OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Monument de la XXXI Trobada de Penyes Barcelonistes

El Monument de la XXXI Trobada de Penyes Barcelonistes és una escultura pública academicista de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès) inclosa en el mapa del Patrimoni Cultural de la Diputació de Barcelona i mapa dels Monuments Commemoratius de Catalunya. Aquesta obra ha estat realitzada per l'escultor Alfredo Sánchez amb motiu de la XXXI Trobada Mundial de Penyes Barcelonistes, celebrada a l'Hospitalet el 5 d'abril de 2006.

## Descripció

Escultura monolítica formada per una part inferior de fusta i una part superior de pedra gravada situada a la plaça de les Germanes Ocaña. La fusta del monument prové de les bigues de l'antic camp de futbol de les Corts. L'empresari tèxtil José María Bassols Tena va rescatar d'entre els enderrocs les bigues de la vella tribuna i les va utilitzar per a la seva fàbrica a Teià. Quan la fàbrica es va desmantellar, la família Bassols va cedir aquestes bigues de fusta a l'escultor Alfredo Sánchez.

## Història

L'Hospitalet va acollir el 5 d'abril de 2006 la Trobada Mundial de Penyes del FC Barcelona. La Penya Barcelonista Collblanc - la Torrassa, amb el suport de l'Ajuntament de l'Hospitalet i de la resta de penyes barcelonistes de la ciutat (Penya Ramonet, Penya del Repartidor, Penya Barcelonista i Penya de Can Serra) van organitzar aquesta trobada mundial.

## Referències

* ↑ «Monument de la XXXI trobada de penyes barcelonistes». Mapa de Patrimoni Cultural de la Diputació de Barcelona.
* ↑ «XXXI TROBADA MUNDIAL DE PENYES BARCELONISTES». Monuments Commemoratius de Catalunya.
* ↑ «Història de les Trobades Mundials de Penyes». FC Barcelona.
* ↑ «Lo que queda del campo de Les Corts resiste en Collblanc» (en castellà). La Vanguardia.
* ↑ «Trobada Mundial de Penyes: Treinta ediciones le contemplan». Diari Sport.

## Enllaços externs

* Alfredo Sánchez
# Mount Healthy Heights

Mount Healthy Heights és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 3.450 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Healthy Heights tenia 3.450 habitants, 1.281 habitatges, i 959 famílies. La densitat de població era de 1.729,9 habitants/km².
Dels 1.281 habitatges en un 38,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 25,1% no eren unitats familiars. En el 18,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.245 $ i la renda mediana per família de 49.929 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.750 $ mentre que les dones 25.101 $. La renda per capita de la població era de 20.726 $. Aproximadament el 2,5% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Healthy Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Healthy Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Moto Club de São Luís

* No s'ha de confondre amb Moto Esporte Clube.
El Moto Club de São Luís és un club de futbol brasiler de la ciutat de São Luís a l'estat de Maranhão.

## Història

El club va ser fundat el 13 de setembre de 1937 amb el nom Ciclo Moto. Inicialment el club competí en competicions de motociclisme. El 1938 inicià la secció de futbol. De 1948 a 1955, el Moto Club guanyà set campionats estatals consecutius.

## Palmarès

* Campionat maranhense:
** 1944, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1955, 1959, 1960, 1966, 1967, 1968, 1974, 1977, 1981, 1982, 1983, 1989, 2000, 2001, 2004, 2006, 2008
* Taça Cidade de São Luís:
** 2003

## Referències

* ↑ «Moto Club». arquivodeclubes. Arxivat de l'original el 2011-09-11. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Maranhão State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2012-01-30 a Wayback Machine.
* Arquivo de Clubes Arxivat 2011-09-11 a Wayback Machine.
# Monestir de Leire

El Monestir de Leire o de Salvador de Leyre es troba a Navarra al peu de la Serra de Leire i és d'estil romànic primerenc. A l'església, dins una gran urna de fusta amb les restes dels primers reis de Pamplona, antecedents dels reis de Navarra, dos dels quals foren també comtes d'Aragó.
Es troba documentat des del segle ix. Va ser fundat seguint l'orde benedictí però després va passar al Cister. La desamortització de Mendizábal va fer que el 16 de febrer de 1836 es tanqués el monestir i es va posar a la venda sense que ningú el comprés. El 1867 l'església de Leire va ser declarada Monument Nacional i es va reobrir al culte el 1876. Actualment pertany a la Comunitat Foral de Navarra que l'ha cedit als benedictins.
És molt coneguda la llegenda de l'abat anomenat Virila de Leire, que va dormir durant 300 anys per així comprendre el misteri de l'eternitat.

## Panteó reial

El monestir fou usat pels reis de Pamplona com a panteó dinàstic. Quan fou desamortitzat el 1836, fou abandonat i les restes reials quedaren a l'església. El 1863, les arquetes reials foren profanades i les restes quedaren disperses per terra, fins que el maig del mateix any foren recollides pel rector i l'alcalde de Yesa, que trobaren les fustes amb els rètols de les arquetes, corresponents a les persones reials enterrades. A més, el 1613 s'havia confegit la llista d'aquestes al necrologi del monestir.
Les restes, reunides, foren col·locades en una urna de fusta i ferro i, quan l'església tornà al culte, retornades al monestir. Segons la llista anterior, l'urna conté restes de:
* Ènnec I de Pamplona Arista, primer rei de Pamplona (852), i la seva esposa Ximena
* Ximè Iñiguez i el seu fill Ènnec Ximenis (mort 842), segons tradicions dubtoses, també reis; sembla que els documents en què es basen aquestes tradicions eren falsos
* Garcia I Iñíguez (870), rei de Pamplona
* Fortuny Garcés (905), rei de Pamplona.
* Sanç Garcés I de Pamplona (925), rei.
* Garcia Sanxes I de Pamplona, rei de Pamplona (925-970) i comte d'Aragó (943-970)
* Sanç Garcés II de Pamplona Abarca, rei de Pamplona (970-994) i comte d'Aragó (943-994).
A més de diferents prínceps i sis reines més, probablement esposes dels monarques enterrats.
* Porta Speciosa, entrada a l'església superior
* Absis i campanar de Leire
* Església del monestir
* Sepulcre dels reis de Navarra
* Cripta de l'església
* Monestir de Leire

## Referències

* Monasterio de Leyre: de ilustre cuna. Autor: Manuel Martorell. - In Así se hizo España: Navarra. - Madrid: Arlanza, 2007, p. 56-57
* Leyre panteón real. Autor:Tomás Moral, o.s.b. ISBN 84-85891-67-8

## Enllaços externs

* Monestir de Leire - Lloc web oficial
# Montse Ingla

Montse Ingla és una editora catalana, actualment editora i sòcia fundadora de l'editorial Arcàdia. Llicenciada en filologia catalana per la Universitat Autònoma de Barcelona i postgrau en gestió d'institucions artístiques i culturals, economia i empresa, ha desenvolupat una part de la seva activitat professional a la revista Saber, a Olimpíada Cultural SA-COOB’92, a la Fundació Antoni Tàpies i a la Universitat Pompeu Fabra. Des de 1998 és directora literària de l'Editorial Cruïlla (Grupo SM).

## Referències

* ↑ «Montse Ingla». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Muntanyes Khamti

Muntanyes Khamti (Khamti Hills) és un territori muntanyós habitat pels khamtis a l'est del Brahmaputra. Els khamtis són d'origen shan i van emigrar cap al nord a la meitat del segle XVIII quan l'estat de Mogaung fou conquerit pel rei birmà Alaungpaya; a causa de dissensions internes una secció de la tribu es va traslladar a Assam i viu modernament a l'est d'Assam i al districte d'East Siang a Arunachal Pradesh, amb centre a Sadiya (avui al districte de Tinsukia, a l'extrem nord-est d'Assam); el seu cap va establir un principat amb domini sobre l'àrea a l'entorn amb títol de Sadiya Khoa Gosain i fou reconegut pels britànics quean van conquerir el regne d'Ahom; però després el seu fill va refusar obeir a l'oficial britànic i fou deposat; llavors els khamtis es van revoltar, van atacar l'establiment britànic a Sadiya i van matar el comandant, el coronel White (1839). La revolta fou ràpidament suprimida i el país subjecte fermament. Els khamtis d'Assam eren 1562 el 1872 i 2883 el 1881. El seu establiment principal era Narayanpur.
El seu territori oriental fou anomenat Bor Khamti, i estava format per la vall del Namkiu (branca occidental de l'Irauadi) i les muntanyes a l'entorn, amb capital a Putau (avui a l'estat Katxin), prop de la qual hi ha un temple d'uns 30 metres d'altura amb cúpula daurada, contenint alguna imatges meritòries de Buda. Tenen a l'oest al poble dels singphos, i a l'est als khakus, emparentats amb els anteriors.

## Vegeu també

* Khamtis, ètnia, subgrup dels shans
* Distrcite de Hkamti, a la divisió de Sagaing a Birmània

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Muckross Abbey

Muckross Abbey és un dels principals llocs d'interès eclesiàstic al Parc Nacional de Killarney, Comtat de Kerry, de la República d'Irlanda. Va ser fundada el 1448 com un convent franciscà d'observants, per Donal McCarthy Mor.
Ha tingut una història violenta i ha estat danyat i reconstruït moltes vegades. Els frares van ser sovint perseguits i sotmesos a atacs per grups de lladres. Avui dia l'abadia no conserva el sostre en el pis superior, tot i que, a part d'això, està molt ben conservada. La característica més interessant és situada al claustre, que conté un gran teix.
En els segles XVII i XVIII, va esdevenir el lloc d'enterrament de destacats poetes del Comtat de Kerry: O'Donoghue, O'Rathaille i O'Suilleabhain.

## Vegeu també

* Muckross House
# Mucky Pup

Mucky Pup fou una banda de hardcore punk i crossover thrash estatunidenca, formada a Bergenfield el 1986 quan els germans Chris i John Milnes (veu i bateria respectivament) es van unir a Scott Dottino (baix) i Dan Nastasi (guitarra).
Al llarg de la seva trajectòria, la banda va passar per diversos canvis de formació i d'estil musical. El seu major èxit fou amb l'àlbum de 1989, A Boy in a Man's World. El grup es va separar el 1995, però va retornar del 2009 fins al 2014 amb una formació rotativa de membres antics i nous, amb el vocalista Chris Milnes com a fix.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Can't You Take a Joke? (1988)
* A Boy in a Man's World (1989)
* Now (1990)
* Act of Faith (1992)
* Lemonade (1993)
* Five Guys in a Really Hot Garage (1995)

### En directe

* Alive &amp; Well (1993) (llançament només a Europa)
* Live At Mexicali 2009 (2009, CD i DVD)

### Maquetes

* Live and Mucky (1987)
* Greatest Hits (1987)

## Referències

* ↑ «Interview: Dan Nastasi (Kings Never Die, Mucky Pup, Dog Eat Dog, All Boro Kings, Leeway NYC)» (en anglès). [Consulta: 19 octubre 2020].
* ↑ «MUCKY PUP – METALBROTHERS.ES – Todo el Metal – All about Metal». Arxivat de l'original el 2020-10-24. [Consulta: 19 octubre 2020].
# Moore Haven

Moore Haven és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 1.635 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Moore Haven tenia 1.635 habitants, 572 habitatges, i 414 famílies. La densitat de població era de 584,5 habitants/km².
Dels 572 habitatges en un 35% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 22% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.801 $ i la renda mediana per família de 28.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.615 $ mentre que les dones 20.250 $. La renda per capita de la població era de 12.183 $. Entorn del 19% de les famílies i el 23,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Moore Haven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Moore Haven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Muhàmmad ibn Hàixim at-Tujibí

Abu-Yahya Muhàmmad ibn Hàixim at-Tujibí (segle X) fou valí de Saragossa de la família dels tugibites que més tard foren reis.
Els tugíbides tenien centre a Daroca i a la segona meitat del segle x van combatre per l'emir contra els Banu Qasi. Amb Abu-Yahya Muhàmmad ibn Abd-ar-Rahman 'Al-Ankar' (el Borni), es van imposar a Saragossa el 890 i la va governar fins al 925 quan el va succeir Hašim ibn al-Tuyibí, (925–930) i a aquest el seu fill Abu Yahya Muhàmmad.
El poder cordovès tenia poca autoritat a la Marca Superior, les terres frontereres del nord. El poder central fou restaurat per Abd-ar-Rahman III, que el 935 i 937 va fer expedicions per arrabassar als tugíbides el control de la Marca. En la primera expedició els caps tugíbides de Daroca, Yunus ibn Abd-al-Aziz, i de Calataiud, foren fets presoners i executats, però mig centenar més de membres del clan que també foren capturats, foren amnistiats. En l'expedició del 937, Saragossa va estar assetjada tres mesos i el cap local, Muhàmmad ibn Hàixim at-Tujibí, va acabar per rendir-se i va acceptar trencar els contactes que des de 935 mantenia amb Ramir II de Lleó, però a canvi de conservar el govern local tot i que com a tributari del califa de Còrdova. Entre els més propers al governador hi havia el cadi, Man ibn Muhàmmad que era un tugíbida potser de la branca anomenada Banu Sumadih (en la qual apareix el nom de Man, poc freqüent).
El 939 Muhàmmad ibn Hàixim fou fet presoner pel rei de Lleó a la batalla de Simancas. A partir d'aquí el califa va deixar d'intervenir a la Marca Superior i va acceptar una àmplia autonomia per les famílies locals especialment les branques tugíbides de Saragossa i Daroca; no se sap que va passar amb Abu Yahya Muhàmmad, però probablement fou alliberat; el 950 Muhàmmad ibn Hàixim era nomenat visir i caid (cap militar) de la Marca Superior, el que indicaria que Abu Yahya Muhàmmad havia mort.

## Bibliografia

* R. Dozy, Essai sur l'histoire des tudjibides
* Evarist Levi Provençal, Historia de la España Musulmana
# Antonio Marín Coll

Antonio Marín Coll (Ciudad Real, 17 de gener de 1945 - Sarrià de Ter, 3 de març de 2021) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1960 i 1970.
Jugava de mig organitzador i puntualment de lateral esquerre. Tenia una gran visió de joc i una cama esquerra de seda.
Tot i haver nascut a Ciudad Real, la major part de la seva carrera futbolística la va passar a Catalunya. Va començar a jugar al futbol base del CE Europa i amb el primer equip la temporada 1964-65. L'any 1965 ingressà al RCD Espanyol, però durant les primeres temporades jugà cedit al CF Badalona (1965-66), CE Mataró (1966-67), Terrassa FC (1967-68) i UE Sant Andreu (1968-69). L'any 1969 debutà amb el primer equip de l'Espanyol a Segona Divisió. En dues temporades disputà 36 partits oficials.
Quan abandonà l'Espanyol va jugar a Llevant UE, CE Europa, Algeciras CF, CF Badalona i novament l'Europa. Va ser internacional amb la selecció espanyola amateur l'any 1965.

## Referències

* ↑ «Fallece Marín Coll, uno de los artífices del ascenso de 1970». Diari As, 04-03-2021. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ Juan Pedro Martínez; Xavi Ensenyat. Cor Perico. RCD Espanyol, 2018.
* ↑ «Dol per la mort de l'exjugador Antonio Marín». CE Europa, 04-03-2021. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «Pàgina 3». Mundo Deportivo, 05-08-1965. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ Antonio Marín Coll a BDFutbol
* ↑ «RCD Español». Mundo Deportivo, 17-09-1967. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Pàgina 10». Mundo Deportivo, 21-11-1968. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Fitxa de Marin». Periquito.cat. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Antonio Marín Coll». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Potassiccarfolita

La potassiccarfolita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la carfolita. Rep el nom per la seva relació amb la carfolita.

## Característiques

La potassiccarfolita és un silicat de fórmula química (K,☐)(Li,Mn$^{2+}$)₂Al₄(Si₂O₆)₂(OH,F)₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la potassiccarfolita pertany a «09.DB - Inosilicats amb 2 cadenes senzilles periòdiques, Si₂O₆; minerals relacionats amb el piroxens» juntament amb els següents minerals: balifolita, carfolita, ferrocarfolita, magnesiocarfolita, vanadiocarfolita, lorenzenita, lintisita, punkaruaivita, eliseevita, kukisvumita, manganokukisvumita, vinogradovita, paravinogradovita, nchwaningita, plancheïta, shattuckita, aerinita i capranicaïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Canadenc de la Natura, a Ottawa (Ontario, Canadà).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la serralada Sawtooth, situada al Comtat de Boise (Idaho, Estats Units). També ha estat descrita a l'àrea de Glens Peak, al comtat d'Elmore, també a Idaho. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Potassiccarpholite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 gener 2020].
# Lois Maxwell

Lois Maxwell, de nom real Lois Hooker (Kitchener, Canadà, 14 de febrer de 1927 - Fremantle a Austràlia, 29 de setembre de 2007) va ser una actriu canadenca.

## Biografia

Nascuda al Canadà, debuta a la ràdio abans d'instal·lar-se amb 15 anys al Regne Unit l'any 1942 amb els actors de l'exèrcit canadenc, on comença una carrera d'actriu. És ajudada per Lady Mountbatten que l'ha fa entrar a la Royal Academy of Dramatic Art on fa amistat amb Roger Moore.
Es trasllada a Hollywood als anys 40. Obté el seu primer paper l'any 1946 al costat de David Niven a Stairway to Heaven. Obté un Premis Globus d'Or (New Star Of The Year - Actress) l'any 1948 pel seu paper a That Hagen Girl..
Torna al Regne Unit, apareix a Lolita i a diversos episodis de sèries de televisió. Actua a l'episodi Someone Waiting de la sèrie The Persuaders! amb Roger Moore.
El seu paper més conegut és el de Miss Moneypenny — membre consagrat del MI6 i sensible a l'encant de James Bond — interpretat de 1962 a 1985 als catorze primers films de la franquícia James Bond, produïts per EON Produccions. És després de Desmond Llewelyn l'actor o actriu que ha aparegut més sovint a la sèrie dels films.
El seu últim paper és a El quart àngel, l'any 2001. Va marxar a viure a Austràlia a prop del seu fill, i mor d'un càncer el 29 de setembre de 2007 a l'hospital de Fremantle.

## Filmografia
### Cinema

* 1946: Stairway to Heaven
* 1947: That Haten Girl, amb Shirley Temple i Ronald Reagan
* 1950: Demà serà massa tard
* 1951: Lebbra bianca d'Enzo Trapani
* 1953: Aïda de Clemente Fracassi amb Sophia Loren
* 1953: Mantrap de Terence Fisher
* 1954: Submarine Attack
* 1957: Kill Me Tomorrow de Terence Fisher: Jill Brook
* 1962: Lolita
* 1962: Agent 007 contra el Dr. No (Dr No)
* 1963: The Haunting
* 1963: Des de Rússia amb amor (From Russia with Love)
* 1964: Goldfinger
* 1965: Operació Tro
* 1967: Només es viu dues vegades
* 1969: 007 al servei secret de Sa Majestat
* 1970: The Adventurers de Lewis Gilbert (no surt als crèdits)
* 1971: Diamants per a l'eternitat
* 1973: Viu i deixa morir
* 1974: L'home de la pistola d'or
* 1975: Bons baisers de Hong Kong, film on actua Miss Moneypenny al costat de Bernard Lee que fa d' M
* 1977: L'espia que em va estimar
* 1979: Moonraker, amb la seva filla Melinda Maxwell
* 1980: Mr. Patman
* 1981: Només per als teus ulls
* 1983: Octopussy
* 1985: The Blue Man de George Mihalka
* 2001: El quart àngel de John Irvin

### Televisió

* 1969: Rainbow country serie canadenca de 26 episodis
* 1962: The Saint: Simon and Delilah (sèrie de televisió): Beth Parish
* 1970: UFO: Srta. Hollande
* 1971: The Persuaders: Someone Waiting, de Peter Medak (sèrie de televisió): Louise Cornell

## Referències

* ↑ «Premis». IMDb.
* ↑ «Bond star Lois Maxwell dies at 80» (en anglès). BBC, 30-09-2007.
# Raquel Acinas Poncelas

Raquel Acinas Poncelas (l'Hospitalet de Llobregat, 12 d'abril de 1978) és una ciclista que ha representat la selecció espanyola als Jocs Paralímpics d'estiu de 2008 i 2012 en les proves de carretera i de pista. També ha participat als Campionats del Món de 2013.
L'1 d'agost de 2004, Raquel Acinas, amb 26 anys, va patir un accident de motocicleta arran del qual van haver d'amputar-li la cama esquerra. L'any 2011, va ser protagonista d'un documental titulat La Teoría del Espiralismo, patrocinat per la Fundación Cultural Banesto i promogut pel Comitè Paralímpic Espanyol.
Raquel Acinas és una ciclista de la categoria C2. El seu entrenador és Bernat Moreno. Es va classificar per participar en els Jocs Paralímpics de Londres després de guanyar un parell de medalles d'or a la Copa Mundial de Segòvia. Va competir als Jocs Paralímpics de 2012. En la prova dels 48 quilòmetres va acabar en cinquena posició amb un temps d'1:39.51.

## Referències

* 1 2 «Raquel Acinas, una campeona sin adjetivos» (en castellà). MARCA.com, 30-08-2013. [Consulta: 3 gener 2014].
* 1 2 Beatriz González. «Preparadas listas y triunfadoras | Galería de fotos» (en castellà). Mujerhoy.com, 25-08-2012. [Consulta: 3 gener 2014].
* ↑ «Presentado en Basauri el documental 'La Teoría del Espiralismo', sobre las dificultades de las deportistas paralímpicas» (en castellà). 20minutos.es, 15-06-2011. [Consulta: 3 gener 2014].
* 1 2 3 «Cuatro hospitalenses en los Juegos Paralímpicos de Londres» (en castellà). Elperiodico.com. [Consulta: 25 desembre 2013].
* ↑ «Observatori Català de l'Esport OCE INEFC» (en castellà). Observatoridelesport.cat. Arxivat de l'original el 3 desembre 2013. [Consulta: 22 novembre 2013].
* ↑ «La nadadora española Michelle Alonso bate un récord mundial en los paralímpicos de Londres» (en castellà). 20minutos.es, 24-11-2013. [Consulta: 3 gener 2014].
# Sammy Traoré

Sammy Traoré (Créteil, Illa de França, França, 25 de febrer de 1976), futbolista de Mali, amb nacionalitat francesa. Juga de defensa i el seu primer equip va ser l'US Créteil-Lusitanos. Actualment juga al Paris Saint Germain. Ha estat internacional amb la selecció de futbol de Mali, ha jugat 8 partits internacionals i hi ha marcat un gol.

## Clubs

* US Créteil – 1996-2002.
* OGC Niça – 2002-2006.
* Paris Saint Germain – 2006-2007.
* AJ Auxerre – 2007-2008.
* Paris Saint Germain - 2008-