OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Platycapnos spicata

Platycapnos spicata és una espècie que pertany a la família de les papaveràcies.

## Etimologia

* Platycapnos: mot llatí compost per πλατύς (platýs, aplanat, estés) i καπνός (capnos, fum, fumària). Degut a la seua semblança amb el gènere Fumaria i la forma aplanada de les seues llavors.
* spicata: mot llatí que significa espiga.

## Noms vernacles

platicapne, fumària (C), fumaterra (CN), fumisterre, gallarets (C), herba dels innocents (CN) i pixallits (CN).

## Descripció

Teròfit glauc, glabre i uni o multicaule. Les seues tiges fan fins a 45 cm i estan ramificades. Les fulles són pinnatisectes, amb segments terminals de fins a 6 mm, divaricats o més o menys paral·lels, linears, mentre que les inferiors de fins a 15 x 3 cm, llargament peciolades i les superiors de fins a 5 cm i sèssils. La inflorescència és un raïm de 1-2,5 cm, són oblongoideus, terminals o oposats a les fulles, llargament pedunculats, molt densos, amb 20-80 flors. Les bràctees de 1-1,5 mm, són lanceolades, una mica més llargues que el pedicel. Les flors mesuren 4,8-7 mm, amb part superior porpra, rares vegades verdosa, seguida normalment d'una taca groga, i la resta és blanquinosa. Després de l'antesi queden pèndules. Els sèpals fan 1,5-2 mm, i són lanceolats. El pètal superior té un esperó curt d'una 1/8-1/10 part de la llargària de la flor, amb dos lòbuls laterals ben marcats en el 1/3 superior. El fruit és un aqueni de 2,5-3,5 x 1,8-2 mm, és el·líptic o obovat-el·líptic, amb la part basal estreta, comprimit, amb marge engrossit i cares tuberculat-rugós. Floreix de març a juny. El seu nombre cromosòmic és 2n = 32.

## Hàbitat i distribució

Habita en conreus, terres cultivades, sòls alterats, garroferars, oliverars i vores de camins en terrenys de secà, generalment sobre sòls rics en bases.
Es pot trobar al sud-oest d'Europa, nord d'Àfrica i la Macaronèsia. A les Illes Balears només es presenta a Eivissa i dispersa per tota península Ibèrica (excepte el sector nord-occidental), inclosos els Països Catalans. Des del nivell del mar fins als 1000 m d'altitud.

## Usos

Conté principis actius, alcaloides, sals minerals, mucílags i vitamines. Tradicionalment s'ha emprat com a depurativa, diürètica i hipotensora. No obstant això, pels alcaloides que conté no s'aconsella el seu consum, ja que poden provocar, a més d'addicció, efectes desagradables en l'organisme.

## Referències

* 1 2 3 «Flora y fauna de Malpica de Tajo» (en castellà). [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana». Termcat. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ Penas, A.; Diez J. Llamas F., Rodríguez M.. Plantas Silvestres de Castilla y León. Valladolid:Ámbito, 1991. ISBN 84-86770-40-8.
* 1 2 3 MORALES VALVERDE, Ramón. Santiago Castroviejo. Flora ibérica : plantas vasculares. Vol. XII de la Península Ibérica e Islas Baleares (en castellà). II. Madrid: Real Jardín Botánico, C.S.I.C, 2010, p. 827. ISBN 978-84-00-09041-8.
* ↑ «Platycapnos spicata (L.) Bernh. subsp. spicata». Flora Catalana. Arxivat de l'original el 2020-01-08. [Consulta: 12 abril 2020].
* 1 2 «Platycapnos spicata (L.) Bernh.». Menuda Natura, 01-03-2011. [Consulta: 12 abril 2020].
# Platycarya

Platycarya és un gènere d'arbres de la família Juglandàcies < Angiospermes (Magnoliofitins) < Espermatòfits. normalment aquest gènere es tracta com tenint una sola espècies Platycarya strobilacea, encara que alguns taxonomistes accepten una o dues espècies més. Actualment són plantes natives de l'est d'Àsia, però fins al Plistocè mitjà també ocupaven el nord-oest de la regió mediterrània incloent els Països Catalans,
És un arbre caducifoli que fa fins a 15 m d'altl. Normalment les fulles són pinnades. Les flors es troben en aments que en ser durs i llenyosos superficialment semblen pinyes de coníferes.

## Gèneres, nomenclatura, distribució

| Tàxons | sinònims (i subtàxons inclosos) | nom català | Distribució (llegenda-WGSRPD) Distribució (mapes) | F.v.; h |
| Platycarya _Siebold & Zucc. (< Platycaryeae < Juglandoideae < Juglandaceae) | 1-4 sp. | platicària [pr], nogurumi | (Mapa dist.: p. 80) | Phan; 10-15 m |
| Platycarya strobilacea Siebold & Zucc. | Fortunaea chinensis Lindl., Platycarya kwangtungensis Chun, Platycarya longipes Y.C.Wu, Platycarya sinensis Mottet | platicària [pr], nogurumi | 36 Xina, 38 As-E, 41 Indox, orn, | Phan; 10-15 m |
| Fonts generals de la Taula: - Espermatòfits > #Fonts bibliogràfiques (nomenclatura, distribució, forma vital) - Vegeu també les fonts del peu de Taula de la família Juglandaceae Juglandàcies#Gèneres, nomenclatura, distribució Distribució (llegenda): WGSRPD = World Geographical Scheme for Recording Plant Distributions (R. K. Brummitt) - Sistema geogràfic mundial per al registre de la distribució de les plantes. Distribució (mapes): Kozlowski, G., Bétrisey, S. & Song, Y., 2018. Wingnuts (Pterocarya) & walnut family [Juglandaceae]. Relict trees: linking the past, present and future. Natural History Museum Fribourg (NHMF), Switzerland. [Juglandaceae: Mapa dist. p. 80] n, natz = naturalitzada, subespontània; a = adventícia; c, cult = cultivada; orn = cultivada ornamental; [... = introduïda (sense especificar); Forma vital (F.v.); g = alçària de les gemmes persistents, Forma vital de Raunkiær.; F.v.: Phan = Phanerophyta (faneròfits; g > 2-3 m); Nphan = Nanophanerophyta (nanofaneròfits; 2-3 > g > 0,2-0,5 m); Alçària (h): alçària total de l'arbre o de la planta (m) [pr]: nom preferent; [flos]: flor; [amnt]: ament; [frut]: fruit; [semn]: llavor; [cupl]: cúpula, involucre; [lign]: fusta ||||||

## Referències

* ↑ Pollen records and climatic cycles in the North Mediterranean region since 2.7 Ma JEAN-PIERRE SUC & SPERANTA-MARIA POPESCU Laboratoire Paléo Environnements et PaléobioSphère (UMR 5125 CNRS), Université Claude Bernard – Lyon 1, 27–43 boulevard du 11 Novembre, 69622Villeurbanne Cedex France.
* 1 2 Flora of China: Platycarya
* 1 2 Flora of China: Platycarya strobilacea
* ↑ «Kozlowski, G., Bétrisey, S. & Song, Y. 2018. Wingnuts (Pterocarya) & walnut family [Juglandaceae. Relict trees: linking the past, present and future. Natural History Museum Fribourg (NHMF), Switzerland.]».
# Plattsburgh West

Plattsburgh West és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.289 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plattsburgh West tenia 1.289 habitants, 499 habitatges, i 349 famílies. La densitat de població era de 282,8 habitants per km².
Dels 499 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,3% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 21,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 8,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.294 $ i la renda mediana per família de 24.797 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.145 $ mentre que les dones 20.313 $. La renda per capita de la població era d'11.810 $. Entorn del 24% de les famílies i el 25,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plattsburgh West». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plattsburgh West». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Plattsmouth

Plattsmouth és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 6.887 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plattsmouth tenia 6.887 habitants, 2.618 habitatges, i 1.780 famílies. La densitat de població era de 920,1 habitants per km².
Dels 2.618 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,6% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 32% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.844 $ i la renda mediana per família de 43.425 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.702 $ mentre que les dones 22.032 $. La renda per capita de la població era de 17.153 $. Aproximadament el 6,5% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plattsmouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plattsmouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pierre Jeanjean

Pierre Jeanjean (Portvendres, Rosselló, 3 de febrer de 1924 - 1998) va ser un jugador de rugbi a XV nord-català. Va jugar amb la selecció francesa en les posicions d'aler o de central. Al marge de la seva carrera esportiva, fou metge militar i acabà la seva carrera amb el grau de general de l'aire.
Va jugar un sol partit com internacional amb la selecció francesa l'1 de gener de 1948 en el Torneig de les Cinc Nacions contra la selecció d'Irlanda en el que va perdre per 6 a 13.

## Equips

* Perpinyà
* Bordeaux Étudiant Club
* 1947-1948 : RC Toulon
* Racing Club de France
* Racing Métro 92

## Palmarès

Pierre Jeanjean va participar en dues finals finales:
* Finalista del Campionat de França de rugbi a XV 1947-1948 amb el RC Toulon ;
* Finalista del Campionat de França de rugbi a XV 1949-50 amb el Racing Club de France.

## Referències

* 1 2 Fitx de Pierre Jeanjean al RC Toulon
* ↑ Pierre Jeanjean a en.espn.co.uk
* ↑ Pierre Jeanjean a ffr.fr
# Picaflors becclar

El picaflors becclar (Dicaeum erythrorhynchos) és un ocell de la família dels diceids (Dicaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i conreus de les terres baixes, a l'Índia, Nepal, Bhutan, oest de Bangladesh, Sri Lanka i oest, est i sud de Myanmar.

## Referències

* ↑ «Picaflors becclar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Pinhmi

Pinhmi (Pinhmi en birmà, en shan: Pangmi) és un estat dels estats Shan, a la regió del Myelat, dins l'estat Shan de Myanmar. La capital és Pinhmi al sud-oest de Taunggyi i enclavat a Hsamongkham, menys pel sud que toca amb Tigit, dependència de Yawnghwe, i ja prop de la frontera amb terres birmanes. Només té una superfície de 6 km². Hi viuen principalment els danus. Era un principat independent tributari del rei de Birmània amb un cap que portava el títol de Ngwegunhmu. El 1886 el cap va prendre part en la confederació contra els britànics però després de la victòria britànica va fer ràpida submissió i li fou reconeguda la possessió del territori (1887). El darrer senyor que va governar va abdicar el 1959 i després fou una de la Repúbliques de la unió d'Estats Shan que constituïren l'Estat Shan, amb vocació d'independència, però part integrant de Myanmar.
# Pinigir

Pinigir o també Pinikir, Pirengir i Parakaras era una deessa elamita que va tenir una gran importància durant l'època de la dinastia d'Awan (2500 aC - 2100 aC).
Més tard el seu nom es troba molt poc als textos elamites però pren molta força entre els hurrites i es va fer present a diverses mitologies del pròxim orient antic. Els historiadors moderns la consideren una «deïtat cosmopolita».
Juntament amb Humbam formava la parella principal dels déus elamites en un primer temps. Després va perdre importància i va ser substituïda per la deessa Kiririsha.
Era una deïtat astral, que segurament representava el planeta Venus, i se la considerava deessa del sexe i de l'amor. Segons una placa de bronze trobada a Susa, a Elam era també una deessa guerrera. A les religions hurrita i hitita era la protectora dels cavalls de guerra. De vegades era una divinitat masculina, i així se la representa als relleus de Yazılıkaya. De vegades se la representava en forma de disc.
Durant el regnat d'Untash-Napirisha (circa 1275 aC-1240 aC) es va construït un temple dedicat a Pinigir a Dur Untash (Chogha Zanbil) prop del zigurat. El rei hi va col·locar una estàtua d'or de la deessa. Durant el regnat d'Assurbanipal els seus exèrcits van saquejar Susa, i van prendre tots els tresors del temple abans de destruir-lo.
Els hitites van adoptar dels hurrites la deessa Pinigir, i la invocaven quan criaven els cavalls de guerra perquè fossin aptes per estirar els carros. També se la invocava en un ritual màgic que tenia per finalitat combatre l'insomni.

## Referències

* ↑ Henkelman, Wouter F. M. The other gods who are: studies in Elamite-Iranian acculturation based on the Persepolis fortification texts. Leiden: Nederlands Instituut voor het Nabije Oosten, 2008, p. 266, 354. ISBN 9789062584147.
* ↑ Beckman, Gary «The Goddess Pirinkir and Her Ritual from Ḫattuša». Ktèma : civilisations de l'Orient, de la Grèce et de Rome antiques, 24, 25, 1999, pàg. 35-36.
# Pla de Sucs

Pla de Sucs és una partida de Lleida.
Limita amb:
* Al nord amb la partida d'El Regal de la Casa.
* Al nord-est amb el terme municipal d'Almacelles.
* A l'est amb la partida del Pla de Raïmat.
* Al sud amb el terme municipal de Gimenells i El Pla de la Font.
* A l'oest amb la partida de Suquets.

## Enllaços externs

* Oficina municipal de l'Horta de Lleida Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine.
* Institut Català de Cartografia
# Pla de Sant Miquel (Riner)

El Pla de Sant Miquel és un pla ocupat per camps de cultiu del poble de Santa Susanna, al municipi de Riner (Solsonès). Situat a una altitud d'uns 615 metres, es troba al sud del citat poble.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Playfairita

La playfairita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom en honor de John Playfair (1748-1819) científic, matemàtic, físic i geòleg escocès, professor de matemàtiques i història hatural a la Universitat d'Edimburg (1785-1819). Conegut pel seu treball pioner sobre la geomorfologia i per la seva explicació de la Teoria de la Terra de James Hutton.

## Característiques

La playfairita és un sulfur de fórmula química Pb$_{16}$(Sb,As)$_{19}$S$_{44}$Cl. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1966. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la playfairita pertany a «02.LB - Sulfosals sense classificar, amb Pb essencial» juntament amb els següents minerals: miharaïta, ardaïta, launayita, madocita, sorbyita, sterryita, larosita, petrovicita, mazzettiïta i crerarita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1966 a Taylor Pit, Huntingdon, a l'àrea de Madoc del comtat de Hastings, Ontario (Canadà). També ha estat descrita a la mina Les Cougnasses, a Orpierre (Provença – Alps – Costa Blava, França), al dipòsit d'antimoni i mercuri de Khaidarkan (Província d'Oix, Kirguizstan) i al districte del riu Reese, al comtat de Lander (Nevada, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Playfairite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 febrer 2017].
# Pnei Kedem

Pnei Kedem (en hebreu: פני קדם) és un assentament i un lloc avançat israelià, que està situat al costat de l'assentament israelià de Metzad, en la part sud-est del bloc d'assentaments de Gush Etzion, en l'Àrea de Judea i Samaria, en la Cisjordània ocupada per l'estat sionista (Israel). El poble es troba al sud de Betlem, en les muntanyes orientals de Judea, prop de Nahal Arugot, a una alçada de 930 metres sobre el nivell del mar, a 14 quilòmetres i mig de la Línia verda, fora del mur de seguretat.
La comunitat internacional considera il·legals tots els assentaments israelians a Cisjordània sota el dret internacional, però el govern israelià no està d'acord amb aquesta opinió. La població de Pnei Kedem rep els seus serveis municipals del Consell Regional de Gush Etzion, que esmenta a l'assentament en el seu lloc web oficial com una comunitat separada. Però com les autoritats israelianes no reconeixen al lloc d'avançada com un municipi independent, l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel, considera que els seus residents viuen a Metzad. Segons el canal de televisió Arutz Sheva, Pnei Kedem va ser la llar de 32 famílies en 2011 i va acollir a nous residents.

## Nahal Arugot

El lloc avançat va ser construït a l'octubre de l'any 2000 amb ajuda de l'organització Amana, dins dels límits del proper assentament israelià de Metzad i a les terres adjacents. En 2003, Pnei Kedem va rebre l'estatut de municipi permanent sense ser legalitzat, rebent llum i altres serveis per part del Ministeri de Defensa Israelià, malgrat la promesa del govern israelià en el Full de ruta per eliminar els llocs d'avançada il·legals. Segons el diari Jerusalem Post, en 2008, els colons de Pnei Kedem van rebre entrenament antiterrorista sobre com neutralitzar ràpidament als terroristes.
# Pneumercator

El Pneumercator és un instrument de mesura dissenyat per poder proporcionar una indicació remota dels continguts dels tancs d'emmagatzematge ventilats que contenen líquids dins d'un ampli ventall de viscositats. S'utilitza tant en la indústria com a bord dels vaixells.

## Descripció

El Pneumercator va ser inventat per Harry S. Parks, de Filadelfia, Pa., Amb la intenció de subministrar un aparell per a mesurar amb extrema precisió la profunditat i el volum dels líquids continguts en dipòsits, embassaments, etc., i registrar aquesta mesura a un lloc adequat i a qualsevol distància d'aquest dipòsit o embassament.
Va ser fabricat en diversos models per complir els requisits de cada aplicació, tots els quals funcionen amb el mateix principi i consten fonamentalment dels mateixos elements.
Aquests elements són: (1) Una cambra d'equilibri (2) Un manòmetre de mercuri, calibrat en peus i polzades i les unitats corresponents de pes o volum; (3) Una bomba o un altre mitjà de subministrament d'aire a pressió; (4) Una vàlvula de control, directament connectada al manòmetre de mercuri i també connectada amb un commutador, a través d'unes petites canonades, a la cambra d'equilibri i a la bomba d'aire.
La figura 1 mostra un diagrama de les parts que el componen, i la figura 2 un detall de la vàlvula de control.
Al col·lol lar la palanca de la vàlvula de control en les diferents posicions, la connexió es fa exclusivament,
(A) entre la cambra de balanç i la bomba d'aire, {B) entre la cambra de balanç i el manòmetre, (C) la lectura del manòmetre de la columna de mercuri es pot posar a zero sense perdre la pressió del conjunt

## Vegeu també

* Sensor de nivell
* Boia (aforador)
* Flotabilitat
* Vacuòmetre de McLeod
* Manòmetre
* Manòmetre diferencial
* Tub piezomètric
* Manòmetre de Torricelli

## Referències

* ↑ G. J. Roy. Notes on Instrumentation and Control. Elsevier, 22 octubre 2013, p. 23–. ISBN 978-1-4831-0491-1.
* ↑ US-patent:US2628500
* ↑ Chemical Age. Morgan-Grampian, 1934.
* ↑ MotorBoating, gener 1927, p. 2–. ISSN 15312623.
* ↑ Herbert McLeod, Philosophical Magazine, xlviii (1874), pp. 110-13 “Apparatus for measurement of low pressures of gas.”
* ↑ Love, J. Process Automation Handbook: A Guide to Theory and Practice. Springer London, 2007, p. 90. ISBN 978-1-84628-282-9.

## Bibliografia

* Anotacions de Tècnica de buit, Taller de Tecnologia I. Enginyeria en Materials Institut Sábato. Autor: Víctor R. Olano

## Enllaços externs

* dimoni de Descartes Explicació del funcionament de la joguina per part de l'assessor científic del Parc de les Ciències de Granada.
# Planèze de Saint-Flour

La Planèze de Saint-Flour (en occità la planesa de Sant-Flor) és un altiplà volcànic que forma part dels Monts del Cantal. També forma una regió natural o país típic d'Alvèrnia-Roine-Alps.
En un origen, el nom de planèze designava precisament aquesta regió del Cantal, però a poc a poc els geògrafs la van usar per designar els altiplans basàltics sorgits a través d'erupcions volcàniques.

## Geografia

L'altiplà basàltic forma part de la zona oest dels monts del Cantal. Està delimitat per les valls de l'Alagnon, de la Truyère, del Lagnon i de l'Epi.
Cal fer esment de la distinció que hi ha entre l'Alta Planèze, o la Muntanya, i la Baixa Planèze, o la veritable Planèze. La primera està situada a més de 1100 metres d'altitud i uneix tots els cims dels Monts del Cantal. Es troba a l'oest d'una línia imagninària de Paulhac, Valuéjols i Ussel. La veritable Planèze, se situa a l'est d'aquesta línia.

### Municipis de la Planèze

Els municipis estan organitzats en una Mancomunitat i són els següents:
| Andelat Cézens Coltines Cussac Laveissenet Les Ternes | Neuvéglise Oradour Paulhac Rézentières Roffiac Saint-Flour | Sériers Talizat Tanavelle Ussel Valuéjols Villedieu |

## Geologia

Fa 7 milions d'anys que els volcans de Cantal van acabar les erupcions. La caldera del volcà es va enfonsar i es va formar un nou volcà, que va omplir la caldera i es va desbordar. La lava, en un principi molt àcida, va esdevenir basalt i es va repartir en grans colades fluides que van recobrir els pendents i van formar les planèzes.

## Flora i fauna

El relleu de la Planèze és molt suau i l'home ha creat nombrosos boscs de pins que permeten als ramats protegir-se en cas d'intempèries.
Aquests boscos tenen nombroses espècies d'ocells, com els següents griva cerdana, cornella, tudó, xoriguer comú, mussol banyut, pinsà comú, mallerenga blava, tord comú, pit-roig

## Història

La Planèze fou un pagus en temps gal·loromà i més tard un territori dels merovingis. A l'època carolíngia va prendre l'estatus de vegueria amb capital a Valuéjols abans que aparegués la ciutat de Saint-Flour al segle xi.

## Activitats humanes

Durant molt temps la Planèze amb la Limagne i el Massís del Devès fou una de les grans zones de l'agricultura d'Alvèrnia-Roine-Alps. S'hi cultivaven cereals i llegums, en particular la llentia. Avui dia aquest espai ha canviat l'ús i es destina a la ramaderia bovina, tot i que guarda les potencialitats agrícoles gràcies a un sòl excepcionalment fèrtil.

## Monuments i arquitectura

L'arquitectura tradicional és la típica de l'Alta Alvèrnia i els edificis més remarcables són:
* El castell de Bélinay a Paulhac
* El castell del Chambon a Paulhac
* El castell de Bracon a Paulhac.
* El castell de Rochebrune a Oradour
* La creu de Lescure al costat de Valuéjols
* L'església de manoir d'Œuillet a Ussel
* Les esglésies de Laveissenet i de Valuéjols.
# Policeroïdeus

Els policeroïdeus (Polyceroidea) són una superfamília de gastròpodes nudibranquis marins de l'infraordre Doridacea.

## Famílies

Famílies dins de la superfamília Polyceroidea:
* Família Polyceridae
* Família Aegiridae - Segons Bouchet & Rocroi (2005) aquest tàxon està mal escrit com a Aegiretidae.
* Família Gymnodorididae
* Família Hexabranchidae
* Família Okadaiidae

## Referències

* ↑ Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. «Classification and Nomenclator of Gastropod Families». Malacologia, 47, 1-2, 2005.