OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adela de Lovaina

Adela de Lovaina (Lovaina (Brabant), 1101/1105 - Affligem (Brabant Flamenc), 23 d'abril, 1151). Va ser una dels cinc fills del matrimoni del comte Godofreu I de Lovaina, duc de la Baixa Lotaringia, i de la seva primera esposa, Ida de Chiny.
Coneguda per la seva bellesa, als 17 anys es va casar, el 29 de gener de 1121, a l'abadia de Westminster, amb el rei Enric I d'Anglaterra, de 53 anys. L'únic propòsit del sobirà a contraure noves núpcies havia estat concebre el tan anhelat hereu; doncs, malgrat ser pare del voltant de 23 fills bastards, només havia tingut del seu primer matrimoni, amb la reina Matilde, un únic fill legítim baró, Guillem, que va morir ofegat a 1120. Lamentablement, en els 13 anys que va durar el matrimoni entre Adela i Enrique I, no hi va haver descendència. El rei va morir el primer de desembre de 1135, a la localitat francesa de St.Denis-le-Fermont, prop de Ruan.
En enviudar, Adela es va retirar com a monja a Wilton, prop de Salisbury. Però, sent encara una dona jove, el 1139 va abandonar la clausura i es va casar amb Guillem d'Aubigny -també conegut com d'Albini-, servidor del seu difunt marit. Com a part del seu dot de reina vídua, va rebre el grandiós castell d'Arundel, annex al títol de Lord. El seu espòs, Guillermo, va ser posteriorment nomenat primer comte d'Arundel pel rei Esteve d'Anglaterra, en recompensa a la seva lleialtat. D'aquest nou matrimoni van néixer 7 fills, entre ells, el gran i successor del seu pare, Guillem, segon comte d'Arundel, el fill del qual Guillem, tercer comte d'Arundel, va ser un dels 25 signataris de la Carta Magna el 1215. A més, entre els seus descendents es trobaran dues reines més d'Anglaterra que tindran un tràgic final: Anna Bolena i Caterina Howard.
En els seus últims anys, Adela es va retirar a l'abadia d'Affligem, al comtat de Brabant (Bèlgica), on va morir el 23 d'abril de 1151.

## Referències

* 1 2 3 Lois L. Huneycutt, « Adeliza (c.1103–1151) », dans Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004.
# Darren Overton

Darren Overton (nascut el 30 de novembre de 1989) és un futbolista neozelandès que actualment juga pel Dulwich Hill FC de la Superleague de Nova Gal·les del Sud, a Austràlia. Prèviament, Overton jugà pel Canterbury United i l'Otago United del Campionat de Futbol de Nova Zelanda.

## Trajectòria esportiva

Overton començà la seva carrera futbolística el juliol de 2007 quan va ser ofert un contracte per jugar amb el Canterbury United. Va debutar pel Canterbury United el 3 de novembre d'aquell any en un partit local a English Park contra el Hawke's Bay United en què perderen 3 a 1. Des d'aleshores fins al 2007 Overton va jugar en un total de 32 partits marcant 1 gol pel club.
El juliol de 2011 Overton fou transferit gratuïtament a l'Otago United. El 23 d'octubre Overton debutà pel club en un partit contra el Team Wellington en què empataren 2 a 2. En la lliga al llarg de la temporada Overton ha jugat en 8 partits i ha marcat 3 gols.
A l'acabar la temporada 2011-12 Overton marxà de l'Otago United per a jugar amb el Dulwich Hill FC de la Superleague de Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* 1 2 (anglès) «Darren Overton – Player changes, player transfers». Transfermarkt.co.uk. [Consulta: 25/03/2012.]
* ↑ (anglès) Searle, Gavin: «Brockie sparks Bay comeback as Dragons run out of puff Arxivat 2012-02-13 a Wayback Machine.». Campionat de Futbol de Nova Zelanda. [Publicació: 03/11/2007.] [Consulta: 25/03/2012.]
* ↑ (anglès) «Darren Overton – Performance data by club». Transfermarkt.co.uk. [Consulta: 25/03/2012.]
* ↑ (anglès) Russell, Cameron: «Wellington fightback to secure point». Campionat de Futbol de Nova Zelanda. [Publicació: 23/10/2011.] [Consulta: 25/03/2012.]
* ↑ (anglès) «Darren Overton – Performance data – 11/12». Transfermarkt.co.uk. [Consulta: 25/03/2012.]
* ↑ (anglès) «ASB Premiership 2012-13 Media Guide». Campionat de Futbol de Nova Zelanda. [Consulta: 26/11/2012.]

## Vegeu també

* El futbol a Nova Zelanda

## Enllaços externs

* (anglès) Informació i estadístiques de Darren Overton a transfermarkt.co.uk
# Priolepis nocturna

Priolepis nocturna és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Seychelles, les Illes Marqueses i les Maldives.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E. i M. Goren 1993. A review of the gobioid fishes of the Maldives. Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. (58):1-37, 5 pls.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Winterbottom, R. i M. Burridge 1993. Revision of the species of Priolepis possessing a reduced transverse pattern of cheek papillae and no predorsal scales (Teleostei: Gobiidae). Can. J. Zool. 71:494-514.
# Carlos María Fitz-James Stuart y Portocarrero

Carlos María Fitz-James Stuart y Portocarrero (Madrid, 4 de desembre de 1849 - Nova York, 15 d'octubre de 1901) va ser un noble, duc d'Alba i de Berwick, i polític espanyol. Va ser diputat (1884) i senador (1884-1901).

## Biografia

Va néixer a Madrid el 4 de desembre de 1849. Nascut en una família noble amb arrels a Espanya i Anglaterra, era fill del duc d'Alba i de Berwick, Jacobo Fitz-James Stuart y Ventimiglia, i de la comtessa de Montijo, María Francisca de Sales Portocarrero-Palafox. Per part de mare era nebot de l'emperadriu Eugènia de Montijo.
A la mort del seu pare el 1881, va heretar entre d'altres, els títols de duc d'Alba de Tormes, de Berwick, de Huéscar, de Peñaranda del Duero, de Liria, el de comte-duc d'Olivares, el del marquès del Carpio o els dels comte de Lemos, de Miranda i de Osorno. Es va dedicar a l'administració dels nombrosos béns familiars. Va combinar aquesta activitat amb la política. Afiliat des dels inicis de la seva vida pública al Partit Conservador. Va ser diputat al Congrés dels Diputats la legislatura de 1884-1885, elegit per Granada, concretament pel districte de Huéscar, a les eleccions de 1884, però només va ocupar dos mesos el seu escó. El 1884 va ser designat senador per dret propi, càrrec que va ocupar fins a 1901.
En l'àmbit personal, el 1877 es va casar amb María del Rosario Falcó y Osorio, XXI comtessa de Siruel, filla dels ducs de Fernán-Núñez. Amb qui va tenir tres fills: Jacobo, següent duc d'Alba; Eugenia, comtessa de Baños; i Fernando, duc de Peñaranda del Duero.
Els darrers anys de la seva vida, va dedicar-se a viatjar per Europa i els Estats Units. Va morir a Nova York el 15 d'octubre de 1901.

## Condecoracions

* Cavaller de l'Orde del Toisó d'Or.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitz-James Stuart Portocarrero, Carlos María (1849-1901)» (en castellà). PARES - Portal de Archivos Españoles. Ministeri de Cultura i Esport. [Consulta: 26 juny 2022].
* 1 2 3 4 5 6 María José, Ramos Rovi. «Carlos María Fitz-James Stuart y Portocarrero» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «Fitz James Stuart Ventimiglia, Jacobo (1821-1881)» (en castellà). PARES - Portal de Archivos Españoles. Ministeri de Cultura i Esport. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «Stuart Fitz James y Portocarrero, Carlos María». Congrés dels Diputats. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «Stuart Fitz James Portocarrero, Carlos María. Conde de Montijo y duque de Alba» (en castellà). Senat d'Espanya. [Consulta: 26 juny 2022].
# Dietrich von Altenburg

Dietrich von Altenburg († 1341, Toruń) fou un cavaller teutònic, el dinovè gran mestre de l'Orde, del 1335 al 1341.
Dietrich von Altenburg descendeix dels burggrafs d'Altenburg a Turíngia. Entra el 1307 a l'Orde Teutònic i hi pronuncia els seus vots. El 1331 és nomenat mestre de l'Orde i lluita contra els polonesos. Conquereix per a l'orde Kujawy, del duc Wladislas Lobietek. És un estrateg militar valent i actiu que finalment busca la pau amb el poble polonès.
Quan és mestre, fa construir castells per controlar les vastes planes poc poblades de l'estat teutònic. Així doncs, el 1335, Angerburg, després el castell de Lötzen, el 1336 el castell d'Insterburg, Baierburg a la vora de Klaipėda, etc. Són envoltats de fossats per defensar-se de les invasions eslaves. També enforteix les fortificacions del castell de Malbork i les de Schwetz. A més a més, ordena la reconstrucció del castell de Danzig, al lloc on hi havia el vell castell ducal.
Dietrich von Altenburg també ordena la construcció de l'església de Santa Maria de Marienburg, així com la gran torre i acaba la construcció de la capella de Santa Anna, hi aixeca una estàtua a la Verge Maria. Finalment, ordena la construcció del primer pont fortificat, al riu Nogat, amb una torre a l'entrada.
Mor d'una malaltia quan negociava un tractat de pau amb els polonesos a Toruń. És el primer gran mestre de l'Orde que fou enterrat a la capella de Santa Anna de Marienburg.
# Jasper Bovenhuis

Jasper Bovenhuis (Rouveen, 27 de juliol de 1991) és un ciclista neerlandès, professional des del 2010.

## Palmarès

* 2008
** 1r als Tres dies d'Axel
* 2009
** 1r als Tres dies d'Axel
* 2015
** 1r a l'Arno Wallaard Memorial
* 2017
** 1r a la Ronde van Midden-Brabant

## Referències

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Lenomys meyeri

Lenomys meyeri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Sulawesi (Indonèsia), on viu a altituds d'entre 0 i 1.559 msnm. Es tracta d'un animal folívor. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals humits, tant de plana com de l'estatge montà. Les poblacions de plana estan amenaçades pel creixement urbà, la tala d'arbres i la transformació del seu medi per a usos agrícoles. Aquest tàxon fou anomenat en honor de l'antropòleg i ornitòleg alemany Adolf Bernhard Meyer.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Lenomys meyeri. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 13 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 274. ISBN 978-0801893049.
# Llengua xiulada d'Aas

La llengua xiulada d'Aas (en occità gascó, lengatge shiulat d'Aas) és una versió xiulada del bearnès de muntanya, variant del gascó, un sistema de comunicació propi de la vila d'Aas al municipi d'Aigas Bonas (Pirineus Atlàntics). És una llengua extinta. A partir del 1930 va perdre vitalitat amb la industrialització de la regió i l'èxode rural. L'últim xiulador va morir el 1999.
La topografia i l'aïllament de les valls d'Aussau i d'Aspa fan afavorir-ne el desenvolupament; les valls fan de propagadors d'ones dels senyals xiulats. Els pastors pujaven a l'estiu a les pastures de muntanya i es mantenien en contacte uns amb els altres amb xiulets, així com transmetre les notícies de la vila. Curiosament, cap altra vila de la regió feia servir xiulets i fins i tot desconeixien la seva existència fins que es va començar a estudiar-la en la dècada del 1960.
Els senyals xiulats segueixen un sistema sintàctic anàleg a la llengua parlada del bearnès. La llengua xiulada d'Aas es caracteritza per l'entonació de les vocals accentuades. Les vocals no accentuades són xiulades a freqüències diferents, en ordre decreixent: i, e, a, u, o. La e sovint es realitza com una i. Per contra, les vocals accentuades destaquen per l'alta amplitud, un augment en la freqüència i per una durada més llarga que la vocal equivalent no accentuada. Les consonants són xiulades com el xiulet gomerenc amb una modulació que depèn de la vocal de la síl·laba.
i 
u
e
o
a :

## Referències

* Meyer, Julien «Description typologique et intelligibilité des langues sifflées, approche linguistique et bioacoustique». Thèse de Doctorat en Sciences Cognitives option linguistique. Université Lumière Lyon, 16-12-2005 [Consulta: 19 agost 2015].

## Bibliografia

* Arripe, René. Les siffleurs d'Aas. Pau: Imprimerie de la Monnaie, 1984. ISBN 978-2954309309.

## Vegeu també

* Llengua xiulada

## Enllaços externs

* Programa de TV Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., enregistrat el 1979.
* Les siffleurs des Pyrénées
# Aguada

Aguada és un municipi de Puerto Rico situat a la costa oest de l'illa. També conegut amb els noms de La Villa de Sotomayor, Ciudad Del Descubrimiento, Villa de San Francisco de Asís de la Aguada, El Pueblo Playero i La Ciudad del Vaticano. Confina al nord amb l'oceà Atlàntic i el municipi d'Aguadilla; al sud amb els municipis de Rincón i Añasco; a l'est amb Aguadilla i Moca; i a l'oest amb Rincón. Forma part de l'Àrea metropolitana d'Aguadilla-Isabela-San Sebastián.
Aguada va ser conegut en l'època de la conquesta espanyola com a punt d'abastament d'aigua per als vaixells que transitaven entre Amèrica i Europa, d'aquí el seu nom. El municipi està dividit en 20 barris: Asomante, Atalaya, Carrizal, Cerro Gordo, Cruces, Espinar, Guanábano, Guaniquilla, Guayabo, Jagüey, Lagunas, Mal Paso, Mamey, Marías, Naranjo, Piedras Blancas, Río Grande i Aguada ‘Pueblo’.

## Referències

* ↑ «Aguada» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertoriqueña de las Humanidades, Data incorrecta [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder» (en anglès). Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 19 juny 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Aguada Arxivat 2021-02-11 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico (castellà)
Viccionari
# David Bezmozgis

David Bezmozgis (Riga, 2 de juny de 1973) és un escriptor i cineasta canadenc d'origen letó. Gran part de la seva obra tracta sobre l'experiència dels refugiats jueus de l'antiga URSS, amb un fort component autobiogràfic. El 2020 es va estrenar el film Minyan, del director Eric Steel, basat en un relat curt de Bezmozgis. La seva novel·la Nataixa i altres històries (2004) ha estat traduïda al català per Ferran Ràfols i publicada per La Breu Edicions.

## Referències

* ↑ «Bezmozgis to direct film version of his 'Natasha and Other Stories'». The Globe and Mail.
* ↑ «Minyan (2020)» (en castellà). filmaffinity.com. [Consulta: 5 juny 2021].
* ↑ Bezmozgis, David. «Nataixa i altres històries». La Breu Edicions. [Consulta: 5 juny 2021].

## Enllaços externs

* «Lloc Web de David bezmozgis» (en anglès). bezmozgis.com. [Consulta: 5 juny 2021].
# Detector de claus

Un detector de claus és un dispositiu que es fa servir per trobar claus o cargols ocults en llistons de fusta o en parets. Sovint, es pretén perforar una paret, per la qual cosa fa mancada saber on perforar, però en molts casos no és possible saber si hi ha alguna cosa sota mitjançant el simple examen de la paret des de la superfície exterior.
Hi ha dos tipus principals de detectors de claus que fan servir tècniques diferents per a la detecció, respectivament: detectors magnètics i detectors capacitius. El sistema més àmpliament utilitzat per als claus de metall és el magnètic, que les detecta per un sistema incorporat de detector de metalls. En els llistons de fusta el sistema de detecció és pel canvi en la constant dielèctrica.

## Tipus

Hi ha un tipus de detector de claus més lleuger combinat amb un detector de metalls, que troba no només claus ocults, sinó també, per exemple:barres de reforç i tubs de metall.
Hi ha un altre tipus de detector de claus combinat amb un polímetre sense contacte (detector de tensió), per la qual cosa pot avisar sobre instal·lacions elèctriques ocultes, però només si hi ha tensió, en cas contrari, només es detectarà com a metall si és prou gros o prou prop de la superfície perquè es reflecteixi com a metall. També hi ha detectors de claus altament avançats que incorporen un radar, però no són molt comuns i s'utilitzen solament per a tasques altament especialitzades.

## Vegeu també

* Tanca elèctrica
* Collar elèctric
* Detector de bucle d'inducció
* Detector de cables

## Referències

* ↑ U.S. Patent 4.099.118
* ↑ U.S. Patent 5.774.091

## Enllaços externs

* - Instant Stud Finders
# Lautenbach

Lautenbach (en alsacià Lütebàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 1.572 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.127 | 1.262 | 1.315 | 1.372 | 1.394 | 1.572 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Mourot | |
# David Billabona Etxaleku

David Billabona Etxaleku (nascut el 5 de desembre de 1969 a Irun, Guipúscoa) és un exfutbolista professional basc.
Va debutar el 6 de juny de 1987 en el partit Reial Múrcia C.F. - Reial Societat que van guanyar els pimentoners per 4 gols a 0. Billabona va desenvolupar tota la seua carrera entre els dos clubs bascos més importants i el Racing de Santander, on hi va militar set campanyes. Es va retirar l'any 2000 després de diversos anys de dures lesions que no li van permetre tenir continuïtat.

## Clubs

* 1986-87 Reial Societat 1 (0)
* 1987-88 Reial Societat 2 (0)
* 1988-89 Reial Societat 4 (0)
* 1989-90 Reial Societat 35 (1)
* 1990-91 Ath. Club Bilbao 30 (1)
* 1991-92 Ath. Club Bilbao 25 (0)
* 1992-93 Ath. Club Bilbao 4 (0)
* 1993-94 Real Racing Club 17 (1)
* 1994-95 Real Racing Club 28 (4)
* 1995-96 Real Racing Club 33 (5)
* 1996-97 Real Racing Club 30 (1)
* 1997-98 Real Racing Club 3 (0)
* 1998-99 Real Racing Club 4 (0)
* 1999-00 Real Racing Club 5 (0)

## Selecció

Billabona va ser un dels integrats de la selecció olímpica espanyola que va guanyar l'or als Jocs de Barcelona 1992.

## Enllaços externs

* Fitxa de la lliga
# Casal Vila i Fusté

El Casal Vila i Fusté és una obra eclèctica de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casal, compost de planta baixa, dos pisos, golfa i semisoterrani. Presenta un cos lateral d'una planta d'alçada, i un ampli jardí posterior. Té la coberta accessible amb torratxa central. La façana és austera i noble, amb balconada al primer pis i balcons al segon. A més, està estucada fent un dibuix que imita l'aplacat de pedra i unes bandes horitzontals que marquen les distintes plantes. Les obertures estan emmarcades amb elements de pedra. Cal destacar el treball de ferro forjat de les reixes, la fusteria de la porta i els interiors.

## Referències

* ↑ «Casal Vila i Fusté». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Casal Vila i Fusté Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Didier Vanoverschelde

Didier Vanoverschelde (Hallennes-lez-Haubourdin, 5 d'abril de 1952) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1979 i 1984.
El seu fill Cédric també fou ciclista professional.

## Palmarès

* 1972
** Campió de França en Persecució per equips
* 1978
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Reunió
* 1981
** 1r a la París-Bourges

### Resultats al Tour de França

* 1979. 41è de la classificació general
* 1980. 45è de la classificació general
* 1981. 26è de la classificació general
* 1982. 42è de la classificació general
* 1983. 35è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Joan Armengol

«Joan Armengol» té aquests significats:
* Joan Armengol (bisbe) (?-1408), abat del Monestir de Sant Cugat i bisbe de Barcelona.
* Joan Armengol i Pal (1922-2020), polític andorrà
* Joan Armengol i Costa (Igualada, 1934), periodista català
* Joan Armengol i Moliner (Sabadell, 1949 - Badalona, 2004), pallasso, comediant i poeta català
# Linderniàcies

Linderniaceae és una família de plantes amb flors dins l'ordre Lamials que conté 13 gèneres i 195 espècies amb distribució cosmopolita principalment neotropical.
En altres classificacions aquesta família s'havia inclòs dins la família Scrophulariaceae sensu lato o més recentment dins la família Plantaginaceae sensu lato i ha estat reconeguda pel sistema de classificació LAPG II i APG III.

## Gèneres

Segons GRIN:
* Artanema D. Don
* Bampsia Lisowski & Mielcarek
* Chamaegigas Dinter ex Heil
* Craterostigma Hochst. - de vegades considerat com a part de Lindernia
* Crepidorhopalon Eb. Fisch.
* Hartliella Eb. Fisch.
* Lindernia All.
* Micranthemum Michx.
* Picria Lour.
* Pierranthus Bonati
* Schizotorenia T. Yamaz.
* Scolophyllum T. Yamaz.
* Stemodiopsis Engl.
* Torenia L.

## Referències

* 1 2 Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, pàg. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 6 juliol 2013].
* ↑ Albach, D. C., Meudt, H. M. & Oxelman, B. 2005. Piecing together the "new" Plantaginaceae Arxivat 2010-06-26 a Wayback Machine.. American Journal of Botany 92: 297–315.
* ↑ Oxelman B., Kornhall, P., Olmstead, R. G. & Bremer, B. (2005). "Further disintegration of Scrophulariaceae". Taxon 54(2):411–425.
* ↑ Rahmanzadeh, R., K. Müller, E. Fischer, D. Bartels & T. Borsch. 2005. The Linderniaceae and Gratiolaceae are further lineages distinct from the Scrophulariaceae (Lamiales). Pl. Biol. (Stuttgart) 7: 67-78.
* ↑ Haston, E., Richardson, J. E., Stevens, P. F., Chase, M. W., Harris, D. J. «A linear sequence of Angiosperm Phylogeny Group II families». Taxon, 56, 1, 2007, pàg. 7–12. DOI: 10.2307/25065731.
* ↑ GRIN «Germplasm Resources Information Network». Agricultural Research Service. [Consulta: 14 agost 2007].
* ↑ «Lindernia All.». A Catalogue of the Vascular Plants of Madagascar. Missouri Botanical Garden and Muséum National d'Histoire Naturelle.
# Aigüesjuntes (Gósol)

Aigüesjuntes és un indret del municipi de Gósol (Berguedà) on aflueixen el riu de Bonner i el torrent o canal de Cavallonga al riu Aigua de Valls.
L'indret està situat aproximadament a 1 km al sud del Pont Cabradís (vegeu ruta) ja molt a prop del l'imit amb el municipi de Guixers.

## Referències

* ↑ «Aigüesjuntes (Berguedà)». enciclopèdia.cat, GEC, 2021. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Mapa cartogràfic, base 1:5.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2021. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». ICGC, 2017. Arxivat de l'original el 2021-10-18. [Consulta: 18 octubre 2021].
# Castellare-di-Casinca

Castellare-di-Casinca (en cors U Castellà di Casinca) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 498 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 391 | 404 | 615 | 360 | 389 | 498 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Eugène Bettelani | | |