OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sofia dels Països Baixos

Sofia dels Països Baixos (La Haia, 8 d'abril de 1824 - Weimar, 23 de març de 1897) nasqué princesa dels Països Baixos amb el tractament d'altesa reial, contragué matrimoni amb el gran duc Carles Alexandre I de Saxònia-Weimar-Eisenach, esdevenint gran duquessa de Saxònia-Weimar-Eisenach.
Era filla del rei Guillem II dels Països Baixos i de la gran duquessa Anna de Rússia. Per via paterna, Sofia era neta del rei Guillem I dels Països Baixos i de la princesa Guillemina de Prússia; i per via materna ho era del tsar Pau I de Rússia i de la princesa Sofia de Württemberg.
El dia 8 d'octubre de l'any 1842 contragué matrimoni a la Haia amb el gran duc Carles Alexandre I de Saxònia-Weimar-Eisenach. Carles Alexandre era fill del gran duc Carles Frederic I de Saxònia-Weimar-Eisenach i de la gran duquessa Maria de Rússia. La parella s'establí a Weimar i tingué quatre fills:
* SA el príncep Carles August de Saxònia-Weimar-Eisenach, nat el 1844 a Weimar i mort el 1894 a Cap Martin (França). Es casà amb la princesa Paulina de Saxònia-Weimar-Eisenach.
* SA la princesa Maria Anna de Saxònia-Weimar-Eisenach, nada el 1849 a Weimar i morta el 1922 a Trebschen. Es casà l'any 1876 a Weimar amb el príncep Enric VII de Reuss.
* SA la princesa Maria Anna Sofia de Saxònia-Weimar-Eisenach, nada el 1851 a Weimar i mort el 1859 a la mateixa capital del gran ducat.
* SA la princesa Elisabet de Saxònia-Weimar-Eisenach, nada el 1854 a Weimar i morta a Wiligrad el 1908. Es casà el 1886 a Weimar amb el duc Joan Albert de Mecklenburg-Schwerin.
Carles Alexandre i Sofia eren cosins germans, ja que les mares respectives eren germanes en ser filles del tsar Pau I de Rússia.
Sofia morí el dia 23 de març de l'any 1897 a la ciutat de Weimar.

## Referències

* ↑ de Muij-Fleurke, Hélène J. «Anna Paulowna (1795-1865)» (en neerlandès). Huygens Instituut, 13-01-2014. [Consulta: 26 febrer 2023].
# Kazatxok

Kazatxok - Казачок (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 486 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Mabel Rivera Torres

María Isabel Rivera Torres, més coneguda com a Mabel Rivera (Ferrol, 20 de juny de 1952), és una actriu gallega.
A Galícia es va donar a conèixer com a protagonista de la comèdia de major èxit de la TVG, Pratos combinados, on interpretava el personatge de Balbina. A nivell estatal, l'èxit va arribar en ser una de les actrius de la pel·lícula Mar adentro, dirigida per Alejandro Amenábar i gràcies a la qual va guanyar el Premi Goya a la millor actriu secundària l'any 2004.
Ha treballat en publicitat, com a presentadora, ajundant de direcció i actriu de doblatge. És llicenciada en filologia anglesa i graduada en art dramàtic per la Universitat de Santiago de Compostel·la i parla castellà, gallec, anglès i francès.

## Referències

* ↑ Mabel Rivera
# Stefànivka

Stefànivka (en (ucraïnès): Стефанівка, en rus: Стефановка) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 384 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Resolució 527 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 527 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada per unanimitat el 15 de desembre de 1982 després d'haver escoltat representacions de Moshoeshoe II de Lesotho, el Consell va condemnar, al costat d'una resolució de l'Assemblea General de les Nacions Unides, un atac de Sud-àfrica a Lesotho, provocant danys i la mort de 40 persones.
La resolució exigia una compensació a Lesotho per l'atac, que també va recomanar que els que fugissin de l'apartheid tinguessin el santuari al país. També va demanar als Estats membres que proporcionessin ajuda econòmica a Lesotho. Sud-àfrica es va negar a pagar una compensació.
El Consell va reiterar l'ús de mitjans pacífics per resoldre els problemes internacionals, demanant al secretari general de les Nacions Unides que iniciés consultes amb el Govern de Lesotho sobre qüestions humanitàries, i informar periòdicament al Consell sobre l'aplicació de la resolució.

## Referències

* ↑ Reuters «UN condemns Lesotho attack». The Montreal Gazette, 15-12-1982.
* ↑ "Council Condemns Lesotho Raid". Associated Press. 16 December 1982.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 501 a la 600 (1982 - 1987)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Baciro Candé

Baciro Candé (nascut el 6 d'abril de 1967 a Catió) és un jugador i entrenador de futbol professional de Guinea Bissau.

## Carrera esportiva

Candé va jugar a futbol professional a la Segona Lliga de Portugal com a defensa amb l'Estrela da Amadora i l'Amora.
Després de retirar-se com a jugador, Candé es va fer entrenador de futbol. Va començar a dirigir a Guinea-Bissau amb Desportivo de Farim, UDIB, Bula Futebol Clube, Estrela Negra de Bissau i Ajuda Sport Clube, i va guanyar la Taça Nacional da Guiné Bissau 1988–89 amb el Desportivo de Farim. A continuació, va passar diversos anys dirigint l'Sporting Clube de Bissau, guanyant nou títols de lliga amb el club.
Des del 2003 fins al 2010 va entrenar la selecció de futbol de Guinea Bissau. Va tornar com a entrenador en cap de la selecció nacional el març de 2016.

## Referències

* 1 2 «Figura da Semana: BACIRO CANDÉ, DE 'VILÃO' A HERÓI DE FUTEBOL GUINEENSE» (en portuguès). O Democrata, 11-06-2016 [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ «Candé (Baciro Candé)» (en portuguès). Fora de Jogo. [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ «Baciro Candé: "La Guinée-Bissau veut atteindre les quarts de finale de la CAN"» (en french). SeneNews, 18-10-2016. [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ International Matches 2001 - Africa - RSSSF Arxivat October 17, 2012, a Wayback Machine.
* ↑ FIFA.com. «FIFA World Cup™ Archive - FIFA.com» (en anglès britànic). FIFA.com. Arxivat de l'original el 2015-01-21. [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ «World Cup 2010 Qualifying - Match Details». www.rsssf.com. [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ , 30-03-2016 [Consulta: 4 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a Soccerpunter.com
* Baciro Candé a FootballDatabase.eu
* Baciro Candé a worldfootball.net
# Lúčka (Košice)

* Per a altres significats, vegeu «Lúčka».
Lúčka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1406.
# Fundació Manuel de Pedrolo

La Fundació Manuel de Pedrolo és una fundació privada que té com a objectiu recuperar la memòria de la figura i l'obra de l'escriptor català Manuel de Pedrolo. A més a més, presten una gran atenció a la difusió, defensa i normalització de la llengua i cultura catalanes, sent així una fundació catalanista. Amb aquest propòsit, duen a terme i participen cicles de lectures, premis literaris, cursos i actes polítics.
La seva seu es troba a Tàrrega. La Fundació Pedrolo es va inaugurar coincidint amb els 15 anys de la mort de l'escriptor, i es va constituir l'octubre de 2005 i es va donar d'alta al Registre de Fundacions de la Generalitat de Catalunya l'abril del 2006.
El 26 d'octubre de 2014 la Fundació va inaugurar l'Espai Pedrolo al Castell de Concabella, a La Segarra, per a custodiar i conservar l'arxiu del fons documental i divulgar la dimensió personal de Pedrolo. L'Arxiu del Fons Documental de la Fundació Manuel de Pedrolo es va inaugurar al mateix lloc el 14 de febrer de 2015. L'Espai Pedrolo acull l'exposició permanent «Pedrolo, més enllà dels límits», que presenta tant la vessant biogràfica com literària de l'escriptor.

## Referències

* ↑ «S'inaugura la Fundació Manuel de Pedrolo coincidint amb el 15è aniversari de la seva mort». 324, 26-06-2005 [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ ondho.com. «Fundació Pedrolo - Presentació - Presentació de la Fundació Pedrolo». [Consulta: 3 abril 2018].
* ↑ «Fundació Manuel de Pedrolo». Coordinadora Catalana de Fundacions. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Fundació Pedrolo - Espai Pedrolo». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 5 d’abril 2018. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «La Fundació Manuel de Pedrolo fixa al Castell de Concabella l'Arxiu del seu Fons Documental». Institució de les Lletres Catalanes. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «El primer espai permanent sobre la vida i obra de Manuel de Pedrolo». Vilaweb, 26-10-2014 [Consulta: 6 abril 2018].

## Enllaços externs

* Fundació Manuel de Pedrolo - Lloc web oficial
# Sonall

Un sonall (del llatí sonacŭlum, de sonar) o zing-zing és una joguina sonora de percussió, també anomenada zing-zing. Així mateix, segons la classificació d'instruments musicals de Hornbostel-Sachs, és un instrument de percussió o idiòfon d'entrexoc per sacseig. Consisteix en unes petites peces que es troben en una cavitat (que pot ser oberta o tancada), i que xoquen entre si o contra les parets en ser sacsejades. Quan la cavitat és tancada, el so es produeix mitjançant petites peces o llavors contingudes dins de l'instrument. Per altra banda, quan el sonall és de cavitat oberta, les peces solen ser globulars, de metall o bé de llavors, i van subjectades amb una cinta, corda, tira de cuir, filferro o similar.
Els sonalls han estat utilitzats pels nens durant milers d'anys. Els primers que es coneixen daten de l'època egípcia, abans del començament de l'Imperi Nou. Nogensmenys, segons el filòsof grec Aristòtil, el sonall va ser un invent d'Arquites de Tàrent.
Alguns sonalls, trobats en diverses excavacions arqueològiques, estan fabricats amb argila i presenten curioses formes d'animals: porcs, aus, ossos, etc. Molts d'ells van ser policromats, però la pintura s'ha anat perdent amb el pas dels anys.
Una altra utilització del sonall és com a instrument religiós. Antigament, s'agitaven en moments de celebració per tal d'espantar mals esperits en determinades ocasions especials: naixements, casaments, morts, etc.

## Vegeu també

* Maraques
* Sistre
* Menat

## Referències

* ↑ DIEC2. «Zing-zing». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 11 febrer 2014].
* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana de la Música. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2002. ISBN 84-412-0232-X.
* ↑ Aristòtil, Política V, 6, 1340b
# José Moragón

José Sánchez Moragón (nascut el 6 d'octubre de 1987 a Manacor, Illes Balears) és un exfutbolista balear que va jugar de porter.

## Enllaços externs

* José Moragón a BDFutbol
* Fitxa de José Moragón a Futbolme (castellà)
* José Moragón a La Preferente (castellà)
* José Moragón, Fitxa a Soccerway
# Lúčina

Lúčina és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1787.
# Stoddard (Nou Hampshire)

Stoddard és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 928 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stoddard tenia 928 habitants, 400 habitatges, i 268 famílies. La densitat de població era de 7 habitants per km².
Dels 400 habitatges en un 22,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 30,6% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.639$ i la renda mediana per família de 48.125$. Els homes tenien una renda mediana de 31.343$ mentre que les dones 25.227$. La renda per capita de la població era de 19.617$. Entorn del 5,3% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stoddard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stoddard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Resolució 529 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 529 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada el 18 de gener de 1983 després de recordar les resolucions 425 (1978), 426 (1978), 508 (1982), 509 (1982) i 519 (1982), així com l'estudi del Secretari General sobre la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (FPNUL), el Consell va decidir prorrogar el mandat de la UNIFIL fins al 19 de juliol de 1983.
El Consell va demanar al Secretari General que informés sobre els progressos realitzats respecte a l'aplicació de la resolució.
La resolució 529 va ser aprovada per 13 vots a cap, amb dues abstencions de la República Popular de Polònia i de la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 501 a la 600 (1982 - 1987)
* Guerra Civil libanesa

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Back Issue!

Back Issue! és una revista nord-americana publicada per TwoMorrows Publishing, amb seu a Raleigh, Carolina del Nord. Fundada el 2003 i publicat vuit vegades l'any, inclou articles i art sobre còmics des dels anys setanta fins a l'actualitat.
Editada per l'antic escriptor i editor de còmics Michael Eury, la revista va ser concebuda com a reemplaçament de Comic Book Artist, que l'editor i propietari Jon B. Cooke havia portat de TwoMorrows a una altra editorial el 2002.
Els guionistes de la sèrie inclouen Mark Arnold, Michael Aushenker, Glenn Greenberg, George Khoury, Andy Mangels i Richard A. Scott.
Back Issue! va guanyar el premi Eisner 2019 a la millor publicació/periodisme relacionat amb còmics compartit amb PanelxPanel.

## Referències

* 1 2 «TwoMorrows Publishing: About Us». TwoMorrows.com. [Consulta: 30 gener 2014].
* 1 2 Arndt, Richard J. Horror Comics in Black and White: A History and Catalog, 1964-2004. McFarland & Company, 30 gener 2013, p. 281. ISBN 978-0786470259.
* ↑ «2019 Will Eisner Comic Industry Awards Winners». San Diego Comic-Con International. Arxivat de l'original el 2019-10-05.
# Lúčka (Svidník)

* Per a altres significats, vegeu «Lúčka».
Lúčka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1401.
# Frances Hardinge

Frances Hardinge (Kent, 6 de febrer de 1973) és una escriptora infantil britànica. La seva novel·la debut, Fly by Night, va guanyar el Branford Boase Award del 2006 i va formar part de la llista de millors llibres de la School Library Journal, mentre que la seva novel·la del 2015 The Lie Tree va guanyar el Costa Book Award, i es va convertir en el primer llibre infantil de fer-ho des de El llargavistes d'ambre de Philip Pullman el 2001. Ha rebut molts altres premis tant per les seves novel·les com pels seus relats.
En català, la novel·la infantil La cançó del cucut (traducció de Xavier Pàmies) va rebre el Premi Llibreter 2019 de literatura infantil i juvenil d'altres literatures i la novel·la La veu de les ombres va rebre el Premi Alba 2020 a la millor novel·la fantàstica per a joves traduïda al català.

## Referències

* ↑ «WebCite query result». Arxivat de l'original el 2008-05-26. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «Frances Hardinge’s The Lie Tree wins Costa book of the year 2015» (en anglès), 26-01-2016. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «Víctor Nubla i Elisensa Solsona Premis Ictineu 2020 de novel·la i conte de gèneres fantàstics en català | SCCFF», 25-11-2020. [Consulta: 14 gener 2021].
# Sistema astronòmic pitagòric

Un sistema astronòmic que posava la Terra, la Lluna i el Sol al voltant d'un hipotètic Foc central es va desenvolupar al voltant del segle V a. C. i que es va atribuir al filòsof pitagòric Filolau. Aquest sistema està condiderat com "el primer sistema coherent en el qual els cossos celestes es mouen en cercles", anticipant a Copèrnic el qual va treure "la terra del centre del cosmos i la va fer un planeta".

## Referències

* ↑ «The Pythagoreans». University of California Riverside. Arxivat de l'original el 2018-07-06. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ Source: Dante and the Early Astronomers by M. A. Orr, 1913.
# Kharaelakhita

La kharaelakhita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de l'altiplà de Kharaelakh, molt a prop d'on va ser descoberta.

## Característiques

La kharaelakhita és un sulfur de fórmula química (Cu,Pt,Pb,Fe,Ni)$_9$S₈. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Forma cristalls allargats, de fins a 120 micròmetres, i prims rims sobre braggita i cooperita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kharaelakhita pertany a «02.B - Sulfurs metàl·lics, M:S > 1:1 (principalment 2:1), amb Ni» juntament amb els següents minerals: horomanita, samaniïta, heazlewoodita, oregonita, vozhminita, arsenohauchecornita, bismutohauchecornita, hauchecornita, tel·lurohauchecornita, tučekita, argentopentlandita, cobaltopentlandita, geffroyita, godlevskita, manganoshadlunita, pentlandita, shadlunita i sugakiïta.

## Formació i jaciments

És un mineral d'origen hidrotermal. Va ser descoberta l'any 1985 a la mina Komsomol'skii, a Norilsk, a la Península de Taimir (Taimíria, Rússia). També se n'ha trobat al dipòsit de coure i níquel d'Oktyabrskoe, molt a prop de la seva localitat tipus. Sol trobar-se associada a altres minerals com: braggita, cooperita, calcopirita, bornita o mil·lerita.

## Referències

* ↑ «Kharaelakhite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 febrer 2016].
* 1 2 «Kharaelakhite» (en anglès). Handbook of mineralogy. [Consulta: 16 febrer 2016].
# Luo Ruiqing

Luo Ruiqing (xinès simplificat: 罗瑞卿), al qual Mao Zedong denominava Luo l'Alt, fou un militar i polític xinès nascut a Nanchong (Sichuan) el 31 de maig de 1906 i el mort a Heidelberg (llavors Alemanya Occidental), el 3 d'agost de 1978. Va ser una figura cabdal a la Llarga Marxa, en la Guerra civil de la Xina, la Guerra de Corea.i en el conflicte armat entre la Xina i l'Índia

## Biografia

La família de Luo Ruiqing tenia propietats rurals. S'incorporà al Partit Comunista de la Xina l'any 1926 Després de l'Aixecament de Nanchang (1927) que enfrontà comunistes amb el Kuomintang se'n va a la URSS on va rebre formació sobre els serveis secrets de la policia. I més tard viatjà a França.
A la Conferència de Lushan (1959) és dels qui donen suport a la política del Gran Salt Endavant que pretenia canviar l'economia xinesa, passant de dependre de l'agricultura a una economia basada en la indústria i criticà Peng Dehuai que no era partidari a aquesta política.
Mao tenia gran afecte i confiança per Luo cosa que irritava Lin Biao. Moltes vegades les ordres que Mao volia transmetre als militars es feien mitjançant Luo (fins i tot les que anaven adreçades a Lin i això era degut al fet que la salut i les fòbies del ministre de Defensa el mantenien, amb freqüència, inaccessible. Quan l'esposa de Mao el trucà per comunicar-li que Mao el necessitava per intensificar el control total del seu poder, Lin va considerar que havia arribat la seva oportunitat per marginar Luo l'Alt. Mao es va veure obligat a fer caure en desgràcia el seu fidel col·laborador. Així, als inicis de 1966, en l'evolució Cultural és detingut i acusat d'implicació en un cop d'estat. Humiliat i maltractat intentà suïcidar-se saltant des d'una considerable alçada (un tercer pis) però, malgrat tot, va sobreviure amb greus lesions a les cames. Va morir a Alemanya on va anar per fer-se un tractemanet mèdic. Després de la mort de Lin Biao ha estat rehabilitat.

## Bibliografia

* Turbulent Decade: A History of the Cultural Revolution de Yan Jiaqi ,Gao Gao .University of Hawai'i Press.pàgs. 34-35, 55, 121. Capítol 12 (pags. 184-190),197,199,202,214- 216, 242, 287, 295, 369 i 455(en llengua anglesa).
* The Private Life of Chairman Mao. Del Dr.Li Zhisui.Random House. Nova York. Pàgs. 49, 60-61,71,87,89,91,97,130,132-134, 153,157-159, 161, 163, 171,173, 291-292, 300 i 338. ISBN 0-679-76443-7.(en llengua anglesa)
* Mao's Last Revolution de Roderick MacFarquhar,Michael Schoenhals. (Existeix edició en castellà de la Editorial Crítica de Barcelona).
* Mao: La historia desconocida de Jon Halliday i Jung Chang. (en llengua castellana).

## Enllaços externs

* http://www.china.org.cn/china/military/2007-07/29/content_1218944.htm
* http://chineseposters.net/themes/luoruiqing.php Arxivat 2015-01-23 a Wayback Machine.
# Stockton (Minnesota)

Stockton és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 682 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stockton tenia 682 habitants, 236 habitatges, i 184 famílies. La densitat de població era de 161,5 habitants per km².
Dels 236 habitatges en un 44,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,4% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 22% no eren unitats familiars. En el 17,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,1% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 17,7% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.250 $ i la renda mediana per família de 47.159 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 22.778 $. La renda per capita de la població era de 17.038 $. Entorn de l'1,7% de les famílies i el 4,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stockton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stockton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].