OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Thin Ice

«The Thin Ice» és una cançó del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd que va aparèixer a l'àlbum The Wall del 1979.

## Composició

La cançó, mig calmada, mig forta, comença amb els plors d'un bebè, que continua de la peça anterior «In the Flesh?», durant 6 segons. A continuació la música comença amb David Gilmour que canta amb una veu dolça. Cap al primer minut, les paraules de Gilmour acaben i Roger Waters agafa la paraula. En aquest moment el to de la veu esdevé més cínic, s'acorda amb la lletra. Aquesta part s'enganxa amb un solo de guietarra molt rock i la cançó acaba i s'enllaça amb la següent peça «Another Brick in the Wall, Pt. 1».

## Trama

Com les altres cançons de The Wall, aquesta explica la història de Pink, el protagonista de l'àlbum. La cançó explica els primers anys de vida, abans que al seu pare li passi res. Representa el període de fragilitat que pot comprendre el món al seu voltant.

## Versió de la pel·lícula

A la pel·lícula Pink Floyd The Wall, es mostren milers d'homes a la guerra, que són ferits o morts.

## Personal

* David Gilmour - veus, guitarra, sintetitzador
* Nick Mason - bateria
* Roger Waters - veus, baix
* Richard Wright - orgue, piano

## Referències

* ↑ Mabbett, Andy. The Complete Guide to the Music of Pink Floyd. London: Omnibus Press, 1995. ISBN 0-7119-4301-X.
* ↑ Strong, Martin C. The Great Rock Discography. 7th. Edinburgh: Canongate Books, 2004, p. 1177. ISBN 1-84195-551-5.
* 1 2 3 4 Fitch, Vernon and Mahon, Richard, Comfortably Numb — A History of The Wall 1978–1981, 2006, p.72
# Timeo danaos et dona ferentes

Timeo Danaos et dona ferentes és una frase llatina de l'Eneida de Virgili (llibre II, 49). Significa «Temo els dànaus (grecs) fins i tot quan porten regals».
La traducció grega de la frase, en katharévussa, i usada pels grecs moderns, és: «Φοβού τους Δαναούς και δώρα φέροντας» (fovú tus Danaús ke dóra fèrondas).

## Origen

Aquesta frase té el seu origen en la mitologia grega, i més concretament en la guerra de Troia. És un error comú traduir-la com a «Temo els grecs i porten regals», «Temeu els grecs i els regals que porten» o «Compte amb els grecs que porten regals», ja que encara que et significa 'i' en llatí, en aquest cas et és una síncope de la paraula etiam, que significa 'fins i tot'.
En el text original es va escriure ferentis (amb i llarga) i no ferentes, però aquesta segona escriptura era més comuna i més «clàssica», per la qual cosa normalment és la més utilitzada quan se cita aquesta frase.
Després de guerrejar a les platges de Troia durant nou anys, Calcant indueix els líders dels dànaus (grecs) a oferir els troians l'anomenat «Cavall de Troia». Tanmateix, el sacerdot troià Laocoont desconfia de l'esmentat present, i adverteix els troians que no acceptin l'obsequi, exclamant: Equo ne credite, Teucri! Quidquid aneu est, timeo Danaos et dona ferentes. («No confieu en el cavall, troians! Sigui el que sigui, temo els dànaus fins i tot si porten regals».) Quan en intentar cremar el cavall, Laocoont i els seus dos fills són devorats per dues enormes serps, els troians consideren que el cavall ha estat ofert a la deessa Atena, i interpreten la mort de Laocoont com un signe del seu desgrat.
Atena certament va enviar les serps i va ajudar a gestar la idea del cavall, però les seves intencions no eren tan pacífiques com imaginaven els desprevinguts troians. Els troians van accedir unànimement a col·locar rodes al cavall i introduir-lo rere les seves impenetrables muralles, i van iniciar una festa en la creença que la guerra havia acabat. Quan l'observador que havien enviat per verificar la partida dels grecs descobreix la flota oculta en un fosc port, és assassinat.
Dins del cavall s'amagava un selecte grup de soldats: una vegada introduït el cavall a Troia, els soldats que hi havia ocults van obrir les portes de la ciutat, després de la qual cosa la força invasora va poder entrar i destruir la ciutat.

## Referències

* ↑ Claire Rozier. Derrière la porte. Editions Publibook, febrer 2016, p. 156–. ISBN 978-2-342-04731-8.
# Tomoyuki Hirase

Tomoyuki Hirase (Prefectura de Kagoshima, Japó, 23 de maig de 1977) és un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Tomoyuki Hirase va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Tips

Tips va ser un programa de Televisió Espanyola, estrenat a La 2 el 19 de setembre de 2016 i l'últim episodi del qual es va emetre el 30 de juny de 2017. Presentat per Ruth Jiménez i Txabi Franquesa, és un magazín amb molts col·laboradors que mostren seccions diferents. El títol del programa, Tips, és una paraula que vol dir consell o recomanació, ja que a les diferents seccions es van mostrant diferents trucs o idees noves.
Entre els reporters hi hagué els valencians Eugeni Alemany i Maria Fuster.

## Referències

* 1 2 «‘Tips': así es el magacín más ‘trendy’ de Ruth Jiménez y Txabi Franquesa». Teleprograma (TP), 01-09-2016.
* ↑ «El programa de La 2 'Tips' desaparece este viernes para siempre». Huffington Post, 27-06-2017. [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ CARRELÉ, J. «‘Tips' és un còctel innovador, dinàmic i creatiu». Diari Segre, 19-03-2017. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ Audí, Cinta. «"Vivim en la societat de la 'infoxicació', d'excés de missatges"». Diari d'Andorra, 20-03-2017. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ «Eugeni Alemany fitxa com a col·laborador per «Tips» de TVE». Tresdeu.com, 21-04-2017.
* ↑ «El reporterisme extrovertit de la saforenca Maria Fuster». Tresdeu.com, 30-04-2017.
# Tokat kebap

El Tokat kebap o Tokat kebabı és un plat de carn de xai amb albergínies i patates de la cuina turca. Tradicionalment fet a la ciutat i província de Tokat, així com als pobles veïns, aquest plat de mica en mica s'està donant a conèixer a les grans ciutats de Turquia. El plat ha estat qualificat com un dels millors de la gastronomia turca per un llibre sobre Turquia.

## Elaboració i presentació

Els trossos de carn, alguns amb os, prèviament marinats, es claven en una broqueta juntament amb llargs talls d'albergínies ja salades i fines rodanxes de patates. Les broquetes es cuinen en un forn negre, i no damunt la graella. Dins del forn hi ha un aparell de ferro per a col·locar les broquetes al damunt, on es dauren amb la calor de la llenya del forn, i no directament sobre les brases. També s'enforna alls sencers.
Tokat kebap se serveix al plat amb un llit de tomàquets i un pide especial, de vegades banyats amb el brou de la carn recol·lectat en una safata dins del forn, i sota les broquetes.

## Referències

* ↑ Verity Campbell. Turkey. Lonely Planet, 2007, p. 69–. ISBN 978-1-74104-556-7.

## Vegeu també

* Hünkarbeğendi
* Patlıcanlı kebap
# Territ gros siberià

El territ gros siberià (Calidris tenuirostris) és un ocell limícola de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que durant l'estiu habita la tundra del nord-est de Sibèria i durant l'hivern costes i aguamolls, sobretot entre el sud-est asiàtic i Austràlia.

## Referències

* ↑ Territ gros siberià a CERCATERM Rev. 05/03/2012
# Torreón

Torreón és una ciutat i municipi de Mèxic de l'estat mexicà de Coahuila de Zaragoza. El 2005 la ciutat tenia 548.723 habitants, i el municipi sencer en tenia 577.477. Tanmateix, forma una àrea metropolitana, la Comarca Lagunera, amb les ciutats de Matamoros (a Coahuila), Gómez Palacio i Lerdo (a l'estat veí de Durango), amb una població total d'1,1 milions d'habitants, la novena més gran del país, i un dels centres econòmics i industrials del nord. Les indústries més importants de la ciutat són la metal·lúrgia, i la indústria dels productes lactis. A més hi ha fàbriques tèxtils, electròniques, d'automòbils, i de cervesa. Tot i que en el passat era una regió molt productiva en ramaderia i agricultura, aquestes activitats han decaigut els últims anys en benefici de la indústria i els serveis.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Torreón, en castellà
# Torreya; a Monthly Journal of Botanical Notes and News

Torreya; a Monthly Journal of Botanical Notes and News, (abreujat Torreya), va ser una revista amb il·lustracions i descripcions botàniques que va ser editada pel Torrey Botanical Club a Nova York. Es van publicar 45 números des de 1901 fins a 1945.

## Referències

* ↑ A Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Tossal d'en Roca

El Tossal d'en Roca és una muntanya de 749 metres al municipi de Pujalt, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Tossal d'en Roca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tossal d'en Rúbio

El Tossal d'en Rúbio o Tossal del Rúbio és una muntanya de 308 metres que es troba al terme municipal del Perelló, a la comarca catalana del Baix Ebre.

## Particularitats

Forma part d'una prolongació vers l'est del Massís de Cardó i es troba molt a prop d'el Perelló. Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 253151001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tiopli Kolodez

Tiopli Kolodez - Тёплый Колодезь (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 1.198 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Tiosulfat de bari

El tiosulfat de bari és un compost inorgànic, del grup de les sals, que està constituït per anions tiosulfat ${\ce {S2O3^{2-}}}$ i cations bari (2+) ${\ce {Ba^2+}}$, la qual fórmula química és ${\ce {BaS2O3}}$.

## Propietats

El tiosulfat de magnesi forma el monohidrat ${\ce {BaS2O3*H2O}}$. És un sòlid cristal·lí blanc, insoluble en aigua i etanol i tòxic. Perd la seva aigua d'hidratació quan s'escalfa a 110 °C i si se segueix escalfan es descompon en sulfat de bari ${\ce {BaSO4}}$, sofre ${\ce {S}}$ i diòxid de sofre ${\ce {SO2}}$. La reacció és:
${\ce {CaS2O3 ->[\Delta] 2CaSO4 + S + SO2}}$
El compost anhidre és poc soluble en aigua, a 15 °C la solubilitat és de 0,25 g en 100 g d'aigua.

## Preparació

El tiosulfat de bari pot preparar-se mitjançant la reacció del clorur de bari ${\ce {BaCl2}}$ amb el tiosulfat de sodi ${\ce {Na2S2O3}}$:
${\ce {BaCl2 + Na2S2O3 -> BaS2O3 + 2NaCl}}$

## Aplicacions

S'empra en la fabricació d'explosius, pintures i vernissos, però és poc emprat.

## Referències

* 1 2 3 4 Ropp, R. C.,. Encyclopedia of the alkaline earth compounds. Oxford: Elsevier, 2013. ISBN 9780444595539.
# Toén

Toén és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca d'Ourense.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.881 | 3.875 | 4.369 | 3.474 | 2.573 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Alongos (San Martiño)
* Feá (Santa María)
* Moreiras (San Pedro)
* Mugares (Santa María)
* Puga (San Mamede)
* Toén (Santa María)
* Trelle (Nosa Señora dos Anxos)
* Xestosa (Santa María)

## Personatges de Toén

* Juan Antonio Saco Arce (1835-1881), lingüista i autor de la Gramática Gallega (1868).
# Toà

Toà és una partida rural del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada al nord-est de la vila cap del seu terme municipal; és a la dreta i a la part alta de la vall del Barranc de Caborriu, a ponent de la partida de la Mata i al nord-oest de la de les Bordes. És al sud-oest de Casa Víctor. Inclou la masia de Casa Toà.
Comprèn la parcel·la 235 a 237 i 348 del polígon 4 d'Abella de la Conca; consta de 5,4932 hectàrees de pastures i bosquina.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 7 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Toà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tomàquet de la creu

La varietat tomàquet de la creu de nom científic Lycopersicon esculentum Mill., és un tomàquet de creixement indeterminat i fullatge dens, amb un fruit ple, de forma lleugerament aplanada i color ataronjat amb l'esquena verda. El pes mitjà del fruit és de 179,3 grams i és de dimensions petites-mitjanes amb valors mitjans de 4,8cm d'ample i 7,47cm de llarg. De fruit ferm, de gust dolç, i una molt bona valoració als tasts. Es sol utilitzar per a menjar en cru amb amanides. El seu nom prové dels seus 4 locis, que en obrir-lo donen forma de creu. Està inclosa en el Catàleg de les varietats locals d'interès agrari de Catalunya amb el número d'inscripció CAT014CVL. A les comarques de l'Alt Penedès, Baix Penedès i de l'Anoia hi ha tradició del seu cultiu.

## Referències

* ↑ «Tomàquet ple de la creu». Esporus. Centre de conservació de la biodiversitat cultivada. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ «Fitxa descriptiva de la varietat. Catàleg de varietats locals d'interès agrari de Catalunya». Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació. [Consulta: 13 agost 2015].
# Tomàquet de mar

El tomàquet de mar (Actinia equina) és una espècie d'antozou hexacoral·li de l'ordre dels actiniaris (anemones de mar) amb un cos curt i ample i tentacles retràctils que es troba a totes les costes rocalloses entre l'Atlàntic Nord i Àfrica. Es denomina així pel seu color vermell i la seva forma quan està tancada fora de l'aigua.

## Morfologia

Consta d'un cos central llis, adherit a les roques amb una base que actua com a ventosa. Fa entre 5 i 7 cm d'altura i uns 6 cm de diàmetre. Són totalment de color roig i posseeixen de 192 a 200 tentacles, de 2 cm de longitud quan estan estesos, arranjats en cinc o sis corones. Per fora de les corones sol presentar 24-48 taques que poden ser blanques, roges, liles o blaves. Quan estan fora de l'aigua, pel retrocés de les marees per exemple, tenen els tentacles recollits i semblen un tomàquet petit per la forma esfèrica-piramidal que adopten, la mida d'uns 3 cm i el color vermell, taronja o verd.

## Hàbitat

Normalment els tomàquets de mar es troben a la zona marina superficial i són animals forts. Poden resistir la força de les onades, la dessecació (al cloure's retenen l'aigua al seu interior, evitant la deshidratació), la salinitat i grans variacions de temperatures quan es queden a sec, per això habiten en zones verticals indiferentment del fet que siguin zones calmades o més tempestuoses. No solen viure a profunditats superiors als 2 m. Mundialment estan distribuïdes des de Noruega fins a Àfrica, incloent les Açores, les Canàries, Cap Verd i el Mediterrani.
Al Mediterrani és especialment abundant al llocs amb aigües clares, com als Columbrets, la zona de la costa valenciana entre Dénia i Xàbia, les Illes Medes, les Illes Formigues, la Costa Brava, les costes de Menorca, Cabrera, Eivissa i Formentera, així com la costa nord de Mallorca.

## Comportament

Els tomàquets de mar viuen agafats a les roques. Són carnívors i s'alimenten de petits animals com peixos i larves de crustacis que porta el corrent fins a la seva posició. Les poblacions locals solen ser clonals tot i tenir un comportament solitari. La seva forma i aparença atractiva fa que la gent els agafi, però el tomàquet en sentir qualsevol contacte/agressió allibera una substància verinosa que cou una mica (el verí del tomàquet no és massa agressiu però irrita lleugerament i produeix corissó). Aquest mateix verí, contingut en uns sacs marginals de color blau, s'usa també per allunyar els seus companys de la mateixa espècie quan s'acosten massa, ja que per a ells és més irritant.

## Reproducció

El tomàquet de mar té una reproducció ovípara. No es coneix gaire el mecanisme, però pot ser que llencin els òvuls i espermatozoides a l'aigua, és a dir, són de reproducció externa. També sembla que les larves es desenvolupen dintre de la mare, que al final les expulsa per la boca quan han arribat a un cert grau de maduresa.

## Referències

* ↑ Asturnatura
* ↑ Web de l'Aquàrium de Barcelona - Tomàquet de mar

## Enllaços externs

* Fotos de tomàquets de mar
* Marine Life Information Network (MarLIN) Arxivat 2010-09-02 a Wayback Machine. (anglès)
# Tomàquet de penjar plana d'Albesa

La varietat tomàquet de penjar plana d'Albesa de nom científic Lycopersicon esculentum Mill., és un tomàquet de penjar de mida gran. Forma part de la família dels tomàquets de penjar plans o aixafats. Les seves dimensions són més grans que tomàquets similars i que s'anomenen “de penjar plana”, “plana de penjar” i “de penjar”. Està inclosa en el Catàleg de les varietats locals d'interès agrari de Catalunya amb el número d'inscripció CAT011CVL. A les comarques de la Noguera i del Segrià hi ha tradició del seu cultiu.

## Característiques agronòmiques

Té una bona productivitat i mitjana conservació.

## Referències

* ↑ «Fitxa descriptiva de la varietat. Catàleg de varietats locals d'interès agrari de Catalunya». Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació. Arxivat de l'original el 2015-04-17. [Consulta: 11 agost 2015].
# Tom i Jerry: Ràpids i peluts

Tom i Jerry: Ràpids i peluts (títol original: Tom and Jerry: The Fast and the Furry) és una pel·lícula estatunidenca d'animació de Bill Kopp ,estrenada el 2005. Ha estat doblada al català.

## Argument

Tom i Jerry s'han quedat sense casa i decideixen participar en un programa de tele-realitat, el primer premi del qual serà una casa: "Fabulous Super Race", un reality xou de la TV on el gran premi és una enorme mansió. Es tracta d'una cursa a través del món amb candidats sense escrúpols. Cadascú pel seu costat, construeixen un cotxe a partir de peces trobades en una deixalleria. Els candidats són els següents: Steed, Grammy, Gorthan, Soccer Mom i el doctor professor així com Tom i Jerry .. Les trapelleries de Tom i Jerry són la gran sensació del concurs i les carreres són cada vegada més i més divertides.

## Repartiment (veus originals)

* Jeff Bennett: Steed
* Charlie Adler: Grammy
* John DiMaggio: JW / Spike
* Jess Harnell: Buzz Blister / El director
* Tom Kenny: Gorthan / Whale
* Bill Kopp: Tom / Frank
* Tress MacNeille: Soccer Mom / Lady / Tour Girl
* Rob Paulsen: Irving / Dave
* Billy West: Biff Buzzard / Squirty / El president de Hollywood
* J. Grant Albrecht: Pallasso / El vigilant
* Thom Pinto: L'ordinador / El guarda
* Neil Ross: Doctor Professor / El director
* Renna Nightingale: Lauren

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Tom i Jerry: Ràpids i peluts». [Consulta: 12 febrer 2019].
* ↑ «Tom and Jerry: The Fast and the Furry (2005)» (en anglès). [Consulta: 12 febrer 2019].
# Torre de Madaloc

La torre de Madaloc, també anomenada Torre del Diable, és situada en el terme comunal de Cotlliure, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord), encara que una part de la bibliografia l'atribueix al terme de Portvendres.
És a prop de l'extrem meridional del terme, en el vessant septentrional del Pic de Tallaferro, dins del terme cotlliurenc, però molt a prop del de Portvendres.
El lloc és esmentat l'any 981 com a pogium Madalanco, mentre que la torre no apareix fins al 1340 (torra de Madaloch). Molt probablement fou construïda, com la propera Torre de la Maçana, per Jaume II de Mallorca.
Formava part d'una xarxa de dispositius de vigilància (com també la Torre de la Maçana) de la mar que es poden retrobar a tota la costa dels Països Catalans i fins i tot a tota la conca mediterrània.
Aquesta torre que data del segle xiii, però té un basament romà, s'eleva a 656 metres d'altitud i es beneficia d'una situació estratègica que permet de veure, i vigilar, tota la plana i la costa del Rosselló. Des d'aquest punt es podien fer senyals per a assabentar la població d'un atac imminent.
Actualment serveix com a repetidor de televisió.

## La torre

És de forma cilíndrica de 30 metres d'alçada i 25 de perímetre, amb murs de 2 metres de gruix. L'aparell és de pedres petites sense desbastar, però molt ben col·locades en filades regulars. S'hi conserven diversos forats de bastida i algunes espitlleres.
La porta és a llevant, originalment enlairada, i és petita, amb llinda damunt de mènsules dobles molt grosses en degradació, de secció de quart de cercle extradossat. Hi ha un arc de descàrrega damunt de l'obertura. Damunt de la vertical de la porta hi ha un matacà, i la torre és coronada per una corsera seguida, amb algunes de les mènsules grosses que formaven el capdamunt de la torre.
La torre té dessota una gran cisterna excavada a la roca, i el seu interior presenta dos pisos amb trespol de fusta; el superior, acabat en una cúpula semiesfèrica damunt de la qual hi ha la terrassa.

## Referències

* ↑ «La Torre de Madaloc en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-05-31. [Consulta: 1r maig 2016].

## Vegeu també

* Llista de torres de senyals de la Catalunya Nord

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cotlliure». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan; Rieu, Bernat. «Portvendres: Torre de Madaloc». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
# Tremolí de cama blanca

El tremolí de cama blanca (Leccinum albostipitatum) també anomenat abró de cama blanca, és un molleró més aviat rar, del grup dels mollerons alberencs o abrons, de l'ordre dels boletals.

## Morfologia

Bolet de solitari a gregari, barret d'hemisfèric en el jove a convex o planoconvex en madurar, de 8 – 25 cm de diàmetre; superfície de color taronja pàl·lid a taronja, de finament tomentosa a fibril·losa; marge excedent en el jove, caduc en l'adult formant grans flocs de més de 4 mm que es pleguen cap els porus
Tubs de groguencs a bru molt pàl·lid, brunencs al frec; porus de groguencs a bru molt pàl·lid, brunencs al frec.
Cama blanca, de cilíndrica a subclavada, peu amb marques blavoses quan es manipula; coberta d'aspres blancs en el jove, només bru vermellosos en l'adult.
Carn blanca, de grisenca a negrosa amb el temps; al frec primer vinosa, després grisenca i finalment negrosa; en el peu sovint blaveja.

## Hàbitat

Des de l'estiu a la tardor; sembla preferir substrats silícics; de l'estatge subalpí al montà, només vora espècies del gènere Populus: trèmols, àlbers i pollancres.

## Comestibilitat

Comestible, cal eliminar la cama.

## Comentaris

Vegeu comentaris de tremolí (Leccinum aurantiacum).

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* 1 2 3 «Tremolí de cama blanca (Leccinum albostipitatum) · micopedia.cat». [Consulta: 8 agost 2023].
* 1 2 Læssøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of Temperate Europe. Princeton: Princeton University Press, 2019. ISBN 9780691180373.
* ↑ Llistosella, Jaume. «Mòdul Fongs. Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya. Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona.», 2013.
* ↑ Knudsen,, H.; Taylor, A.. in: Knudsen, H. & Vesterholt, J.(Eds.). Funga Nordica. Nordsvamp, 2008, p. 169-173.