo gallec situat a la parròquia de Tor, al municipi de Monforte de Lemos, província de Lugo.

## Característiques

Està situat en un turó a la vall de Lemos. L'edific actual es va construir durant l'últim terç del segle xviii, tot i que conserva vestigis anteriors, ja que té el seu origen en el llinatge dels Garza, al segle xiv. Més tard va ser reformat després de l'incendi que van causar les tropes napoleòniques durant la Guerra de la Independència Espanyola. Va pertànyer als descendents directes del llinatge fins a María de la Paz Taboada de Andrés y Zúñiga, que el va donar a la Diputació de Lugo. Després de realitzar obres de condicionament, es va obrir com a museu el 13 de juliol de 2006.
És d'estil barroc amb característiques neoclàssiques, com la seva sobrietat i simetria, amb elements decoratius concentrats en les façanes. A l'edifici es diferencien la planta baixa, que alberga les dependències del servei (cotxeres, bodegues, habitacions del servei...), i el primer pis, amb la residència dels amos del pazo.
Es va relacionar amb els llinatges dels Garza, Quiroga, Losada, Sarmiento, Taboada i altres. Conserva pedres d'armes dels Sarmiento, Quiroga de la Puebla, Valladares i altres.
Alberga una completa biblioteca, en la qual es va trobar l'any 2011 una guia de carrers de Lugo de mitjan segle xviii.

## Enllaços externs

* Pàgina web
# Pazos de Borbén

Pazos de Borbén és un municipi de la Província de Pontevedra a Galícia. Pertany a la Comarca de Vigo. Limita amb els municipis de Redondela, Fornelos de Montes, Soutomaior, Mondariz, Ponteareas i Mos.

## Parròquies

* Amoedo (San Sadurniño)
* Borbén (Santiago)
* Cepeda (San Pedro)
* A Ermida (Nosa Señora da Anunciación)
* Moscoso (San Paio)
* Nespereira (San Martiño)
* Pazos (Santa María)
* Xunqueiras (San Salvador)
# Plaça de Sant Pere (Berga)

La plaça de Sant Pere és una plaça al centre de Berga protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Primera plaça de la població on hi té lloc la Patum. L'àmbit és dominat per la mola de l'església parroquial que, en un lloc elevat, queda vinculada per unes escales i una llarga barana de pedra a l'espai central presidit per l'ajuntament. L'estructura de la plaça pròpiament dita és complicada degut al relleu, força accidentat i el tipus de tancat de les cases.

## Història

Tenim documentada la construcció de l'església parroquial de St. Pere el 1677. El 1883 es reconstrueixen les escales de l'església. El 1919 trobem un nou arranjament de les escales i una nova disposició. Entre 1919 i 1931 es construeix l'edifici del nou ajuntament i es pavimenta la plaça. El 1975 es restitueix el fanal de la barana.
És el nucli central de l'antiga població murallada, el centre històric, nexe de comunicacions i síntesi urbana de la ciutat vella. Durant un temps s'hi feu el mercat ordinari mentre que a el major es feia al vall. L'any 2020 després que l'Ajuntament de Berga decidís limitar la circulació de vehicles motoritzats pel nucli antic de Berga, la Plaça Sant Pere ha passat a ser una zona de pas de vianants, a la vegada que se situen les terrasses dels bars que hi trobem en ella.

## Esdeveniments importants

Dos esdeveniments importants que tenen lloc a la Plaça de Sant Pere són La Patum i la Diada castellera dels Quatre Fuets.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça de Sant Pere». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].