OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zimbàbue: La lluita per la democràcia

Zimbàbue: La lluita per la democràcia (títol original en danès, Præsidentvalget - kampen for demokrati i Zimbabwe) és un documental danès del 2021 dirigit per Camilla Nielsson. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

Zimbàbue es troba en una cruïlla de camins. Quan el dictador Robert Mugabe va ser destituït del poder en un cop d'estat militar, els generals van prometre garantir la democràcia en unes eleccions nacionals. En el context de crisi econòmica, escassetat d'aliments i violència política, el repte polític no podria ser més gran. El jove i carismàtic Nelson Chamisa treballa per derrotar el partit governant que controla Zimbàbue des de la independència. Després de dècades d'una elit corrupta aferrada al poder utilitzant qualsevol eina disponible, legal o no, es dubta si poden ser realment possibles unes eleccions lliures, justes i creïbles. Les eleccions presidencials són un recordatori èpic i fascinant que la lluita per la democràcia és interminable i universal.

## Repartiment

* Nelson Chamisa
* Thabani Mpofu
* Nkululeko Sibanda

## Referències

* ↑ «Zimbàbue: La lluita per la democràcia». ésAdir. [Consulta: 29 maig 2023].
* ↑ «Præsidentvalget - kampen for demokrati i Zimbabwe» (en danès). [Consulta: 29 maig 2023].
# Zimbàbue Rhodèsia

Zimbàbue Rhodèsia, oficialment República del Zimbàbue Rhodèsia (en anglès: Republic of Zimbabwe Rhodesia), fou un estat no reconegut per la comunitat internacional de l'època i que existí entre l'1 de juny del 1979 fins al 12 de desembre del 1979. El Zimbàbue Rhodèsia precedeix de l'estat no reconegut de República de Rhodèsia i breument seguit pel restabliment de la colònia britànica de Rhodèsia del Sud. Oficialment i legalment, aquesta colònia ha deixat d'existir. Pocs mesos després, la colònia de Rhodèsia del Sud es declarà independent adoptant el nom de República de Zimbàbue sent reconeguda internacionalment. La independència del Zimbàbue afectà també la bandera amb transicions en què l'emblema va seguir sent l'Union Jack (entre el 12 de desembre del 1979 i el 18 d'abril del 1980) fins que finalment la nació aconseguí el reconeixement ple.

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Mugabe, encargado de formar Gobierno en Zimbabwe (Rodesia)» (en castellà). EL PAÍS, 05-03-1980.
* ↑ «Zimbabwe profile» (en anglès). BBC News, 15-11-2017.
# Ònes

Ònes (en francès Onet-le-Château) és un municipi del departament francès de l'Avairon, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Kundmannia

Kundmannia és un gènere de plantes amb flors dins la família de les apiàcies. Conté 5 noms, incloent noms infraespecífics, dels quals només n'està acceptat un, el corresponent a K. sicula. En aquest sentit és un gènere monotípic. Són plantes pròpies de la regió mediterrània. Són herbes perennes erectes de 100 a 120 cm d'alt, de base llenyosa amb les fulles pinnatisectes. Les seves umbel·les són de 5 a 10 radis, floreix d'abril a juny amb flors grogues. Als Països Catalans es troba l'espècie de nom comú fonollassa (Kundmannia sicula) que apareix a Mallorca, Menorca i en el Penyal d'Ifac.
De la fonollassa se n'extreu un oli essencial.

## Referències

* ↑ Plant <list
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ «Kundmannia sicula» (en castellà). APATITA - Flora de Alicante. [Consulta: 20 gener 2021].
# Lada (districte de Prešov)

Lada és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1410.
# Lanzell

«Lanzell» té aquests significats:
* Lanzell (Mallorca), topònim al terme municipal de Vilafranca de Bonany
* Lanzell (Menorca), topònim al terme d'es Mercadal
# Landibarre

Landibarre (en francès i oficialment Lantabat), és un municipi de la Baixa Navarra (Nafarroa Behera), un dels set territoris que formen Euskal Herria, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes de Bithiriña i Mehaine al nord, Armendaritze i Iholdi al nord-oest, Ostankoa i Izura-Azme a l'est, Suhuskune a l'oest, Ainhize-Monjolose al sud-oest i Larzabale-Arroze-Zibitze al sud.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 686 | 727 | 778 | 793 | 867 | 874 | 843 | 801 | 799 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 757 | 711 | 664 | 605 | 607 | 624 | 621 | 577 | 566 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 572 | 566 | 553 | 516 | 528 | 506 | 520 | 510 | 432 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 402 | 408 | 339 | 313 | 307 | 284 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
# La Noche de Mirtha

La noche de Mirtha és un programa de televisió argentí conduït per l'actriu i presentadora Mirtha Legrand. Va començar a emetre's el 2013, encara que va tenir versions similars sota el nom «Mirtha de Noche» els anys 1999, 2000 i 2004. És la versió nocturna del programa Almorzando con Mirtha Legrand, actualment presentat per la seua néta, Juana Viale. Es va transmetre el 2013 per Amèrica i actualment al canal trece. El programa utilitza la mateixa escenografia i producció que Almorzando con Mirtha Legrand. S'emet cada dissabte a les 21:30h, hora local Argentina, al nostre país es veu al canal trece internacional a la 01:30h de la matinada.

## Introducció

Al principi el programa va començar com a especials nocturns de Mirtha Legrand que es feien a la mateixa escenografia que el seu propi programa històric de dinars, però davant dels bons nivells d'audiència es va convertir en un programa regular a emetre's tots els dissabtes. El 2014 va tornar tots els dissabtes per El Trece.
El programa té característiques semblants als dinars. Convidats famosos o personalitats destacades de diferents àmbits se sentin a sopar amb Mirtha però amb vestimentes més elegants encara que als dinars. Poden ser dos o quatre convidats i fins i tot un de sol. El sopar consisteix en entrevistes i debats entre els comensals.
Després de l'èxit de la Temporada 2013 del programa Almorzando con Mirtha Legrand, les autoritats del canal i la productora Endemol van arribar a un acord per afegir una edició sabatina. El seu productor principal del producte és Nacho Viale (nét de la conductora).
Originalment el programa tenia format mensual emetent-se els dissabtes, una vegada al mes, a les 22:00. A partir del 16 de novembre de 2013, després de l'èxit del programa, les emissions mensuals passen a fer setmanals.
El dissabte 28 de març de 2015 i després de passar dues setmanes del retorn de Mirtha Legrand a la televisió amb Almorzando con Mirtha Legrand a El Trece Mirtha torna amb La Noche de Mirtha a les 22 hores en directe amb la presència de l'enginyer Mauricio Macri, el Llic. Horacio Rodríguez Larreta, Hugo Alconada Mon, Carolina "Pampita" Ardohain i Lilian Tintori. Passa a transmetre's tots els dissabtes igual que s'emetia Mirtha De Noche (1999-2000-2004).
Durant la pandèmia generada pel COVID-19, el programa, igual que Almorzando con Mirtha Legrand, és conduït per la néta de la conductora oficial, Juana Viale.
El 17 de setembre del 2022 Mirtha Legrand torna a presentar el programa.

## Polèmica

Des del 2020 el programa és gravat per les circumstàncies de la pandèmia de coronavirus i per la negativa de la producció de tornar a fer el programa en directe al·legant els grans costos que genera, una decisió polèmica que Mirtha va defensar al programa de l'1 d'octubre del 2022 amb Jorge Lanata, al·legant que volia tornar als directes.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2022-11-22 a Wayback Machine.
# Le Charivari

Le Charivari va ser un periòdic satíric francès publicat de 1832 fins al 1937 a París; diàriament des de 1832 fins a 1936, i setmanalment fins a l'any 1937, i on apareixen caricatures, vinyetes polítiques i assajos crítics. El 1835, el govern francès va prohibir la realització de caricatures polítiques i Le Charivari va enfocar-se en la composició de sàtires sobre temes de la vida diària.
Per d'evitar riscos financers per multes de censura que ja havien causat el tancament del periòdic antimonàrquic La Caricature, el caricaturista Charles Philipon i el seu cunyat Gabriel Aubert van decidir fundar el seu propi periòdic, Le Charivari, amb un enfocament humorístic i sense contingut polític. Va canviar sovint de propietaris al llarg dels anys, a causa de la censura, les multes i els impostos. El 1841, el gravador anglès, Ebenezer Landells, amb Henry Mayhew, va prendre com a model a Le Charivari per a la creació de la seva revista Punch, que tenia com a subtítol «The London Charivari».

## Referències

* ↑ Goldstein, 1989, p. 44.
* ↑ «Le Charivari». Honoré Daumier. L&D Noack. Arxivat de l'original el 2008-12-27. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ Minton, 1906, p. 33, 34.

## Bibliografia

* Goldstein, Robert. Censorship of political caricature in nineteenth-century France. Kent State University Press, 1989. ISBN 0873383923.
* Minton, Herbert. Birket Foster, R. W S.. Londres: A. and C. Black, 1906.

## Enllaços externs

* Le Charivari a Gallica.
# Le Charme

Le Charme és un municipi francès, situat al departament del Loiret i a la regió de Centre – Vall del Loira, regat per l'Aveyron. L'any 2019 tenia 156 habitants.

## Demografia

El 2007 la població de fet de Le Charme era de 143 persones. Hi havia 63 famílies, de les quals 20 eren unipersonals. Hi havia 111 habitatges: 66 habitatges principals, 36 eren segones residències i 8 desocupats.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 91 persones, 67 eren actives i 24 eren inactives. Hi havia una empresa de construcció, una de comerç i reparació d'automòbils i una d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 hi havia 11 explotacions agrícoles que conreaven un total de 791 hectàrees.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Le Chant du loup

Le Chant du loup (literalment en català, "L'udol del llop") és una pel·lícula francesa del 2019 dirigida i escrita per Antonin Baudry. La pel·lícula tracta d'un oficial de sonar d'un submarí, Chanteraide (François Civil), que ha d'emprar el seu brillant sentit de l'oïda per localitzar un submarí francès de míssils balístics i acabar amb l'amenaça de la guerra nuclear.

## Argument

El submarí francès Titan és enviat a prop de la costa mediterrània de Tartus, a Síria, a recuperar una unitat de les forces especials franceses que opera a la zona. Tanmateix, durant la seva missió es troben amb un contacte sonar no identificat. L'expert de sonar del submarí, Chanteraide, de malnom «Mitjons», primer classifica el contacte com un catxalot, però resulta que el contacte és un submarí desconegut que transmet la seva posició a una fragata iraniana i un helicòpter marítim que opera a la zona. L'helicòpter llança càrregues de profunditat en un acte d'agressió no provocat. Després de defugir l'atac, el Titan surt, i el capità dispara a l'helicòpter amb un Panzerfaust 3. Recuperen la unitat de les forces especials i tornen a la base.
Quan el Titan torna a la base, s'anuncia que Rússia està envaint les illes Åland de Finlàndia i que el president francès ha decidit enviar una força naval a la mar Bàltica en suport de Finlàndia. Moscou amenaça amb represàlies nuclears contra la República Francesa. Chanteraide, que intenta identificar el contacte desconegut a Síria, descobreix que de fet es tracta d'un submarí de míssils balístics rus Timour III, suposadament desmantellat. L'endemà, el comandament militar francès detecta un míssil nuclear R-30 llançat pel Timour III des del mar de Bering, obligant el president francès a ordenar al Formidable que llanci els seus míssils nuclears contra Rússia.
Al búnquer de comandament, Chanteraide, mentre escolta el registre del llançament, troba una anomalia: el míssil és massa lleuger, perquè es va llançar sense cap nuclear. Després d'informar-ne a l'almirall al comandament de la Força Oceànica Estratègica, és present quan el secretari d'Estat nord-americà truca a l'almirall per comunicar-li una informació crítica: l'organització terrorista Al-Jadida va obtenir el Timour III desactivat i va llançar un míssil buit contra França, per fer que els francesos iniciïn el procediment irrevocable per llançar un contraatac nuclear des del Formidable. L'almirall i Chanteraide es desplacen al Titan per aturar aquest llançament nuclear per tots els mitjans necessaris.

## Repartiment

* François Civil com a Chanteraide
* Omar Sy com a D'Orsi
* Mathieu Kassovitz com a ALFOST
* Reda Kateb com a Grandchamp
* Paula Beer com a Diane
* Alexis Michalik com a segon SNLE-B2R
* Jean-Yves Berteloot com a comandant del CIRA
* Damien Bonnard com a oficial de l'SNLE

## Referències

* ↑ «Le Chant du loup» (en francès). AlloCiné. [Consulta: 8 març 2019].
* ↑ ALFOST: Amiral commandant la Force Océanique STratégique (Almirall que comanda la força oceànica estratègica)
# La Vista

La Vista és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 11.699 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Vista tenia 11.699 habitants, 4.404 habitatges, i 3.131 famílies. La densitat de població era de 1.590,5 habitants per km².
Dels 4.404 habitatges en un 40% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 28,9% no eren unitats familiars. En el 21,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 10,4% entre 18 i 24, un 36,4% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 4,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.280 $ i la renda mediana per família de 52.819 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.732 $ mentre que les dones 25.076 $. La renda per capita de la població era de 19.612 $. Aproximadament el 4,4% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Vista». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Vista». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La verbena de la Paloma

«La verbena de la Paloma» té aquests significats:
* Verbena de la Paloma (castellà) o Festes de la Paloma (català), festivitat popular madrilenya
* La verbena de la Paloma (sarsuela) sarsuela de Ricardo de la Vega
* La verbena de la Paloma (pel·lícula de 1921), film dirigit per José Buchs
* La verbena de la Paloma (pel·lícula de 1934), film dirigit per Benito Perojo i protagonitzada per Rafael Calvo, Miguel Ligero Rodríguez i Raquel Rodrigo
* La verbena de la Paloma (pel·lícula de 1963), film dirigit per José Luis Sáenz de Heredia i protagonitzat per Concha Velasco i Vicente Parra
# Leisure City

Leisure City és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 22.152 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Leisure City tenia 22.152 habitants, 6.063 habitatges, i 5.044 famílies. La densitat de població era de 2.508,2 habitants/km².
Dels 6.063 habitatges en un 50,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 21% dones solteres, i en un 16,8% no eren unitats familiars. En el 12,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,2% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 16,5% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.091 $ i la renda mediana per família de 29.277 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.320 $ mentre que les dones 18.619 $. La renda per capita de la població era de 9.966 $. Entorn del 22,4% de les famílies i el 25% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Leisure City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Leisure City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La Boissière (Jura)

La Boissière és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 64 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Boissière era de 64 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 15 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 45 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 28 habitatges principals, 17 estaven ocupats pels seus propietaris i 12 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 13 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Boissière el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 24 eren actives i 12 eren inactives. De les 24 persones actives 21 estaven ocupades (11 homes i 10 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 12 persones inactives 6 estaven jubilades i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Boissière a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Boissière a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# La Boixeda (Sant Sadurní d'Osormort)

La Boixeda és una masia de Sant Sadurní d'Osormort (Osona) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana priincipal. Cal remarcar que la façana té el portal adovellat amb la dovella central datada però il·legible. Al damunt hi ha una finestra amb l'ampit decorat amb formes geomètriques i la llinda amb un baix relleu on s'hi dibuixen una figura masculina i una altra femenina de caràcter molt primitiu. Els ampits de les altres finestres del primer pis també són decorats i la de la dreta té forma gòtica. Presenten boniques reixes de ferro forjat. Es construïda bàsicament amb pedra per bé que a la part de migdia hi ha algunes construccions de totxo.

## Història

Situada a la vall de riera Major, a la part alta de la carretera de Sant Hilari. Aquest mas el trobem registrat en el fogatge de la parròquia i terme d'Espinelves i de Sant Sadurní d'Osormort el 12 d'octubre de 1553; per aquella època habitava el mas un tal Joan Boixeda. La casa es degué reformà al segle xvi com s'endevina en la dovella del portal on es llegeix només 15[...]. Cal remarcar la bellesa i primitivisme de les dues figures, en baix relleu de la llinda de la finestra de migdia.

## Referències

* 1 2 «La Boixeda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# La Boixoga (Espluga de Serra)

La Boixoga és una partida boscosa del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà d'Espluga de Serra.
Està situada quasi a l'extrem nord-est del terme, sota la Serra de Sant Gervàs, en el seu extrem oriental, al sud-oest del Turó de la Guàrdia, al damunt de la capçalera dels barrancs afluents per la dreta de la capçalera del barranc de Miralles.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# La novena onada

La novena onada (en rus: Девятый вал, Dyevyatiy val) és una pintura del 1850 feta pel pintor marí rus-armeni Ivan Aivazovski. És la seva obra més coneguda.
El títol es refereix a la tradició nàutica que les ones creixen més grans i més grans en una sèrie fins a l'ona més gran, la novena (o desena), on la serie torna a començar.
Representa un mar després d'una tempesta de nit i les persones que s'enfronten a la mort intentant salvar-se aferrant-se a les restes d'un vaixell naufragat. La pintura té tons càlids que redueixen les aparents connotacions amenaçadores del mar i una oportunitat per a la gent per sobreviure sembla possible. Aquesta visió positiva es veu reforçada per la semblança amb la creu cristiana d'alguns taulons on se subjecten els nàufrags.

## Referències

* ↑ «The Ninth Wave». Ermitage. Arxivat de l'original el 4 de novembre 2013. [Consulta: 1r novembre 2013].
* ↑ «Aivazovsky, I. K. The Ninth Wave. 1850». Auburn University. Arxivat de l'original el 5 de juliol 2015. [Consulta: 10 desembre 2013]. «Detail from "The Ninth Wave" "The Ninth Wave," painted in 1850, is Aivazovsky's most famous work and is an archetypal image for the artist.»
* ↑ Ninth Wave Theory at freaquewaves.blogspot.com