OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Maria dels Prats de Rei

Santa Maria dels Prats de Rei és una església dels Prats de Rei (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església d'una sola nau, de 20 m de llargada per 10 m d'amplada, realitzada amb pedra tallada. Presenta cinc capelles laterals a cada banda. El retaule de l'altar major, cremat l'any 1936, era d'estil barroc i va ésser realitzat l'any 1796. El campanar és de planta quadrada que passa a octogonal a l'alçada de la coberta i és coronat per barana de balustres.

### Pica o font

La pica és un element trobat recentment dins la paret, que era tapiada. Està adossada a la paret i és semicircular. La decoració és gallonada al vas i al centre hi ha esculpida la cara d'un personatge masculí bastant grotesc, barbat, amb orelles prominents i cabell arrissat. Es pot datar del segle xviii, contemporani d'altres elements barrocs de la sagristia i els escuts del segle xviii situats a la paret posterior de l'església.

### Làpides romanes

Hi ha cinc làpides romanes de marbre blanc, de forma rectangular i amb inscripcions de caràcter votiu i commemoratiu. Foren trobades a la Manresana i estan datades entre els segles I i IV. Constitueixen un notable document sobre l'antiga població romana anomenada Municipium Sigarrensis.

## Història

L'església parroquial de Santa Maria dels Prats de Rei tingué una comunitat de preveres, documentada des del segle xiv, que perdurà fins al segle passat. El rector de Santa Maria fou, el degà de la comarca fins al 1857. Va ser començada el 1583 i acabada el 1713, damunt l'antiga església parroquial. La sagristia ha estat restaurada i ha estat trobada una porta amb escut de Putti i data del 1713.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Santa Maria dels Prats de Rei». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Dietrichita

La dietrichita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de l'halotriquita. Rep el seu nom pel txec Gustav Heinrich Dietrich, qui va analitzar les primeres mostres del mineral.

## Característiques

La dietrichita és un sulfat de fórmula química ZnAl₂(SO₄)₄·22H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic, i acostuma a trobar-se en forma d'eflorescències en els treballs de mines. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dietrichita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleïta, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuïta, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeïta, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseïta, niquelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, metaalunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, romboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiïta i meridianiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Baia Sprie, a la localitat homònima de la província de Maramureș, a Romania. També ha estat descrita en altres indrets d'Europa, al Iemen, a l'Argentina, als Estats Units i a Austràlia.

## Referències

* ↑ «Dietrichite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 juliol 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 18 juliol 2017].
# Agalychnis moreletii

La granota de Morelet (Agalychnis moreletii) és una espècie de granota pertanyent a la família dels hílids. Aquesta espècie està en els Estat nord-oriental i Estat sud-central de Veracruz, de Puebla a Hondures; del nord-oest en l'Atlàntic i de l'estat sud-central de Guerrero, al Salvador central en el Pacífic, en les elevacions. Hi hauria no més d'1.500 exemplars. Abans era abundant en algunes localitzacions a Mèxic, El Salvador i Guatemala. No obstant això, els exàmens recents en Guerrero, Oaxaca i Chiapas, Mèxic, indiquen que ha desaparegut de tots els llocs examinats. És infreqüent però oposat de tant en tant en Bélice i Hondures. A Guatemala i Hondures, la població va declinar a causa de la destrucció de l'hàbitat.
# Copa del món UCI júnior

La Copa del món UCI júnior era una competició ciclista de categoria júnior creada per la Unió Ciclista Internacional. Es va disputar des del 1993 fins al 2008, i estava formada d'un calendari amb les principals curses reservades a ciclistes de 17 i 18 anys. En cada cursa s'atorgaven una sèrie de punts als ciclistes segons la seva posició final en la cursa i les victòries d'etapa, els quals donaven lloc a una classificació final.
Aquesta competició va ser substituïda per la Copa de les Nacions UCI júnior.

## Principals curses

| Cursa | País |
| Copa del President de la Vila de Grudziądz | Polònia |
| Cursa de la Pau júnior | Txèquia |
| Tres dies d'Axel | Països Baixos |
| Gran Premi General Patton | Luxemburg |
| Tour de l'Abitibi | Canadà |
| Volta a la Baixa Saxònia júnior | Alemanya |
| Lieja-La Gleize | Bèlgica |
| Gran Premi Rüebliland | Suïssa |
| Giro de la Lunigiana | Itàlia |
| Volta a Ístria | Croàcia |
| Campionats del món júnior en ruta | Rotatiu |
| Campionats del món júnior en contrarellotge | Rotatiu |

## Palmarès

* A partir de 1999
| Any | Vencedor | Punts | Segon | Punts | Tercer | Punts |
| 1999 | Fabian Cancellara | 196 | Christian Knees | 155 | Rouslan Kaioumov | 140 |
| 2000 | Piotr Mazur | 313 | Marcel Sieberg | 178 | Jeremy Yates | 138 |
| 2001 | Jukka Vastaranta | 358 | Niels Scheuneman | 270 | Oleksandr Kvachuk | 170 |
| 2002 | Matej Jurčo | 288 | Thomas Dekker | 257 | Jukka Vastaranta | 227 |
| 2003 | Kai Reus | 336 | Peter Velits | 272 | Grega Bole | 231 |
| 2004 | Roman Kreuziger | 330 | Simon Špilak | 300 | Blel Kadri | 140 |
| 2005 | André Steensen | 399 | Thomas Vedel Kvist | 321 | Sebastian Hans | 269 |
| 2006 | Niki Ostergaard | 427 | Marcel Kittel | 343 | Blaž Jarc | 331 |
| 2007 | Michał Kwiatkowski | 425 | Yannick Eijssen | 349 | Dimitri Le Boulch | 326 |

## Referències

* Arxiu a la pàgina oficial de l'UCI Arxivat 2016-01-15 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Copa de les Nacions UCI júnior

## Enllaços externs

* Web de l'UCI Arxivat 2015-04-04 a Wayback Machine.
# Nicolás Kicker

Nicolás Kicker (Merlo, 16 d'agost de 1992) és un tennista argentí.

## Referències

* ↑ «The pronunciation by Nicolás Kicker himself». ATP World Tour. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Proserpinus proserpina

Proserpinus proserpina és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels esfíngids (Sphingidae) propi d'Euràsa i Nord d'Àfrica; es rara als Països Catalans.

## Distribució

A Europa es pot trobar a la península Ibèrica, França, Luxemburg, Europa Central, Suïssa, Itàlia, Sicília, països de l'antiga Iugoslàvia, Albània, Bulgària i Romania. Les poblacions s'estenen de l'est d'Europa fins al Turquestan. També n'hi ha al Marroc amb la subespècie P. p. gigas. Als Països Catalans és una espècie molt rara i local; absent a les Balears.

## Descripció
### Imago

Cos robust, envergadura alar entre 36 i 60 mm. Destaca el seu color verd oliva, clar a l'abdomen, amb una franja horitzontal més fosca a les ales posteriors i una forma triangular clara al tòrax. La forma de les ales, a diferència de Macroglossum stellatarum, és irregular, imitant les fulles. Ales posteriors vistoses, de color taronja, amb una gran franja marginal negra. No presenta cap concentració de pilositat a l'extrem de l'abdomen. Cap també verd oliva, amb antenes negres d'extrem blanc.
* Eruga
* Proserpinus proserpina ♂
* Proserpinus proserpina ♂ △
* Proserpinus proserpina ♀
* Proserpinus proserpina ♀ △

### Eruga

Pot arribar fins als 70 mm. A diferència de la majoria de membres de la família, no presenta una cua al final de l'abdomen. En comptes d'aquesta, té una protuberància amb un ocel d'anells negre i groc. Presenta dues formes, l'una marró i l'altra verda, seguint els mateixos patrons. Generalment el dors és més fosc i els laterals clars, amb taques obliqües poc pronunciades. Cap verd o marró clars.

## Hàbitat

Prefereix regions muntanyoses, clars de bosc, prats limítrofs, pendents assollejades, fins a 1500m als Alps i 2000m a la península Ibèrica. L'eruga s'alimenta d'Epilobium hirsutum, Epilobium angustifolium, Epilobium palustre, Epilobium dodonaei, Epilobium montanum, Oenothera biennis o Lythrum salicaria.

## Període de vol i hibernació

Normalment una generació a l'any amb adults entre finals de maig i principis de juny, amb variacions locals. Als llocs més càlids es produeix una segona generació, que vola durant l'agost. Hiverna com a pupa en una cavitat subterrània.

## Costums

Hàbits nocturns, tot i que de vegades es pot observar de dia.

## Referències

* ↑ «Proserpinus proserpina» (en anglès). [Consulta: 12 gener 2013].
* 1 2 3 «Proserpinus proserpina» (en anglès). Sphingidae of Western Palaearctic. A.R. Pittaway. [Consulta: 6 gener 2013].

## Bibliografia

* Helgard Reichholf-Riehm, 1985. Mariposas. ISBN 84-7031-555-2.
* P.C. Rougeot & P. Viette. Guía de Campo de las Mariposas Nocturnas de Europa y Norte de África. ISBN 84-282-0567-1.

## Enllaços externs

* Sphingidae of the Western Palaearctic (anglès)
* Biodiversidad Virtual (castellà)
# Selecció russa de corfbol

La selecció russa de corfbol és dirigida per la Russian Korfball Federation (RKF) i representa Rússia a les competicions internacionals de corfbol. Es va fundar l'any 1997.

## Història

Campionat del Món :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2007 | 8è Campionat del Món | Brno (República Txeca) | 6a plaça |
| 2011 | 9è Campionat del Món | Shaoxing (Xina) | 6a plaça |
| 2015 | 10è Campionat del Món | Anvers (Bèlgica) | 8a plaça |
World Games :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2009 | 8ns World Games | Kaohsiung (Taiwan) | 4a plaça |
| 2009 | 9ns World Games | Cali (Colòmbia) | 6a plaça |
Campionat d'Europa :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2006 | 3r Campionat d'Europa | Budapest (Hongria) | 7a plaça |
| 2010 | 4t Campionat d'Europa | Països Baixos | 8a plaça |
| 2014 | 5è Campionat d'Europa | Portugal | 6a plaça |
| 2016 | 6è Campionat d'Europa | Països Baixos | 8a plaça |
European Bowl :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2005 | 1a European Bowl | Terrassa (Catalunya) | 2a plaça |

## Referències

* ↑ «Federació Anglesa de Korfbal a l'IKF» (en anglès). IKF.
* ↑ «Història del Campionat del Món de Korfbal» (en anglès). IKF. Arxivat de l'original el 2013-09-20. [Consulta: 9 novembre 2011].
* ↑ «Història del Korfbal als World Games» (en anglès). IKF.
* ↑ «Història del Campionat d'Europa de Korfbal» (en anglès). IKF. Arxivat de l'original el 2013-09-20. [Consulta: 9 novembre 2011].
# Hipòloc d'Atenes

Hipòloc (en llatí Hippolochus, en grec antic Ἱππόλοχος) fou un dels Trenta Tirans que van governar a Atenes breument el 404/403 aC, després de la guerra del Peloponès. Com la majoria dels altres tirans, era un personatge molt poc conegut i pràcticament no es coneixen detalls de la seva biografia. Xenofont l'inclou a la llista dels Trenta que dona a les Hel·lèniques.

## Referències

* ↑ 1.Hippolochus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 489
# Dispersió de Thomson

La dispersió de Thomson és la difusió de radiació electromagnètica, com per exemple els raigs X, sobre una partícula lliure (no lligada a cap àtom) carregada, generalment un electró, que es produeix quan l'energia del fotó és petita en comparació a l'energia equivalent de la massa en repòs de la partícula. Aquesta difusió va ser explicada l'any 1906 pel físic anglès Joseph John Thomson (1856 - 1940). La difusió Thomson és un dels règims particulars de l'anomenat efecte Compton.
Aquesta difusió s'efectua per a les energies febles, la radiació electromagnètica és absorbida i després tornada a ser emesa per la partícula. Durant aquesta interacció l'energia transmesa a la partícula carregada pel fotó és negligible, ja que l'energia dels fotons no sobrepassa els 45 keV, es tracta doncs d'una dispersió elàstica. La direcció de propagació de l'ona electromagnètica associada al fotó canvia sense disminució de l'energia. Aquesta dispersió és similar a la difusió de Rayleigh amb la diferència que aquesta darrera s'efectua per partícules carregades lligades a àtoms.
Per les altes energies, aquest tipus de dispersió esdevé negligible en comparació a la dispersió Compton.

## Vegeu també

* Fórmula de Klein-Nishina

## Referències

* ↑ Rennie i Law, 2019, Thomson scattering.

## Bibliografia

* Rennie, Richard; Law, Jonathan. A Dictionary of Physics (en anglès). Vuitena edició. Oxford University Press, 2019. ISBN 978–0–19–882147–2.
# Adelberger

Adelberger de la Llombardia (fl 760) va ser una de les diverses dones metgesses que l'historiador Pau de Llombardia (720-800), un benedictí monjo de Como, exposa als seus llibres. Adelberger era la filla de Desideri d'Ístria (governant 756-774). Es conserva poca informació sobre Adelberger.
Adelberger és una figura destacada dins la peça de Chicago elaborada per Judy Chicago anomenada The Dinner Party on hi ha 999 noms entre la Llista de dones a l'Heritage Floor.

## Referències

* ↑ Ogilvie, Marilyn. The biographical dictionary of women in science pioneering lives from ancient times to the mid-20th century. Nova York: Routledge, 2000. ISBN 0203801458.
* ↑ Hurd-Meade, Kate Campbell. A history of women in medicine : from the earliest times to the beginning of the nineteenth century. Haddam Press, 1938.
* ↑ «Elizabeth A. Sackler Center for Feminist Art: The Dinner Party: Heritage Floor: Adelberger». [Consulta: 9 gener 2013].
# Corydoras albolineatus

Corydoras albolineatus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Bolívia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras albolineatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Knaack, J. 2004. Beschreibung von sechs neuen Arten der Gattung Corydoras Lacépède, 1803 (Teleostei: Siluriformes:
# Titas

Titas és un riu de Bangladesh al districte de Brahmanbaria.
És afluent del Meghna en el qual es vessa a Char Lalpur, després d'un curs de 148 km. Els seus principals afluents són el Haora (que neix a Tripura) i el Buri. La ciutat de Brahmanbaria se situada a la seva riba nord.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Psychoda mastierrensis

Psychoda mastierrensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Xile: l'arxipèlag Juan Fernández (les illes Robinson Crusoe i Alejandro Selkirk).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Sant Andreu Vell d'Arcavell

Sant Andreu Vell d'Arcavell és una església del municipi de les Valls de Valira inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós en estat ruïnós del qual només resta part de l'absis. Originàriament tenia una nau. L'absis és construït amb carreus disposats en filades de pedres i té finestra adovellada de doble esqueixada oberta al mig.
Al seu costat hi ha les restes de la caserna de carrabiners, un edifici de planta rectangular i parets de tàpia arruïnat.

## Història

La caserna hostatjava els soldats encarregats de vigilar la frontera.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Andreu Vell d'Arcavell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Helleborus niger

Helleborus niger, o hel·lèbor negre és una espècie de planta perenne i perennifòlia, És verinosa i la seva venda a Espanya està regulada.

## Descripció

Helleborus niger té les fulles endurides i fosques i les tiges són de 23–30 cm d'alt. Les flors es produeixen de mitjan hivern a la primavera i són de color blanc i de vegades rosades.
Hi ha dues subespècies: H. niger subsp. niger i H. niger subsp. macranthus, aquesta amb les flors més grosses. Silvestre H. niger subsp. niger es troba generalment en zones muntanyenques des de Suïssa, sud d'Alemanya, Àustria, Eslovènia, Croàcia i nord d'Itàlia. Helleborus niger subsp. macranthus es troba més al nord d'Itàlia i potser a Eslovènia.

## Horticultura

És una planta ornamental tradicional amb diversos cultivars de flor doble, híbrids i de colors variats.

## Verí

Helleborus niger conté protoanemonina, o ranunculina, que poden fer cremades als ulls, boca i gola, gastroenteriris i hematemesis.

## Referències

* 1 2 Rice, Graham & Strangman, Elizabeth, The Gardener's Guide to Growing Hellebores, David & Charles/Timber Press (1993) ISBN 0-7153-9973-X
* ↑ RHS Plant Finder 2009–2010, p349, Dorling Kindersley, London, 2009, ISBN 978-1-4053-4176-9
* ↑ Olson, Kent R., Poisoning & Drug Overdose, p312 at Google Book Search, accessed 12 January 2009
* ↑ Smolinske, Susan C., Toxicity of Houseplants, pp38, 153 at Google Book Search, accessed 12 January 2009
* ↑ Olson, Kent R, Poisoning & Drug Overdose, p309 at Google Book Search, accessed 12 January 2009

## Enllaços externs

* The poetical works of Abraham Cowley: Helleborus niger or, christmas flower.
* The British flora medica; or, History of the medicinal plants of Great Britain, by B.H. Barton and T. Castle
# Diego Medina García

Diego Medina García (Montoro, província de Còrdova, 1866 - Madrid 1 de febrer de 1942) Va ser un advocat i jutge espanyol, president del Tribunal Suprem de la Segona República Espanyola des de 1931 fins al 1936.
Des del seu ingrés a la carrera judicial fins al 1923 va ser fiscal a Granada, Sevilla, Barcelona i Madrid. A finals del 1923 és nomenat president de l'Audiència Territorial de Madrid de la que era fiscal des d'uns mesos abans. Durant les seves èpoques de fiscal a Barcelona (1906-1911 i 1921-1923) va haver de veure els processos derivats de la conflictivitat social d'aquells moments (Setmana Tràgica i pistolerisme, respectivament). Ell va ser, per exemple, qui va iniciar les diligències per l'assassinat de Salvador Seguí i Rubinat o qui va portar l'acusació contra un dels presumptes assassins de Pau Sabater.
El 1930 és anomenat magistrat del Tribunal Suprem d'Espanya i, el mateix any, president de la seva Sala Civil. Poc després de començar la guerra civil espanyola, l'agost de 1936, és jubilat forçadament per la seva tebiesa en la defensa del republicanisme. Això no obstant, en acabar la guerra, tornarà a ser jutjat pels vencedors, en el consell de guerra (Causa 2198) que es va dur a terme contra els jutges republicans. Malgrat ser absolt, se li obrirà expedient de depuració (febrer de 1940) i serà novament jubilat forçadament (juny de 1940).
Malgrat la rellevància del seu càrrec en l'estructura de la Segona República espanyola no existeix gaire bibliografia sobre ell:
És citat en el llibre Un día en la vida de José Castán Tobeñas d'Antonio Serrano González ISBN 8484422119 i la novel·la de Eduardo Mendoza, La verdad sobre el caso Savolta està dedicada a ell.

## Fonts

* Cancio Fernández, R.C. El Tribunal Supremo durante la Guerra Civil (1936-1939), vicisitudes y duplicaciones, Sociedad Estatal de Conmemoraciones CulturalesArxivat 2011-12-20 a Wayback Machine..

## Referències

* ↑ «EL TRIBUNAL SUPREMO DURANTE LA GUERRA CIVIL (1936-1939): VICISITUDES Y DUPLICACIONES». Arxivat de l'original el 2011-12-20. [Consulta: 30 novembre 2008].
# Albert Canal Bartrina

Albert Canal Bartrina (Olot, la Garrotxa, 10 de juliol de 1991) és un futbolista professional català que juga com a defensa central al club Resources Capital de la Premier League de Hong Kong.

## Carrera de club

Nascut a Olot, Girona, Catalunya, Canal va començar la seva carrera a l'equip sènior de la UE Llagostera a Tercera Divisió, ajudant-lo a ascendir per primera vegada a Segona Divisió B en la seva única temporada. El desembre del 2010 va fitxar pel seu veí el RCD Espanyol, i va ser destinat al filial al tercer nivell.
Canal va debutar al primer equip el 13 de desembre de 2011, substituint el 82 el seu company del planter Víctor Álvarez en un partit de Copa del Rei contra el Celta de Vigo (0-0 com a visitant, global de 4-2). Va continuar jugant exclusivament amb l'equip B fins a la seva cessió el juny de 2012, després va tornar al seu primer club, ara en tercera divisió.
L'octubre de 2020, Canal va signar pel club de la Premier League de Hong Kong, Resources Capital.

## Referències

* ↑ «El garrotxí Canal, l'alumne avantatjat (Garrotxa's own Canal, the gifted student)». El Punt. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2014. [Consulta: 10 maig 2022].
* ↑ «Celta - Espanyol, Copa del Rey». [Consulta: 10 maig 2022].

## Enllaços externs

* Albert Canal Bartrina a BDFutbol
* Albert Canal at LaPreferente.com (castellà)
* Albert Canal Bartrina, Fitxa a Soccerway
# Contes immorals

Contes immorals (títol original en italià: Storie scellerate) és un pel·lícula italiana dirigida per Sergio Citti, estrenada el 1973.Ha estat doblada al català.

## Argument

Dos joves condemnats a mort, esperant la seva propera execució, s'expliquen mútuament històries d'adulteri.

## Repartiment

* Silvano Gatti: Duc de Ronciglione
* Enzo Petriglia: Nicolino
* Sebastiano Soldati: el papa
* Santino Citti: Il Padreterno
* Giacomo Rizzo: Don Leopoldo
* Gianni Rizzo: el cardenal
* Ennio Panosetti: Chiavone
* Oscar Fochetti: Agostino
* Fabrizio Mennoni: Cacchione
* Elisabetta Genovese: Bertolina
* Franco Citti: Mammone
* Ninetto Davoli: Bernardino
* Nicoletta Machiavelli: Caterina di Ronciglione

## Referències

* ↑ esadir.cat. Contes immorals. esadir.cat.
* ↑ «Storie scellerate». The New York Times.
# Ningirsu

Ningirsu és el nom d'una deïtat sumèria de l'estat de Lagaix. Tenia el temple principal a la ciutat de Girsu. El seu nom significa «Senyor (NIN) de Girsu». La seva parella era la deessa Bau.
Era una divinitat agrària que portava una pala com a símbol, i se'l representava en forma al·legòrica com una àguila amb cap de lleó que subjectava amb les urpes dos animals. Com a deïtat tutelar de Lagaix era considerat el rei del país, i el governant terrenal n'era només el vicari (ensi). Les victòries dels reis de Lagaix s'atribuïen sempre a Ningirsu, tal com es veu a l'Estela dels voltors, on a més de la imatge del rei Eannatum I (cap a l'any 2450 aC), es veu fragmentàriament la representació del déu Ningirsu.
Després de la caiguda del regne de Lagaix, cap al segle xxii aC Ningirsu va perdre importància, i no va tenir cap lloc destacat a la religió mesopotàmica. Ninurta, déu tutelar de Nippur, va assumir els seus atributs.

## Referències

* ↑ Cassin, (Elena (et al.) (eds.). Los imperios del antiguo Oriente: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1975, p. 39, 66, 71, 98. ISBN 843230039X.
* ↑ Black, Jeremy (et al.). Gods, Demons and Symbols of Ancient Mesopotamia. Londres: The British Museum Press, 2008, p. 138. ISBN 9780714117058.

## Enllaços externs

* Déus sumeris
# Psychoda malayica

Psychoda malayica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Malàisia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Laurence W. Quate, 1962. The Psychodidae of Batu Caves, Malaya (Diptera). Pacific Insects 4 (1): 219-234.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Serra del Benefici

La Serra del Benefici és una serra al municipi de Sunyer a la comarca del Segrià, amb una elevació màxima de 246,4 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya