OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sibt ibn al-Jawzí

Xams-ad-Din Abu-l-Mudhàffar Yússuf ibn Kizoghlu (àrab: شمس الدين أبو المظفر يوسف بن كزغل, Xams ad-Dīn Abū l-Muẓaffar Yūsuf ibn Kizoḡlu), més conegut com a Sibt ibn al-Jawzí (àrab: سبط بن الجوزي, Sibṭ ibn al-Jawzī) (Bagdad, vers el 1185 - Damasc, 1256) fou un predicador i historiador establert a Damasc vers el 1201. Era fill d'un cèlebre erudit hanbalita, Abu-l-Fàraj ibn al-Jawzí, amb qui a vegades se'l confon.
És l'autor d'una història universal anomenada Mírat az-zaman ('El mirall del temps') amb una important secció cronològica.

## Referències

* ↑ Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ibn al-Djawzī".
# Cantó de Verdun-sur-le-Doubs

El cantó de Verdun-sur-le-Doubs és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Chalon-sur-Saône. Té 22 municipis i el cap és Verdun-sur-le-Doubs.

## Municipis

* Allerey-sur-Saône
* Les Bordes
* Bragny-sur-Saône
* Charnay-lès-Chalon
* Ciel
* Clux
* Écuelles
* Gergy
* Longepierre
* Mont-lès-Seurre
* Navilly
* Palleau
* Pontoux
* Saint-Gervais-en-Vallière
* Saint-Loup-Géanges
* Saint-Martin-en-Gâtinois
* Saunières
* Sermesse
* Toutenant
* Verdun-sur-le-Doubs
* Verjux
* La Villeneuve

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1962 | Charles Borgeot | radical |
| 1962-2001 | Maurice Duvernois | RI, després UDF |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Guénot | DL, després divers droite |
| 2008- | Jean-Paul Diconne | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 8.116 | 8.509 | 8.062 | 8.337 | 8.363 | 8.967 | 10.956 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Alster (Burg-Reuland)

* Per a altres significats, vegeu «Alster (Elba)».
Alster és un nucli del municipi de Burg-Reuland a la província de Lieja de Bèlgica, que té uns 82 habitants. Fins a la reorganització administrativa del 1977 feia part del municipi de Reuland.
Dins l'Eifel és un dels llocs amb habitació permanent més antics. S'han trobat a Alster restes de poblaments molt antics. Durant excavacions sota el règim prussià el 1862, van trobar-se les restes de sis túmuls als quals van descobrir-se bocins de terrissa, un got doble argentat i sepultures de pedra.
La principal activitat econòmica és l'agricultura i comença el turisme rural.

## Llocs d'interès i esdeveniments

* Entrada del poble
* La capella de Sant Quintí i de Sant Donat
* Monument a les víctimes de les dues guerres mundials
* Paisatge amb font al centre del poble
* Masos
* La capella de Sant Quintí
* Els paisatges i els senders de passeig
* La kermesse del mig setembre

## Referències

* ↑ «Alster», Geschichten und Sehenswertes unserer Ortschaften, Web de Burg-Reuland
* ↑ «La parròquia de Burg Reuland»
# Lindenia tetraphylla

Lindenia tetraphylla és un odonat anisòpter de la família dels gòmfids que habita des de l'oest del Mediterrani fins al Pakistan. A la península Ibèrica és extremadament rara i només ha estat citada a la província de València en comptades ocasions i es creu que es podria haver extingit.
Les nimfes es desenvolupen preferentment en llacs oligotròfics vorejats de vegetació herbàcia riberenca. Sembla que poden suportar cert grau d'eutrofització i fins i tot de salinitat, encara que no és habitual. Els adults maduren lluny de les àrees de cria, llocs on tornen per a la reproducció. Els mascles tenen un fort comportament territorial. Els adults volen entre juny i agost.

## Referències

* ↑ «Lindenia tetraphylla» (en anglès). IUCN Red List. Boudot, J.-P., Schneider, W. & Samraoui, B. 2013.. [Consulta: 30 agost 2015].
* 1 2 3 4 «Lindenia tetraphylla» (en castellà). Bases ecológicas preliminares para la conservación de las especies de interés comunitario en España: invertebrados. FRANCISCO J. OCHARAN, ANTONIO TORRALBA-BURRIAL, DAVID OUTOMURO, MÓNICA AZPILICUETA AMORÍN Y ADOLFO CORDERO RIVERA. 2012. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 30 agost 2015].
# Polit cantaire

El polit, polit (o siglot) cantaire, polit gris, polit petit, becut, serranet, xarlot petit, caniculàs, la cega reial o la curlera (cantaire) a les Balears (Numenius phaeopus) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que habita, a l'estiu, zones de tundra d'Alaska, nord-oest del Canadà, sud-oest de la Badia de Hudson, Islàndia, Escandinàvia i Sibèria, fins a Kamtxatka. Passa l'hivern a les costes i grans llacs de gran part de les zones tropicals i subtropicals d'arreu el món.

## Descripció

Ocell de bec arcat, potes blavoses i taques fosques romboidals a la part dorsal.

## Referències

* ↑ «Polit cantaire». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 05/03/2012 (català)
* ↑ Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Notificacions d'albiraments de siglots cantaires per Acció ecologista-agró Rev. 13/06/2013 (català)
* ↑ https://books.google.ga/books?id=0dMnDwAAQBAJ&pg=PA85&lpg=PA85&dq=%22siglot+cantaire%22&source=bl&ots=4mftubFg4h&sig=ACfU3U0goNs5nb0NW7iaIrrgqtdXh4xcSw&hl=ca&sa=X&ved=2ahUKEwj4yZm40sbmAhWT8uAKHUTACl8Q6AEwAXoECAkQAQ#v=onepage&q=%22siglot%20cantaire%22&f=false
* ↑ DIEC
# Premsa de Bèlgica

La premsa de Bèlgica que s'ha distribuït i es distribueix, es recull en aquest resum.

## Llistat de periòdics valons i flamencs

Diaris matutins en flamenc :
| Nom del diari | Temàtica | Tendència | Tipus |
| De morgen | generalista | | pagament |
| De Standaard | generalista | pagament | |
| De Tijd | generalista | | pagament |
| Gazet van Antwerpen | generalista | democristrià | pagament |
| Het Belang van Limburg | generalista | pagament | |
| Het Laastste Nieuws | generalista | | pagament |
| Het Nieuwsblad | generalista | pagament | |
Diaris matutins en francès :
| Nom del diari | Temàtica | Tendència | Tipus | Format | Grup editorial |
| La Libre Belgique | generalista | pagament | | IPM | |
| Le Soir | generalista | independent | generalista | | Groupe Rossel |
| La Dernière Heure | generalista | dreta liberal | pagament | | |
| L'Avenir | generalista | pagament | | | |
| L'Écho | generalista | pagament | | | |
| Sudpress | generalista | | pagament | | |
Diaris matutins en alemany :
| Nom del diari | Temàtica | Tendència | Tipus | Format | Grup editorial | Ref. |
| Grenz-Echo | generalista | pagament | | | |

## Llistat de premsa mensual o setmanal

Revistes i publicacions suplementàries :
| Nom de la publicació | Tipus |
| Europolitique | política |
| Le Sillon belge | agricultura |
| Humo | |
| Knack | |
| Télépro | entreteniment televisiu |
| Trends-Tendances | |

## Premsa desapareguda

* Le Bien public
* La Cité
* Courrier des Pays-Bas
* Le Drapeau rouge
* La Gazette
* L'indépendance belge
* La Nation belge
* Le pay réel
* Le Peuple
* La Wallonie

## Referències

* ↑ Libre.be, La. «Faisons vivre l'info avec La Libre.be» (en francès). [Consulta: 9 octubre 2018].
* 1 2 «La presse quotidiene Belge vue par elle-même» (en francès). cairn.info.
Premsa europea :
Estats sobiransEstats amb sobirania limitadaNacions sense EstatEstats desapareguts
Portugal; Espanya; França; Regne Unit; Irlanda; Islàndia; Noruega; Suècia; Finlàndia; Holanda, (Bèlgica); Alemanya, Àustria; Dinamarca; Suïssa; Txèquia; Eslovàquia; Hongria; Eslovènia; Croàcia; Sèrbia; Montenegro; Albània; Macedònia del Nord; Grècia; Romania, (Moldàvia); Polònia; Lituània; Letònia; Estònia; Belarús; Ucraïna; Luxemburg; Malta; Rússia; Bulgària; Turquia; Itàlia; Geòrgia; Azerbaidjan
Liechtenstein; Mònaco; Andorra; Bòsnia-Hercegovina; Kossovo; Transnístria; Xipre; San Marino; Vaticà; Ossètia del Nord; Abkhàzia; Alt Karabagh
Països Catalans, País Basc; Països Baixos; Frísia; Galícia; Còrsega; Escòcia, Gal·les; Crimea; Kurdistan; Txetxènia; Illes Fèore; País d'Aran; Grenlàndia
Prússia; Àustria-Hongria; Txecoslovàquia; Iugoslàvia; URSS; :
# Pollock (Louisiana)

Pollock és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 376 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pollock tenia 376 habitants. La densitat de població era de 115,2 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.625 $ i la renda mediana per família de 29.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 28.125 $. La renda per capita de la població era de 12.134 $. Entorn del 20,5% de les famílies i el 22,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pollock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Fact Sheet- Pollock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
Viccionari
# Privilegi Logudorès

El Privilegi logudorès, també conegut com a Carta consular pisana és un dels primers textos coneguts en llengua sarda, redactat en la parla lugodoresa.
Es tracta d'un privilegi atorgat per Marià de Lacón, jutge de Torres, en favor dels mercaders de Pisa, a petició del bisbe pisà Gerard, de Logudor. El manuscrit es conserva a l'Arxiu d'Estat de Pisa. No hi ha acord sobre la seva data, però s'estima va ser redactat entre els anys 1080 i 1121.

## Text

       In nomine Domini amen. Ego iudice Mariano de Lacon fazo ista carta ad onore de omnes homines de Pisas pro xu toloneu ci mi pecterunt: e ego donolislu pro ca lis so ego amicu caru e itsos a mimi; ci nullu imperatore ci lu aet potestare istu locu de non (n)apat comiatu de leuarelis toloneu in placitu: de non occidere pisanu ingratis: e ccausa ipsoro ci lis aem leuare ingratis, de facerlis iustitia imperatore ci nce aet exere intu locu. E ccando mi petterum su toloneu, ligatorios ci mi mandarun homines ammicos meos de Pisas, fuit Falceri e Azulinu e Manfridi, ed ego fecindelis carta pro honore de xu piscopu Gelardu e de Ocu Biscomte e de omnes consolos de Pisas: e ffecila pro honore de omnes ammicos meos de Pisas; Guido de Uabilonia e lLeo su frate, Repaldinu e Gelardu, e Iannellu, e Ualduinu, e Bernardu de Conizo, Francardu e Dodimundu e Brunu e rRannuzu, e Uernardu de Garulictu e tTornulu, pro siant in onore mea ed in aiutoriu de xu locu meu. Custu placitu lis feci per sacramentu ego e domnicellu Petru de Serra, e Gostantine de Azzem e Uoso Ueccesu e Dorgotori de Ussam e nNiscoli su frate (e n)Niscoli de Zor(i e) Mariane de Ussam (.)

## Bibliografia

* CANO, Ana. "Del latín vulgar a los primeros romances" en Manual de lingüística románica. Barcelona, Ariel, 2007.

## Enllaços externs

* Text íntegre del Privilegi lugudorès a Wikitext en italià.
* Imatge del Privilegi Lugodorès Arxivat 2012-02-03 a Wayback Machine.
# Porcellana de Pinxton

La porcellana de Pinxton foren uns treballs de porcellana creats per John Coke i William Billingsley a Pinxton, a la regió de Derbyshire, Anglaterra, durant el segle xix.

## Biografia

La porcellana de Pinxton va ser fundada en unes terres llogades pel tercer fill Reverend D'Ewes Coke que es va ajuntar amb l'empresari i pintor de porcellanes William Billingsley per tirar endavant un negoci. Billingsley, que havia après l'ofici a Derby, és conegut avui en dia per la qualitat de la seva pintura en porcellanes, tot i que també estava interessat a perfeccionar una recepta per la porcellana que es creu que va obtenir de Zachariah Boreman. Billingsley va acabar per marxar i va muntar una botiga de decoració a Mansfield, on decorava ceràmica i porcellana importada. John Coke va continuar el negoci des del 1799 fins al 1806, i tingué Henry Banks com a soci des de 1801 a 1802.
Coke es casà amb Susanna Wilmot l'abril de 1806 i, tot i que el negoci de la porcellana va continuar sota la direcció de John Cutts, que havia estat mànager de decoració fins al 1813, l'interès de Coke es va desplaçar al seu negoci de mines de carbó que tenia a Pinxton i va mudar-se amb la seva família a Debdale Hall.
La tetera de la il·lustració és de porcellana de Pinxton i mostra Brookhill Hall, que era la casa de John Coke. Aquesta tetera forma part de la col·lecció de porcellana de Pinxton que es troba en possessió del Derby Museum and Art Gallery.

## Referències

* ↑ «Pinxton Porcelain». Encyclopedia Brittanica.
* ↑ «Brookhill Hall Teapot». Derby Museums. Arxivat de l'original el 2009-11-02. [Consulta: 8 juny 2011].
# Porcellana

La porcellana (de l'italià porcellana, una espècie de mol·lusc amb closca) és un producte ceràmic caracteritzat pel color blanc, la seva transparència, impermeabilitat, vitrificació, resistència (no la ratlla l'acer), absència completa de porositat i sonoritat.
Bàsicament la matèria primera de la porcellana és l'argila, el quars, el caolí (silicats hidratats d'alumini) i el feldespat. La impressió en la porcellana s'anomena litofania.

## Orígens

A la Xina, a partir de la dinastia Tang cap a l'any 618, o potser ja en la dinastia Sui (581-617), ja se'n feien obres de gran qualitat amb introducció de nous vernissos.
Al segle xvi, la porcellana va tenir un gran desenvolupament a Corea i Japó.
La dinastia Ming (1368 - 1644), establí la fàbrica imperial de porcellana a prop de Nanking.
Des del mateix segle xvi, es va importar en gran escala a Europa per les Companyies d'Índies i a més es va imitar a Europa toscament. Al segle xviii, l'alemany Johann Bòttger va trobar la fórmula per fabricar l'autèntica porcellana. A partir d'aquell moment, se'n van desenvolupar fàbriques com les de Meissen, Capodimonte, Buen Retiro, L'Alcora, Vista Alegre, Llemotges o Sèvres.
Les tècniques en van millorar a Anglaterra, Portugal, Espanya i especialment Alemanya, fins a equiparar-se amb la producció d'Orient.
A Anglaterra sobresurten les fàbriques de porcellana de Derby, PInxton, Chelsea o Wedgwood.
Als Països Catalans, la primera fàbrica de porcellana va ser la de l'Alcora, el 1751.

## Fabricació i composició

En totes les porcellanes, la temperatura de cocció és entre 1.200 i 1.600 °C.
Composició mitjana de la massa:
* Argila - 10%
* Caolí - 40%
* Feldespat - 25%
* Quars - 25%

## Tipus de porcellana

* Porcellana tendra: feta afegint a la massa vidre triturat i coent-la dues vegades.
* Porcellana d'ossos calcinats i pedra de Cornualla, especialitat anglesa i nord-americana i que cou també dues vegades.
* Porcellana dura: producte d'afegir als components inicials silicat sòdic i aigua, que la converteixen en una emulsió anomenada barbotina, aquesta preparació cou una vegada o, si és vitrificada, dues.
Fins principis del segle xix, el blau (del cobalt) i el porpra (del manganès) eren els únics colors que resistien les altes temperatures del forn.

## Vegeu també

* Bescuit

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.181. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].

## Enllaços externs

* (portuguès) História da porcelana no Brasil Arxivat 2011-06-25 a Wayback Machine..
* (portuguès) Porcelana Schmidt.
# Premis YoGa 2004

Els 15è Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 2003 per Catacric la nit del 26 de gener de 2004 "en un lloc cèntric de Barcelona" per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web.

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "Polis de guardería" | Els homes de Harrelson |
| Cinema estranger | Pitjor director | "Shin Chan" | Wayne Wang, per Va passar a Manhattan |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "Descongélate" | Harrison Ford, per Hollywood: Departament d'homicidis |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "La sonrisa de Bobalisa" | Sandra Bullock, per Amor amb preavís |
| Cinema estranger | Maquillatge | "Porque yo lo valgo" | Salma Hayek, pel seu "bigoti volàtil" a Frida, i Johnny Depp, pel seu "rímel portàtil" |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "En casa de Herrero..." | El misterio Galíndez |
| Cinema espanyol | Pitjor direcció | "Teatri-partito" | Albert Boadella, per ¡Buen viaje, Excelencia! Joel Joan, per Excusas Paco Mir, per Lo mejor que le puede pasar a un cruasán |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "¡Hola, don Pepito!" | Leonardo Sbaraglia, per Carmen |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Este cuerpo no es el mío" | Paz Vega, per Carmen |
| Especials | Uno de los nuestros | "Hasta nunca corazón" | Anne Igartiburu, per El lápiz del carpintero |
| Especials | Trilogías | "Tres que rayan" | Matrix, Terminator i El Senyor dels Anells |

## Referències

* ↑ La casa del Gran Hermano, el País, 16 de desembre de 2004
* ↑ Premios Yoga 2004. Nuestros críticos... critican, fandigital.es

## Vegeu també

* Premis Godoy 2003

## Enllaços externs

* 15è Premis YoGa a catacric.org
# Enrique Martín Monreal Lizarraga

Enrique Martín Monreal (Pamplona, 9 de març de 1956) és un exfutbolista i entrenador de futbol navarrès.

## Trajectòria esportiva

Com a futbolista va militar tota la seua carrera a les files del CA Osasuna, entre 1979 i 1988. Va ser clau en l'ascens a primera divisió el 1980, després de signar 11 gols. Va ser un dels jugadors clàssics de les alineacions osasunistes en la dècada dels 80.
Després de retirar-se es va incorporar a l'equip tècnic del club, fent-se càrrec del filial. A la temporada 93/94 debuta a Primera Divisió, al substituir Zabalza. Tot i això, no aconsegueix salvar el conjunt del descens. Serà l'única campanya d'Enrique Martín a la màxima categoria. De nou al filial, torna a prendre les regnes de l'Osasuna al final de la temporada 96/97, ara en Segona Divisió. Es consolida aquest cop en la banqueta del primer equip, on roman dues campanyes. A partir d'ací, la seua carrera es desenvolupa en diversos conjunts de la categoria d'argent, com del CD Leganés, el Burgos CF, el Terrassa FC, el Xerez CD i el CD Numancia. El 2006 retorna a entrenar el filial de l'Osasuna, en dues etapes, 06/08 i 11/12.

## Internacional

Com a jugador, Enrique Martín va ser internacional amb la selecció espanyola en dues ocasions, de cara als classificatoris per a l'Eurocopa de 1984.
# Ferran de Cardona i Requesens

Ferran de Cardona i Requesens (? - ? després de 1548). Baró d'Assuévar i Soneja.

## Antecedents familiars

Fill de Pere de Cardona i Joana de Requesens.

## Núpcies i descendents

Casat el 14 amb Anna d'Oms i de Santapau, germana de Bernat d'Oms i Santapau, filla de Berenguer d'Oms, alcalde d'Elna i capità general de les galeres de Catalunya i de Joana de Santapau, germana de Galceran I de Santapau. Van tenir els següents fills:
* Joana de Cardona i d'Oms.
* Galceran de Cardona i d'Oms.

## Biografia

En l'escut d'armes de la vila de Soneja hi ha l'escut dels Cardona.
# Winnenden

Winnenden és un municipi de l'estat Baden-Württemberg a Alemanya. A la fi del 2012 tenia 27.287 habitants. Forma una associació intercomunal amb els municipis veïns de Leutenbach i Schwaikheim.

## Història

L'11 de març de 2009 hi moren 16 persones, inclòs l'autor, en un tiroteig en una escola, que tot seguit continua amb una fuga per part de l'assassí, abatut per la policia en un centre comercial.

## Ciutats agermanades

* Albertville, França
* Santo Domingo de la Calzada, Espanya

## Referències

* ↑ Gemeinden in Deutschland nach Fläche, Bevölkerung und Postleitzahl (Municipis d'Alemanya amb superfície, població i codi postal), Statistisches Bundesamt, Wiesbaden 2013 (Servei d'estadística federal alemany)
* ↑ en alemany: Gemeindeverwaltungsverband o GVV
* ↑ Amokläufer von Winnenden erschießt in Autohaus in Wendlingen zwei Männer (en alemany). Polizeidirektion Esslingen, 11/3/2009.
# Canini Campi

Canini Campi va ser un districte de la província de la Rètia Prima, segons Ammià Marcel·lí, que correspon al territori modern dels Grisons.

## Referències

* ↑ Gusso, Massimo «Le origini dei Grigioni: i Campi Canini, presso Bellinzona, nella storia retica dei secoli IV-VI d.C.» (en anglès). Quaderni grigionitaliani Band 66, Jahr 1997, Heft 1.
# Selenicereus pteranthus

Selenicereus pteranthus (Link i Otto) Britton i Rose, és una espècie fanerògama que pertany a la família de les Cactaceae.
És endèmica de Mèxic. És una espècie rara en la vida silvestre. És una planta perenne carnosa expansiva amb les tiges armats d'espines, de color verd i amb les flors de color blanc.

## Sinonímia

* Cereus pteranthus
* Cereus nycticalus
* Selenicereus nycticalus

## Enllaços externs

* «Selenicereus pteranthus» (en anglès). Cactiguide.
# Al-Baladhurí

Àhmad ibn Yahya ibn Jàbir ibn Dàwud al-Baladhurí (àrab: أحمد بن يحيى بن جابر بن داود البلاذري, Aḥmad ibn Yaḥyà ibn Jābir ibn Dāwud al-Balāḏurī), més conegut simplement per la seva nisba com a al-Baladhurí, fou un dels més grans historiadors àrabs del segle ix.
La data de naixement aproximada fou vers 810-820 i la de la mort rondaria el 892. Segurament va néixer i va viure la major part de la seva vida a Bagdad però va viatjar per Homs, Damasc i Antioquia. Va estudiar amb altres historiadors cèlebres com al-Madaïní, Ibn Sad i Mússab az-Zubayrí. Fou conseller d'al-Mutawàkkil i d'al-Mustaín, però va caure en desgràcia amb al-Mútamid.
Les seves dues obres conegudes són:
* Futuh al-buldan, lit. Conquesta dels països, coneguda però com a Història de les conquestes musulmanes, que narra les primeres conquestes musulmanes.
* (Kitab) Ansab al-aixraf, (Llibre de) Les nisbes dels nobles [descendents del profeta Muhàmmad], obra inacabada, ordenada per biografies amb els personatges de les diverses branques de descendents del profeta i quraixites.

## Referències

* Becker, C. H. «al-Balād̲h̲urī». Encyclopaedia of Islam, primera edició (1913-1936). Editada per: M. Th. Houtsma, T.W. Arnold, R. Basset, R. Hartmann. Brill Online, 2016. 17 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-1/al-baladhuri-SIM_1264>
# Lithognathus aureti

Lithognathus aureti és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes present a les costes del sud-est de l'Atlàntic: des d'Angola fins a Sud-àfrica. Pot arribar als 100 cm de llargària total i als 19,3 kg de pes. Menja musclos, cucs i crancs.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Prunelli-di-Casacconi

Prunelli-di-Casacconi (en cors I Prunelli di Casacconi) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 162 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 176 | 198 | 184 | 183 | 146 | 162 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Marie-Louise Ogliastro | | |
| 2008 | Francois Mariotti | | |

## Personatges il·lustres

* Michel Orso, cantant i compositor