OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Begna (riu)

El Begna és un riu noruec situat als comtats de Buskerud i Oppland, que s'estén des de la zona muntanyosa de Filefjell a la part sud de la serralada de Jotunheimen, transcorrent per la vall i districte de Valdres.
Fa 213 quilòmetres de llargada i neix prop dels 1.850 metres d'alçana. Drena una conca de 4.875 quilòmetres quadrats i és el riu principal d'aquesta conca. L'escriptor noruec Mikkjel Fønhus va viure gran part de la seva vida en una ciutat a la riba del riu i la majoria de les seves novel·les transcorren al llarg del Begna a Oppland.

## Referències

* 1 2 «Begna» (en noruec). Enciclopèdia Noruega.
# Gai Helvi (pretor)

Gai Helvi (en llatí Caius Helvius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Hèlvia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser edil de la plebs amb Marc Porci Cató el vell l'any 199 aC, i a l'any següent pretor, sense cap província assignada regularment, però va acompanyar al cònsol Sext Eli Pet a la Gàl·lia Cisalpina i va rebre d'aquest el comandament d'un dels exèrcits consulars. Després va servir a Galàcia com a llegat de Gneu Manli Vulsó, cònsol l'any 189 aC.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/390?q1=Grania&view=image&size=100Smith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Londres:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 380. ]
# Isoperla similis

Isoperla similis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: el Canadà (el Quebec) i els Estats Units (Connecticut, Delaware, Kentucky, Massachusetts, Maryland, Maine, Carolina del Nord, Nou Hampshire, Nova York, Pennsilvània, Tennessee, Virgínia i Virgínia Occidental).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Hagen, 1861. Smith. Misc. Coll. 26. «Synopsis of the neuroptera of North America. With a list of the South American species. Prepared for the Smithsonian institution : Hagen, Hermann August, 1817-1893 : Free Download & Streaming : Internet Archive».
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stoneflies of Delaware (anglès)
* ↑ Whitmore, G.D., 2008. The macroinvertebrate stream fauna of Martha's Vineyard, with records from southeastern mainland Massachusetts. Transactions of the American Entomological Society, 134(3-4): 431-458.
* ↑ Seasonal Succession and Diversity of Stoneflies (Plecoptera) in Factory Brook, Massachusetts (anglès)
* ↑ Pennsylvania Aquatic Insects Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stoneflies of Pennsylvania (anglès)
* ↑ Analysis of Plecopteran Assemblages Along an Altitudinal Gradient in the Great Smoky Mountains, Tennessee (anglès)
* ↑ Aquatic Insects of Central Virginia (anglès)
* ↑ Donald C. Tarter i Charles H. Nelson. New State, County, and Drainage Basin Records of West Virginia (USA) Stoneflies (Plecoptera). Entomological News 121(2):159-162. 2010. «Enllaç».
* ↑ Stoneflies of West Virginia (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)

## Bibliografia

* Needham & Claassen, 1925. The Thomas Say Foundation II:138. «A monograph of the Plecoptera or stoneflies of America north of Mexico : Needham, James G. (James George), 1868-1956 : Free Download & Streaming : Internet Archive».
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:196.
* Frison, 1942. Ill.Nat.Hist.Surv.Bull. 22(2):235-355. «Enllaç».
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:419.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:251.
* Hitchcock, 1974. Bulletin of the State Geological Survey of Connecticut 107:208.

## Enllaços externs

* BugGuide (anglès)
* Flickr (anglès)
# Champvans

«Champvans» té aquests significats:
* Champvans (Alt Saona), municipi al departament de l'Alt Saona (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Champvans (Jura), municipi al departament de Jura (Borgonya - Franc Comtat)
* Champvans-les-Moulins, municipi al departament del Doubs (Borgonya - Franc Comtat)
# Can Calçada

Can Calçada és una masia habilitada com a casa de colònies de Riudarenes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de dues plantes i vessants a laterals. S'accedeix a la casa a través de diverses entrades, ja que s'hi han afegit cossos annexos i s'ha ampliat l'estructura original, però la façana principal es conserva. La porta és adovellada seguint un arc de mig punt, té el número 3 en una petita placa situada a la dreta de la porta, damunt una dovella. Les finestres de la façana són quadrangulars amb llinda monolítica, tot i que a les parets laterals i posteriors hi ha finestres petites d'arc conopial. Altres finestres del recinte, refetes posteriorment, són envoltades amb rajol vermell fent un arc molt rebaixat. Encara en aquesta façana, a la part esquerra, hi ha un gran arc amb volta de rajol a plec de llibre que dona accés a una sala equipada com a cambra però que antigament corresponia a la cuina. A l'altre costat, a la dreta de la façana hi ha un contrafort de pedra adossat a la paret. A la part posterior de la casa hi ha diverses dependències de treball i d'habitació afegides al segle xix, amb obertures d'arc rebaixat de rajol. També finestres amb pedra monolítica, una de les quals porta la inscripció de 1639. Ha estat ben restaurada, preservant els elements originals i rehabilitada com a casa de colònies.
A l'interior de la casa es manté l'estructura, conservant els elements primordials, l'entrada a la planta baixa, que és el repartidor (antigament separava la cuina de les corts, aquestes són avui convertides en habitatges) i al primer pis a la sala central destaca la biga transversal de forma triangular, i els cairats de fusta. Aquesta sala també fa de distribuïdor cap a les diverses estances que s'hi accedeix a través de portes amb llinda i brancals de pedra.

## Història

La casa de colònies està gestionada per l'empresa TUT.SL. El 1980 es va fer el sostre, el 1984-85 es va adequar la casa com a casa de colònies i amb un contracte de 20 anys que s'acaba el 2005. L'apartament de la part esquerra de la casa, situada al cobert és feta del 1992-1994.

## Referències

* 1 2 3 «Can Calçada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Temisó d'Erètria

Temisó (en llatí Themison, en grec antic Θεμίσων) fou tirà d'Erètria al segle IV aC.
L'any 366 aC va ajudar els exiliats d'Oropos a recuperar el poder a la seva ciutat. Els exiliats amb aquest suport van poder ocupar Oropos per sorpresa, però els atenencs els van atacar amb totes les seves forces, i com que ni els exiliats ni Temisó tenien prou força per resistir, van cridar en ajut a Tebes. Aquesta ciutat va rebre la possessió d'Oropos en dipòsit però més tard va refusar de retornar-la, segons diuen Diodor de Sicília i Xenofont.

## Referències

* ↑ 2.Themison a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1023
# Hortensia de nundinis

La lex Hortensia de nundinis ('Hortensia sobre els mercats') va ser una antiga llei romana establerta pel dictador Quint Hortensi l'any 287 aC. La llei habilitava determinats dies festius però en els que se celebrava mercat, a fi i efecte de què els pagesos que aquells dies anaven a ciutat poguessin arreglar els seus afers.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 65 [Consulta: 26 abril 2022].
# Musaranya tacada

La musaranya tacada (Diplomesodon pulchellum) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes que es troba al Turkmenistan i a l'Uzbekistan.
És l'única espècie del seu gènere.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Musaranya tacada. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 21-12-2007 (en anglès).
# Bell P-63 Kingcobra

El Bell P-63 Kingcobra fou un avió de combat monoplaça nord-americà dissenyat i fabricat per Bell Aircraft Company a la Segona Guerra Mundial.

## Desenvolupament

Tot i que el disseny és bastant semblant al del Bell P-39 Aircobra, fou un avió totalment nou i renovat des del P-39. Té molt millor acompliment a major altitud que el P-39, gràcies al fet que se li va afegir un turbocompressor suplementari i una ala de flux laminar, encara que és considerat inferior al P-51 Mustang a majors altituds.
Els països aliats, especialment l'URSS necessitaven urgentment caces, i encara que els soviètics ja eren grans usuaris del P-39 Aircobra. A més a més el govern soviètic va enviar al capacitat pilot de proves Andrey G. Kochetkov i a l'enginyer d'aviació Fiodor Suprun a les fàbriques Bell per a provar la primera variant, el P-63A Kingcobra.
El P-63A SN 269261 fou extensament probat al TsAGI, el túnel de vent més gran de l'època. La participació soviètica en la fabricació fou significativa i l'URSS fou el major comprador de l'avió, cosa per la qual Bell es va centrar a implementar els seus suggeriments. Una gran quantitat de les millores de la subvariant A van ser produïdes directament pels suggeriments russos, com l'augment de la protecció del pilot i la inclusió de suports extres en el fuselatge del model A-5, suports subalars i dipòsits de combustible extra per a la subvariant A-6, etc.
El P-63 Kingcobra tenia una capacitat de gir instantani impressionant, 110° d'alabeig inicial per segon a la velocitat de 443 km/h (275 mph), millor que el P-47 Thunderbolt, el North American P-51 Mustang, el Curtiss P-40 Warhawk i l'N1K2.

## Operadors

USAAF
Força Aèria Soviètica
Força Aèria Francesa
Força Aèria d'Hondures
Real Força Aèria (RAF)

## Especficacions
### Característiques generals

* Tripulació: 1.
* Longitud: 10 metres.
* Envergadura: 11,7 metres.
* altura: 3,8 metres.
* Superfície alar: 23 M².
* Pes en buit: 3.100 kg.
* Pes carregat: 4.000 kg.
* Pes màxim a l'enlairament: 4.900 kg
* Planta motriu: 1× Allison V-1710-93, V12.
** Potència 1.325 hp.
* L'hèlix 1.

### Rendiment

* Velocitat màxima operativa: 656 km/h.
* Radi d'acció: 720 km.
* Abast en ferri: 3.520 km.
* Sostre de servei: 14.300 m.
* Règim d'ascens: 12,7 metres per segon.

### Armament

* Metralladores: 4× Browning M2 de 12,7 mm.
* Canons: 1× M4 de 37 mm.
* Altres: 200 kg de bombes o 6 coets.

## Fonts

* Pàgina del Kingcobra del Wardbird Alley
* Pàgina de Referència AeroWeb del P-63 Arxivat 2007-02-19 a Wayback Machine.
* CAF Dixie Wing -- Restauració d'un P-63
* CAF West Houston Squadron --Pàgina del P-63F Arxivat 2007-06-29 a Wayback Machine.
* Llibre "Cobras over the Tundra" Arxivat 2007-02-03 a Wayback Machine.
* Museu USAF Pàgina del P-63
# Generali Ladies Linz 2015

El Torneig de Linz 2015, oficialment conegut com a Generali Ladies Linz 2015, és un esdeveniment de tennis femení sobre pista dura que pertany als International Tournaments de la WTA. La 29a edició del torneig es va celebrar entre el 10 i el 18 d'octubre de 2015 a l'Intersport Arena de Linz, Àustria.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| | A. Mitu | 5 | 3 | |
| | A-L. Friedsam | 7 | 6 | | | A-L. Friedsam | 6 | 6 |
| | M. Gasparyan | 6 | 2 | 6 | | M. Gasparyan | 3 | 4 |
| 6 | C. Giorgi | 3 | 6 | 3 | | | | | | A-L. Friedsam | 6 | 4 | 7 |
| | J. Larsson | 6 | 7 | | | | | | | J. Larsson | 3 | 6 | 5 |
| | A. Van Uytvanck | 4 | 6² | | | J. Larsson | 7 | 7 | | | | | |
| | M. Brengle | 6 | 7 | | | M. Brengle | 5 | 6⁶ | | | | | |
| LL | J. Konta | 3 | 5 | | | | | | | | | | | | A-L. Friedsam | 4 | 3 |
| 7 | A. Pavliutxénkova | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 7 | A. Pavliutxénkova | 6 | 6 |
| Q | S. Vögele | 4 | 0 | | 7 | A. Pavliutxénkova | 6 | 6 | | | | | |
| | M. Barthel | 6⁶ | 3 | | Q | A. Krunić | 3 | 3 | | | | | |
| Q | A. Krunić | 7 | 6 | | | | | | 7 | A. Pavliutxénkova | 6 | 3 | 6 |
| 8 | B. Strýcová | 6$^0$ | 7 | 4 | | | | | | K. Flipkens | 3 | 6 | 2 |
| | D. Allertová | 7 | 5 | 6 | | D. Allertová | 3 | 4 | | | | | |
| | K. Flipkens | 6 | 6 | | | K. Flipkens | 6 | 6 |
| 2 | C. Wozniacki | 4 | 4 | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 5 | 6 | [10] |
| | Naomi Broady Johanna Konta | 7 | 1 | [8] | 1 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 6 | 7 | |
| | María Irigoyen Paula Kania | w/o | | | | María Irigoyen Paula Kania | 4 | 5 | |
| | Kirsten Flipkens Barbora Strýcová | | | | | | | | | 1 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 6 | 7 |
| | Valeria Solovyeva Stephanie Vogt | 4 | 7 | [10] | | | | | | 2 | Andrea Hlaváčková Lucie Hradecká | 3 | 5 |
| 4 | Julia Görges Johanna Larsson | 6 | 6$^4$ | [5] | | Valeria Solovyeva Stephanie Vogt | 4 | 6 | [3] |
| | Oksana Kalashnikova Sofia Shapatava | 1 | 2 | | 2 | Andrea Hlaváčková Lucie Hradecká | 6 | 2 | [10] |
| 2 | Andrea Hlaváčková Lucie Hradecká | 6 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-02-27 a Wayback Machine. (alemany) (anglès)
* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Linz :
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2023
2024 :
WTA Tour 2015
< 2014
2016 > :
WTA Finals, Singapur  · WTA Elite Trophy, Zhuhai :
# Cedalió

Cedalió (en grec antic Κηδαλίων) va ser, segons la mitologia grega, el mestre del déu Hefest a Lemnos, el que va ensenyar-lo a forjar i a treballar els metalls.
Després del naixement d'Hefest, la seva mare Hera el va confiar a Cedalió, que vivia a Naxos, i era conegut pels seus dots d'artesà amb el ferro. Cedalió ensenyà al déu el seu art i la seva tècnica.
Va ser també Cedalió qui va ajudar Orió, que s'havia quedat cec. Quan Enopió va cegar Orió, perquè aquest, borratxo, havia violat la seva filla Mèrope, Orió se'l va posar sobre les espatlles i li va demanar que el guiés de cara al sol de llevant. Hèlios, al sortir, el va curar.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 94. ISBN 9788496061972.
* ↑ «Harry Thurston Peck, Harpers Dictionary of Classical Antiquities (1898), Orīon». [Consulta: 21 juny 2021].
# Canillas de Aceituno

Canillas de Aceituno és un municipi d'Andalusia, a la província de Màlaga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2005 | 2007 |
| 2.793 | 2.327 | 2.107 | 2.157 | 2.242 | 2.336 |
# Temple Emanu-El (Florida)

El Temple Emanu-El (en anglès: Temple Emanu-El) és una sinagoga històrica situada en el districte de South Beach de Miami Beach, Florida, Estats Units. És la més gran i antiga congregació conservadora a Miami Beach. El santuari original va ser construït en 1947 com el "centre jueu de Miami Beach" amb un cost de $1 milió de dòlars, amb un gran saló de ball que es va acabar en 1966. És considerada com una de les sinagogues més belles dels Estats Units amb un impressionant estil bizantí i morisc, amb un edifici de rotonda i una cúpula d'alumini de més de deu pisos d'alçada.

## Referències

* ↑ http://www.tesobe.org/
# Italia

* Per a altres significats, vegeu «Itàlia».
Italia és una comunitat no incorporada al Comtat de Nassau (Florida, EUA), localitzada prop del centre del comtat. És patrimoni de Florida (Florida Heritage Site). Fou construida a unes 20 milles al nord del centre històric de Jacksonville.
La vila d'Italia va ser fundada el 1882 per l'empresari d'origen irlandès William MacWilliams (1840-1887). Es trobava al punt quilomètric 18 de la línia ferroviària Florida Transit Railway, que anava des de Fernandina a la costa atlàntica fins a Cedar Key, al golf de Mèxic. El propietari del ferrocarril, l'ex-senador David Yulee, va convèncer MacWilliams perquè hi construís una fàbrica de maons i es va comprometre a comprar el primer milió de maons. Els maons fabricats a Italia es feien servir en edificis residencials i comercials de Fernandina i altres llocs del nord-est de Florida.
Italia aviat allotjà un magatzem, una oficina de correus i una botiga general. MacWilliams va continuar promovent el desenvolupament del poble. Alguns italians es van traslladar a viure al petit poble. El 1883 Nathan Levan va construir una fàbrica de teules de fusta que produïa teules per als teulats de cases i negocis als comtats de Nassau i Duval; Andrew J. Higginbotham va construir una serradora. El 1885 el pròsper poble tenia més de 300 habitants procedents de Geòrgia, Carolina del Sud, Maryland i Pennsilvània i algunes famílies italianes de Nova Anglaterra.
MacWilliams va anomenar el lloc "Italia" després d'una campanya de màrqueting promoguda per l'estat de Florida com "la Itàlia d'Amèrica" pel seu clima temperat i la seva forma peninsular.
El 1905 Thomas J. Shave arribà de Geòrgia i va construir un alambí de trementina. Al cap de cinc anys, la trementina era el principal producte de la zona. Posteriorment Shave va vendre la fàbrica de trementina a Joseph P. i Frederick H. Higginbotham, fill i net del primer propietari de la serradora.
El principal actiu d'Italia va ser sempre el ferrocarril que portava al mercat els maons, la fusta, les teules, la trementina i la colofònia. El cop mortal es va produir a la dècada de 1920 quan es va desviar la línia ferroviària de Callahan a Gross, passant per alt Italia. Els negocis d'Italia ja no eren competitius i es van veure obligats a tancar o traslladar-se a millors ubicacions. Als anys 30 es va construir una nova carretera, la State Route 200, a través d’Italia, en paral·lel a l’antic ferrocarril de Yulee a Callahan, però va arribar massa tard per reactivar l'economia d’Italia.
Avui en dia Italia és una de les moltes "ciutats fantasma" que esquitxen el paisatge de Florida, però des dels anys noranta és oficialment Patrimoni de Florida.

## Notes

* ↑ Florida Historical Marker Interactive Map (en anglès). «Cerqueu al mapa interactiu el punt corresponent a Italia al nord-oest de l'estat»
# National Gallery of Scotland

La Galeria Nacional d'Escòcia (en anglès, National Gallery of Scotland) és un museu d'art situat a Edimburg, en un edifici d'estil neoclàssic, edificat en un pujol anomenat The Mound, en el carrer dels Prínceps (Princes Street). Dissenyat per l'arquitecte William Henry Playfair, va ser inaugurat el 1859.
La galeria exhibeix la més important col·lecció d'Escòcia de pintura i escultura. Les obres van des del gòtic i el renaixement fins al postimpressionisme. Destaquen alguns quadres de pintors espanyols del Segle d'or espanyol, com Zurbarán, El Greco i Velázquez. També s'hi conserva una taula de Sant Miquel obra de Gonçal Peris Sarrià (segle XV)
Entre els artistes catalans contemporanis, hi destaca la presència de Joan Miró, amb l'emblemàtic Cap de Pagès català de 1925
Altres artistes catalans que s'hi troben representats són Marià Fortuny, Juli Gonzàlez, Salvador Dalí i Antoni Tàpies.

## Referències

* ↑ «Fitxa de la taula de Sant Miquel al web de la NationalGallery of Scotland.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 maug 2016].
* ↑ «Fitxa de l'obra de Joan Miró al web de la NationalGallery of Scotland». [Consulta: 22 maig 2016].

## Enllaços externs

* National Gallery of Scotland - Lloc web oficial
# Bell Gardens

Bell Gardens és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 44.054 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bell Gardens tenia 44.054 habitants, 9.466 habitatges, i 8.509 famílies. La densitat de població era de 6.831,1 habitants/km².
Dels 9.466 habitatges en un 67,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,1% hi vivien parelles casades, en un 19,6% dones solteres, i en un 10,1% no eren unitats familiars. En el 7,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,5% tenia menys de 18 anys, un 12,9% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 12,2% de 45 a 60 i un 3,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.597 $ i la renda mediana per família de 30.419 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.151 $ mentre que les dones 16.461 $. La renda per capita de la població era de 8.415 $. Entorn del 25,3% de les famílies i el 27,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bell Gardens». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bell Gardens». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Irati

* Per a altres significats, vegeu «Selva d'Irati».
L'Irati és un riu navarrès que neix de la confluència dels rius Urtxuria i Urbeltza a la Selva d'Irati, per embassar poc després a Irabia, un recés d'aigua al cor del bosc. Després de travessar Aezkoa i Oroz-Betelu oferint estampes de gran bellesa, les aigües de l'Irati es tornen a embassar al pantà d'Itoiz, ja rebudes les aportacions de l'Urrobi i l'Erro. Després hi conflueixen l'Areta i el Salazar per entrar de seguida a la impressionant gorja de la Foz de Lumbier. Finalment, després de 88 km, el seu recorregut acaba prop del nucli de Rocaforte al terme municipal de Sangüesa al riu Aragó, del que és afluent.
Juntament amb l'Arga són els rius de capçalera més cabalosos de Navarra. La riquesa i bona conservació de les seves aigües, juntament amb la seva vegetació i la seva població piscícola fan que aquest riu tingui nombrosos vedats de pesca de mort i sense mort, així com que estigui declarat per normativa europea com a Lloc d'Importància Comunitària (LIC).
És, probablement, el riu més usat per a aprofitament hidroelèctric, especialment a partir de la inauguració de l'empresa Irati S.A. (1911), que va prendre el seu nom per batejar també el tren elèctric que unia Pamplona amb Sangüesa. En aquesta època es va construir l'embassament d'Irabia, engrandit en més de cinc ocasions amb l'objectiu de garantir el cabal per al viatge de la fusta cap al serradora d'Ekai.
Al llarg del curs l'Irati encara es pot trobar gran abundància de tubs, salts, canonades, canals i centrals que parlen de la qualitat d'aquestes construccions.