OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ili (trastorn)

Un ili (o íleus) és una alteració de la capacitat propulsiva normal del tracte gastrointestinal. Encara que l'ili originalment es referia a la manca de propulsió digestiva, inclosa l'obstrucció intestinal, l'ús mèdic actualitzat restringeix el seu significat a aquelles interrupcions causades pel fracàs de la peristalsis, més que no pas per l'obstrucció mecànica. Encara que alguns termes més antics com ili biliar o i ili meconial persisteixen en l'ús, ara no s'haurien d'utilitzar (cosa que no vol dir que siguin incorrectes o obsoletes, sinó que se sap que no reflecteixen el que realment són). La paraula ili és del grec εἰλεός eileós, "obstrucció intestinal".

## Referències

* ↑ thefreedictionary.com > Ileus Citing: Dorland's Medical Dictionary for Health Consumers. 2007 The American Heritage Medical Dictionary Copyright 2007 Mosby's Medical Dictionary, 8th edition. 2009 Saunders Comprehensive Veterinary Dictionary, 3 ed. 2007
* ↑ Merriam-Webster's medical dictionary. Retrieved Nov, 9, 2010
* ↑ «The biological basis of modern surgical practice». A: Sabiston Textbook of Surgery. 17th. Elsevier Saunders, 2004.
* ↑ «Postoperative ileus». Dig. Dis. Sci., 35, 1, 01-01-1990, pàg. 121–32. DOI: 10.1007/bf01537233. PMID: 2403907.
* ↑ «Intestinal Obstruction and Ileus». A: Sleisenger & Fordtran's Gastrointestinal and Liver Disease. 8th. Elsevier Saunders, 2006.
# Comunes de l'illa de la Reunió

L'illa de la Reunió compta amb 24 comunes. Aquestes comunes són d'una grandària considerable comparable als cantons de la metròpoli i el nombre de viles agrupades al voltant de la comuna és important. Aquestes 24 comunes són agrupades en 5 comunitats de comunes. Aquesta és la llista de les 24 comunes de l'illa de la Reunió per ordre alfabètic, amb llur codi INSEE i llur codi postal principal, així com la pertinença a les estructures intercomunals creades el 2005. Vegeu també la llista dels cantons.
| Codi INSEE | Codi Postal | Comuna | Intercomunalitat | Any de creació |
| 97401 | 97425 | Les Avirons | CCSUD | 1894 |
| 97402 | 97412 | Bras-Panon | CIREST | 1882 |
| 97424 | 97413 | Cilaos | CIVIS | 1965 |
| 97403 | 97414 | Entre-Deux | CCSUD | 1882 |
| 97404 | 97427 | L'Étang-Salé | CIVIS | 1894 |
| 97405 | 97429 | Petite-Île | CIVIS | 1935 |
| 97406 | 97431 | La Plaine-des-Palmistes | CIREST | 1899 |
| 97407 | 97420 | Le Port | TCO | 1895 |
| 97408 | 97419 | La Possession | TCO | 1890 |
| 97409 | 97440 | Saint-André | CIREST | 1741 |
| 97410 | 97470 | Saint-Benoît | CIREST | 1733 |
| 97411 | 97400 | Saint-Denis | CINOR | 1689 |
| 97418 | 97438 | Sainte-Marie | CINOR | 1737 |
| 97419 | 97439 | Sainte-Rose | CIREST | 1790 |
| 97420 | 97441 | Sainte-Suzanne | CINOR | 1704 |
| 97412 | 97480 | Saint-Joseph | CCSUD | 1785 |
| 97413 | 97436 | Saint-Leu | TCO | 1790 |
| 97414 | 97450 | Saint-Louis | CIVIS | 1768 |
| 97415 | 97460 | Saint-Paul | TCO | 1663 |
| 97417 | 97442 | Saint-Philippe | Cap | 1830 |
| 97416 | 97410 | Saint-Pierre | CIVIS | 1735 |
| 97421 | 97433 | Salazie | CIREST | 1899 |
| 97422 | 97430 | Le Tampon | CCSUD | 1925 |
| 97423 | 97426 | Trois-Bassins | TCO | 1897 |

## Intercomunalitat

23 de les 24 comunes de l'illa formen part d'una cooperació intercomunal.
* CIVIS, Comunitat d'aglomeració creada el 2002.
* CIREST, Comunitat d'aglomeració creada el 2002.
* CINOR, Comunitat d'aglomeració creada el 2001.
* TCO, Comunitat d'aglomeració creada el 2002.
* CCSUD, Comunitat de comunes creada el 1997.

## Enllaços externs

* dades culturals, turístiques, econòmiques de cada comuna de la Reunió Arxivat 2010-01-19 a Wayback Machine.
* Mapa de les comunes de la Reunió
* Web de l'Associaciçó d'Alcaldes del Departament de l'illa de la Reunió
* Web del Consell General de l'illa de la Reunió.
# Hectemori

Hectemori (en grec antic ἑκτημόριοι) era el nom que es donava una classe de conreadors de la terra d'Atenes abans del temps del legislador Soló.
Els hectemoris cultivaven els camps del rics als que donaven una sisena part del producte (d'aquesta sisena part va derivar el seu nom) i es quedaven les altres cinc parts, segons Plutarc, però això s'ha discutit, perquè els pagesos haurien viscut molt millor que els propietaris. Altres autors, com Eustaci d'Epifania o Foci diuen que donaven cinc parts i es quedaven la sisena.
Hi ha exemples a l'antiga Grècia entre les classes socials sense drets, d'agricultors que havien de pagar una quantitat fixa dels productes i assumir tots els riscos d'una mala collita, com ara els periecs, o els ilotes a Esparta.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Hectemorii». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 12 desembre 2020].
# David Vila i Ros

David Vila i Ros (Sabadell, Vallès Occidental, 1977) és un escriptor català.

## Obra
### Narrativa

* Ni ase ni bèstia. La Busca, 2010.
* Verba, non facta. 99 contes intangibles. Voliana Edicions, 2014.
* Roba estesa. Voliana Edicions, 2017.
* Les sabates esblanades. La Llar del Llibre, 2019.

### Poesia

* Blens de gasalla. Edicions 7dquatre, 2009.

### Llibres d'articles

* De tot i força. Un recull d'opinions. Autoeditat, 2007.
* La CAL opina. Llengua i cultura vers la normalitat. CAL, 2008.

### Assaig

* Català a la carta. Tria la teva aventura lingüística. Setzevents, 2012.
* I si parlem amb el veí del segon? La independència explicada als indecisos. Il·lustracions de Toni Il·lustració. La Puigvertina, 2013.
* I si parlem català? Tallers per la Llengua, 2016.
* Ciutat de paraules. Els sabadellenquismes fil per randa. Mercurial Indigo, 2017.
* I si expliquem un conte? Micromostra de microcontes per a totes les edats. Hi Som, 2018.

### Àlbum il·lustrat

* El Monstre Joan. Mercurial Indigo, 2017.

## Referències

* ↑ Camps Perarnau, Susanna. «Qui és qui del microrelat en català». Núvol. [Consulta: 30 gener 2016].
* ↑ Coll, Lídia. «Hi havia una vegada el conte». Núvol. [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ Costa-Gramunt, Teresa. «La Roba estesa de David Vila». Núvol. [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ Altarriba, Guillermo. «David Vila i Ros i Sílvia Morilla signen un ‘Retorn al futur’ a la sabadellenca». Diari de Sabadell, 28-03-2019. [Consulta: 20 juny 2019].
* ↑ Vila, Salut. «Un tastet de 'Català a la carta'». Vilaweb. [Consulta: 20 juny 2019].
* ↑ Beltran, Edu. «L'escriptor David Vila convida a parlar català en el seu darrer llibre». isabadell, 04-10-2016. [Consulta: 2019-06-2 0].
* ↑ Pérez, Sandra. «“La idea no és fer un museu de les paraules oblidades”». El Punt Avui. [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ «"La paraula és una eina de transformació social"». Versos.cat. [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ «"El monstre Joan" a la biblioteca de l'escola». Escola Pia de Sabadell. Arxivat de l'original el 2019-06-20. [Consulta: 20 juny 2019].

## Enllaços externs

* Blog de l'autor
* L'alegria de viure: David Vila i Ros, enamorat de la paraula, a Ràdio Sabadell
# Petrus Kiers

Petrus Kiers (1807, Meppel – 1875, Amsterdam) va ser un pintor del segle xix del nord dels Països Baixos.

## Biografia

Segons el Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (Institut Neerlandès per a la Història de l'Art) es traslladà a Amsterdam el 1820 on es casà amb la pintora Elisabeth Alida Haanen. Va ser un membre del col·lectiu d'artistes d'Amsterdam Arti et Amicitiae des de 1839 i de Kunstbevorderend Genootschap V.W. Va rebre la medalla de plata atorgada per Felix Meritis el 1841 pel seu quadre romàntic sobre una bugadera. Va ser el pare dels pintors George Lourens Kiers i Catharina Kiers. És conegut per les seves obres de natura morta i obres de gèneres amb escenes romàntiques d'espelmes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Petrus Kiers in the RKD

## Enllaços externs

* Petrus Kiers a Artnet
# Petrus Petri

Petrus Petri (o Pedro Pérez) va ser un mestre arquitecte del segle xiii que va treballar en les obres de la Catedral de Toledo, segons el testimoni existent a la mateixa catedral, gravat sobre una làpida fàcil de veure, que porta la següent llegenda:
| « | Petrus Petri, mort el 1291, mestre de l'església de Santa María de Toledo, la fama del qual va estendre's pels seus bons exemples i costums, el qual va construir aquest temple i aquí descansa, perquè qui tan admirable edifici va fer, no sentirà la còlera de Déu. | » |
Durant segles es va tenir com cert que Petrus Petri havia estat el primer mestre arquitecte de la catedral, fins que a mitjan segle xx, el bisbe de Ciudad Real va investigar a fons en aquest tema i va posar al descobert una sèrie de documents que van venir a demostrar l'existència d'un primer mestre anterior a Petrus Petri anomenat mestre Martín. Els estudis realitzats després d'aquesta troballa indiquen que el mestre Martín seria l'autor de les capelles de les giroles i que en desaparèixer per mort o per absència va prendre el pes de la direcció de les obres el mestre Petrus que va acabar les mencionades giroles i va construir els triforis a l'estil gòtic toledà.

## Referències

* ↑ Gómez Moreno 1947: p. 183

## Bibliografia

* Gómez Moreno, Elena. Mil Joyas del Arte Español, tomo I: Antigüedad y Edad Media. Barcelona: Instituto Gallach, 1947.

## Enllaços externs

* Fitxa de Petrus Petri a Artehistoria Arxivat 2010-08-20 a Wayback Machine.
# Peret: jo soc la rumba

Peret: jo soc la rumba és una pel·lícula documental espanyola del 2019 escrita i dirigida per Paloma Zapata, sobre el cantant Pere Pubill i Calaf Peret. S'ha rodat en català i castellà.

## Sinopsi

El documental mostra un retrat íntim del cantant de rumba catalana Peret, en complir-se 50 anys de l'èxit Borriquito. Amb la veu narradora d'Andreu Buenafuente i la complicitat dels seus nets i amics com el Petitet, Justo Molinero i el seu sastre del barri de Sant Antoni, relata la seva "vida de pel·lícula" amb material d'arxiu i dramatitzacions des dels corrals de Mataró al carrer de la Cera del Raval de Barcelona, el bombardeig de 1938 en el qual un Peret de tres anys, la seva àvia i dos de les seves ties van resultar ferits lleus. els seus inicis com a venedor ambulant, els "bolos" pels turistes de Calella, la creació de la rumba catalana tot barrejant Pérez Prado amb Elvis Presley, l'èxit del Borriquito i les gires internacionals, la seva participació al Festival de la Cançó d'Eurovisió 1974 amb Canta y sé feliz, el seu retir per convertir-se en pastor evangelista, el seu retorn amb Los Amaya i Los Chipén. També el descriu com una mentalitat complexa per la tensió entre el món paio i el món gitano i l'amargor que li va produir la polèmica per la paternitat de la rumba catalana que pretenia enfrontar-lo a El Pescaílla.
També recupera un gag televisiu amb Tip y Coll en el qual la parella de còmics li demanen que demostri que és gitano, que és català i que sap tocar la guitarra, i ell respon tocant El mig amic.

## Crítiques

| « | "Estimable documental (...) el treball de Zapata és molt digne. I la icona de l'home que mai va morir, que estava de parranda, absolutament recognoscible." | » |
| — Javier Ocaña: Diari El País |||
| « | "Penses que la rumba fa la vida suportable? (....) Llavors segurament gaudiràs amb aquest documental (...) molta dignitat tècnica, bones imatges d'arxiu i anècdotes memorables (…) Puntuació: ★★★½ (sobre 5)" | » |
| — Yago García: Cinemanía |||

## Nominacions

Fou nominada al Gaudí a la millor pel·lícula documental.

## Referències

* ↑ Peret: jo sóc la rumba a catalanfilms.cat
* ↑ Cia, Blanca. «Peret, més enllà de la rumba». El País, 20-03-2019. [Consulta: 23 juny 2020].
* ↑ «Sense ficció estrena ‘Peret, jo soc la rumba' - 22 oct 2019». El Punt Avui, 22-10-2019. [Consulta: 23 juny 2020].
* ↑ TV3. «Peret: jo soc la rumba». CCMA, 23-06-2020. [Consulta: 23 juny 2020].
* ↑ Crítica de 'Peret, yo soy la rumba': la leyenda y la realidad, El Periódico, 21 de març de 2019
* ↑ El hombre que hizo lo que quiso, El País, 20 de març de 2019
* ↑ Peret, yo soy la rumba a Cinemanía
* ↑ Peret, yo soy la rumba al web de l'Acadèmia del Cinema

## Enllaços externs

* Peret: jo soc la rumba a ccma.cat
# Plaça de Sants

La plaça de Sants és una plaça del barri de Sants de Barcelona que es troba en l'encreuament entre la carretera de Sants i el passeig de Sant Antoni.

## Història

Es va urbanitzar l'any 1946 conjuntament amb la inauguració de l'estació de ferrocarrils construïda a tocar de la plaça, sobre l'actual passeig de Sant Antoni. També era el lloc on els tramvies tenien la seva parada final. Presenta una lleu elevació respecte la resta de la carretera de Sants per superar les vies subterrànies del tren que comuniquen l'estació de Sants amb l'Hospitalet de Llobregat.
Inicialment es va donar a la plaça el nom de Salvador Anglada, empresari organitzador del Sindicat Lliure, que va morir afusellat l'agost de 1936. L'any 1980 se li canvià el nom a l'actual de plaça de Sants.
A la dècada de 1970 va tenir lloc la campanya veïnal Salvem Sants dia a dia que va aconseguir que no es construís un pas elevat sobre la plaça, com havia aprovat l'Ajuntament l'any 1967.
Està presidida per un gran bloc d'habitatges construït l'any 1958 per la Caixa d'Estalvis de Barcelona, projectat per l'arquitecte Leopold Gil i Nebot
L'any 1975 s'hi va instal·lar l'escultura de Damià Campeny coneguda com la Font del Vell, una de les estàtues a la via pública més antigues de Barcelona que, en realitat, és una al·legoria del riu Llobregat.
Uns anys més tard, l'any 1986 s'hi va instal·lar també l'escultura El Ciclista de Jorge Castillo, per commemorar el 75è aniversari de la Volta Ciclista a Catalunya, organitzada precisament per la Unió Esportiva de Sants.

## Transports

Hi ha les dues estacions de metro Plaça de Sants de la línia 1 (inaugurada el 1926), i de la línia 5 (1969), amb un enllaç subterrani complicat per la presència de les vies del tren entre ambdues línies.

## Vegeu també

* Font del Vell

## Referències

* ↑ Carreras, Carles; Vallès, Cristina. Sants fa cent anys. Conèixer el districte de Sants-Montjuïc número 8. Barcelona: Arxiu Municipal del Districte de Sants-Montjuïc, 1997, p. 16.
* ↑ Brau, Lluis «Salvem Sants dia a dia». Quaderns d'arquitectura i urbanisme, 101, 1974, pàg. 53–55. ISSN: 1133-8857.
* ↑ «Edición del martes, 10 junio 1958, página 29 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ «40 años de arquitectura hospitalaria | T6 Ediciones». Arxivat de l'original el 2020-09-21. [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ Giralt, Agus. «Memòria de Sants: El Ciclista», dilluns, 23 març 2015. [Consulta: 1r gener 2021].
# Isabel Muñoz Moreno

Isabel Muñoz Moreno (Villanueva de San Juan, 2 de gener de 1957 - Santa Coloma de Gramenet, 17 de setembre de 2015) va ser una mestra andalusa.
Va arribar a Santa Coloma de Gramenet amb els seus pares quan tenia 6 anys, instal·lant-se al barri del Raval. Va titular-se en magisteri i va impartir classes en diverses escoles i instituts de Santa Coloma. Al llarg de la seva vida, va realitzar una important tasca entre el professorat del país, creant el Casal del Mestre, presidint la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica i representant els docents en el Consell Escolar de Catalunya.
L'any 2016, el consistori colomenc va rendir tribut a Muñoz batejant l'aula ambiental del parc de Can Zam amb el seu nom. El març de 2023, va ser una de les personalitats homenatjades per l'Ajuntament de Barcelona en la campanya Ciutat de Dones.

## Referències

* ↑ Lacasta, Josep M. «Isabel Muñoz, mestra colomenca». Federació de Moviments de Renovació Pedagògica de Catalunya, 24-09-2015. Arxivat de l'original el 2023-04-04. [Consulta: 4 abril 2023].
* ↑ «Isabel Muñoz Moreno». Dones i feminismes. Drets Socials, Justícia Global, Feminismes i LGTBI. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-04-04. [Consulta: 4 abril 2023].
* 1 2 «Aula ambiental Isabel Muñoz». Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet. Arxivat de l'original el 2023-04-04. [Consulta: 4 abril 2023].
* ↑ A.-Etxearte, Odei. «Isabel Muñoz, mestra: "No es tracta només d'ensenyar i de transmetre uns coneixements"». Fòrum Grama, 21-09-2015. Arxivat de l'original el 2017-01-18.
* ↑ «Biografies». Ciutat de Dones. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-03-25. [Consulta: 4 abril 2023].

## Vegeu també

* Viquiprojecte:Ciutat de dones
# Ola

Ola (en rus: Ола) és un poble (possiólok) de l'óblast de Magadan, a Rússia, que el 2019 tenia 6.117 habitants.

## Referències

* ↑ Leóntiev, V. V.; Nóvikova, K. A.. Menovxikov, G. A. (editor). Toponimítxeski slovar Severo-Vostoka SSSR (en rus). Delegació de l'Extrem Orient de l'Acadèmia Russa de les Ciències, 1989, p. 351. ISBN 5-7581-0044-7.
* ↑ Варлам Шаламов. «Путешествие на Олу»
# Hecq

Hecq és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 327 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 237 | 242 | 228 | 187 | 259 | 270 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Louis D'Haussy | |
| 2008- | Jean-Luc Neumann | |
# Paca Almenara

Francisca Almenara, més coneguda com a Paca Almenara, és una maquilladora de cinema espanyola. És mare de l'actriu María Adánez.
Va començar a fer de maquilladora al cinema a Memorias del general Escobar de José Luis Madrid el 1984, i després treballaria a pel·lícules com El túnel d'Antonio Drove (1988) i a la sèrie de televisió Delirios de amor (1989). El 1992 destacà pel seu treball a Orquesta Club Virginia i va guanyar el Goya al millor maquillatge i perruqueria per Acción mutante Encara que va treballar a sèries de televisió com La regenta (1995) i Colegio Mayor (1996), s'ha dedicat principalment al cinema. Ha estat nominada al Goya al millor maquillatge per La Celestina (1996), Abre los ojos (1998), You're the One (una historia de entonces) (2000), Historia de un beso (2002) i Tiovivo c. 1950 (2005). El 1998 va guanyar el Premi Teo Escamilla de l'ASECAN pel seu treball a Abre los ojos.
El 2005 es va casar amb l'actor Santiago Ramos, conegut pel seu paper a la sèrie Aquí no hay quien viva.

## Filmografia

* Tiovivo c. 1950 (2005)
* La luz prodigiosa (2003)
* Historia de un beso (2002)
* Padre coraje (minisèrie, 2002)
* You're the one (una historia de entonces) (2000)
* Gitano (2000)
* Segunda piel (1999)
* Solas (1999)
* Yerma (1998)
* Abre los ojos (1997)
* La buena estrella (1997)
* Corazón loco (1997)
* Colegio mayor (sèrie de televisió, 1994-1996)
* Tesis (1996)
* La Celestina (1996)
* La regenta (sèrie de televisió, 1995)
* Orquesta Club Virginia (1992)
* Acción mutante (1992)
* El túnel (1988)
* Así como habían sido (1987)
* Caso cerrado (1985)
* Memorias del general Escobar (1984)

## Referències

* ↑ Hay un muerto en el 5º y es mi padre, El País, 19 de juny de 2011
* ↑ Acción mutante al web dels Premis Goya
* ↑ Awards, a la seva fitxa a l'Internet Movie Database
* ↑ Santiago Ramos ('Aquí no hay quien viva) se ha casado con la madre de María Adánez, a hola.com
# Dendropsophus nahdereri

Dendropsophus nahdereri és una espècie de granota que viu al Brasil.

## Referències

* Garcia, P. & Silvano, D. 2004. Dendropsophus nahdereri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Leopold de Baviera (príncep regent de Baviera)

Leopold de Baviera, príncep regent de Baviera (Würzburg 1821 - Múnic 1912). Príncep de Baviera de la Casa dels Wittelsbach que l'any 1886, i fins a la seva mort, esdevingué príncep regent de Baviera.

## Orígens familiars

Nascut el dia 12 de març de l'any 1821 a la ciutat alemanya de Würzburg essent fill del rei Lluís I de Baviera i de la princesa Teresa de Saxònia-Hildburghausen. Leopold era net del rei Maximilià I Josep de Baviera i de la princesa Augusta Guillemina de Hessen-Darmstadt per via paterna, mentre que per via materna era net del duc Frederic I de Saxònia-Altenburg i de duquessa Carlota de Mecklenburg-Strelitz.

## Núpcies i descendents

El dia 15 d'abril de l'any 1844 a Florència es casà amb l'arxiduquessa Augusta d'Àustria-Toscana, filla del gran duc Leopold II de Toscana i de la princesa Maria Anna de Saxònia. La parella tingué quatre fills:
* SM el rei Lluís III de Baviera, nat el 1845 a Múnic i mort el 1921 a Sárvár (Hongria). Es casà el 1868 a Viena amb l'arxiduquessa Maria Teresa d'Àustria-Este.
* SAR el príncep Leopold de Baviera, nat a Múnic el 1846 i mort a Múnic el 1930. Es casà el 1873 a Viena amb l'arxiduquessa Gisela d'Àustria.
* SAR la princesa Teresa de Baviera, nada a Múnic el 1850 i morta a Lindau el 1925.
* SAR el príncep Francesc Josep de Baviera, nat el 1852 a Múnic i mort el 1907 a Venècia. Es casà el 1882 a Viena amb la princesa Teresa de Liechtenstein.

## Regència

El dia 10 de juny de l'any 1886 el rei Lluís II de Baviera fou declarat incapacitat per exercir el govern de Baviera, immediatament el príncep Leopold inicià una regència que perduraria fins a l'any 1916. Pocs dies després, el monarca morí ofegat al Stanberg de Baviera i el succeí el seu germà, el rei Otó I de Baviera, declarat incapacitat per les autoritats mantenint-se d'aquesta forma la regència.
En el primer moment de l'exercici de la regència, el príncep Leopold fou acusat pel poble bavarès d'orquestrar l'assassinat del rei Lluís II de Baviera; ara bé, amb el pas del temps, el caràcter afable, familiar i auster del príncep regent li atorgaren una enorme popularitat. Una de les primeres decisions del príncep regent fou l'obertura, el dia 1 d'agost de 1886, al públic de la majoria dels grans palaus i castell construïts pel rei Lluís II de Baviera.
Els llargs anys de la Regència estiguren marcats per una incesant activitat artística i cultural a Baviera. El suport decidit de la monarquia des del punt de vista institucional però també des del punt de vista econòmic feren que el seu nom, encara avui, sigui emprat per la designació de carrers, places i avingudes del land bavarès, però també de nombroses institucions culturals i artístiques de Múnic.
La Regència de Leopold conclogué amb la seva mort el dia 12 de desembre de l'any 1912 a Múnic a causa d'una bronquitis. Fou, posteriorment, enterrat a la cripta de la Theatinerkirche. Amb la seva mort, el seu fill Lluís esdevingué regent del Regne, i des del dia 3 de novembre de 1913 rei de Baviera.
# Leopold de Borbó-Dues Sicílies (comte de Siracusa)

Leopold de Borbó-Dues Sicílies (italià: Jacques) (Palerm, 22 de maig de 1813 - Pisa, 4 de desembre de 1860) Príncep de les Dues Sicílies amb el tractament d'altesa reial que ostentà el títol de comte de Siracusa.

## Biografia

Nascut el dia 22 de maig de l'any 1813 a la ciutat de Palerm essent fill del rei Francesc I de les Dues Sicílies i de la infanta Maria Isabel d'Espanya. Leopold era net per via paterna del rei Ferran I de les Dues Sicílies i de l'arxiduquessa Maria Carolina d'Àustria i per via materna del rei Carles IV d'Espanya i de la princesa Maria Lluïsa de Borbó-Parma.
El dia 16 de juny de l'any 1837 contragué matrimoni a Nàpols amb la princesa Maria de Savoia-Carignano, pertanyent a la branca de la família reial italiana dels Carignano. La parella tingué una única filla:
* SAR la princesa Isabel de Borbó-Dues Sicílies, nada el 1838 a Nàpols i morta uns dies després.
# Li Jinshan

Li Jinshan és un esportista xinès que va competir en judo, guanyador d'una medalla de plata als Jocs Asiàtics de 1990 en la categoria de –78 kg.

## Palmarès internacional

Jocs Asiàtics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1990 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 2 | –78 kg |

## Referències

* ↑ Li Jinshan en Judoinside.com (anglès)