OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isabelle Sambou

Isabelle Sambou (Regió de Ziguinchor, 20 d'octubre de 1980) és una esportista senegalesa que competeix en lluita estil lliure, guanyadora de dues medalles als Jocs Panafricans entre els anys 2007 i 2015. Ha guanyat catorze medalles al Campionat Africà de Lluita entre els anys 2001 i 2016.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu, aconseguint un 5è lloc a Londres 2012 en la categoria 48 kg i un 8è lloc a Rio de Janeiro 2016 en la categoria 53 kg.

## Palmarès internacional

Jocs Panafricans :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2007 | Alger ( Algèria) | 3 | Lliure 51 kg |
| 2015 | Brazzaville ( Rep. del Congo) | 2 | Lliure 53 kg |
| Campionat Africà ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2001 | El-Yadida ( Marroc) | 2 | Lliure 56 kg |
| 2002 | el Caire ( Egipte) | 3 | Lliure 55 kg |
| 2004 | el Caire ( Egipte) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2005 | Casablanca ( Marroc) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2006 | Pretòria ( Sud-àfrica) | 2 | Lliure 51 kg |
| 2007 | el Caire ( Egipte) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2009 | Casablanca ( Marroc) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2010 | el Caire ( Egipte) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2011 | Dakar ( Senegal) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2012 | Marrakech ( Marroc) | 2 | Lliure 48 kg |
| 2013 | Yamena ( Txad) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2014 | Tunísia ( Tunísia) | 1 | Lliure 53 kg |
| 2015 | Alexandria ( Egipte) | 2 | Lliure 53 kg |
| 2016 | Alexandria ( Egipte) | 1 | Lliure 53 kg |

## Referències

* ↑ «Isabelle Sambou» en Iat.uni-leipzig.de (anglès)
* ↑ «Isabelle Sambou» Arxivat 2012-12-17 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
# Irene Aragonès Gràcia

Irene Aragonès Gràcia (Mont-roig del Camp, 30 de maig de 1972) és una política i professora catalana, diputada al Parlament de Catalunya per Esquerra Republicana de Catalunya i regidora a l’Ajuntament de Mont-roig del Camp.
És llicenciada en Filosofia i Ciències de l’Educació per la Universitat Rovira i Virgili i treballa de professora d’un Programa de Formació i Inserció, a Cambrils. Militant des de 2003 d'Esquerra Republicana de Catalunya, n'ha estat implicada en la secció del partit polític del seu poble natal, en la qual ocupà càrrecs de responsabilitat. En 2015, es presentà per primera vegada a les eleccions municipals, encapçalant la candidatura Esquerra Republicana de Catalunya-Acord municipal (ERC-AM). Esdevingué regidora de l'oposició, fet que repetí en la següent legislatura.
A principis de desembre de 2020, la militància d'ERC al Baix Camp escollí Irene Aragonès com candidata de la comarca per les eleccions catalanes de 2021. Pocs dies després, el Consell Nacional d'ERC la situà en la tercera posició de llista oficial de la candidatura per la demarcació de Tarragona. En les eleccions, l'ERC obtingué cinc escons en la demarcació, la qual cosa significà que Aragonès esdevingué diputada al Parlament de Catalunya.

## Referències

* 1 2 Rovira, Marc «“No soc gens patidora i crec que res és impossible”». El Punt Avui. Girona [Reus], 10-07-2021, p. 8.
* ↑ «Irene Aragonès Gràcia». [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ «Llistes de les eleccions municipals a Mont-roig del Camp - 22 abril 2015». El Punt. [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ «Irene Aragonès Gràcia, elegida candidata d'ERC al Baix Camp a les eleccions del 14-F». [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ «És oficial: ERC publica la llista electoral per Tarragona per a les eleccions del 14-F», 13-12-2020. Arxivat de l'original el 2021-06-11. [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ «Resultats Eleccions al Parlament de Catalunya 2021». CCMA. [Consulta: 11 juny 2021].
# Ismaïl (nom)

Ismaïl és un nom masculí àrab (àrab: إسماعيل, Ismāʿīl) que es correspon amb el català Ismael, que l'àrab pren directament de l'hebreu: יִשְׁמָעֵאל, Yišmāêl‎. Si bé Ismaïl és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Ismail, Isma'il... Com a nom de l'avantpassat mític dels àrabs i fill del patriarca Abraham, és un nom força usual entre els àrabs, especialment dels musulmans, així com és comú entre musulmans no arabòfons; aquests l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: turc: İsmail.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «إسماعيل». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Issàievo

«Issàievo» té aquests significats:
* Issàievo (Perm), localitat del krai de Perm, a Rússia
* Issàievo (Pskov), localitat de l'óblast de Pskov, a Rússia
# Iñaki Perurena Gartziarena

Iñaki Perurena Gartziarena (Leitza, Navarra, 23 de setembre de 1956) és un esportista basc de Navarra especialista en la modalitat d'esport rural basc de harrijasoketa. Ha fet incursions en el terreny cultural com a poeta, escultor, actor i bertsolari. És membre de l'associació cultural Nabarralde i ha publicat articles en defensa de la identitat de Navarra com a eix de la nacionalitat basca.

## Assoliments esportius

Com a aixecador de pedres o harrijasotzaile, és titular del rècord de 1.000 aixecaments d'una pedra de 100 kg. en 1999 de manera contínua en 5 hores i 4 minuts. Amb anterioritat, en 1990, havia batut el rècord en pes en aixecar una pedra de 315 kg. És capaç d'aixecar tres vegades, amb una sola mà, una pedra de 250 kg i d'aixecar quatre vegades, també amb una sola mà, una pedra de 200 kg. Encara que el seu rècord d'aixecament de pedra amb una mà està fixat en 267 kg, pot alçar 320 kg de pedra utilitzant ambdues mans.
Como a reconeixement a la seva carrera professional, fou guardonat amb la Medalla d'Or al Mèrit Esportiu de Navarra.
El seu fill, Inaxio Perurena, també és aixecador de pedres i ha rebut el suport del seu pare.

## Televisió

És conegut pel seu paper en la sèrie d'ETB 1 Goenkale, on interpreta a Imanol. També ha participat en els programes Euskal Herrian Barrina, Herriko Plaza i Piratak.

## Referències

* ↑ Iñaki Perurena: paradigma de la fuerza, la inteligencia y la caballerosidad vasca
* ↑ Iñaki Perurena recogerá el 10 de julio el Gallico de Oro a Diario de Navarra, 26 de juny de 2012
* ↑ Iñaki Perurena Garciarena a l'Enciclopèdia Auñamendi
* 1 2 Levantadores de piedra: más duros que la piedra
* ↑ Iñaxio Perurena llama a la puerta del club de los 300
* ↑ «Relación de navarros con la Medalla de Oro al Mérito Deportivo de Navarra» (en (castellà)). Diario de Navarra. Arxivat de l'original el 2014-01-10. [Consulta: 6 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Iñaki Perurena (4-Jul-2003), "Mentiras no, señor Savater" Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
* Fitxa d'actor a EITB.com Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Fitxa d'actor a IMDb
# Jaja (cràter)

Jaja és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 53.35 ° de latitud nord i 127.52 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 22 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 21 de setembre del 2015 i fa referència a Jaja, deessa de la collita en la cultura abjasiana.

## Referències

* ↑ "Jaja (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Jajpur

Jajpur (o Jajapur) és una ciutat i municipalitat, capital del districte de Jajpur a l'Índia, estat d'Orissa. És popularment coneguda com a "Casa de Biraja" (Biraja Khetra, Biraja és una deessa); És a la riba del Baitarani. Segons el cens del 2001 la població és de 32.209.

## Història

Fou capital d'Orissa durant la dinastia Kesari, després substituïda per la ciutat de Cuttack. Va quedar destruïda al segle XVi per les lluites entre els reis d'Orissa i els musulmans. La mesquita musulmana fou construïda per Nawab Abu Nasir al segle xvii. Sota els britànics fou part del districte de Cuttack dins la presidència de Bengala. La municipalitat es va formar el 1869. El 1901 tenia 12.111 habitants.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# James Conlon

James Conlon (18 de març de 1950, Nova York) és un director d'òpera, d'orquestra simfònica i d'obres corals estatunidenc. És el director musical de l'Òpera de Los Angeles i director principal de l'Orquestra Simfònica Nacional de la RAI. Va ser el director de les dues setmanes del Cincinnati May Festival des de 1979 a 2016. Des de 2005 fins a 2015, va ser director de música al Ravinia Festival, la casa d'estiu de la Chicago Symphony Orchestra. És conegut pels seus esforços per reactivar la música dels compositors suprimits durant el règim nazi.

## Referències

* ↑ Sony Classical Arxivat 2006-05-05 at Archive.is
* ↑ F. Paul Driscol «Rethinking the Maestro Mystique». Opera News, 01-07-2009 [Consulta: 24 juny 2009].
* ↑ Rhein, John von. «James Conlon moves beyond Ravinia for a new beginning». [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ The New York Times, February 10, 2008
# Jean Baptiste Bourguignon d'Anville

Jean Baptiste Bourguignon d'Anville (francès: Jean-Baptiste Bourguignon d'Anville) (París, 11 de juliol de 1697 - París, 28 de gener de 1782) fou un geògraf i cartògraf francès. La seva cartografia és el resultat de l'avaluació crítica de totes les fonts de què disposava, deixant en blanc aquelles àrees de les quals no tenia informació certa.
Fou primer geògraf reial (1719) i membre de l'Acadèmia de les inscripcions i llengües antigues (1754) i de l'Acadèmia Francesa de les Ciències (1773).Al llarg de la seva vida va produir 78 tractats de geografia i 211 mapes de gran precisió. Es conserva un original del Grècia Vetus, datat el 1712. La seva obra més important és el conjunt de mapes de la Description géographique de la Chine del jesuïta J.B. du Halde (1735). Va publicar els seus mapes més importants en un Atlas Géneral (1737-1780).
La biblioteca de referència del geògraf, conformada per al voltant de nou mil volums, va ser adquirida pel Govern de França el 1779, conformant la base del seu repositori geogràfic. El cràter lunar Anville porta aquest nom en la seva memòria.

## Referències

* 1 2 «Jean-Baptiste Bourguignon d'Anville» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 23 març 2015].
* 1 2 «Jean Baptiste Bourguignon d'Anville» (en anglès). Geographicus. Fine antique maps. Arxivat de l'original el 2 d'abril de 2015. [Consulta: 23 març 2015].
* 1 2 «Jean Baptiste Bourguignon d'Anville». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Archives diplomatiques» (en francès). France Diplomatie. [Consulta: 24 març 2015].
* ↑ "Anville". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Jan Mertens

Jan Mertens (Hoboken, 2 de març de 1904 - 21 de juny de 1964) és un ciclista belga que fou professional entre 1926 i 1931. La seva victòria més destacada fou el Tour de Flandes de 1928.

## Palmarès

* 1924
** 1r a la Brussel·les-Luxemburg-Montdorf
* 1926
** 1r a la Copa Sels
** Vencedor d'una etapa al Critèrium dels Aiglons
* 1927
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica
* 1928
** 1r al Tour de Flandes
* 1929
** 1r a Erembodegem-Terjoden

### Resultats al Tour de França

* 1926. 26è de la classificació general
* 1928. 4t de la classificació general
* 1930. 15è de la classificació general

## Referències

* ↑ «MERTENS Jan». [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jan MERTENS» (en italià). [Consulta: 9 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jan Mertens
# Joana Angélica (pel·lícula)

Joana Angélica és una pel·lícula brasilera de migmetratge del 1979 dirigida per Walter Lima Jr., amb guió de Washington Novaes, basada en la història de la monja Joana Angélica de Jesus.

## Argument

Joana Angélica, perseguida per la seva bellesa, va trobar la seva salvació i el seu final en el sacerdoci. Va fundar la seva pròpia orde i va morir defensant el convent de Lapa a Salvador a l'estat de Bahia dels soldats portuguesos. Va ser la primera màrtir de la lluita que va continuar fins a l'alliberament definitiu de Bahia, el 2 de juliol de 1823, dia de la independència de Bahia i punt final de la Guerra d'Independència del Brasil.

## Repartiment

* Maria Fernanda
* Walmor Chagas
* Luís Jasmim
* Harildo Deda
* Bemvindo Sequeira
* Sonia dos Humildes

## Referències

* ↑ Joana Angélica al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ Joana Angélica Arxivat 2023-07-20 a Wayback Machine. a expirados.com.br
# Irene de Grècia (princesa de Grècia)

Irene de Grècia, princesa de Grècia, princesa de Grècia i de Dinamarca va néixer l'11 de maig de 1942 a Ciutat del Cap (Sud-àfrica), filla del rei Pau I de Grècia i de la princesa Frederica de Hannover. Fou apadrinada pel cèlebre general Smuts.
Retornà a Grècia l'any 1946 amb els seus pares després de finalitzada la Segona Guerra Mundial i proclamada la monarquia. Estudià a Salem (Baden) i aviat demostrà un especial talent per la música i les religions orientals. Es convertí en diàconos de Grècia -princesa hereva- (1964-65). Partí a l'exili l'any 1967 i s'establí a l'Índia després d'una gira com a concertista professional. D'ençà de 1981, després de la mort de la reina Frederica, fixà la seva residència a Madrid, al Palau de la Zarzuela i des de 2018 té la nacionalitat espanyola. L'any 1986 fundà Mundo en Armonía, una organització dedicada a l'ajuda de la població menys afavorida de l'Índia a través de l'entrega de vaques lleteres i de microcrèdits.

## Referències

* ↑ Galaz, Mábel «Irene de Grecia, la tía más singular del Rey Felipe, ya es española» (en castellà). El País [Madrid], 28-03-2018. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Real Decreto 164/2018, de 16 de marzo, por el que se concede la nacionalidad española por carta de naturaleza a Su Alteza Real doña Irene de Grecia de Hannover.»
* ↑ «La princesa Irene de Grecia recibe la nacionalidad española» (en castellà), 19-03-2018. [Consulta: 31 març 2021].
# Jerome (Arizona)

Jerome és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2007 tenia 353 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jerome tenia 329 habitants, 182 habitatges, i 84 famílies La densitat de població era de 178,9 habitants/km².
Dels 182 habitatges en un 17% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 29,1% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 53,8% no eren unitats familiars. En el 41,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,8% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 41% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.857 $ i la renda mediana per família de 27.222 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 19.967 $. Aproximadament el 4,2% de les famílies i el 15,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jerome». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jerome». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jan Palach

Jan Palach (11 d'agost de 1948 - 19 de gener 1969) va ser un estudiant txec que es va immolar a l'estil bonze com a forma de protesta política.
L'agost de 1968 les tropes del pacte de Varsòvia, conduïdes per la Unió Soviètica, van envair Txecoslovàquia per acabar amb les reformes liberalitzadores del govern d'Alexander Dubček, acabant així amb la primavera de Praga. Com a protesta, Palach es va immolar a la plaça de Wenceslau, a Praga, el 16 de gener de 1969.
L'enterrament de Palach es va transformar en la protesta més gran en contra de l'ocupació, i un mes més tard, el 25 de febrer, un altre estudiant, Jan Zajíc, es va suïcidar de la mateixa manera en el mateix lloc. A l'abril, Evzen Plocek va fer el mateix a Jihlava.
En el vintè aniversari de la mort de Palach va tenir lloc l'anomenada setmana de Palach. Entre el 15 i el 21 de gener de 1989 es van succeir a Praga diverses manifestacions anticomunistes, reprimides per la policia. El règim cauria onze mesos més tard.
Després, en l'anomenada Revolució de Vellut, es va commemorar Palach i Zajíc amb una creu de bronze incrustada a la vorera, en el lloc en què el primer va caure, a la sortida del Museu Nacional. També es va anomenar una cèntrica plaça en el seu honor (en la qual es troba el Rudolfinum). L'astrònom Luboš Kohoutek va anomenar un asteroide descobert el 22 agost 1969 com a (1834) Palach. Hi ha diversos altres monuments a Jan Palach a Europa.

## Referències

* ↑ Jan Palach: A multimedia project of Charles University in Prague
* ↑ The original letter (in Czech)
* ↑ «Jan Palach Week».
# Jegenstorf

Jegenstorf és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat al districte de Fraubrunnen.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Joan Giraut i Cot

Joan Giraut i Cot (Puigcerdà, 15 de maig de 1945) és un polític català, exalcalde de Castell i Platja d'Aro. De 2013 a 2015 fou president de la Diputació de Girona.
Va estudiar peritatge mercantil i ha treballat com a empresari en el sector turístic. També ha jugat a tennis i des de 1960 està vinculat al municipi de Castell i Platja d'Aro. Militant d'Unió Democràtica de Catalunya des de 1986, a les eleccions municipals espanyoles de 1987 fou escollit regidor de l'ajuntament de Castell i Platja d'Aro per Convergència i Unió. A les eleccions municipals espanyoles de 1991 fou cap de llista de CiU i fou escollit alcalde, càrrec que repetí a les eleccions municipals de 1995, 1999, 2003 i 2007. En 2009 fou destituït de l'alcaldia per una moció de censura en capçalada per la candidata del Partit dels Socialistes de Catalunya Dolors Padilla Richart. Tanmateix, va tornar a recuperar l'alcaldia a les eleccions municipals espanyoles de 2011, i la va revalidar el 2015, tot governant des d'aleshores en coalició amb el PSC. De 2005 a 2008 també fou president intercomarcal d'Unió Democràtica de Catalunya a les comarques gironines.
Des de 1991 també és diputat de la Diputació de Girona, entitat de la que n'ha estat president entre gener de 2013 i juny de 2015, així com president del Patronat de Turisme Costa Brava Girona.

## Referències

* ↑ Alcaldable - Joan Giraut i Cot, al boc de CiU a Platja d'Aro
* ↑ Giraut (CiU) lidera amb el PSC el seu setè govern, Diari de Girona, 15 de juny de 2015
* ↑ Joan Giraut. Botiguer i tennista, El Punt-Avui, 6 de maig de 2011
* ↑ JOAN GIRAUT I COT. PRESIDENT DE LA DIPUTACIÓ DE GIRONA Arxivat 2018-07-23 a Wayback Machine., entrevistra a turismososteniblemedia.com
# Gimenell

El Gimenell és un curs d'aigua de la Catalunya del Nord, a la comarca del Rosselló, dins de la comarca dels Aspres. Discorre pels termes comunals de Queixàs, Casafabre, Sant Miquel de Llotes i d'Illa. En el seu curs mitjà és termenal entre Casafabre i Queixàs. És un riu a l'extrem oest del Rosselló, amb el seu naixement en ple Massís del Canigó, en el vessant oriental del Puig de Candell i el seu final al Riberal de la Tet, on s'aboca en el Bulès al costat meridional de la vila d'Illa. És un dels cursos d'aigua importants dels Aspres.
Es forma en el vessant est del Puig de Candell, un dels contraforts orientals del Canigó, i davalla cap al nord, travessant l'extrem sud-occidental del terme de Queixàs. Al cap de poc marca el límit dels termes de Casafabre i de Queixàs, fins que, en abandonar-los, travessa pel mig el terme de Sant Miquel de Llotes.
No té cap afluent rellevant, fent excepció d'un munt de còrrecs del nord-est del Massís del Canigó: la major part dels termes que travessa o passa a ran: Queixàs, Casafabre, Sant Miquel de Llotes, abans d'arribar al Riberal, a Illa.

## Referències

* ↑ «En el centre, el Gimenell en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-13. [Consulta: 19 juliol 2016].
* ↑ Becat, Joan. «75-Illa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISSN 1243-2032.
* ↑ Becat, Joan. «156-Sant Miquel de Llotes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISSN 1243-2032.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Illa, Millars i Sant Marçal». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
# Bathygadus bowersi

Bathygadus bowersi és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 573-1464 m de fondària.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de les Illes Hawaii.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1878. Preliminary notices of deep-sea fishes collected during the voyage of H. M. S. 'Challenger.' Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 5) v. 2 (núms. 7/8/9). 17-28, 179-187, 248-251.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Bathygadus bowersi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sazonov, Y.I. i T. Iwamoto, 1992. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) of the Nazca and Sala y Gómez ridges, southeastern Pacific. Proc. Calif. Acad. Sci. 48(2):27-95.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.