OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sergio Frusoni

Sérgio Frusoni(Mindelo, 10 d'agost de 1901 - Lisboa, 29 de maig de 1975) fou un escriptor i poeta capverdià, un dels promotors literaris del crioll de São Vicente.

## Biografia

Era fill d'immigrants italians, el 1925 començà a treballar per a la Western Union i més tard per a Italcable. El 1947, passà a gestionar el "Café Sport" de Mindelo, on recitava poemess i contes en crioll.
En la dècada del 1960 liderà el grup de teatre "Teatro do Castilho" a Mindelo. Durante anys fou locutor a Rádio Barlavento, on hi dirigia i presentava el programa "Mosaico Mindelense", em crioll.
Frusoni va escriure molts contes i poemes en crioll de São Vicente (Criol d' Soncente). És molt conegut a l'arxipèlag de Cap Verd, però és pràcticament desconegut a l'estranger. AL final de la seva vida, Sérgio Frusoni també va ser pintor. Va morir a Lisboa el maig de 1975. El 7 de juny de 2005 el president de Cap Verd Pedro Pires organitzà un homenatge a Sergio Frusoni i el va declarar com un dels més grans poetes criolls.
Per Corsino Fortes (Paralelo14 Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.: quinta-feira, 07 julho 2005), Sergio Frusoni "va col·locar la dona en el centre de la seva poesia, presentant-la com la fidel depositária de la perpetuació de l'espècie i propietària del poder de resoldre tots els problemes, però sempre amb dignitat".

## Obres
### Poemes en criol de Sãocent

* Contrabónde, Um vêz Sanvcênt era sábe (morna), Pracinha, Era um vêz um coquêr, Presentaçôm, Pa diante ê qu’ê camin, Flôr de Béla Sómbra, Fonte de nha Sôdade, Lembróme, Mnine d' Sanvicente, Programa para meninos, Marí Matchim, Diante de mar de Sanvicente, Sanvcênte já cabá na nada, Sê Brinque, Carta d'Angola, Nha Chica Arxivat 2006-03-14 a Wayback Machine., Temp d' Canequinha
* Soneto em crioulo dedicado ao Dr. Francisco Regala Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.

### Poemes en portuguès

* In Mortis, À Sogra, Na Hora X, A Marmita, Ansias, A joia do artífice

## Publicacions

* Poemes "Fonte de nha Sôdade" i "Tempe Félix" en crioll de São Vicente a Claridade - Revista de Arte e Letras; n.º 9; 1966
* "Textos Crioulos Cabo-Verdianos" a Miscelânea Luso-Africana, coord. Marius F. Valkhoff, 1975
* "Contrabónde", conte a Miscelânea Luso-Africana, coord. Marius F. Valkhoff, 1975
* Vangêle Contód d'nôs Móda, traducció de la versió llatina del Nou Testament de Bartolomeo Rossetti per a crioll de São Vicente, 1979
* A Poética de Sérgio Frusoni: Uma Leitura Antropológica, col·lecció de poemes en crioll de São Vicente amb traducció al portuguès, coord. Mesquitela Lima, 1992

## Teatre

* Cuscujada - de Sérgio Frusoni

## Referències

* ↑ «Sergio Frusoni poeta italo-caboverdiano».
* ↑ «Paralelo14 - 7 de juliol de 2005». Arxivat de l'original el 2011-05-25. [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ «Associazione Italo-Capoverdiana Sergio Frusoni».

## Vegeu també

* Llista d'escriptors de Cap Verd

## Enllaços externs

* Poema Temp d'Canequinha
# Aldonça de Montsoriu

Aldonça de Montsoriu va ser monja i abadessa des del 1490 del monestir de la Trinitat a València, succeint en el càrrec a Isabel de Villena.
Formava part del cercle de promoció cultural del monestir encapçalat per Isabel de Villena i on també hi havia Àngela de Montagut o Coloma Dalmau.
Destaca el fet que Adonça de Montsoriu va editar en català el 1497, per primera vegada, l'obra Vita Christi, de sor Isabel de Villena, antecessora seva en el càrrec abacial. Va editar el llibre a través de l'impressor alemany de València Lope de Roca. Ho va fer perquè la reina Isabel li n'havia demanat una còpia. També n'escrigué un brillant pròleg, que dedica a la reina Isabel, i en el qual expressa la seva admiració i respecte per sor Isabel de Villena. Firma el pròleg com "humil serventa e oradora Sor Aldonça de Montsoriu, indigna abbadessa del monestir de la Sancta Trinitat".

## Referències

* ↑ Síaz Sánchez, Pilar; Franco Rubio, Gloria; Fuente Pérez, Jesús María. Impulsando la historia, desde la historia de las mujeres (en castellà). Servicio de Publicaciones de la Universidad de Huelva, 2016-05-05, p. 398. ISBN 978-84-16621-56-9.
* ↑ Romero, Tomàs Martínez i. Essays on medieval translation in the Iberian Peninsula (en castellà). Publicacions de la Universitat Jaume I, 2001, p. 176. ISBN 978-84-8021-365-3.
* ↑ Villena, Isabel de. Jesús i les dones. Editorial Barcino, 2021-04-15. ISBN 978-84-7226-950-7.
* ↑ Vidal, Teresa Vinyoles. Usos amorosos de las mujeres en la época medieval (en castellà). Los Libros De La Catarata, 2020-10-23. ISBN 978-84-1352-109-1.
* ↑ Alemany, Rafael. Actes del novè Col·loqui Internacional de Llengua i Literatura Catalanes: Alacant-Elx, 9-14 de setembre de 1991. L'Abadia de Montserrat, 1993, p. 316. ISBN 978-84-7826-444-5.
* ↑ García, Jesús R. Folgado; Montenegro, Santiago Cantera; Grenesche, Juan Miguel Ferrer; Barrios, Ana García; Sánchez, Joaquín Gómez. La llegada de Carlos I a España: Los inicios de un nuevo Imperio (en castellà). I.T. San Ildefonso, 2018-10-02, p. 58. ISBN 978-84-15669-65-4.
# Lisztomania

Lisztomania és una pel·lícula britànica realitzada per Ken Russell, estrenada l'any 1975.

## Argument

La pel·lícula retrata a Liszt (Daltrey) com la primera estrella de rock (té fans, escàndols i groupies). Comença quan, després d'un recital, rep la invitació de la princesa Caroline de Sant Petersburg (Kestelman), i inicia una relació amb aquesta, deixant enrere la seva esposa Marie d'Agoult i als seus fills. Una vegada que el papa (Starr) impedeix el nou matrimoni, Liszt es converteix en abat, i rep una missió: exorcitzar el seu amic i espòs de la seva filla Cosima, Richard Wagner (Nicholas).

## Repartiment

* Roger Daltrey: Franz Liszt
* Sara Kestelman: Carolyne de Sayn-Wittgenstein
* Paul Nicholas: Richard Wagner
* Ringo Starr: el papa
* Rick Wakeman: Thor
* John Justin: Conta de Agoult
* Fiona Lewis: Marie d'Agoult
* Veronica Quilligan: Cosima Wagner
* Nell Campbell: Olga Janina
* Imogen Clara: George Sand
* Murray Melvin: Hector Berlioz
* Andrew Faulds: Johann Strauss II
* Aubrey Morris: Manager
* Kenneth Colley: Frédéric Chopin

## Al voltant de la pel·lícula

Russell es va proposar personificar el bé i el mal en la música. Liszt representa el bé: un compositor inspirat, només interessat en la seva música. D'altra banda, Wagner encarna el mal, ja que el mostra plagiant la música de Liszt i el vincula amb el nazisme.
En aquest sentit, el film resulta més relacionat amb la vida de Wagner que amb la vida de Liszt, ja que en el film es mostra l'enfrontament entre l'Església Catòlica i Wagner (el compositor practicava la seva pròpia religió, i en la pel·lícula el ridiculitza adorant la figura de Superman). En Lisztomania el retrata com la gènesi del nazisme (en morir, es reencarna en un zombi nazi), això es deu al fet que Wagner era antisemita i al fet que, anys després, Hitler expressaria la seva admiració pel compositor.

## Referències

* ↑ Alexander Walker, National Heroes: British Cinema in the Seventies and Eighties, Harrap, 1985 p 83
* ↑ «Lisztomania». ‘‘The New York Times'’.

## Enllaços externs

* Lisztomania
# Francesc Betancourt i Cocinero

Francesc Betancourt i Cocinero (Badalona, 4 de febrer de 1913 - Barcelona, 28 de març de 1998) fou un futbolista català de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Jugava d'extrem dret. Es formà a l'Atlètic Fortpienc, on començà a jugar a l'edat de vuit anys. Posteriorment defensà els colors del FC Gràcia (anomenat Catalunya FC el 1931), passant a finals d'aquest any al CF Badalona, on fou un autèntic ídol, i el 1939 al CE Sabadell. Fill de cubà i catalana, fou el tercer futbolista negre que jugà al FC Barcelona (després dels brasilers Jaguaré Bezerra i Fausto Dos Santos), on arribà la temporada 1942-43 amb 28 anys. Romangué al club dues temporades. Jugà 24 partits al club i marcà 11 gols. A continuació jugà al Constància d'Inca, al Girona FC, al FC Martinenc (jugador-entrenador), Molinense (alguns partit per amistat amb Josep Raich), UE Tàrrega (també alguns partits) i Badalona.
Fou internacional amb la selecció catalana de futbol entre 1936 i 1942.
Un cop retirat fou entrenador als clubs FC Martinenc, UE Tàrrega, CE Mataró, CE Europa, Atlètic Ciutadella, Palamós CF, CF Ripoll i CE Sant Cugat.

## Referències

* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 «BETANCOURT COCINERO, Francisco». CE Sabadell. [Consulta: 20 octubre 2012].
* 1 2 3 «Betancourt falleció ayer a los 85 años». Mundo Deportivo, 29-03-1998.
* ↑ «Francisco Betancourt Cocinero». blaugranas.com. [Consulta: 20 octubre 2012].
* ↑ Ángel, Iturriaga. Diccionario de Jugadores del F. C. Barcelona. Editorial Base, 2010. ISBN 978-84-92437-74-0.
* ↑ «Betancourt, el color del Barça». Sport, 03-02-2014. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# William Caslon

William Caslon (Cradley, Worcestershire, 1692 − Bethnal Green, 1766) va ser un gravador, fonedor i dissenyador de tipus anglès.
# Carena de Cal Savoia

La Carena de Cal Savoia és una formació muntanyosa del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situada a la part central-occidental del terme, entre el torrent de la Rectoria, al nord, i el torrent de l'Estevenell, al sud. El seu extrem oriental és el lloc on es troba l'església parroquial de Sant Martí de Granera i la Casa de la Vila de Granera.

## Enllaços externs

* La Carena de Cal Savoia en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Shao Ting

Shao Ting (xinès simplificat: 邵婷, pinyin: Shào Tíng; Shanghai, 10 de desembre de 1989) és una jugadora de bàsquet xinesa del Beijing Great Wall i de selecció nacional xinesa, que va representar al Campionat del Món FIBA 2014. Després de jugar a la Xina, Ting va ser fitxada com a agent lliure pels Lynx el 2017.
Actualment està cursant un doctorat en Filosofia en educació a la Universitat Normal de Beijing.

## Referències

* ↑ «FIBA profile». fiba.com. Arxivat de l'original el 6 de maig 2016. [Consulta: 27 setembre 2014].
* ↑ Eurobasket.com profile
* ↑ «Shao Ting, Sylvia Fowles’ teammate in China, to join Minnesota Lynx» (en anglès americà). High Hoops, 24-04-2019. [Consulta: 15 gener 2022].
* ↑ Chinese Women Basketball Team Captain Gets an Opportunity to Play in WNBA -website Pandaily
# Aldona de Lituània

Aldona de Lituània (batejada Ona o Anna, el seu nom pagà Aldona és només conegut als escrits de Maciej Stryjkowski. (c. 1309 - 26 de maig 1339) va ser reina consort de Polònia (1333-1339), i princesa del Gran Ducat de Lituània. Ella era filla de Gediminas, Gran Duc de Lituània.

## Biografia

Aldona es va casar amb Casimir III de Polònia, quan ell tenia 15 o 16 anys. La núvia era probablement de la mateixa edat. El matrimoni va tenir lloc el 30 d'abril o el 16 d'octubre 1325 i va ser una maniobra purament política per enfortir la primera coalició Polono-Lituana contra els Cavallers Teutònics. Casimir estava cercant aliats durant la disputa de Pomerània amb els Cavallers. Gediminas només havia realitzat un intent frustrat de cristianització de Lituània. Aquesta coalició va ser el preludi de la Unió de Krewo el 1385 i la Unió de Lublin el 1569 que va resultar en el nou estat, República de les Dos Nacions. Els detalls de l'acord no es coneixen, tanmateix, se sap que Gediminas va alliberar tots els presoners polonesos, que en sumaven uns 25.000. La importància del matrimoni va ser atestat pel fet que Casimir va abandonar els seus antics plans de casar-se amb Bona de Luxemburg. L'aliança es va posar en pràctica quan les forces conjuntes van organitzar un atac contra el Marcgraviat de Brandenburg el 1326. Tanmateix, la coalició no era forta i es va esfondrar cap a 1330, però no hi ha evidència de baralles entre Polònia i Lituània, mentre Aldona estava viva. Aldona va morir sobtadament a la fi de maig de 1339 i va ser enterrada a Cracòvia.
Aldona va ser recordada per la seva pietat, i devoció a la música. On anava, ella tenia músics en la cort amb ella. El seu marit Casimir és conegut pels seus assumptes romàntics: després de la mort d'Aldona es va casar tres vegades més. Aldona va tenir dues filles:
* Cunegunda de Polònia (morta el 1357), que es va casar amb Lluís II de Brandenburg, fill de Lluís IV de Baviera, l'1 de gener de 1345.
* Elisabet de Polònia (morta el 1361), que es va casar amb el duc Bogislau V de Pomerània, i la filla dels quals, Elisabet de Pomerània, va ser la quarta esposa de Carles IV de Luxemburg.

## Referències

* ↑ Rowell, 1994, p. 47.
* ↑ Rowell, C. S. (1994). Lithuania Ascending: A Pagan Empire Within East-Central Europe, 1295-1345. Cambridge Studies in Medieval Life and Thought: Fourth Series. Cambridge University Press. p. 87 ISBN 978-0-521-45011-9 (anglès)

## Bibliografia

* Rowell, S. C.. Pious Princesses or Daughters of Belial: Pagan Lithuanian Dynastic Diplomacy, 1279–1423 (en anglès). Medieval Prosopography, 1994. issn 0198-9405.
# Listviànnoie

Listviànnoie (en rus: Листвянное) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Equal Vision Records

Equal Vision Records és un segell discogràfic estatunidenc radicat a Albany. Va ser fundat a principis de 1990 per Ray Cappo, cantant de Youth of Today, Shelter i Better Than a Thousand.
En els seus inicis, la discogràfica es va crear per a publicar els treballs de Shelter i d'altres grups Krixna. El 1992, Steve Reddy va comprar Equal Vision Records a Cappo, ampliant així el catàleg de grups. Segons Punk News, a final dels anys 1990 «Equal Vision Records comptava bandes impressionant de hardcore punk com Bane, Sick of It All, Refused, Trial, Converge i Saves the Day».

## Referències

* ↑ Punknews.org. «About Equal Vision Records». www.punknews.org. [Consulta: 6 abril 2018].
* ↑ «Equal Vision Records». Discogs. [Consulta: 29 febrer 2020].
# Francesc Bofarull i Figuerola

* Per a altres significats, vegeu «Francesc Bofarull».
Francesc Bofarull i Figuerola (Valls, 25 de juny del 1962) és un folklorista, compositor i fotògraf aficionat, autor de sardanes revesses i de músiques dels balls folklòrics del bestiari popular vallenc.
Complementà els estudis de piano i solfeig amb els de gralla, amb Miquel Rius; posteriorment fundà un grup de grallers, d'on sorgí el futur musicòleg Francesc Sans. Durant més de 12 anys Bofarull formà part de l'equip directiu de l'entitat folklòrica vallenca Unió Anelles de la Flama i visqué el pas d'una entitat purament sardanista a una entitat oberta a la cultura popular en sentit més ampli. Entre altres activitats, participà activament en la recuperació del bestiari, la composició de la música i la direcció d'un grup de grallers del Drac i els Diables de Valls a partir de l'any 1985. També participà en la recuperació del Ball de Gitanes i la creació del grup d'animació All i Oli. El 2009 va ser, juntament amb Joan M. Viñas, coordinador del llibre La festa és al carrer. Cultura popular i tradicional de Valls. Història de la Unió Anelles de la Flama, de Roger Roig Cèsar. Quan el 2011 deixà l'entitat, seguí component, i obra seva foren les músiques de l'Ós i del Lleó del bestiari popular local.
En el vessant sardanístic, les tretze sardanes que compongué, conjuntament amb Emili Aubareda, s'han tocat principalment a concursos de sardanes i de revesses de Valls i comarca. Premi a la tradició festiva, Francesc Bofarull va ser homenatjat en el decurs de la festa de Sant Joan de Valls l'any 2011.

## Obres

* Ball de l'Ós [de Valls] (Sant Joan 1999)
* Ball de la Mulassa (Sant Joan 1987)
* Ball dels dracs [de Valls] (Sant Joan 1985)
* Ball del Lleó (de Valls) (Decennals 2011)
* Ball de Bou Tradicional (de Valls) (Juny 2012) amb motiu del 40è aniversari de la Unió Anelles de la Flama (UAF)
* Sardanes revesses, amb numeració consecutiva

## Referències

* ↑ «Fotografies de Francesc Bofarull als aparadors del c. de la Cort». El vallenc.cat, 29-01-2014. Arxivat de l'original el 21 d’octubre 2014 [Consulta: 21 d’octubre 2014].
* 1 2 3 Estallo, Anna «Criatures de cartró pedra». El Punt. Camp de Tarragona, 14-06-2011, pàg. 48.
* 1 2 Gutiérrez, Carme «La Unió Anelles de la Flama edita el llibre de la història de l'entitat». El Punt Avui, 20-03-2009 [Consulta: 30 juliol 2014].
* 1 2 3 4 Redacció «Reconeixement a la trajectòria de Francesc Bofarull i Figuerola». El Vallenc, 23-06-2011 [Consulta: 29 juliol 2014]. Arxivat 29 de juliol 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-29. [Consulta: 29 juliol 2014].
* ↑ «Vídeo del lliurament del premi a la tradició festiva i entrevista al guardonat, a xip/tv». Arxivat de l'original el 2014-10-21. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Ball del Lleó de Valls, en vídeo». [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Sardanes revesses de Francesc Bofarull, al web "Boig per la sardana"». [Consulta: 1r octubre 2014].
# Wigarma (equip ciclista)

L'equip Wigarma va ser un equip ciclista espanyol que competí professionalment entre el 1991 i 1992.

## Principals resultats
### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 2 participacions (1991, 1992)
** 1 victòria d'etapa:
*** 1 el 1991: Jesús Cruz Martín
** 0 classificacions secundàries:

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com Arxivat 2014-10-14 a Wayback Machine.
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Cantó de Rives

El cantó de Rives és un cantó francès del departament de la Isèra, situat al districte de Grenoble. Té 12 municipis i el cap és Rives.

## Municipis

* Beaucroissant
* Charnècles
* Izeaux
* Moirans
* La Murette
* Réaumont
* Renage
* Rives
* Saint-Blaise-du-Buis
* Saint-Cassien
* Saint-Jean-de-Moirans
* Vourey

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Bertrand | SFIO |
| 1951-1976 | Louis Barran | MRP, després CD |
| 1976- | Robert Veyret | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 17.142 | 19.056 | 20.815 | 23.971 | 27.169 | 29.316 | 31.502 |
# Sector públic

El sector públic és aquell sector de l'economia i de l'administració pública destinat a produir béns i serveis de màxim benefici social per al govern nacional, regional o local. El govern participa directament en les activitats econòmiques del sector públic o mitjançant instàncies públiques sotaposades. Algunes activitats del sector públic són la seguretat social, l'educació pública, l'administració del planejament urbà, el servei de bombers, la seguretat viària, el sistema judicial, el sistema penitenciari, l'organització de la defensa nacional, etc. El sector públic es finança amb els impostos dels ciutadans de la nació, regió o municipi. Dintre del sector públic podem distingir tres grups d'organismes:
* les administracions públiques: produeixen serveis que són oferts al públic de franc o a un preu molt inferior al seu cost.
* les empreses públiques: produeixen béns i serveis de les mateixes característiques que els de les empreses privades.No obstant això, la seva política de preus i de distribució no està relacionada amb el benefici empresarial sinó amb el benestar del país. Es financen, d'una banda, amb els ingressos que obtenen del mercat i, de l'altre, amb els fons que procedeixen de les administracions públiques que en són titulars.
* el sistema de la Seguretat Social: ofereix serveis socials i obté els recursos principals a partir de les cotitzacions socials.

## Sector públic a Espanya

Fins al 1981 l'Institut Nacional d'Indústria (INI) el sector públic industrial estava agrupat en aquest organisme públic. La majoria de les empreses del sector públic estaven agrupats en dos grups: la Societat Estatal de Participacions Industrials (SEPI) i el Grup Patrimonio.
El 1981, les empreses de combustibles líquids es segregaren amb la creació de l'Institut Nacional d'Hidrocarburs. El 1992, dins de l'INI es creà el grup TENEO, que cotenia empreses desvinculades dels Pressupostos Generals de l'Estat. Ambdós instituts van desaparéixer el 1995. TENEO es va mantindre dins de SEPI i el 1997 totes les empreses públiques passaren a dependre de SEPI, desvinculades dels pressupostos generals de l'estat.
El Partit Popular va iniciar una privatització del sector públic a la fi de 1990.

## Vegeu també

* Sector primari
* Sector secundari
* Sector terciari
* Tribunal Català de Contractes del Sector Públic

## Referències

* ↑ «Sector públic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Villarroya, Anna; Joan Subirats i Humet (coord) Eduard Gonzalo i David Roselló. Universitat de Barcelona. Marcos institucionales y fundamentos de política cultural (en castellà). Barcelona: Universitat de Barcelona, 2003 [Consulta: 25 desembre 2013].
* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 629. ISBN 84-930048-0-4.
# Alessandro Cortinovis

Alessandro Cortinovis (Seriate, Llombardia, 11 d'octubre de 1977) fou un ciclista italià, que fou professional entre 2000 i 2007. Durant la seva carrera no va aconseguir cap victòria d'importància.

## Palmarès

* 1999
** 1r al Trofeu Edil C
** 1r a la Coppa Città di Asti

### Resultats al Tour de França

* 2002. 140è de la classificació general
* 2005. 98è de la classificació general
* 2007. 122è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2001. 90è de la classificació general
* 2006. 105è de la classificació general
* 2007. 113è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2003. No surt (6a etapa)
* 2004. 82è de la classificació general
* 2005. 82è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl