OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sopa d'ametlla

La sopa d'ametlla és una recepta nadalenca de la gastronomia espanyola, elaborada amb ametlles, que se servia com a darreries en la Nit de Nadal. La sopa és una mescla de nata líquida (o llet) calenta i ametlles mòltes en un morter. Antigament s'elaborava només amb aigua, sense lactis. La sopa se serveix calenta i s'aromatitza amb vainilla i canyella.
Era tradicional servir-la al final del sopar com a postres, abans dels torrons, sempre en una cassola de fang. És típica de Castella i s'estima que pugui tenir procedència morisca o conventual.

## Característiques

L'elaboració d'aquesta simple sopa calenta es realitza dissolent la pasta d'ametlles picades en llet o nata calenta. La llet s'ha aromatitzat amb vainilla i/o canyella juntament amb una rodanxa de llimona. Les receptes empren la mateixa proporció de sucre que d'ametlles. La mescla ha de quedar lleugerament espessa. Es poden afegir crostons o pa sec o decorar-la amb pinyons filetejats i lleugerament torrats. Tradicionalment s'elaborava la sopa d'ametlles amb aigua pel fet que abans del segle xx, en la Nit de Nadal s'abstenien de menjar carn i lactis.

## Altres sopes d'ametlla

Existeixen altres versions de la sopa d'ametlles que són salades, tradicionals del sud d'Espanya. Barregen la pasta d'ametlles amb unes gotes de vinagre i porten, principalment, rovell d'ou, oli, all, pa, safrà, sal i altres ingredients.

## Referències

* ↑ Pardo Bazán, Emilia. Una cristiana (en castellà). La España, 1890. Arxivat 2024-05-21 a Wayback Machine.
* 1 2 «Sopa de almendra». A: El libro de las familias: Novísimo manual práctico de cocina española, francesa y americana, higiene y economía doméstica (en castellà). Libreria de D. Leocadio López, 1871. Arxivat 2024-05-21 a Wayback Machine.
* ↑ Montoliú Camps, Pedro. Enciclopedia de Madrid (en castellà). Planeta, 2002. ISBN 978-84-08-04338-6. Arxivat 2024-05-21 a Wayback Machine.
* ↑ Martínez Gómez-Gordo, Juan Antonio; Martínez Taboada, Sofía. La Cocina de Guadalajara (en castellà). AACHE Ediciones de Guadalajara, 1995. ISBN 978-84-87743-60-3. Arxivat 2023-12-19 a Wayback Machine.
* ↑ Pérez, Dionisio. Guia del buen comer español: inventario y loa de la cocina clasica de España y sus regiones (en castellà). Extramuros, 2009, p. 121. ISBN 978-84-9862-168-6.
* ↑ Zapata, Antonio. 103 Recetas para una Capitalidad (en castellà). Almería: Diario de Almería, 2020. Arxivat 2023-12-26 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Llet d'ametlla
* Llet d'ametla (Mallorca)
* Ajoblanco
# Surplus: Terrorisme de consum

Surplus: Terrorized into Being Consumers (on surplus = excedent; titulada en castellà Surplus: Terrorismo de consumo) és un documental suec sobre el consumisme i la globalització, creada pel director Erik Gandini i l'editor Johan Söderberg. Observa els arguments del capitalisme i la tecnologia, com ara una major eficiència, disposar de més temps i haver de treballar menys, i mostra que aquests arguments no es compleixen ni es compliran. La pel·lícula es recolza en les explicacions de John Zerzan (ideòleg anarcoprimitivista), defensant una "vida senzilla i plena".

## Referències

* ↑ Surplus: Terrorized into Being Consumers (2003) Full. Dura 3075 seconds. Consulta: 2017-10-30.
# Síndrome de Dravet

La síndrome de Dravet, abans coneguda com a epilèpsia mioclònica severa de la infància, és un tipus d'epilèpsia amb convulsions que sovint es desencadenen per temperatures caloroses o febre. Es tracta amb antiepilèptics. Sovint comença al voltant dels sis mesos d'edat.

## Referències

* 1 2 Lhatoo. Simon Shorvon. Oxford textbook of epilepsy and epileptic seizures. Oxford: Oxford Univ. Press, 2013, p. 13. ISBN 978-0-19-965904-3.

## Enllaços externs

* TV3 (2019-12-15). La Marató: La Lucía té la síndrome de Dravet. Consulta: 2019-12-17.
# T'ong Che-hu

T'ong Che-hu (Tun Yabghu Khan) fou kan dels turcs occidentals, que va succeir al seu germà Che-kuei el 618 i va regnar fins a 630.
Vers el principi del regnat se li van sotmetre els tolös (uigurs) als que havia derrotat, i va completar la submissió de Bactriana imposant la seva hegemonia a una part de la conca del Tarim.
En aquest regnat va estar a la cort de T'ong el pelegrí xinès Xuan Zang que el va trobar a la zona Tokmak. El seu propi fill Tardu Khan havia estat nomenat per T'ong com a legin de Tokharistan amb residència a Kunduz. El rei de Turfan era vassall de T'ong. També fou en aquest regnat que va acollir al missioner indi Prabhakaramitra que després va anar a la Xina.
El 630 la tribu dels karluk que es movien entre la punta oriental del llac Baikal i el Tarbagatai es va revoltar i el kan fou assassinat. El kanat es va fraccionar en dos coneguts per les seves transcripcions xineses: els Nu-che-pi a l'oest i sud-oest del Issik-kul i els Tu-lu al nord-est d'aquest llac.
# The Yellow Ticket

The Yellow Ticket és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Raoul Walsh estrenada el 1931. Es tracta d'un remake de la pel·lícula d'Edwin August, The Yellow Passport, rodada el 1916.

## Argument

Abans de la revolució bolxevic, el 1913, Marya Kalish, una noia pobra d'origen jueu, intenta arribar a Sant Petersburg amb l'esperança de tornar a veure el seu pare que és moribund. Obligada a viatjar clandestinament, obté un passaport groc, el mateix que les dones de mala vida. Quan hi arriba finalment, és per assabentar-se de la mort del seu pare. És llavors que coneix el baró Andrey, sinistre cap de la policia secreta tsarista, que no amaga el seu interès per la jove. Marya prefereix la companyia de Julian Rolfe, un periodista britànic a qui descobreix les condicions de vida atroces a les quals s'ha de sotmetre el poble. Andrey decideix fer detenir Rolfe.

## Repartiment

* Elissa Landi: Marya Kalish
* Lionel Barrymore: Baró Igor Andrey
* Laurence Olivier: Julian Rolfe
* Walter Byron: Comte Nikolai
* Frederick Burt.
* Arnold Korff: Avi Kalish
* Mischa Auer: Melchior.
* Edwin Maxwell: Agent de policia
* Rita La Roy: Fania Rubinstein
* Sarah Padden: Mare Kalish
* Boris Karloff: infermer
* Alex Melesh: Agent de policia.
# The Yellow and Black Attack

The Yellow and Black Attack! és la primera gravació en estudi de Stryper. És un EP de sis cançons del qual no en van publicar cap single i només es feu un tiratge de 20,000 còpies, car la discogràfica Enigma Records dubtava de quin era llur mercat potencial.
L'èxit de Stryper arribà amb llur primer disc, Soldiers Under Command, i amb la reedició de The Yellow And Black attack. L'EP fou reeditatm, en efecte, el 10 d'agost de 1986 amb dues cançons extres, "Reason For The Season" (que ja havia aparegut al single de 12" nadalenc de 1985 "Winter Wonderland") i una cançó nova de trinca, "My Love I'll Always Show." Malgrat que, com hem dit, The Yellow and Black Attack fos un EP, molts fans el consideren el segon àlbum d'estudi de la banda, a causa de la reedició.

## Llista de cançons (EP de 1984)

* Loud 'N' Clear (Michael Sweet) – 3:34
* From Wrong to Right (Ox Fox, M. Sweet, Robert Sweet) – 3:51
* You Know What to Do (Fox, Tim Gaines, M. Sweet, R. Sweet) – 4:47
* C'mon Rock (M. Sweet) – 3:46
* You Won't be Lonely (M. Sweet) – 3:43
* Loving You (M. Sweet) – 4:15

## Llista de cançons (reedició de 1986)

* Loud 'N' Clear (Matthew Sweet) – 3:34
* From Wrong to Right (O. Fox, M. Sweet, Robert Sweet) – 3:51
* My Love I'll Always Show (M. Sweet) – 3:38
* You Know What to Do (O. Fox, Tim Gaines, M. Sweet, R. Sweet) – 4:47
* C'mon Rock (M. Sweet) – 3:46
* You Won't be Lonely (M. Sweet) – 3:43
* Loving You (M. Sweet) – 4:15
* Reason for the Season (M. Sweet, R. Sweet) – 6:30

## Músics

* Michael Sweet - veu i guitarra
* Robert Sweet - bateria
* Tim Gaines - baix, teclats i veus
* Oz Fox - guitarra i veus
# The Wretched

The Wretched és una pel·lícula estatunidenca de terror sobrenatural del 2019 escrita i dirigida pels germans Pierce. És protagonitzada per John-Paul Howard, Piper Curda, Zarah Mahler, Kevin Bigley, Gabriela Quezada Bloomgarden, Richard Ellis, Blane Crockarell, Jamison Jones i Azie Tesfai. La pel·lícula segueix un adolescent desafiant que s'enfronta a una bruixa malvada que es fa passar per la veïna del costat. S'ha doblat i subtitulat al català.
The Wretched es va estrenar mundialment al festival FanTasia el 19 de juliol de 2019 i es va estrenar en autocinemes i a la carta l'1 de maig de 2020. A causa de la pandèmia de la COVID-19 que va limitar la quantitat de pel·lícules als cinemes, es va convertir en la primera pel·lícula des d'Avatar (2009) a encapçalar la taquilla durant sis caps de setmana consecutius.

## Referències

* ↑ The Wretched a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Mendelson, Scott. «'The Wretched' Reaches Rare Box Office Milestone Shared By 'Black Panther' And 'Avatar'». Forbes, 31-05-2020. [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ Bean, Travis. «'The Wretched' Has Forever Redefined How We Measure Box Office Success». Forbes, 05-06-2020. [Consulta: 26 juny 2020].

## Enllaços externs

* The Wretched a Desdelsofà.cat
# The Baby and the Battleship

The Baby and the Battleship (traduït El nadó i el cuirassat) és una comèdia britànica de color del 1956 dirigida per Jay Lewis i protagonitzada per John Mills, Richard Attenborough i André Morell. Es basa en la novel·la també de 1956 d'Anthony Thorne amb un guió de Richard De Roy, Gilbert Hackforth-Jones i Bryan Forbes. La Royal Navy, hi va tenir una gran participació cooperant amb les seqüències filmades a Malta i a bord del HMS Birmingham .

## Argument

Quan un grup de mariners de la Royal Navy desembarca a Nàpols amb motiu d'un permís a terra, es veuen obligats a tenir cura d'un nadó, separat de la seva mare. Durant una baralla, Puncher Roberts es desperta d'un KO i es troba al nadó enmig d'una plaça completament buida. Incapaç de trobar al seu amic Knocker White, o a la mare del nen, passa de contraban el nadó a bord de la seva nau, que es troba enmig d'una sèrie d'operacions conjuntes amb les forces navals aliades a la costa d'Itàlia.

## Repartiment

* John Mills - Puncher Roberts
* Richard Attenborough - Knocker White
* André Morell - El Marshal
* Bryan Forbes - El professor Evans
* Michael Horden - Capità Hugh
* Ernest Clark - Comandant Geoffrey Digby
* Harry Locke - Oficial en Cap Blades
* Michael Howard - Joe
* Lionel Jeffries - George
* Clifford Mollison - Sails
* Thorley Walters - Tinent Setley
* Duncan Lamont - Mestre d'armes
* Lisa Gastoni - Maria
* Cyril Raymond - PMO
* Harold Siddons - Whiskers (Bigotes)
* D. A. Clarke-Smith - L'Almirall
* Kenneth Griffith - Sub-Tinent
* John Le Mesurier - Ajudant del Marshal
* Carlo Giustini - Carlo Vespucci
* Ferdy Mayne - Intèrpret
* Vincent Barbi - Segon Germà
* Gordon Jackson - Harry
* Vittorio Vittori - Tercer germà
* Martyn Garrett - El nadó
* Barry Foster - Mariner Dansaire
* Robert Ayres - Capità americà

## Curiositat

A bord del cuirassat els mariners freguen la coberta amb un pal de fregar i un cubell escorredor com els que es van patentar a Espanya aquest mateix any 1956.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-10-19. [Consulta: 16 juny 2012].
* ↑ [Pel·lícules http://movies.yahoo.com/movie/the-baby-and-the-battleship/ El nadó i el cuirassat (1956)]. Yahoo [Consulta: 31 maig 2012].

## Enllaços externs

* De cine 21 (castellà)
# The Chosen Ones

The Chosen Ones és un àlbum de recopilació per la banda de finlandesa power metal Stratovarius. És un àlbum recopilatori distribuït per T&T, filial de Noise Records, l'últim amb aquesta discogràfica després que Stratovarius va decidir canviar de discogràfica i signar un nou contracte amb Nuclear Blast.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren compostes per Timo Tolkki.

## Crèdits

* Timo Kotipelto - Veu principal (1,3,5,6,8,10,11,13-16)
* Timo Tolkki - Guitarra (1-16), veu principal (2,4,7,9,12), baix elèctric (2,4,7)
* Jari Kainulainen - baix elèctric (1,3,5,6,9-16)
* Jens Johansson - Teclats (1,3,5,6,8,10,11,13-16)
* Antti Ikonen - Teclats (2,4,7,9,12)
* Jörg Michael - Bateria (1,3,5,6,8,10,11,13-16)
* Tuomo Lassila - Bateria (2,4,7,9,12)

## Referències

* ↑ «Stratovarius - The Chosen Ones - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives». [Consulta: 1r novembre 2020].
# Tibor Pleiß

Tibor Pleiss (/plaɪs/, nascut el 2 de novembre de 1989) és un jugador de bàsquet professional alemany. Fa 2,21 m d'alt i juga com a pivot. Juga actualment a l'Anadolu Efes, de la lliga turca de bàsquet, i és membre de l'equip de la selecció de bàsquet d'Alemanya.

## Referències

* ↑ «Tibor Pleiss stays with Anadolu Efes» (en anglès), 12-07-2020. [Consulta: 12 juliol 2020].
* ↑ «Eurobasket 2009 profile» (en anglès). Eurobasket2009.org [Consulta: 30 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Estadístiques
* Fitxa del jugador a l'ACB Arxivat 2016-11-12 a Wayback Machine.
# Torre de les Hores (Son)

La Torre de les Hores, o, simplement, Torre de Son, és una torre medieval del poble de Son, dins de l'antic terme del mateix nom, pertanyent a l'actual terme municipal d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà.
És a l'extrem nord-est del poble de Son, de manera que és el primer que es troba per la carretera que prové d'Esterri d'Àneu i de València d'Àneu, tancant el clos que allotja l'església parroquial de Sant Just i Sant Pastor de Son.
Convertida modernament en comunidor, la seva base -els seus dos primers metres- correspon a una torre romànica. Amb un diàmetre interior de 3,8 metres, el gruix de les parets arriba a 1,3 m. La resta de la torre, de base quadrada, és posterior, dels darrers anys de l'edat mitjana, o ja d'edat moderna.

## Bibliografia

* Benito i Monclús, Pere; Bolòs i Masclans, Jordi; Busqueta i Riu, Joan-Josep. «Torre de Son». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
# Torre de les Àguiles

La torre de les Àguiles és una construcció defensiva situada al terme municipal d'Alacant (País Valencià) que es troba cap al nord, en direcció cap a la platja de Sant Joan fent cantonada entre els carrers Virgili i Horaci. Pertany al conjunt de torres de defensa de l'Horta d'Alacant.
Disposa d'una planta quadrada que a la seua base té unes dimensions aproximades de cinc per cinc metres. S'eleva en tres plantes comunicades entre si per una escala de caragol i està coberta per una terrassa plana. El seu desenvolupament vertical presenta les façanes lleugerament inclinades en plànols continus on apareixen buits de reduïdes dimensions.
La construcció exterior és de carreu de gran grandària amb les seues cantonades i obertures acabades amb carreus regulars.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1499.
* 1 2 3 «Torre de las Águilas - CastillosNet». Arxivat de l'original el 2023-06-16. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ Aragonés i Francés, Enric; López Sala, Juan. Les torres de l'Horta d'Alacant. Un patrimoni singular. Sant Vicent del Raspeig: Publicacions de la Universitat d'Alacant, 2017 (L'Ordit). ISBN 978-84-9717-545-6.
# Terrerola cua-rogenca

La terrerola cua-rogenca (Ammomanes phoenicura) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae) que habita praderies de l'Índia.

## Referències

* ↑ «Terrerola cua-rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
# Toftir

Toftir és una localitat situada a l'illa d'Eysturoy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Nes, del qual n'és la capital, i té una població de 448 habitants (2021).
Toftir té un port relativament gran amb una gran planta de tractament de peix que es va inaugurar el 1969 i que acull també la seu del mercat de peix de les Fèroe, l'única subhasta de pesca que hi ha a les illes. El port també acull diverses indústries.

## Història

L'assentament de Toftir es remunta al període dels landnám (assentament). Segons la tradició local, només una dona va sobreviure a la Pesta Negra (1348-1350), que va deixar el poble en ruïnes; d'aquí el nom de Toftir, que significa "ruïnes". Es diu que el nom del poble abans de la Pesta Negra era Hella, que significa "pendent", en referència a la situació del poble en un vessant força inclinat.
L'Església de Frederic (Fríðrikskirkjan, en feroès) es va acabar el 1994 i va ser nomenada així en honor de Fríðrikur Petersen (1853-1917) que va ser degà rural de Nes de 1900 a 1917.

## Esport

La principal àrea esportiva de Toftir són les instal·lacions del Svangaskarð, el primer d'aquest tipus que va existir a les Illes Fèroe. Fins a l'any 2000 el Svangaskarð va ser la seu principal de la selecció de futbol feroesa. Avui hi juga l'equip de futbol del poble, el B68 Toftir. Fundat el 1962, ha guanyat la lliga feroesa en tres ocasions: el 1984, el 1985 i el 1992.
A part del futbol a Toftir hi ha un club local de natació anomenat Flot, fundat el 1984, i des del 2009 també hi ha un club de voleibol anomenat Ternan.
Toftir és també la seu d'un dels clubs pioners d'escacs de les illes, el Tofta Talvfelag, que ha guanyat una vegada els Campionats d'escacs de les Illes.

## Ecologia

L'àrea del llac Toftir va ser la primera zona de les Illes Fèroe a convertir-se en reserva natural als anys 1980. El 2006 la municipalitat de Nes, en cooperació amb el municipi veí de Runavík, es va unir a una xarxa d'autoritats locals dels països nòrdics que du a terme projectes específics per a aturar la pèrdua de biodiversitat en les diferents àrees locals implicades.

## Nuclis de població del municipi de Nes

El municipi de Nes té tres nuclis habitats. A continuació es donen el nombre d'habitants el 2021.
| Localitat | Habitants |
| Toftir | 448 |
| Nes | 168 |
| Saltnes | 66 |
| TOTAL | 682 |

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en anglès). [Consulta: 21 abril 2019]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Fríðrikskirkjan» (en feroès). Fólkakirkjan (Església de les Illes Fèroe). [Consulta: 7 octubre 2019].
* ↑ «Fríðrikur Petersen (1853-1917)» (en feroès). snar.fo. Arxivat de l'original el 2019-04-21. [Consulta: 21 abril 2019].
* ↑ «Tofta Talvfelag» (en feroès). Ajuntament de Nes. [Consulta: 21 abril 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.
* Llista de túnels de les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament del municipi de Nes Arxivat 2017-10-20 a Wayback Machine.
# The Oxford Companion to Chess

The Oxford Companion to Chess és un llibre de referència d'escacs escrit per David Hooper i Kenneth Whyld, amb un format de diccionari enciclopèdic.
La segona edició (1992) té més de 2500 entrades, i inclou les regles dels escacs, un glossari de termes d'escacs, estratègia, i tàctica, més de 500 biografies breus de jugadors famosos, i referències a més de 700 obertures i variants d'obertura.
A més, inclou notes sobre modalitats d'escacs en altres països, (com el Shogi), variacions del joc (com els escacs tridimensionals), i d'altres escacs de fantasia.

## Edicions

* La primera edició és del 1984, per Oxford University Press
* Reeditat com a llibre de butxaca (amb correccions) el 1987 per Oxford University Press
* La segona edició és del 1992, per Oxford University Press, ISBN 0-19-866164-9
# Théâtre du Capitole

«Théâtre du Capitole» té aquests significats:
* Théâtre Capitole (Quebec)
* Théâtre du Capitole (Tolosa de Llenguadoc)
# The Shrine (pel·lícula)

The Shrine és una pel·lícula de terror canadenca produïda per Brookstreet Pictures estrenada l'any 2010. La pel·lícula va ser dirigida per Jon Knautz i la protagonitzen Aaron Ashmore, Cindy Sampson, Meghan Heffern, i Trevor Matthews. El guió va ser escrit per Jon Knautz, Brendan Moore, i Trevor Matthews. Ryan Shore va rebre un Premi Grammy el 2012 en nominació a la Millor Música per la seva banda sonora.

## Argument

La pel·lícula comença amb un home lligat a una taula cerimonial. Després un altre home el mata amb un martell a la cara.
La periodista, Carmen (Cindy Sampson), està tenint problemes en la relació amb el seu xicot, Marcus (Aaron Ashmore), que és fotògraf. Carme no para de pensar en la feina i tendeix a ignorar-lo.

## Repartiment

* Aaron Ashmore: Marcus
* Cindy Sampson: Carmen
* Meghan Heffern: Sara
* Laura DeCarteret: Laura Taylor
* Ben Lewis: Eric Taylor
* Trevor Matthews: Henryk
* Connor Stanhope: Dariusz
* Monica Bugajski: Emilia

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 2012: Grammy Awards a la millor banda sonora per mitjà visual per Ryan Shore

## Referències

* ↑ «Update: Aaron Ashmore Toplines 'Jack Brooks' Director's 'Shrine'».
* ↑ «The Shrine Teaser Trailer». Arxivat de l'original el 2010-10-22. [Consulta: 30 setembre 2013].
* ↑ «The shrine». imdb.
# Tordellego

Tordellego és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 94 | 78 | 74 | 62 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Tokugawa Iesada

    En aquest nom japonès, el cognom és Tokugawa.
Tokugawa Iesada (徳川 家定 (6 de maig de 1824 — 14 d'agost de 1858) va ser el tretzè shogun del Shogunat Tokugawa del Japó que va estar en el poder només cinc anys, des de 1853 fins al 1858. El seu shogunat va perdre força gradualment durant aquest cinc anys. Va pujar el poder després de l'episodi dels Vaixells Negres, que és que creu que va ser la causa de la malaltia i mort del seu pare Ieyoshi, Iesada va ser responsable pels Tractats desiguals firmats en la Convenció de Kanagawa (Tractat d'amistat Anglo-Japonès, Tractat Harris, Tractat d'Amistat i Comerç Anglo-Japonès) que van trencar el sakoku i van obrir les Fronteres Japoneses a les influències estrangeres, obrint el camí al Bakumatsu.

## Referències

* ↑ Ravina, Mark. The Last Samurai: The Life and Battles of Saigo Takamori (en anglès). John Wiley & Sons, 2011-03-29, p. 62-63. ISBN 978-1-118-04556-5.
* ↑ Dunn, John; Robertson, A. F.. Dependence and Opportunity: Political Change in Ahafo (en anglès). Cambridge University Press, 2009-06-18, p. 316. ISBN 978-0-521-11356-4.
* ↑ Totman, Conrad D. Politics in the Tokugawa Bakufu, 1600-1843 (en anglès). Harvard University Press, 1967. ISBN 978-0-674-68800-1.
# Tukoji I Rao Holkar

Shrimant Sardar Tukoji I Rao Holkar (1723-1797) fou subadar de Malwa, fill segon de Tanuji Holkar, de la família Holkar però d'una branca diferent a la del fundador Malhar I Rao Holkar. Vers el 1755 es va casar amb Ahilya Bai, vídua de Khande Rao Holkar; el desembre de 1767 fou nomenat pel peshwa com a subadar de Malwa si bé la seva esposa era confirmada en l'administració; també fou reconegut cap del clan Holkar.
El 1769 va derrotar els jats a Goverdhan i altre cop a Bharatpur el 1773. Va derrotar les forces de la Companyia Britànica de les Índies Orientals a Borghat el 1777, i va rebre el rang de saranjami sardar junt amb terres a Bundelkhand i Khandesh. A la mort de la seva dona el 13 d'agost de 1795 va assolir en solitari el poder. El 29 de gener de 1797 va abdicar en el seu fill gran Kashi Rao Holkar, per assolir la direcció de l'exèrcit i regent. Als darrers temps va mantenir una disputa amb la família Scindia (Sindhia).
Va morir a Poona sis mesos després el 15 d'agost de 1797 deixant dos fills legitims i altres il·legitims. El seu fill legítim més gran, Kashi Rao Holkar, que ja exercia el poder, el va succeir al front de l'exèrcit.

## Vegeu també

* Nimbahera (ciutat).

## Referències

* ↑ Genealogia