OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Espatangoides

Els espatangoides (Spatangoida) són un ordre d'equinoïdeus que inclou més de 1.000 espècies d'eriçons de mar irregulars, les dues terceres parts de les quals estan extingides. Els espatangoides són un dels ordres més complexos i diversos dels eriçons de mar contemporanis. La seva closca de calcària i el fet que excaven galeries als sediments els fan fòssils molt abundants i ben conservats.

## Característiques

Els espangoides tenen un cos ovoide, amb marcada simetria bilateral en lloc de ser pentaradial. La seva cara aboral (superior) és convexa i la seva cara oral (inferior) més o menys plana. Les radioles són sovint llargues i de morfologia molt variada segons la seva ubicació al cos (sovint una catifa de radioles molt curtes i uns quants mechons més llargs en espècies que viuen a poca fondària, arquejant-se cap enrere).
La seva closca es caracteritza pel fet que la boca ha migrat cap a la part frontal del cos (en lloc de situar-se al centre de la cara oral), i l'anus a l'altre extrem, formant un eix antero-posterior, inusual en equinoderms. El disc apical és compacte i l'ambulacre posterior de la cara oral s'ha diferenciat en un plastró anomenat labrum, mentre que les plaques ambulacrals que envolten la boca porten podis modificats en tentacles bucals. La closca mostra dues fascioles, una envoltant els pètals i l'altre situat sota l'anus.

## Taxonomia

L'ordre Spatangoida inclou 19 famílies:
* Família Hemiasteridae H. L. Clark, 1917
* Família Palaeostomatidae Lovén, 1868
* Família Asterostomatidae Pictet, 1857
* Família Brissidae Gray, 1855
* Família Palaeotropidae Lambert, 1896
* Família Eupatagidae Lambert, 1905
* Família Eurypatagidae Kroh, 2007
* Família Loveniidae Lambert, 1905
* Família Macropneustidae Lambert, 1905
* Família Maretiidae Lambert, 1905
* Família Megapneustidae Fourtau, 1905 †
* Família Spatangidae Gray, 1825
* Família Aeropsidae Lambert, 1896
* Família Micrasteridae Lambert, 1920a
* Família Pericosmidae Lambert, 1905
* Família Prenasteridae Lambert, 1905
* Família Schizasteridae Lambert, 1905
* Família Somaliasteridae Wagner & Durham, 1966a †
* Família Toxasteridae Lambert, 1920a †
* Brissus latecarinatus (Brissidae)
* Eupatagus mooreanus (Eupatagidae)
* Maretia planulata (Maretiidae)
* Spatangus purpureus (Spatangidae)
* Fossile of Palhemiaster comanchei (Hemiasteridae)
* Aeropsis rostrata (Aeropsidae)
* Fossile de Micraster leskei (Micrasteridae)
* Prymnaster investigatoris (Schizasteridae)
* Fossile d'Heteraster oblongus (Toxasteridae)

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Spatangoida». [Consulta: 7 octubre 2020].
* 1 2 «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ «Spatangoida - Natural History Museum». [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ Christopher Mah. «Heart Urchins! Burrowing their way into your Valentine's Day!» (en anglès).
* ↑ SMITH, ANDREW B.; STOCKLEY, BRUCE «Fasciole pathways in spatangoid echinoids: a new source of phylogenetically informative characters». Zoological Journal of the Linnean Society, 144, 1, 01-05-2005, pàg. 15–35. DOI: 10.1111/j.1096-3642.2005.00161.x. ISSN: 1096-3642.
# Eulalia Guzmán

Eulalia Guzmán (San Pedro Piedra Gorda, Zacatecas, 12 de febrer de 1890-Ciutat de Mèxic, Mèxic, 1 de gener de 1985) va ser una mestra i arqueòloga mexicana.

## Estudis

* El 1926 es va especialitzar en Ciències d'Educació a Alemanya.
* El 1930 es va titular de Mestra en Filosofia a la Universitat Nacional de Mèxic.

## Arqueologia

* Es va iniciar com a assistent d'Antonio Caso en els treballs de l'exploració de Muntanya Albán.
* El 1934 va ser nomenada Cap del Departament d'Arqueologia del Museu Nacional i va recórrer part de la Mixteca Alta.
* De 1937 a 1940 la Secretaria d'Educació Pública li va encarregar localitzar informació de l'època prehispánica de Mèxic en les universitats i biblioteques europees.
* El 1942 va realitzar diverses exploracions en Chiapas.

## Les restes de Cuauhtemoc

De 1942 a 1951, Eulalia Guzmán va estar a càrrec de la recerca en Ixcateopan, Guerrero, sobre les presumptes restes del huey tlatoani mexica Cuauhtémoc, donant com a conclusió que les restes oposades sota l'església pertanyien a Cuauhtémoc, pressionada pel govern mexicà. Recerques posteriors han denotat que les restes pertanyien a vuit individus i el crani és femení.

## Referències

* ↑ «Eulalia Guzman, una pieza fundamental en la arqueologia mexicana. | terra». Arxivat de l'original el 14 de novembre de 2015.
* ↑ «Actualidades Arqueológicas.». Arxivat de l'original el 2010-10-17. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ «Arqueología Mexicana». Arxivat de l'original el 2012-09-04. [Consulta: 16 març 2016].
# Estadi Municipal Bou Ali-Lahouar

L'Estadi Municipal Bou Ali-Lahouar és un estadi esportiu de la ciutat de Hammam Sousse, a Tunísia.
Té una capacitat per a 6.500 espectadors. És la seu del club ES Hammam-Sousse. Va ser una de les seus de la Copa d'Àfrica de Nacions 1965.

## Referències

* ↑ «Tunisia - Espoir Sportif de Hammam-Sousse - Results, fixtures, squad, statistics, photos, videos and news - Soccerway».
* ↑ «African Nations Cup 1965» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 03-10-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
# Falcon Lake Estates

Falcon Lake Estates és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 830 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Falcon Lake Estates tenia 830 habitants, 306 habitatges, i 231 famílies. La densitat de població era de 457,8 habitants/km².
Dels 306 habitatges en un 39,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,7% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 24,2% no eren unitats familiars. En el 19,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.328 $ i la renda mediana per família de 45.260 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.958 $ mentre que les dones 20.536 $. La renda per capita de la població era de 16.590 $. Aproximadament el 15,3% de les famílies i el 18,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Falcon Lake Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Falcon Lake Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Farmersville (Texas)

Farmersville és una ciutat a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 3.118 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Farmersville tenia 3.118 habitants, 1.115 habitatges, i 820 famílies. La densitat de població era de 371,6 habitants per km².
Dels 1.115 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,7% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 24,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.094 $ i la renda mediana per família de 46.700 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.331 $ mentre que les dones 22.647 $. La renda per capita de la població era de 18.693 $. Aproximadament el 8,5% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Farmersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Farmersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Eulàlia (planta)

L'eulàlia (Miscanthus sinensis) és una espècie de planta de la família de les poàcies originària de l'Àsia oriental (Xina, Corea i Japó).

## Descripció

És una herbàcia perenne que pot arribar fins a 0,8 a 2 m (rarament 4 m) d'alçada i forma denses mates amb rizomes subterranis. Les fulles fan de 18 a 75 cm de longitud i de 0,3 a 2 cm d'ample. Les flors són porpres i queden a sota del fullatge.

### Cultiu i usos

És molt cultivada com a planta ornamental en regions temperades. En parts de Nord-amèrica constitueix una plaga.
Se n'han seleccionat cultivars, incloent-hi 'Stricta', amb un hàbit de creixement angost, 'Variegata', amb marges blancs, i 'Zebrina', amb ratlles horitzontals grogues i verdes a les fulles.

## Sinònims

| Erianthus japonicus (Trin.) P.Beauv. Eulalia japonica Trin. Eulalia japonica var. gracillima (Hitchc.) Grier Miscanthus condensatus Hack. Miscanthus flavidus Honda Miscanthus japonicus (Trin.) Andersson | Miscanthus kanehirae Honda Miscanthus purpurascens Andersson Miscanthus transmorrisonensis Hayata Ripidium japonicum (Trin.) Trin. Saccharum japonicum Houtt. Xiphagrostis japonicus (Trin.) Coville |
* Miscanthus sinensis 'Strictus'
* Miscanthus sinensis 'Strictus', flor
* Miscanthus sinensis 'Ferner Osten'
* Miscanthus sinensis 'Malepartus', flor

## Referències

* ↑ Miscanthus sinensis a invasive.
* ↑ «Miscanthus sinensis» (en anglès=). Tropicos.org. Jardí Botànic de Missouri. [Consulta: 9 març 2010].
# Federació Catalana de Malalties Minoritàries

La Federació Catalana de Malalties Minoritàries és una entitat fundada el 2004 que agrupa associacions sense ànim de lucre que lluiten contra les malalties minoritàries. Ofereix servei d'informació, orientació i assessorament i organitza activitats, jornades i conferències. El 2016 la presidenta era Ana Quintero.
L'entitat ha participat en diverses activitats de sensibilització. El 2018 va impulsar la iniciativa Apropa't a les malalties minoritàries per atendre 2.400 persones afectades per aquestes malalties i traslladar la necessitat de conscienciar. També va col·laborar en una exposició fotogràfica sobre malalties minoritàries a la Nau Bostik el novembre del 2019. Diverses entitats recapten diners per la federació, com el RCD Espanyol.

## Referències

* ↑ «Les entitats, el voluntariat i les malalties minoritàries», 20-02-2018. [Consulta: 15 desembre 2019].
* 1 2 3 «Salir del olvido, encontrar soluciones» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-12-15. [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ «Espanyol anima participar carrera solidaria contra enfermedades minoritarias» (en castellà), 20-10-2016. [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ Sifre, Mar. «Retrats solidaris per fer visibles les malalties minoritàries», 29-11-2019. [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ «‘Malalties Minoritàries', de Xavier Josa | Barcelona Cultura». [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ «El Espanyol presenta ‘Running 1900’», 20-10-2016. [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ «Página de supporters a l'Espanyol de Barcelona» (en anglès). Arxivat de l'original el 2019-12-15. [Consulta: 15 desembre 2019].
# Etroplus canarensis

Etroplus canarensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: sud de Karnataka (Índia).

## Referències

* 1 2 3 «Etroplus canarensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Chandrashekhariah, H.N., M.F. Rahman i S. Lakshmi Raghavan, 2000. Status of fish fauna in Karnataka. p. 98-135. A: Ponniah, A.G. i A. Gopalakrishnan (eds.). Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., Índia. 1, 347 p.
* ↑ Gopalakrishnan, A. i A.G. Ponniah, 2000. Cultivable, ornamental, sport and food fishes endemic to Peninsular India with special reference to Western Ghats. p. 13-32. A: A.G. Ponniah i A. Gopalakrishnan (eds.) Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., Índia. 1, 347 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia.775 p.
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Fish collection database of the American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Boris Petrushansky

Boris Vsevolodovič Petrushansky (Moscou (Unió Soviètica), 3 de juny, 1949) és un pianista i professor universitari naturalitzat a Itàlia.

## Biografia

Petrushansky és l'últim pianista format en piano per Heinrich Neuhaus al Conservatori de Moscou. El 1969 va obtenir el quart lloc al tercer Concurs Internacional de Piano de Leeds, guanyat per Radu Lupu. El 1975 va guanyar el desè "Concorso pianistico "Alessandro Casagrande" a Terni, Itàlia. Des de 1975 és pianista solista al "Festival dei Due Mondi" de Spoleto, al Maggio Musicale Fiorentino i al "Festival Pianistico Internazionale di Brescia e Bergamo" i ha tocat amb l'Orquestra Filharmònica de Sant Petersburg, l'Orquestra Estatal de Berlín i l'Orquestra Filharmònica de Moscou.
Després de la fi de la Unió Soviètica, Petrushansky es va establir a Itàlia. Encara hi treballa avui a l'"Accademia pianistica internazionale "Incontri col Maestro" d'Imola. Entre els seus alumnes hi havia Roberto Prosseda, Fanny Azzuro, Olga Kern, Michail Lifits, Kiryl Keduk, Sofya Gulyak, Aleksandra Mikulska i Federico Colli. També va tocar sota els directors Valeri Guérguiev i Roberto Abbado i va acompanyar els violinistes Leonid Kógan i Igor Óistrakh, el violoncel·lista Mischa Maisky i la soprano Cecilia Gasdia.

## Referències

* ↑ https://www.bach-cantatas.com/Bio/Petrushansky-Boris.htm

## Enllaços externs

* (alemany), (anglès), (italià), (rus)
* (Record del 6 de febrer de 2012 a Internet Archive) (italià)
# Gando (cràter)

Gando és un cràter de l'asteroide del tipus Apol·lo, Itokawa, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -76 ° de latitud nord i 205 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.04 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 18 de febrer de 2009 i fa referència a Gando, antiga base de llançament a Gran Canària (Espanya), convertida actualment en aeroport internacional.

## Referències

* ↑ "Gando (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Cartal (almirall)

Cartal (en llatí Carthalo, en grec Καρθάλων Karthálon) va ser comandant de la flota cartaginesa a la Primera Guerra Púnica.
L'almirall Adhèrbal el va enviar l'any 249 aC a destruir la flota romana ancorada a Lilibèon. El governador cartaginès de Lilibèon, Himilcó, que es va adonar que les forces romanes de terra podien ajudar a la flota romana, va atacar als romans amb els seus mercenaris i així Cartal va poder obligar els romans a presentar combat a la mar. Cartal va ser rebutjat amb algunes pèrdues i després d'haver-se procurat petits transports es va retirar fins a un riu proper on va esperar als romans. Mentre el cònsol Luci Juni Pul·le, que tornava de Siracusa, va doblar el cap Pachynum i es va dirigir cap a la flota romana ancorada prop de Lilibèon, sense saber res dels cartaginesos. Cartal assabentat de l'arribada de la flota romana, es va dirigir contra ella, i Pul·le es va haver de refugiar en un lloc perillós on els cartaginesos no van gosar seguir-lo, per ser una zona de roques superficials, però van establir una posició entre les dues flotes per assegurar que no es podrien unir. Una mica després una gran tempesta va destruir la flota romana mentre els cartaginesos, més coneixedors del mar, s'havien refugiat en lloc segur.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 616.
# Companyia de les Filipines

La Reial Companyia de les Filipines va ser una empresa privilegiada del període il·lustrat establerta el 10 de març de 1785 per una Reial Cèdula de Carles III, dirigida per Francisco Cabarrús, assumint les funcions que fins a aquest moment havia vingut desenvolupant la Reial Companyia Guipuscoana de Caracas. La seva finalitat era promoure el comerç directe entre Filipines (colònia de l'Imperi Espanyol) i la metròpoli. Es va fundar amb un fons inicial de 3000 accions de 250 pesos cadascuna, participant en l'operació les incipients empreses financeres espanyoles. Més tard, increment la seva capitalització amb l'emissió de bons.
Va tenir el monopoli de la indústria del comerç i va servir per mantenir una activitat estable entre Àsia i Espanya i va reforçar el paper de les Filipines en l'entorn asiàtic. No obstant això, va reduir els drets de monopoli de les altres companyies de l'imperi, quan va començar a créixer i participar amb uns altres monopolis espanyols, la qual cosa va donar lloc a problemes sobre competències amb els que operaven amb productes similars amb Amèrica. Més greus van ser els conflictes amb els propis filipins, que usaven la ruta amb Acapulco per a les seves activitats i amb el Regne Unit, que mantenia el comerç asiàtic com a primera potència. Aquests problemes van derivar en una progressiva decadència del projecte a partir de 1794, quedant pràcticament inoperativa a la fi del segle xviii i començaments del xix. Durant la regència de Maria Cristina en nom d'Isabel II, la companyia va ser dissolta.
Serveixi com a referència la descripció que en fa el General H.L.V. Ducoudray Holstein en les seves memòries; en el seu primer capítol descriu com era el territori de terra ferma, llavors virregnat de Nova Granada l'any 1810:
| « | El sistema colonial espanyol és generalment tan ben entès, que resultaria superflu parlar-ne aquí, però els següents detalls particulars de la Companyia de les Filipines, són molt poc coneguts. Aquesta era una societat de comerciants i altres individus molt rics de la província de Biscaia a Espanya, que van adquirir del rei el privilegi d'importar i exportar, cap a i des de les seves colònies, mercaderia de totes les descripcions. A la Terra Ferma, ni el capità general ni el virrei podien alterar els preus fixats per la companyia. Penes capitals eren ordenades contra qualsevol que arribés a comerciar amb els habitants locals sense tenir l'autorització de la companyia. Els habitants locals eren forçats a vendre els seus cultius al preu fixat. La companyia tenia bucs armats anomenats Guarda Costes, emprats per impedir l'intercanvi amb qualsevol altre buc o individu no autoritzats per la companyia. El seu guany net era al voltant del tres-cents per cent i així, aquesta manera de manejar els seus negocis pot solament servir per mostrar la condició tan lamentable en la qual es trobava Terra Ferma. | » |

## Referències

* BUZETA, Manuel.: Diccionario geográfico, estadístico, histórico de las Islas Filipinas, 1850. [en domini públic].
* Ducoudrau Holstein, H.L.V.: Memorias de Simón Bolívar y de sus principales generales. ISBN 978-9-58-446124-7
# Instrument musical elèctric

Un instrument musical elèctric és aquell en què l'ús de dispositius elèctrics determina o afecta el so produït per un instrument. Els instruments musicals elèctrics són un exemple de tecnologia de música elèctrica. També es coneix com a instrument musical amplificat a causa de l'ús comú d'un amplificador d'instruments electrònics per projectar el so previst segons els senyals elèctrics de l'instrument. Dos tipus habituals d'amplificadors d'instruments són l'amplificador de guitarra i l'amplificador de baixos.
La majoria dels instruments musicals elèctrics o amplificats són versions elèctriques de cordòfons (incloent pianos, guitarres i violins). Alguns dels instruments elèctrics més utilitzats són la guitarra elèctrica, el baix elèctric i el piano elèctric. D'altres instruments musicals elèctrics són:
* Banjo elèctric, amplificació electrificada de banjo.
* Clavinet, amplificació electrificada de clavicordi.
* Mandolina elèctrica, amplificació electrificada de mandolina.
* Orgue Hammond és un instrument musical elèctric, cosa diferent és l'Orgue electrònic.

## Distinció entre instrument musical elèctric i instrument musical electrònic

Els instruments musicals elèctrics, així com els instruments musicals electrònics són considerats segons la classificació de Hornbostel-Sachs com a instruments musicals de tipus electròfon. Tanmateix, un instrument musical electrònic, com ho és per exemple un sintetitzador, que utilitza per complet mitjans electrònics per crear i controlar el so no és el mateix que un instrument musical elèctric.