OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Rocabruna i Valdivieso

Josep Rocabruna i Valdivieso (Barcelona, 1879 – Mèxic, 1957) va ser un violinista i professor de música català, gran animador de la música mexicana de la primera meitat del segle xx.

## Biografia

Després de rebre les primeres nocions de música a l'escolania de la Mercè de Barcelona, estudià al conservatori del Liceu amb Domènec Sànchez i Deyà. Ensenyà violí al Conservatori del Liceu (1895) i formà part de l'orquestra del Liceu com a concertino de violí i, l'any 1897, del Quartet Crickboom, amb Pau Casals al violoncel, Mathieu Crickboom i Josep Rocabruna al violí i Rafael Gàlvez a la viola. Poc després, el 1901, va anar de gira a Amèrica amb el conjunt musical Octeto Español, i Rocabruna actuà i triomfà com a concertino al Metropolitan Opera House de Nova York. A l'any següent l'octet es trasllada a Mèxic, on va fer diverses actuacions, però tres dels músics decidiren plegar-ne per establir-se al país: en Rocabruna, el pianista Joan Roure i el violoncel·lista Guillem Ferrer. Posteriorment, amb el també català Lluís G. Jordà, fundà el Quintet Jordà-Rocabruna, que integraven els músics Josep Rocabruna (violí 1r), Guillermo Gómez (violí 2n), Guillem Ferrer (violoncel), Lluís Jordà (piano) i Lluís Mas (harmònium).
En Rocabruna començà una important carrera de promoció de la música a Mèxic quan Justo Sierra, ministre d'educació, li oferí el 1903 la càtedra de violí del Conservatorio Nacional de Mèxic, un càrrec que Rocabruna conservà de per vida. Compaginà aquesta tasca amb la fundació (1915) i l'animació de la "Sociedad de Música de Cámara", la pertinença a la "Unión Filarmónica", la direcció de l'Orquesta Sinfónica del Sindicato de Filarmónicos (1926-28), de l'Orquesta Sinfónica de la Universidad Nacional Autónoma de México (1929-...) i de l'Orquesta Alemana... Fou fundador i director, durant molts anys, de l'Orquesta Sinfónica Mexicana, i també fou director de l'Escuela Nacional de Música (1939-1942). Integrat a la vida i activitats dels catalans residents en aquest país, contribuí als Jocs Florals de la Llengua Catalana i, amb els ja esmentats Lluís G. Jordà i Guillem Ferrer, formà part del nucli fundacional de l'Orfeó Català de Mèxic. Entre els seus deixebles tingué els futurs músics Daniel Ayala, Federico Baena, Benjamín Cuervo, Luis Meneses, Armando Montiel, Salvador Pérez Márquez, Silvestre Revueltas, Arturo Romero, Luis Sandi, Ezequiel Sierra i Lauro Urangas.
Té un carrer dedicat a Coyoacán (Ciutat de Mèxic).

## Enregistraments

* Cilindres Edison:
** Gravació del 1905 del Quinteto Jordá-Rocabruna, intrepretant El amor es la vida, de Julio Ituarte Arxivat 2011-07-27 a Wayback Machine.
** Gravació del 1913 del Quinteto Jordá-Rocabruna, Monte Cristo (ref. 1768)
** Gravació de Josep Rocabruna al violí, Romance & Tarantella (ref. 4M-460)

## Referències

* ↑ «Edison Cylinder and Disc Record Collection». Arxivat de l'original el 2009-08-16. [Consulta: 26 juny 2009].

## Enllaços externs

* Breu resum biogràfic (castellà)
# Coll de les Basses de Fabert

El Coll de les Basses de Fabert, o, simplement, Coll de les Basses, és un coll de muntanya dels Pirineus situat a 1.620,7 m alt que uneix les comarques del Ripollès i el Vallespir, entre els termes municipal de Molló i comunal de Prats de Molló i la Presta.
És a la zona sud-oest del terme, al sud-oest de la vila de Prats de Molló. És al costat sud-est del Puig Sec i al nord-oest del Puig de les Basses de Fabert.
El Coll de les Basses de Rabert és un destí freqüent de les rutes de senderisme del Massís del Canigó.

## Referències

* ↑ El Coll de les Basses de Fabert en els ortofotomapes de l'IGN
# Jonathan Williams

Jonathan Williams (26 d'octubre de 1942, el Caire, Egipte − 31 d'agost de 2014) fou un pilot de curses automobilístiques del Regne Unit que disputà una cursa de la Fórmula 1.

## Carrera automobilística

Jonathan Williams debutà a l'onzena i última cursa de la temporada 1967 de Fórmula 1 (la divuitena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 22 d'octubre del 1967 el GP de Mèxic al circuit de Ciutat de Mèxic (Autòdrom Hermanos Rodríguez). Va participar en una única cursa puntuable pel campionat de la F1,, aconseguint finalitzar en vuitena posició de la cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

### Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Posició | Punts |
| 1967 | Scuderia Ferrari SpA SEFAC | Ferrari | Ferrari | SUD | MON | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE | CAN | ITA | USA | MEX 8 | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ «Jonathan Williams, former F1 driver, obit (1942-2014)» (en anglès). Fox Sports, 01-09-2014. [Consulta: 1r setembre 2014].
# Evasi de Còria

Evasi de Còria o de Tui és un sant llegendari, que hom diu que va ser bisbe de Còria i de Tui, i martiritzat a la població de Casar de Cáceres. La seva figura s'origina pel desdoblament del personatge real Evasi d'Asti, bisbe d'aquesta ciutat italiana.
El seu relat hagiogràfic diu que era deixeble de Pere de Rates, també llegendari primer bisbe de Braga, i com fer el seu predecessor, Epitaci, va ocupar també la diòcesi de Tui, on va predicar el cristianisme.
Va voler estendre l'evangelització cap al sud i va anar a predicar a Ciudad Rodrigo i Còria, ciutat de la qual seria el primer bisbe. Mentre era al poble de Casar de Cáceres, proper a Càceres, fou capturat i, en no voler abjurar del cristianisme, fou executat el dia 1 de desembre, en temps de Domicià.
El relat és una invenció de Jerónimo Román de la Higuera, autor de diverses falsificacions històriques (en la línia dels falsos cronicons) on crea una gran quantitat de sants falsos. Com era habitual, partia d'un personatge real, en aquest cas el bisbe Evasi, martiritzat a una localitat anomenada Casal di San Vaso, situada entre Pavia i Torí, i que com diu Ferdinando Ughelli, fou el primer bisbe d'Asti, que està commemorat en el mateix dia, l'1 de desembre. La història fou transmesa per altres autors com Prudencio de Sandoval; de fet, molts autors castellans de l'època, als segles xvi i xvii, afirmaven que el sant hispà era el veritable i no pas l'italià. Per aquesta raó, Enrique Flórez, que va demostrar la falsedat de les obres de Higuera, creu que no és necessari opinar sobre la possibilitat de l'existència de dos personatges anomenats Evasi.

## Referències

* ↑ «Història de la diòcesi». Diòcesi de Còria-Càceres. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2018. [Consulta: 26 juny 2015].
* 1 2 Flórez, 1816, p. 117-119.
* ↑ Gándara, 1677, p. 163-164.

## Bibliografia

* Flórez, Enrique. España sagrada: theatro geographico-histórico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XXII. Madrid: Oficina de la Viuda e Hijo de Marín, 1798.
* Gándara, Felipe de la. El cisne occidental canta las palmas, y triunfos écclesiasticos de Galicia (en castellà). Madrid: Por Julián de Paredes, 1677.
# Leptobrachium abbotti

Leptobrachium abbotti és una espècie d'amfibi que viu a Brunei, Indonèsia i Malàisia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Stuebing, R., Iskandar, D. & Mumpuni 2004. Leptobrachium abbotti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 d'abril del 2008.
# Les Lledons

Les Lledons és un indret del terme municipal de Salàs de Pallars, al Pallars Jussà.
Està situat al nord-est de Salàs de Pallars, a la plana que es forma damunt de Els monts, on hi ha l'ermita de Sant Roc de Salàs.
# Les Llaus (Abella de la Conca)

Les Llaus, és un indret del terme municipal d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà.
Està situat prop de l'extrem sud-occidental del terme municipal, a la dreta del riu d'Abella, al sud-oest del Tossal del Gassó i al sud-est del Tossal de la Doba. Està constituït per un conjunt de llaus a la capçalera del barranc de l'Esmolet, a ponent del Serrat del Corb. Pertany a la partida de les Vielles.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic de caràcter descriptiu: el lloc està solcat per tot un conjunt de llaus.

## Restes paleontològiques

Unes prospeccions arqueològiques efectuades a les Llaus, a la dreta del barranc dels Anglesos, van permetre de trobar-hi dents de Pararhabdodon isonensis o de Koutalisaurus kohlerorum, del cretaci superior; és a dir, els dinosaures dels quals es té constància que havien viscut a la Conca Dellà. El lloc està catalogat a Patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el nom de Jaciment del barranc dels Anglesos, o de les Llaus.

## Referències

* ↑ Carta arqueològica d'Abella de la Conca. Direcció General del Patrimoni Cultural. Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya.

## Enllaços externs

* Les Llaus en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lizard Point (Cornualla)

Lizard Point és l'extrem sud de la península de Lizard a la costa sud de Cornualla, a la Gran Bretanya. És a uns 800 m al sud del poblet de Lizard i a uns 18 km de Helston. La paraula prové del còrnic an Lysardh que significa «la cort alt». Fa part de la reserva natural, The Lizard, una de les més grans del sud-est anglès.
Lizard Point és el punt més meridional de la Gran Bretanya a 49° 57' 30" N. Hi ha un far que marca el principi de la travessia transoceànica per als vaixells que creuen l'Atlàntic.
El 29 de juliol de 1588 es va veure l'Armada Invencible per primera vegada a Gran Bretanya des de Lizard Point.

## Referències

* ↑ Landranger map. Land's End & Isles of Scilly : St. Ives & Lizard Point. Southampton: Ordnance Survey, 2009.
* ↑ «Lizard Point» (en anglès). The National Trust. [Consulta: 2 desembre 2020].
* ↑ Somerset Fry, Plantagenet. The kings & queens of England & Scotland (en anglès). 1st American ed. Nova York: Grove Weidenfeld, 1990, p. 108. ISBN 0-8021-1386-9.
# Liza ramsayi

Liza ramsayi és un peix teleosti de la família dels mugílids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 26,1 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Queensland (Austràlia).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Liomioma

Un liomioma, també conegut com a fibroma, és una neoplàsia benigna del múscul llis que molt poques vegades es converteix en càncer (0,1%). Poden ocórrer en qualsevol òrgan, però les formes més comunes es donen a l'úter (liomioma uterí), a la pell, l'intestí prim i l'esòfag. La policitèmia es pot produir a causa de l'augment de la producció d'eritropoetina com a part d'una síndrome paraneoplàstica.
La paraula prové de leio- + myo- + -oma, "tumor de múscul llis".

## Referències

* ↑ Lethaby, Anne; Vollenhoven, Beverley «Fibroids (uterine myomatosis, leiomyomas)». BMJ clinical evidence, 2015, 02-06-2015, pàg. 0814. ISSN: 1752-8526. PMC: 4451527. PMID: 26032466.
* ↑ Jiang, W.; Rice, T. W.; Goldblum, J. R. «Esophageal leiomyoma: experience from a single institution». Diseases of the Esophagus: Official Journal of the International Society for Diseases of the Esophagus, 26, 2, 2013, pàg. 167–174. DOI: 10.1111/j.1442-2050.2012.01345.x. ISSN: 1442-2050. PMID: 22458777.
# Lion-sur-Mer

Lion-sur-Mer és un municipi francès, situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia.
# Llac Dongting

El llac Dongting (en xinès: 洞庭湖, Dòngtíng Hú) és un llac situat a Hunan, Xina. Té una extensió d'uns 5.500 km², variable segons les estacions, i està situat al sud del riu Iang-Tsé, on s'han instal·lat nombroses centrals hidroelèctriques. És alimentat pels rius Iang-Tsé, Xiang, Yuan, Lishui i Zi.

## Referències

* ↑ «Llac Dongting». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Livange

Livange (en luxemburguès: Léiweng; en alemany: Livingen) és una vila de la comuna de Roeser del districte de Luxemburg al cantó d'Esch-sur-Alzette. Està a uns 9,1 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Livange». [Consulta: 22 setembre 2015].
# Llaç de control

El llaç de control és el conjunt de dispositius capaços de realitzar un sistema de control automàtic. Està format per un element sensor, un element de control (on es configura setpoint, velocitat de resposta, integració, derivació, etc., depenent del que es vulgui controlar) i un element de sortida que és el controlat.
Els llaços de control generalment estan normalitzats, per exemple 4 mA a 20 mA o 0 V a 10 V, entre d'altres.

## Sistema de llaç de control obert

En aquests sistemes la variable controlada no es retroalimenta. La conformitat entre el valor assolit per la variable controlada i el seu valor de referència depèn del calibratge, i consisteix a establir una relació entre la variable manipulada i la variable controlada. Aquests sistemes sol són estris en absència de pertorbacions. En aquests sistemes de control la sortida no té efecte sobre l'acció de control, és a dir no es compara la sortida amb l'entrada de referència. Per tant, per a cada entrada de referència correspon una condició d'operació fixa. Així, la precisió del sistema depèn del calibratge i de l'operador la funció del qual serà la del controlat.

## Sistema de llaç de control tancat

Es denomina sistema de control de llaç tancat quan davant presència de pertorbacions, tendeix a reduir la diferència entre la sortida del sistema i el valor desitjat o "set point". El principi de funcionament consisteix a mesurar la variable controlada mitjançant els captadors o sensors, convertir-la en senyal i retroalimentar-la per comparar-la amb el senyal d'entrada de referència. La diferència entre aquesta i el senyal retroalimentat constitueix el senyal d'error, el qual és emprat per la Unitat de Control per calcular la variació a realitzar en la variable manipulada i mitjançant els accionadotes o actuadotes restablir la variable controlada en el seu valor de referència.

## Referències

* ↑ Antoni Grau. Automàtica i sostenibilitat. Edicions UPC, 2005, p.76.
* ↑ Els automatismes Arxivat 2016-11-04 a Wayback Machine. a Tecnologia.3
* ↑ Sistemes de Control a xtec.cat

## Enllaços externs

* Sistemes automàtics i de control
* Sistemes automàtics i de control
# Llong

«Llong» té aquests significats:
* Biografies:
** Llong (cognom)
** Llong (sofista), sofista grec suposadament (segles IV / V)
** Cassi Llong, prefecte de camp el 69 aC
** Gai Duili Llong, tribú amb potestat consular el 399 aC
** Gai Semproni Llong, decemvir sacris faciundis el 174 aC.
** Gai Sulpici Llong, cònsol tres vegades i dictador el 312 aC
** Lucili Llong, senador romà, íntim amic de l'emperador Tiberi
** Luci Atili Llong, tribú amb poder consolar elegit el 444 aC
** Luci Manli Vulsó Llong, cònsol el 256 aC
** Marc Tul·li Llong, cònsol el 500 aC
** Maria Llorença Llong (Lleida?, 1463 - Nàpols, 1539), noble catalana, fundadora de l'orde de les Clarisses Caputxines.
** Publi Considi Llong, pretor i propretor a l'Àfrica
** Publi Semproni Llong, pretor el 184 aC
** Quint Sulpici Llong, tribú amb potestat consular el 390 aC
** Tiberi Semproni Llong, diversos personatges
** Veli Llong, gramàtic llatí
* Toponímia:
** Estany Llong, diversos indrets
** Tossal Llong, muntanya de Tremp
Viccionari
# Lluís III

Lluís III és el nom dels següents personatges:
* Lluís III de Provença o Lluís de Calàbria (1403 - 1434), rei titular de Nàpols (1417-1434)
* Lluís III de Baviera (1845 - 1921), rei de Baviera (1913 - 1918)
* Lluís III el Cec (880 - 928), Comte de Provença (887-928), rei d'Itàlia (900-905) i Emperador d'Occident (901-905).
* Lluís III Gonzaga o Lluís III de Màntua (1412 - 1478), 2n marquès de Màntua.
* Lluís III de França el Jove, rei de França (879-882).
* Lluís III de Hessen-Darmstadt (1806 - 1877). Gran duc de Hessen-Darmstadt (1848 - 1877).
* Lluís III d'Alemanya Lluís el Jove, Rei d'Alemanya (876 - 882).
* Lluís III d'Orleans (1549 - 1550), príncep de França i duc d'Orleans (1549-1550).
* Lluís III (el nen), (893 – 911) rei de d'Alemanya.
Viccionari
# Lluïsa Mountbatten

Lluïsa Mounbatten, reina de Suècia (Londres 1889 - Estocolm 1965). Nascuda princesa de Battenberg, a partir de l'any 1917 es convertí en lady anglesa i a partir de 1923 en princesa de Suècia.

## Naixement i Família

Nascuda el 13 de juliol de 1889 a Londres era filla de la princesa Victòria de Hessen-Darmstadt i del príncep Lluís de Battenberg. En conseqüència, era neta, per part de mare, del gran duc Lluís IV de Hessen-Darmstadt i de la princesa Alícia del Regne Unit mentre que per part de pare ho era del príncep Alexandre de Hessen-Darmstadt i de la comtessa polonesa creada princesa de Battenberg Júlia von Hauke. Entre els seus asecendents es trobava la reina Victòria I del Regne Unit que era la seva besàvia. A més a més era neboda de la tsarina Alexandra F'dorovna
La seva infantesa transcorregué íntegrament al Regne Unit i especialment a la Cort de la seva besàvia la reina. L'any 1917 el Regne Unit es trobava en plena guerra amb l'Imperi alemany i la família Battenberg renuncià als seus títols d'origen alemanya adquirint el britànic de marquès de Milford-Haven, i igualment Lluïsa perdé la dignitat de princesa i adquirí la de lady, tractament que li corresponia per ser filla d'un aristòcrata anglès.

## Casament

L'any 1923 es casà amb el príncep hereu i després rei Gustau VI Adolf de Suècia que era fill del rei Gustau V de Suècia i de la princesa Victòria de Baden. El príncep era net per branca paterna del rei Òscar II de Suècia i de la princesa Sofia de Nassau mentre que per part de mare ho era del gran duc Frederic I de Baden i de la princesa Lluïsa de Prússia.
L'any 1920, el llavors príncep hereu i després rei Gustau VI Adolf de Suècia restà viudu de la princesa Margarida del Regne Unit que era una cosina de la mare de lady Lluïsa. El príncep decidí casar-se de nou i aquesta vegada escollí a lady Lluïsa celebrant-se el matrimoni el 3 de novembre de 1923. Lady Lluïsa adquiria el tractament d'altesa reial i el títol de princesa de Suècia. Des de 1950 i fins a 1965 tingué el títol de reina de Suècia. La parella no tingué fills malgrat que si un avortament tot i que indocumentat.
# Lou Dalfin

Lou Dalfin és un grup occità i italià de música que nasqué l'any 1982 a les Valadas Occitanas, fundat per Sergio Berardo, amb l'objectiu de ressuscitar la música occitana tradicional.
L'any 2015, el periodista Paolo Ferrari publicà Vita e miracoli dei contrabbandieri di musica occitana, una biografia des dels inicis del grup fins a l'actualitat.

## Referències

* ↑ «Lou Dalfin. Vita e miracoli dei contrabbandieri di musica occitana. Con CD Audio» (en italià). [Consulta: 31 agost 2016].

## Enllaços externs

* Lou Dalfin - Lloc web oficial
* Concert a Torino
* Entrevista a Sergio Berardo
# Lloret de carpó blau

El lloret de carpó blau (Psittinus cyanurus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que ha estat considerat l'única espècie del gènere Psittinus Blyth, 1842. Habita selves, boscos i manglars de la Península Malaia, Borneo, Sumatra i illes properes.

## Taxonomia

Ha estat classificat en tres subespècies:
* P. c. cyanurus (Forster, JR, 1795). Des del sud de Myanmar i de Tailàndia fins Sumatra i Borneo
* P. c. pontius Oberholser, 1912. De les illes Mentawai.
* P. c. abbotti Richmond, 1902. De les illes Simeulue i Siumat.
L'última de les subespècies ha estat considerada recentment una espècie de ple dret per alguns autors: lloret d'Abbott (Psittinus abbotti).
# Lloret de raquetes de Luzon

El lloret de raquetes de Luzon (Prioniturus luconensis) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida de Luzon i Marinduque, a les illes Filipines.
# Luci Bel·liè

Luci Bel·liè (llatí: Lucius Bellienus) va ser un magistrat romà que formava part de la gens Bel·liena. La seva germana, Bel·liena, era la mare de Luci Sergi Catilina.
Sal·lusti l'esmenta en La guerra de Jugurta, segons el qual va ser pretor a l'Àfrica el 107 aC (motiu pel qual ha estat confós amb Gai Bel·liè). Posteriorment, Apià ens informa que l'any 81 aC, a instàncies de Sul·la, va matar Quint Lucreci Ofel·la, que volia ser cònsol contra els desitjos de Sul·la. Per aquest motiu, i a requeriment de Juli Cèsar, va ser condemnat a l'exili l'any 64 aC, segons Asconi Pedià.

## Referències

* ↑ «Bellienus 5». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Luana Persíncula

Luana Persíncula (Colonia del Sacramento, 18 d'octubre de 2001), també coneguda com a Luana, és una cantant uruguaiana.
Fill de Soraya Andino i Óscar Persíncula, va néixer a la ciutat de Colonia del Sacramento, Colonia, Uruguai. Des de petita va començar a notar-se el seu interès per la música i va començar a cantar als cors de la seva escola i en una església, acompanyada dels seus pares. Més endavant va participar en festivals de folklore a l'interior del país.
Va començar la seva carrera l'any 2018 amb la publicació de covers de les cançons «A ella» de Karol G, i «Oncemil», de Abel Pintos, sota la signatura de Jasa Music. El seu primer senzill inèdit va ser «Amarte no se olvida» (Estimar-te no s'oblida).
Compartio escenaris i col·laboracions amb el músic uruguaià Felipe Rubini, Lucas Sugo, entre d'altres.

## Premis

* 2021, Premi Graffiti, tema de l'any: «Mi primer amor».

## Televisió

* 2020, MasterChef Celebrity Uruguay

## Senzills

* 2018, A ella
* 2018, Oncemil
* 2018, Amarte no se olvida
* 2018, Lo siento
* 2019, Mi primer amor
* 2019, Ocean
* 2019, Regreses tú
* 2019, Soltarte
* 2020, La pregunta
* 2020, A chillar a otra parte
* 2020, Inocente
* 2020, No te enamores de mí
* 2021, Mi primer amor. Montevideo Music Sessions
* 2021, No me remplaces
* 2021, Amigue. Remix
* 2022, Andate
* 2022, Sola y suelta

## Referències

* ↑ El Observador. «¿Quién es Luana "La princesita de la plena"?» (en castellà). [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ Canal 12. «Luana "la Princesita de la Plena" no podrá volver a cantar en público hasta que cumpla 18 años» (en castellà), 2018. [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ Entorno inteligente. «Desde «Nietos del Futuro» y «Chocolate», hasta Marcos y Luana: Alejandro Jasa, el productor detrás» (en castellà). [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ El País. «Luana Persíncula: de los coros en la escuela a los escenarios» (en castellà). [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ Metropolís. «Felipe Rubini pianista y compositor de Ciudad de la Costa realiza ciclo Piano Session con grandes referentes de la música» (en castellà), 23-01-2023. [Consulta: 23 gener 2023].
# Los Remedios (districte)

Los Remedios és un dels onze districtes en què està dividida a efectes administratius la ciutat de Sevilla, capital de la comunitat autònoma d'Andalusia, en Espanya. Està situat en el sud-oest del municipi. Limita a l'est amb els districtes Sur i Bellavista-La Palmera; al nord amb els districtes Casco Antiguo i Triana; a l'oest, amb els municipis de San Juan de Aznalfarache i Gelves; i al sud, amb el municipi de Dos Hermanas.

## Barris

* Tablada
* Los Remedios

## Enllaços externs

* Ajuntament de Sevilla: Organització Municipal / Districtes Arxivat 2009-01-16 a Wayback Machine.
# Los Rosales (Madrid)

Los Rosales és un barri de Madrid integrat en el districte de Villaverde. Té una superfície de 152,21 hectàrees i una població de 38.910 habitants (2009).
Limita al nord amb San Fermín (Usera), a l'est amb Butarque i amb el Nucli històric de Vallecas (Villa de Vallecas), al sud amb San Cristóbal i a l'oest amb Los Ángeles. Està delimitat al nord per la M-40, a l'oest per l'Avinguda d'Andalucía i al sud i est per les vies del ferrocarril Madrid-Alacant.

## Enllaços externs

* Estadística del districte Villaverde
* Ortofoto de Villaverde i mapes del districte i els seus barris, amb les seccions censals Arxivat 2013-12-20 a Wayback Machine.
* Barrio de Los Rosales Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine. a la Madripedia
# Lèmur ratolí de Ravelobe

El lèmur ratolí de Ravelobe (Microcebus ravelobensis) és un lèmur ratolí de la família dels quirogalèids. Com tots els lèmurs, és endèmic de l'illa de Madagascar. Té un aspecte bastant similar al del lèmur ratolí gris, amb el qual és simpàtric, però és més agressiu i té la cua més llarga i prima.