OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edgewood (comtat d'Allegheny)

Edgewood és una població del Comtat d'Allegheny (Pennsilvània) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 3.311 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Edgewood tenia 3.311 habitants, 1.639 habitatges, i 824 famílies. La densitat de població era de 2.166,8 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 1.639 habitatges en un 19,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,3% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 49,7% no eren unitats familiars. En el 40,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 34,6% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.153 $ i la renda mediana per família de 68.281 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.292 $ mentre que les dones 38.950 $. La renda per capita de la població era de 39.188 $. Entorn de l'1,8% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Personatges il·lustres

* Frances Arnold (1956 -). Bioquímica. Premi Nobel de Química de l'any 2018.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Edgewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Edgewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Edgewood (Iowa)

Edgewood és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 923 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Edgewood tenia 923 habitants, 364 habitatges, i 243 famílies. La densitat de població era de 424,3 habitants/km².
Dels 364 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 21,5% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 26,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.455 $ i la renda mediana per família de 42.946 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.000 $ mentre que les dones 21.406 $. La renda per capita de la població era de 16.187 $. Entorn del 0,8% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Edgewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Edgewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eleccions al Parlament del Regne Unit de 1945

Les eleccions al Parlament del Regne Unit de 1945 es van celebrar el 5 de juliol de 1945. Malgrat el paper de Winston Churchill durant la Segona Guerra Mundial, va guanyar el Partit Laborista per la majoria més ampla de la història de les eleccions del Regne Unit.

## Resultats

| Partit | Líder | Vot popular | % | Escons | Canvi (de 1935) |
| Partit Laborista | Clement Attlee | 11.967.746 | 49,71% | 393 | +239 |
| Partit Conservador | Winston Churchill | 8.716.211 | 36,20% | 197 | -190 |
| Partit Liberal | Archibald Sinclair | 2.177.938 | 9,04% | 12 | -9 |
| Nacional Liberal | David Renton | 686.652 | 2,9% | 11 | -22 |
| Independents | | 133.191 | 0,6% | 8 | +6 |
| Govern Nacional | Sir John Anderson | 130.513 | 0,5% | 2 | +1 |
| Partit de la Commonwealth | Ernest Millington | 110.634 | 0,5% | 2 | +1 |
| Comunistes | Harry Pollitt | 97.945 | 0,4% | 2 | +1 |
| Nacionalistes | James McSparran | 92.819 | 0,3% | 2 | |
| Independents nacionals | | 65.171 | 0,3% | 2 | |
| Independents laboristes | | 63.135 | 0,3% | 2 | |
| Independents conservadors | | 57.853 | 0,2% | 2 | |
| Partit Laborista Independent | Robert Edwards | 46.769 | 0,2% | 3 | -1 |
| Independent progressista | | 35.072 | 0,1% | 1 | |
| Independents liberals | | 30.450 | 0,1% | 2 | |
| Partit Nacional Escocès | Robert McIntyre | 26.707 | 0,01% | 0 | |
| Plaid Cymru | Gwynfor Evans | 16.017 | 0,01% | 0 | |

## Referències

* F. W. S. Craig, British Electoral Facts: 1832-1987
* Resultats electorals al Regne Unit: 1885-1979Arxivat 2012-01-30 a Wayback Machine.
# Eleccions al Parlament del Regne Unit de 1955

Les eleccions al Parlament del Regne Unit de 1955 es van celebrar el 26 de maig de 1955. Va guanyar per majoria absoluta el Partit Conservador d'Anthony Eden.

## Resultats

| Partit | Líder | Vot popular | % | Escons | Canvi (de 1955) |
| Partit Conservador | Anthony Eden | 13,310,891 | 54,76% | 345 | +20 |
| Partit Laborista | Clement Attlee | 12.405.254 | 43,97% | 277 | -18 |
| Partit Liberal | Clement Davies | 722.402 | 2,7% | 6 | |
| Sinn Féin | Tom Mitchell | 152.310 | 0,6% | 2 | +2 |
| Plaid Cymru | Gwynfor Evans | 45.119 | 0,2% | | |
| Comunistes | Harry Pollitt | 33.144 | 0,2% | | |
| Partit Nacional Escocès | Robert McIntyre | 12.202 | 0,1% | 0 | |
| Partit Laborista Irlandès | Jack Beattie | 16.050 | 0,1% | 0 | -1 |

## Referències

* F. W. S. Craig, British Electoral Facts: 1832-1987
* Resultats electorals al Regne Unit: 1885-1979Arxivat 2012-01-30 a Wayback Machine.
# Els Cogullons

Els Cogullons és un despoblat del municipi de Montblanc, Conca de Barberà. Es troba dins l'antic terme de Rojals, gairebé a l'extrem sud-oest del terme municipal de Montblanc i proper ja al de Mont-ral, a la conca del Brugent.
Està situat a 1.052 m d'altitud, en plena serra de Prades, en un turó proper a la Mola dels Quatre Termes, vèrtex geodèsic de 1.117,7 m d'altitud, i s'hi pot accedir mitjançant el sender de gran recorregut GR-171. Actualment s'hi troba un refugi, propietat del Club Excursionista de Montblanc.
Prop dels Cogullons hi ha zones adients per a l'escalada, com ara la zona de la Mola de la Roquerola.

## Referències

* ↑ «Els Cogullons». enciclopedia.cat. [Consulta: 27 novembre 2015].
* ↑ «Espais Naturals al terme municipal de Montblanc». Ajuntament de Montblanc. Arxivat de l'original el 2017-06-09. [Consulta: 27 novembre 2015].
# El inconveniente

El inconveniente és una pel·lícula espanyola de comèdia dramàtica del 2020 dirigida per Bernabé Rico i protagonitzada per Kiti Mánver i Juana Acosta.
La pel·lícula va ser nominada a tres Premis Goya i a dos Premis Feroz.

## Sinopsi

A Sara se li ha donat l’oportunitat de comprar una casa única: àmplia, lluminosa i molt barata. Només té un petit problema: Lola, la seva propietària de vuitanta anys. Lola hi viurà fins que mori, però Sara encara creu que és un bon negoci i decideix esperar fins que Lola mori.

## Repartiment

* Kiti Mánver - Lola
* Juana Acosta - Sara
* Carlos Areces - Óscar
* Daniel Grao - Daniel
* José Sacristán - Víctor

## Premis i nominacions

| Premis | Categoria | Nominada | Resultat |
| Premis Goya | Millor director novell | Bernabé Rico | Nominat |
| Premis Goya | Millor actriu | Kiti Mánver | Nominada |
| Premis Goya | Millor actriu de repartiment | Juana Acosta | Nominada |
| Premis Feroz | Millor actriu protagonista | Kiti Mánver | Nominada |
| Premis Feroz | Millor actriu de repartiment | Juana Acosta | Nominada |

## Referències

* ↑ Jimenez, Jesus. «Juana Acosta: El inconveniente homenajea a nuestros mayores, que lo están pasando tan mal con la pandemia» (en castellà). rtve.es, 25-08-2020. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «Bernabé Rico: Deseo que El inconveniente devuelva la esperanza al público» (en castellà). efe.com, 17-12-2020. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ Montes, Cora Garcia. «Kiti Mánver: Los errores sirven para mejorar, nos enseñan» (en castellà). rtve.es, 15-12-2020. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ Roxborough, Scott; Szalai, Georg. «Netflix Drama Leads Spain's Goya Awards Nominations». The Hollywood Reporter, 18-01-2021. [Consulta: 18 gener 2021].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Emili Escaure

Emili Escaure (llatí: Aemilius Scaurus) va ser una família d'origen patrici que formava part de la gens Emília i portava el cognomen d'Escaure. No va agafar importància fins a la part final de la República a partir del darrer quart del segle ii aC. El primer d'aquesta família que es coneix és Luci Emili Escaure, que va ser un dels oficials de la flota romana en la guerra contra Antíoc III l'any 190 aC.
Alguns personatges destacats van ser:
* Marc Emili Escaure (cònsol), cònsol el 115 aC i el 107 aC
* Marc Emili Escaure (governador), governador de Síria i Sardenya
* Emili Escaure (militar), militar romà
* Marc Emili Escaure (pompeià), militar romà
* Mamerc Emili Escaure, poeta i orador romà

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 736.
# Emili Escaure (militar)

Emili Escaure (en llatí Aemilius Escaurus) va ser un magistrat romà fill de Marc Emili Escaure (cònsol).
Era fillastre de Sul·la, ja que la seva mare Cecília Metel·la es va casar amb el dictador després de quedar vídua. Al final del segle ii aC va lluitar contra els cimbres a Athesis a les ordes del procònsol Quint Lutaci Catul, i va fugir del camp de batalla. Indignat el seu pare li va prohibir tornar mai més a la seva presència, i el jove, molt afectat, es va suïcidar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 738.
# Eleccions legislatives luxemburgueses de 1954

Les eleccions legislatives luxemburgueses de 1954 se celebraren el 30 de maig de 1954, per a renovar els 52 membres de la Cambra de Diputats de Luxemburg. Va vèncer el Partit Popular Social Cristià del Joseph Bech, qui fou nomenat primer ministre.

## Resultats

← Eleccions legislatives luxemburgueses, 1954 → :
| Partit | Partit | % | Escons | Diferència |
| | Partit Popular Social Cristià (CSV) | 42,4 | 26 | +5 |
| | Partit Socialista dels Treballadors (LSAP) | 35,1 | 17 | -2 |
| | Grup Democràtic (DG) | 10,8 | 6 | -2 |
| | Partit Comunista de Luxemburg (KPL) | 8,9 | 3 | -1 |
| | Altres | 2,8 | 0 | |
| Total | Total | | 52 | — |
| Font: Centre Informatique de l'État ||||||

## Enllaços externs

* Resultats electorals de Luxemburg de l'arxiu electoral d'Adam Carr
# Eleccions legislatives luxemburgueses de 1959

Les eleccions legislatives luxemburgueses de 1959 se celebraren l'1 de febrer de 1959, per a renovar els 52 membres de la Cambra de Diputats de Luxemburg. Va vèncer el Partit Popular Social Cristià del Pierre Werner, qui fou nomenat primer ministre.

## Resultats

← Eleccions legislatives luxemburgueses, 1959 → :
| Partit | Partit | % | Diferència | Escons | Diferència |
| | Partit Popular Social Cristià (CSV) | 36,9 | -5,5 | 21 | -5 |
| | Partit Socialista dels Treballadors (LSAP) | 34,9 | -0,2 | 17 | = |
| | Partit Democràtic (DP) | 18,5 | +7,7 | 11 | +5 |
| | Partit Comunista de Luxemburg (KPL) | 9,1 | +0,2 | 3 | = |
| | Altres | 0,6 | -2,2 | 0 | |
| Total | Total | | | 52 | — |
| Font: Centre Informatique de l'État ||||||

## Enllaços externs

* Resultats electorals de Luxemburg de l'arxiu electoral d'Adam Carr
# Emily Carr

Emily Carr (Victoria, Canadà, 13 de desembre de 1871-Victoria, 2 de març de 1945) fou una pintora i escriptora considerada com una gran artista canadenca pels seus quadres d'indis i paisatges de la costa occidental. Fou la filla més jove d'uns immigrants anglesos. Juntament amb Tom Thomson, el grup dels set i David Milne, Emily Carr fou una de les pintores canadenques preeminents i potser més originals de la primera meitat del segle xx. També fou una de les úniques artistes femenines importants a l'Amèrica del Nord o Europa d'aquell període.

## Referències

* ↑ MacNeille, Suzanne «Vancouver Island, Through an Artist’s Eyes» (en anglès). The New York Times, 02-10-2017. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Emily Carr | Canadian painter and author» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ Gray, Charlotte. «Emily Carr: Canada’s answer to Frida Kahlo» (en anglès). the Guardian, 14-11-2014. [Consulta: 6 febrer 2018].
* ↑ Shadbolt, Doris «Emily Carr» (en anglès). The Canadian Encyclopedia.
# Emily Davison

Emily Wilding Davison (Blackheath, Kent, 11 d'octubre de 1872 - Epsom, Surrey, 8 de juny de 1913) fou un activista que va lluitar pel sufragi femení a Gran Bretanya. Era filla de Charles Davison, comerciant, i Margaret Caisley, tots dos de Morpeth, Northumberland. Fou empresonada en més de nou ocasions i alimentada a la força 49 vegades. El 4 de juny de 1913 va ser atropellada pel cavall Anmer del rei Jordi V al Derby de l'hipòdrom Epsom, patint lesions fatals.
Versions més actuals dels fets fan pensar que Davison va intentar pertorbar el Derby per cridar l'atenció a la seva causa, més que per suïcidar-se.
* Davison caient després de ser copejada pel cavall del Rei
* Emily Wilding Davison, funeral juny 1913

## Referències

* ↑ San Vito, Vera Di Campli. Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press, 2008. DOI 10.1093/ref:odnb/37346 [Consulta: 15 juny 2017].
* ↑ Brown, Jonathan «Suffragette Emily Davison: The woman who would not be silenced». The Independent, 24-05-2013.
* ↑ Clare Balding's Secrets of a Suffragette, Channel Four, first broadcast 26 May 2013
* ↑ Atkinson, Diane «Deeds not Words» (en anglès). New Statesman, 06-06-2005.
* ↑ Gullickson, Gay L. «Martyrdom, Self-Sacrifice, and Self-Denial». Social Research. The New School, 75, 2, Summer 2008, pp. 461–484 [Consulta: 25 maig 2013].
* ↑ Thorpe, Vanessa «Truth behind the death of suffragette Emily Davison is finally revealed». Guardian, 26-05-2013.

## Enllaços externs

* The original Pathé footage of Emily Davison running out of the crowds at the Derby Arxivat 2011-09-14 a Wayback Machine.
* Pathe Vídeo de l'accident
* El Derby Suffragette Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* «La última curva de Epsom». Diagonal, 27-12-2013.
* Video - mort de Emily Davison
# Enki i Ninhursag

Enki i Ninhursag és un relat èpic sumeri, escrit en tauletes de fang que daten de l'època de la Tercera dinastia d'Ur i de l'antiga Babilònia.
El mite explica com el déu Enki va beneir la paradisíaca terra de Dilmun, terra pura, neta i brillant, plena de vida, jardí dels déus i gran paradís terrenal, Una terra virginal, on els lleons no maten i on els llops no cacen xais. Parla també dels orígens de diverses deïtats menors, associades amb les plantes, les pastures de les muntanyes i l'art de teixir.
Enki, un déu creador associat amb l'aigua, a petició de Ninsikil, la seva filla i deessa de Dilmun, va fer brollar l'aigua i va portar naus de Tukric, i d'altres llocs plenes d'or i pedres precioses. El text narra a continuació la incestuosa història d'Enki i la seva filla, Ninsar, amb la que va tenir Ninkurra i més tard, es relaciona amb Ninkurra de la que va néixer Uttu. Enki després d'aquestes relacions va veure com Ninhursag, la seva esposa, es va venjar causant-li vuit malalties. Va treure la llavor que Enki havia posat a la seva néta Uttu i va crear les plantes i marxa ben lluny. Més tard Enlil i els Anunnaki, amb ajuda d'una guineu, van portar a Ninhursag al costat d'Enki. Ninhursag havia jurat no «veure'l amb bons ulls» fins al dia de la seva mort. Finalment va accedir a desfer el conjur i va crear vuit deïtats per sanar cada una de les malalties d'Enki.

## Referències

* ↑ Clayton, Matt. Mitología sumeria. Freehold (N.J.): Refora Pub., 2020, p. 12-14.

## Vegeu també

* Atrahasis
* Enki
* Ninhursag
* Ninlil

## Bibliografia

* George A. Barton, Archaeology and The Bible. Filadèlfia: American Sunday-School Union, 1937.

## Enllaços externs

* www.gatewaystobabylon (anglès)
# Enkidu

Enkidu (en sumeri 𒂗𒆠𒄭 EN.KI.DU) és el company de Guilgameix en la cèlebre epopeia babilònica. Representa les forces de la foscor i el costat animal de l'home, que se civilitza amb l'encontre amb la cortesana sagrada Xamhad. També s'ha vist com el símbol dels homes de l'estepa i els bàrbars, civilitzats per les ciutats babilòniques.
Segons la llegenda, Enkidu va ser creat a partir de l'argila per la deessa-mare Ninhursag a petició del poble d'Uruk perquè fes anar el rei Guilgameix pel bon camí. Aruru va personificar Enkidu a imatge d'Anu, déu del cel, i de Ninurta, déu de la guerra.
Una altra tradició canvia Anu per Enki. Això explicaria el nom d'Enkidu, que en sumeri vol dir «Enki l'ha creat» o «criatura d'Enki».

## Referències

* ↑ «Enkidu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bottéro, Jean. Gallimard. L'Epopée de Gilgameš (en francès), 1992, p. 295. ISBN 2-07-072583-9.
# Eita

Eita és un assentament de Kiribati a l'atol de Tarawa. Té Utiroa a l'est, Terikiai al nord i Nuribenua, Tanaiang i Te Kapuipui a l'oest. Té 3.388 habitants, segons el cens de 2015.

## Enllaços externs

* World Gazetteer
# Enosàndrids

Els enosàndrids (Oenosandridae) són una família lepidòpters ditrisis de la superfamília dels noctuoïdeus (Noctuoidea). Són papallones nocturnes que es troben a Austràlia.

## Sistemàtica

La família Oenosandridae inclou quatre gèneres:
* Diceratucha
* Discophlebia
* Nycteropa
* Oenosandra
Dues espècies representatives són:
* Discophlebia catocalina
* Oenosandra boisduvallii

## Referències

* ↑ «Oenosandridae» (en castellà). GBIF. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Australian OENOSANDRIDAE» (en anglès). Butterfly House. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ Kuznetzov, V. I.; Naumann, C. M.; Speidel, W.; Stekolnikov, A. A. «The skeleton and musculature of male and female terminalia in Oenosandra boisduvalii Newman, 1856 and the phylogenetic position of the family Oenosandridae (Insecta: Lepidoptera)». SHILAP Revista de lepidopterología, 32, 128, 2004, pàg. 297–313. ISSN: 0300-5267.
* ↑ «BioLib - Oenosandridae» (en anglès). [Consulta: 10 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Tree of Life
# Enosis Neon Paralimni

L'Enosis Neon Paralimni (en grec modern: Ένωση Νέων Παραλιμνίου) és un club de futbol xipriota de la ciutat de Paralimni.

## Història

El club es fundà l'abril de 1944 amb la fusió de dos clubs de la ciutat: l'Heracles (que havia estat fundat el 1936) i el Club People's Love. L'emblema del club és el Partenó. Ascendí per primer cop a primera divisió la temporada 1968/69. Mai ha guanyat un gran títol però fou segon a la lliga el 1975 i finalista de la copa els anys 1974, 1975, 1981 i 1983.

## Palmarès

* Segona divisió de Xipre (1): 1969

## Enllaços externs

* (grec) Web oficial
* (grec) Història del club
# Enotera

Enotera (Oenothera), és un gènere de plantes amb flors de la família de les onagràcies.

## Particularitats

Aquestes plantes es coneixen amb els noms populars d'onagres i herbes de ruc. El nom del gènere, Oenothera (grec antic "atrapa ases"), utilitzat per primer cop per Linnaeus en Systema Nature, té un origen relacionat amb el burro. Oeno significa "ase", mentre que thera significa "atrapar, perseguir". Es creu que el nom es refereix a la qualitat que té la planta d'agradar molt als rucs, fins al punt que pot ser feta servir per atrapar aquests animals. El 1860, William Baird va suggerir, tot i això, que oeno podia provenir de "vi" en grec, fent referència al fet que l'arrel comestible de Oenothera biennis s'utilitzava per aromatitzar el vi.
L'espècie representativa d'aquest gènere a les nostres contrades és la bella de nit, planta medicinal de fulla comestible.

## Taxonomia

* Oenothera acaulis
* Oenothera albicaulis
* Oenothera argillicola
* Oenothera biennis - bella de nit, herba de ruc, onagra biennal
* Oenothera brachycarpa
* Oenothera bulgarica - onagra dels Balcans
* Oenothera caespitosa
* Oenothera californica - onagra de Califòrnia
* Oenothera chicagoensis - onagra de Chicago
* Oenothera coronopifolia
* Oenothera coryi
* Oenothera deltoides
* Oenothera drummondii
* Oenothera elata
* Oenothera erythrosepala
* Oenothera flava
* Oenothera fruticosa - onagra de fulla estreta
* Oenothera glazioviana
* Oenothera hookeri
* Oenothera jamesii
* Oenothera kunthiana
* Oenothera laciniata
* Oenothera longissima - onagra de tija llarga
* Oenothera macrocarpa
* Oenothera missouriensis - onagra de Missouri
* Oenothera nuttallii
* Oenothera odorata
* Oenothera pallida
* Oenothera perennis
* Oenothera pilosella
* Oenothera primiveris - onagra del desert
* Oenothera rhombipetala
* Oenothera rosea - rosa del Mèxic
* Oenothera speciosa - onagra de flors roses,"pinkladies"
* Oenothera stubbei
* Oenothera taraxacoides
* Oenothera tetraptera
* Oenothera triloba
* Oenothera wolfii
* Oenothera xylocarpa

## Referències

* ↑ Additions to the list of wild edible plants preservable by the deep freeze method (anglès)

## Enllaços externs

* Classification of the Evening Primrose Family at the Smithsonian Institution
* Details from A Modern Herbal, by Mrs M Greives at Botanical.com
* Plants For A Future
* "The evening primrose", poema de John Clare Arxivat 2010-04-19 a Wayback Machine.(anglès)
# Enoteca (restaurant)

L'Enoteca, també anomenada Enoteca Paco Pérez, és un restaurant ubicat a l'Hotel Arts de Barcelona i dirigit pel xef Paco Pérez.
L'Enoteca es va inaugurar l'any 2008, i des d'aleshores ha rebut dues estrelles Michelín, la primera, l'any 2010, i la segona, el 2013.

## Referències

* 1 2 Imedio, Ferran «Enoteca: 15 anys i un festival entre amics Paco Pérez celebra els tres lustres del restaurant de l’Hotel Arts amb un sopar en el qual també van cuinar els seus col·legues Paolo Casagrande (Lasarte), Oriol Castro (Disfrutar), Albert Raurich (Dos Palillos), Hideki Matsuhisa (Koy Shunka) i Rafa Zafra (Estimar)». El Periódico, 19-10-2023 [Consulta: 3 juliol 2024].
* ↑ Arenós, Pau «Enoteca: el mar de Paco Pérez». El Periódico, 28-02-2008 [Consulta: 3 juliol 2024].
# Enric Armengol i Rigol

Enric Armengol i Rigol (La Palma de Cervelló,1924 - Molins de Rei, 10 d'octubre de 1945) va ser un ciclista català. El seu futur prometedor es va veure trencat per un accident durant una cursa ciclista amb un cotxe que va causar la seva mort uns dies després. Del seu curt palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Catalunya de 1945.

## Palmarès

* 1945
** 1r al Trofeu Masferrer
** Vencedor d'una etapa del Volta a Catalunya

## Referències

* 1 2 3 «Enrique Armengol ha muerto (pàg 1 i 3)» (en castellà). Mundo Deportivo, 11-10-1945. [Consulta: 29 març 2013].
* ↑ Armengol Pérez, Endika. Una estrella fugaz (en castellà). Madrid: Hebras de Tinta, 2020.
* ↑ «Un grave accidente del corredor Enrique Armengol» (en castellà). Mundo Deportivo, 08-10-1945. [Consulta: 29 març 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it