OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mame Biram Diouf

Mame Biram Diouf (Dakar, Senegal, 16 de desembre de 1987) és un futbolista senegalès que juga de davanter a l'Stoke City de la Premier League anglesa. És internacional amb la selecció del Senegal.

## Trajectòria

Diouf va començar la seva carrera professional el 2006 al Diaraf de la lliga senegalesa. L'any següent, el 2007, va fitxar pel Molde FK de la lliga noruega. El 2009 va fer el gran salt en la seva carrera fitxant pel Manchester United FC de la Premier League anglesa, tot i que només va jugar-hi 5 partits, marcant 1 gol. El mateix any 2009 el club anglès el va cedir al seu club de procedència, el Molde FK, i l'any següent al Blackburn Rovers anglès. El 2012 va fitxar pel Hannover 96 de la Bundesliga alemanya. Dos anys més tard, el 2014, va fitxar per l'Stoke City de la Premier League anglesa.
Diouf va debutar amb la selecció del Senegal el 12 d'agost de 2009 en un partit amistós contra la selecció del Congo. Va disputar amb la selecció la Copa d'Àfrica de Nacions 2015 i la de 2017 i la Copa del Món de 2018.

## Palmarès

Manchester United FC
* Copa de la lliga anglesa: 2009-10

## Referències

* ↑ «El United ficha al delantero Mame Biram Diouf» (en castellà). Marca, 17-07-2009. [Consulta: 16 juny 2018].
* ↑ «Mame Diouf» (en anglès). transfermarkt.de, 16-06-2018. [Consulta: 16 juny 2018].
* ↑ «Mame Biram Diouf linked with Blackburn as Rovers line up loan move for Manchester United striker» (en anglès). The Daily Mail, 03-08-2010. [Consulta: 16 juny 2018].
* ↑ «Stoke City sign former Manchester United striker Mame Biram Diouf» (en anglès). The Guardian, 11-06-2014. [Consulta: 16 juny 2018].
* ↑ «Selecciones: Senegal» (en castellà). Marca, 2017. [Consulta: 16 juny 2018].
* ↑ «Russia 2018: Senegal names final 23-man squad for World Cup, led by Mane» (en anglès). The Malta Independent, 17-05-2018. [Consulta: 16 juny 2018].
# Acrofonia

acrofonia (del grec: ἄκρος — extrem i φωνή— so) és la formació de noves paraules amb les lletres inicials de les paraules en frases, quan aquestes noves paraules no són llegides pels noms en ordre alfabètic de les lletres, sinó pels seus sons. Per exemple, "amor", "amarg", i "aire" són noms acrofònics de la lletra A catalana.
L'acrofonia canònica és un sistema d'escriptura ideogràfic o pictogràfic, al qual tant el nom de la lletra i com el glif representen la mateixa cosa o concepte. Per exemple aquest seria el cas si la lletra O catalana es digués "cercle", i tingués la forma d'un cercle.
El paradigma dels alfabets acrofònics és l'alfabet protocananeu de l'edat de Bronze tardana, en el qual la lletra A, representa el so / a /, és un pictograma que mostra un bou, i es mostra un "bou" - ʾalp. L'alfabet llatí descendeix del protocananeu, i encara és possible endevinar el cap estilitzat d'un bou si la A és posada de cap per amunt. La segona lletra de l'alfabet fenici és bet (que vol dir "casa" i que s'assembla a un refugi) representant el so / b /, i a partir d'ālef-bēt s'ha format la paraula "alfabet" - un nou exemple en el qual el començament d'una cosa serveix per designar a tot l'element, el que era una pràctica molt comuna en l'antiguitat a l'Orient Pròxim.

## Enllaços externs

* Com es va crear l'alfabet un conte de Kipling
# Agustí Jorba Argentí

Agustí Jorba Argentí (Barcelona, 3 de juny de 1947 - Vallbona d'Anoia, 21 d'octubre de 2021) fou un atleta català, que va competir durant la dècada de 1970. Especialitzat en la marxa atlètica, fou campió de Catalunya de 30 km marxa (1971, 1974, 1977), i d'Espanya de 20 km (1978) i de 50 km (1971-73, 1975-77). Va competir en cinc edicions del Trofeu Lugano (1973, 1975, 1977, 1979 i 1981). Va ser 20 vegades internacional amb la selecció absoluta, guanyant una medalla de bronze en els 20 km marxa dels Jocs del Mediterrani de 1971 i participant al Campionat del món de marxa de 1976 i al Campionat d'Europa d'atletisme de 1978.
Va alternar la seva residència entre la Ciutat Comtal i Vallbona d'Anoia, on va ser regidor entre el 2015 i 2019.

## Marques personals

Millors marques personals :
| Distància | Temps | Lloc | Data |
| 5000 m | 21:17.5 | Barcelona | 21 d'abril de 1979 |
| 10 000 m | 43:47.3 | Cornellà de Llobregat | 6 de maig de 1978 |
| 1 hora de marxa | 13 445 m | Barcelona | 8 d'abril de 1979 |
| 20 km | 01:29:33 | Hospitalet de Llobregat | 25 d'abril de 1976 |
| 20 000 m | 1h:32:54.2 | Cornellà de Llobregat | 5 de juny de 1976 |
| 2 horas de marxa | 25 418 m | Barcelona | 29 de febrer de 1976 |
| 30 km | 2h:16:59 | Lleida | 18 de febrer de 1979 |
| 30 000 m | 2h:18:05.0 | Barcelona | 8 d'abril de 1979 |
| 50 km | 3h:57:14 | Reus | 25 de març de 1979 |
| 50 000 m | 4h:11:46.0 | Barcelona | 23 de maig de 1981 |
| Les competicions en pista venen indicades en metres i les que són en ruta en kilòmetres. ||||

## Referències

* 1 2 «Agustí Jorba» (en castellà). RFEA. Arxivat de l'original el 2021-10-28. [Consulta: 11 juliol 2017].
* 1 2 «Agustí Jorba Argentí». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Atletes catalans campions d'Espanya de marxa en ruta absolut». Arxivat de l'original el 2020-10-11. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ 1922-2006: 75 ediciones del Campeonato de España de marcha en ruta Arxivat 2010-03-24 a Wayback Machine., (castellà)
* ↑ «Classificació Trofeo Lugano». Arxivat de l'original el 2017-01-18. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ «Medalles atletes catalans». Arxivat de l'original el 2016-10-21. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ «ORGANIGRAMA legislatura 2015-2019 Ajuntament de Vallbona d'Anoia». seu-e.cat. [Consulta: 19 desembre 2020].
# Agustí Prim i Tarragó

Agustí Prim i Tarragó (Lleida, 1839 - 1904) fou un historiador i poeta lleidatà. A banda de la seva producció historiogràfica, cal destacar la seva poesia humorística, publicada a la revista El Pallaresa des de 1895, entre les quals destaca "Veritable relació de les grandioses fires de Lleida de l'any 1896". També va ser funcionari de la Diputació de Lleida.

## Obra

* Noticias sobre la beneficencia pública en Lérida (1891)
* Cosas viejas de Lérida (1893)
* Nuevo nomenclátor de los pueblos de la provincia de Lérida (1896)
* Gente de Lérida (1901)
* Datos Hidrográficos de la Provincia de Lérida (1903)

## Referències

* ↑ «Agustí Prim i Tarragó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Montaner, Carme. Electrificació i coneixement del territori. Barcelona: Quaderns d'Història, 2013, p. 105 [Consulta: 11 novembre 2017].
* ↑ «Cosas viejas de Lérida». bvpb. Biblioteca Virtual del Patrimonio Bibliográfico. [Consulta: 11 novembre 2017].
# Agustí Pujol (pare)

Agustí Pujol -pare- (Tortosa, 1554 - Tortosa, cap a 1620), conegut també com a Agustí Pujol I, va ser un escultor del renaixement català.
El document del seu bateig a la catedral de Tortosa és de data 9 juliol 1554 al qual també es nomena al seu pare Arnau Pujol com picapedrer. Consta el seu matrimoni al mes de juliol de 1582 amb Càndida Sebil; el seu fill anomenat també Agustí Pujol, es va dedicar com el seu pare a la imatgeria, compartint taller durant quinze anys a partir de 1603, sent difícil a les obres d'aquesta època l'atribució en concret a algun d'ells. No es coneix la data exacta de la seva mort, encara que es creu que devia ser al voltant de 1620, ja que en un document del 1622, la seva dona apareix com a vídua d'Agustí Pujol "estatuari» de Tortosa.
El 1583 apareix com a escultor d'una imatge per a Santa Maria de Montblanc, policromada pel pintor Antoni Baray (obra perduda). D'aquesta mateixa època és un Crist crucificat per a la catedral de Tarragona, que es conserva al Museu Diocesà d'aquesta ciutat i que va ser acabada el 1587 data del seu cobrament.
A partir d'aquest any 1587, se'l demana per a l'execució de retaules, el primer d'ells, per a l'acabament del de l'església prioral de Sant Pere de Reus, començat per l'escultor Gaspar Huguet (mort el 1585) i, per substituir el realitzat el 1555 pel mestre Pere Ostris, per considerar de mida petita i poc adequat a l'amplitud del temple. El retaule es va incendiar i només es conserven algunes imatges de Pujol. També en aquesta església va realitzar dues trones traçades per Pere Blai, encara que també van ser destruïdes el juliol de 1936, s'ha fet una reconstrucció d'una d'elles per mitjà de les fotografies que es conservaven. El 1590 signa el contracte per al retaule major de la Basílica de Santa Maria de Vilafranca, el retaule del Roser per a l'església parroquial de la Selva del Camp, el retaule major de l'església parroquial de Santa Maria de Martorell. La majoria de les seves obres van ser destruïdes durant la guerra civil espanyola. També va realitzar la façana en pedra de l'església de Montblanc entre els anys 1590-1594. El retaule del Roser per a l'església de la catedral del Sant Esperit de Terrassa, contractat el 1611 va ser una obra de les que va realitzar al costat del seu fill Agustí Pujol.

## Bibliografia

* Bosch Ballbona, Joan. Agustí Pujol: La culminació de l'escultura renaixentista a Catalunya. Edicions Universitat Barcelona, 2009. ISBN 978-84-475-3330-5.
* Ramon Triadó, Joan. «Segle XVI: de l'humanisme culte a l'humanisme reformat». A: Art de Catalunya, Escultura moderna i contemporània. Barcelona, Edicions L'isard, 1998. ISBN 84-89931-03-8.

## Vegeu també

* Agustí Pujol, fill

## Enllaços externs

* Clopas i Batlle, Isidre. «Els prestigiosos escultors Agustí Pujol, pare i fill, i els retaules de l'església de Santa Maria de Martorell». Butlletí de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi, 1992, Vol. 6, p. 27-30.
* «El barroc català (vídeo 6/17 del Renaixement, Barroc i Vuit-cents)», Francesc Fontbona, Grup Enciclopèdia.
* «Agustí Pujol I». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Albano Bizzarri

Albano Bizzarri (Villa María, província de Córdoba (Argentina), 9 de novembre de 1977) és un exfutbolista argentí que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Va iniciar la seua carrera al Racing Club de Avellaneda, de la màxima categoria argentina. La seua progressió va possibilitar que el Reial Madrid el fitxara el 1999, però, l'aparició d'Iker Casillas, va fer que haver de disputar la posició de segon porter amb l'alemany Bodo Illgner.
L'estiu del 2000 és transferit al Reial Valladolid. Durant sis anys va formar part del planter castellà. Va ser titular gairebé en tot aquest període, jugant tots els partits de lliga entre 2002 i 2004. Per contra, la temporada 01/02 no va disputar ni un sol minut. Entre 2004 i 2006, amb el Valladolid a Segona Divisió, va seguir de titular. La temporada 06/07 hi retorna a la màxima categoria al fitxar pel Nàstic de Tarragona, que seria cuer.
Al juny del 2007 signa per la Calcio Catania. Eixe any és suplent de Polito, però a l'any següent, l'arribada de Walter Zenga a la banqueta siciliana el va fer titular, on va quallar bones actuacions. Al final de la temporada 08/09, va admetre que no continuaria a la Catania, per la qual cosa Zenga el va posar a la banqueta, donant l'alternativa a l'eslovac Tomáš Košický.
Per a la temporada 09/10, s'incorpora a les files de la SS Lazio.

## Selecció

Tot i no haver debutat amb la selecció argentina, Bizzarri va ser convocat per l'esquadra del seu país que va acudir a la Copa Amèrica de 1999.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Agamede

En la mitologia grega, Agameda o Agamede (en grec antic Ἀγαμήδη) era una sàvia fetillera, filla primogènita d'Augias, rei de l'Èlide, i d'Epicaste. Destacava tant per la seva bellesa com per conèixer «totes les drogues i plantes medicinals que existien a la Terra», com citava Homer en la Ilíada. Va casar-se amb Mulios, un general dels epeus que va morir a mans de Nèstor en la guerra entre Pilos i Èlide, però no va tenir descendència amb ell.
En els Escolis a Teòcrit es parla de la "rossa Perimede" que l'escoliasta identifica amb l'Agamede mencionada per Homer. De vegades s'identifica amb Hecamede, una dona que va escalfar aigua i va preparar uns remeis per netejar la ferida de Macàon, quan una fletxa de Paris el va ferir a l'esquena durant la Guerra de Troia.
Es diu que la seva unió amb el déu Posidó la va fer mare de Dictis, i segons Higí, de Belos i Àctor.

## Altres personatges del mateix nom

* Agamede també va ser una filla de Macària, que va donar nom a un lloc de Lesbos.

## Referències

* ↑ «[http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus:text:1999.01.0217:book=11:card=668&highlight=agamede Homer, The Iliad, Scroll 11, line 668]». [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ Harvey, Joyce; Ogilvie, Marilyn. The Biographical Dictionary of Women in Science: Pioneering Lives from Ancient Times to the Mid-Twentieth Century (en anglès). Taylor & Francis, 2000-07-27. ISBN 9780203801451.
* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. By various writers. Ed. by William Smith. Illustrated by numerous engravings on wood.». [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ Wolf, J. Ch.. Prosistas griegas: testimonios y fragmentos. Oviedo: KRK Ediciones, 2011, p. 253. ISBN 9788483673386.

### Bibliografia

La Iliada De Homero, Traducida Del Griego En Verso Endecasilabo Castellano por D. Ignacio Garcia Malo. Pantaleon Aznar, 1788.
# Ahar (Udaipur)

Ahar és una ciutat del Rajasthan, districte d'Udaipur, a l'oest de la ruïnes de l'antiga Ahar. El 1901 tenia 981 habitants. Es troba a uns 3 km d'Udaipur (Rajasthan). S'hi va fer la primera excavació que va localitzar la civilització d'Ahar (identificada amb la cultura dels tamravats o tambavati). En diverses excavacions s'han trobat poteria, objectes de ferro, antiguitats, objectes d'art, monedes de coure i altres; les troballes s'exhibeixen al Museu, i totes són anteriors al 1700 aC.
En aquesta ciutat es troba el Mahasati (lloc de cremació), amb un conjunt de 19 cenotafis reials. Després de sortir de Chitor, la família reial va agafar aquesta ciutat com a lloc d'incineració dels seus membres i diversos maharanes amb les seves vídues (maharanis) foren cremats en aquest lloc i se'ls va construir esplèndids cenotafis en la seva memòria; n'hi ha dinou, i el més espectacular és el del maharana Amar Singh (1597-1620) que fou el primer a ser cremat a Ahar. El seu fill i successor Karan Singh li va construir un cenotafi (chattri) de marbre al lloc on fou cremat; excel·lents i exòtiques escultures i frisos adornen també els cenotafis de les maharanis d'Amar Singh que van fer el sati (cremació voluntària) en el funeral del marit. El més modern és el de Swarup Singh, construït el 1861 i que fou cremat amb les seves 21 vídues, i és també un dels més notables. Els més interessant fora dels indicats són els de Sangram Singh II (cremat el 1734 amb 21 vídues), Sajjan Singh, Fateh Singh, Bhupal Singh i Bhagwat Singh.
Tots els cenotafis són de marbre blanc procedent de Rajnagar i Kankroli al nord d'Udaipur. Cada cenotafi té la imatge de Xiva entre d'altres i una pedra amb el nom del sobirà i les seves vídues que van fer el sati.
El cenotafis foren restaurats als anys noranta del segle passat per Arvind Singh, que té el títol de maharajà de Mewar, sota la direcció de l'home de negocis Saktawat Rawat Surendra Singh de Bohera.
Proper als cenotafis (en direcció a les ruïnes dels temples) hi ha el Gangod Bawa Kund, que segons la creença popular servia com a reserva sagrada d'aigua (kund) que s'omplia amb la que venia d'un riu soterrani que era una veta del Ganges; proper també hi ha el cenotafi que probablement correspon a Gandharva Sen, germà de Vikramaditya de Malwa. Finalment dos dipòsits un dels quals en un pavelló central amb un lingam de Xiva i l'altra amb imatges de Brahma i Surya del segle x.
Hi ha també un Museu del Govern o Museu Arqueològic (està administrat pel Department of Archaeology and Museums de Rajasthan) prop dels cenotafis, on s'exhibeixen els materials de les excavacions. Entre les seves peces hi ha un Buda metàl·lic del segle x i una imatge de Surya del segle x. En la col·lecció d'estàtues hindús destaca la de Vixnu Nag Nathan del període medieval, envoltada de serps.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text de l'Imperial Gazetteer of India, Oxford, Clarendon Press, 1908-1931
# Ain

«Ain» té aquests significats:
* Aín, municipi del País Valencià a la comarca de la Plana Baixa
* Ain (departament), departament francès a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps
* Riu Ain, riu francès afluent del Roine.
* Al-Ain, ciutat de l'Emirat d'Abu Dhabi
* Al-Ain SCC, club de futbol de la ciutat d'Al-Ain.
* Ain és una estrella situada a la constel·lació del Taure.
# Aielo

«Aielo» té aquests significats:
# Alsodux

Alsodux és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2006 tenia 121 habitants. La seva extensió superficial és de 20 km² i té una densitat de 6,1 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 00′ N, 2° 35′ O. Està situada a una altitud de 310 metres i a 21 kilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 113 | 106 | 105 | 104 | 113 | 112 | 109 | 119 | 121 | 131 |
# Al-Bakhra

Al-Bakhra fou una antiga vila de la regió de Palmira (actualment dins de Síria), que existia el temps dels omeies i on Al-Walid II va fer nit diverses vegades i finalment hi va morir el 744. Abans de la dominació musulmana hi va haver un campament militar persa sassànida.
Correspon amb tota probabilitat a les modernes ruïnes d'al-Bakhara a 25 km al sud de Palmira.

## Referències

* Sourdel-Thomine, J. «al-Bak̲h̲rāʾ». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 21 de maig de 2016 <http://www.encquran.brill.nl/entries/encyclopaedia-of-islam-2/al-bakhra-SIM_1089>
# Al-Balami

Al-Balami és el nom dels següents personatges:
Nom de dos visirs samànides, pare i fill:
* Abu-l-Fadl Muhàmmad ibn Ubayd-Al·lah al-Balamí
* Abu-Alí Muhàmmad ibn Muhàmmad al-Balamí
# Alcalde (Nou Mèxic)

Alcalde és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 377 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alcalde tenia 377 habitants, 121 habitatges, i 99 famílies. La densitat de població era de 285,4 habitants per km².
Dels 121 habitatges en un 46,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 19,8% dones solteres, i en un 17,4% no eren unitats familiars. En el 16,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,39.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,9% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 15,4% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.969 $ i la renda mediana per família de 38.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.375 $ mentre que les dones 20.341 $. La renda per capita de la població era de 13.656 $. Aproximadament el 10,7% de les famílies i el 12,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alcalde». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alcalde». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Aldons Vrubļevskis

Aldons Vrubļevskis (2 de juny de 1957) és un advocat i funcionari de l'esport letó. Des de 2005 és el president del Comitè Olímpic Letó.
Va ser secretari general del Comitè Olímpi Letó des del 1998 fins al 2004, any en què va esdevenir el President en substitució de Vilnis Baltiņš

## Referències

* ↑ «Par jauno LOK prezidentu ievēl Aldoni Vrubļevski». Tvnet.lv. Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 24 octubre 2011].
* ↑ DELFI. «Par jauno LOK prezidentu ievēl Aldoni Vrubļevski». Delfi.lv. [Consulta: 24 octubre 2011].
# Alessandro Cassis

Alessandro Cassis (Bèrgam, 9 de febrer de 1937 - Bèrgam, 20 de novembre de 1998) fou un baríton italià.
Va estudiar a Roma i Milà. El 1969 fou el guanyador del concurs de cant de Busseto i Treviso i l'any següent finalista en el concurs de cant a Parma. Va debutar el 1969 amb Madama Butterfly de Puccini.

## Referències

* ↑ esdf-opera.de
# Amplificador amb realimentació

Un amplificador amb realimentació és un circuit electrònic (normalment es presenta com a circuit integrat) que té dues entrades i una sortida. El senyal de sortida Sout és la diferència dels dos senyals d'entrada S$_{inA}$ i S$_{inB}$ multiplicada per un factor de guany G:
$S_{\rm {out}}=G\cdot (S_{\rm {in_{A}}}-S_{\rm {in_{B}}})$
$G$ representa el guany del dispositiu realimentat donada per la xarxa de realimentació, condició coneguda també com a "llaç (o bucle) tancat".$G$ Els amplificadors amb realimentació més comuns són els amplificadors amb realimentació en voltatge, també anomenats operacionals.

## Tipus
### Amplificadors realimentats per tensió

Els dissenys varien entre cada fabricant i cada producte, però tots els amplificadors realimentats tenen bàsicament la mateixa estructura:
El dispositiu posseeix dues entrades i una xarxa de realimentació. L'entrada no inversora (+), en la qual hi ha una tensió indicada com $V_{+}$$V_{+}$ i una altra inversora (–) sotmesa a una tensió $V_{-}$.$V_{+}$$V_{-}$ De manera ideal, el dispositiu amplifica només la diferència de tensió a les entrades, coneguda com a tensió d'entrada diferencial ($V_{\text{in}}=V_{+}-V_{-}$).$V_{\text{in}}=V_{+}-V_{-}$ La t$V_{\rm {out}}$ensió o v$V_{\rm {out}}$oltatge de so$V_{\rm {out}}$rtida del dispositiu està donada per l'equació:$V_{\rm {out}}$

### Amplificadors realimentats per corrent

Els amplificadors realimentats per corrent (CFA) és un tipus d'amplificador electrònic a on l'entrada negativa del qual és sensible al corrent, a diferència dels amplificadors normals que ho són a la tensió (VFA).
El CFA va ser inventat cap al 1988. Normalment són produïts com a circuits integrats amb la mateixa assignació de pins que els VFA, permetent així que els dos tipus puguin ser fàcilment intercanviables. En configuracions simples, tals com a amplificadors lineals, un CFA pot ser usat en lloc d'un VFA sense modificar el circuit, però en altres casos, com en els integradors es necessita un redisseny. La configuració clàssica de l'amplificador amb quatre resistències també funciona amb un CFA, però el CMRR és molt pobre.

#### Avantatges

El principal avantatge del desenvolupament usant amplificadors amb realimentació per corrent és l'altíssima velocitat que proporcionen. En conseqüència, s'ha comprovat que augmentar la velocitat té com a avantatge una millora del so. Així mateix, la velocitat influeix en la rapidesa en la qual es podran corregir les fallades que ells mateixos produeixen.

## Vegeu també

* Amplificador d'instrumentació
* Amplificador operacional
* Transistor

## Enllaços externs

* (en anglès) Current Feedback Arxivat 2015-08-15 a Wayback Machine. Amplifiers[1] (Analog Devices Inc.)