OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Malik Xah II ibn Kilidj Arslan II

Kutb al-Din Malik Shah II ibn Kilidj Arslan II ibn Masud (m. en 1197) fou un príncep del soldanat de Rum. Era fill d'Izz al-Din Kilidj Arslan II i d'una dona romana d'Orient.
El 1187 Kilidj Arslan II va decidir repartir el sultanat entre deu fills, un germà i un nebot. El fill gran, Malik Xah II, al que va concedir Aksaray, tindria la preeminència. Malik Xah II es va apoderar de Sivas, atribuïda a un altre germà, i va enderrocar al seu pare al que va tenir mig captiu a Konya. Kilidj Arslan va poder demanar ajut a Giyath al-Din Kaykhusraw I, que governava a la comarca de Sozòpolis (turc Uluborlu), que el va restablir plenament al tron a Konya el 1191. Llavors Kilidj Arslan II li va concedir a aquest la preeminència.
Mort Kilij Arslan II el 1192, Khaykhusraw no va poder fer reconèixer la seva supremacia als altres germans, i alguns van iniciar la guerra contra els veïns per eixamplar territoris. Kutb al-Din Malik Shah II va morir el 1197 i el seu hereu, Rukn al-Din Sulaymanshah II, va ocupar Konya i va restaurar al seu profit la unitat del sultanat. Khaykhusraw es va replegar a territori romà d'Orient.

## Referències

* (àrab) السلاجقة/آل سلجوق/سلاجقة الروم/سلاجقة الأناضول
* (anglès) The Cambridge History of Islam, ISBN 0521291356, PER Peter Malcolm Holt, Ann K. S. Lambton, I Bernard Lewis, editat per Cambridge University Press, 1977
* (anglès) History of the Anatolian Seljuks per Katharine Branning
* (francès) Janine et Dominique Sourdel, Dictionnaire historique de l'islam, Éd. PUF, ISBN 978-2-130-54536-1, article Seljoukides, pàgs. 740-743.
* (francès) PDF L'empire des steppes, Attila, Gengis-Khan, Tamerlan, per René Grousset (1885-1952)|, Editor Payot, Paris, 1965 (primera edició: 1938)
# Stockville

Stockville és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 36 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stockville tenia 36 habitants, 17 habitatges, i 10 famílies. La densitat de població era de 53,5 habitants per km².
Dels 17 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,1% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 35,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 2,8% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 27,8% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 116,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 35.714 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.083 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 13.329 $. Cap de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stockville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stockville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marcapassos migratori

En cardiologia, un marcapassos migratori és un dels trastorns del ritme cardíac i consisteix en una contracció supraventricular prematura del cor produïda per una conducció elèctrica que s'origina en un lloc diferent del node sinusal (el marcapassos natural del cor). En l'electrocardiograma es registra com a patrons irregulars en l'aparença de l'ona P i variacions en l'interval PR. La majoria dels pacients amb un marcapassos migratori solen ser asimptomàtics i no requereixen tractament.

## Vegeu també

* Extrasístole

## Referències

* Wandering Pacemaker (en anglès). Chest, 1990; 98; 1542. DOI 10.1378/chest.98.6.1542a
# Fusia de comitiis

Fusia de comitiis va ser una antiga llei romana establerta a proposta del cònsol Publi Fusi Fil o Publi Furi Fil, quan era el seu col·lega Sext Acili Serrà l'any 136 aC. Prohibia celebrar comicis en alguns dies assenyalats que la mateixa llei establia. Podria ser la mateixa llei que la Fufia de comitiis.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 61 [Consulta: 17 abril 2022].
# Reial Acadèmia d'Espanya a Roma

La Reial Acadèmia d'Espanya a Roma va ser fundada el 1873 sent cap de govern de la Primera República Espanyola Nicolás Salmerón. D'acord amb la seva acta fundacional el nou centre docent va néixer sota uns valors culturals propis en política exterior, per «fomentar el geni nacional oferint...» ...«als nostres artistes algun camp d'estudi, algun lloc de recolliment i d'assaig, a la ciutat que serà eternament la metròpoli de l'art, a Roma». El seu origen neix dins dels ideals de la Il·lustració que es troba en l'Acadèmia Espanyola de Belles Arts de Roma que va estar vinculada la Reial Acadèmia de San Fernando de Madrid.
La Institució és depenent de la Direcció general de Relacions Culturals i Científiques del Ministeri d'Afers Exteriors d'Espanya, que té com a seu definitiva els claustres de l'antic monestir de San Pietro in Montorio, ordenat construir pels Reis Catòlics entre 1481 i 1500 al pujol del Janícul (en italià Gianicolo). Es troba al famós barri del Trastevere. Sens dubte, l'obra més cèlebre de tot el conjunt monacal és l'extraordinari «templet de Bramante». Acabades totalment les obres de rehabilitació de l'edifici monacal durant el regnat d'Alfons XII, la Institució Acadèmica va ser oficialment inaugurada al gener de 1881, i el seu primer director fou el pintor José Casado del Alisal.
El 1947 després de la Segona Guerra Mundial, s'inicia la reconstrucció de l'edifici, la modernització del reglament i del sistema de concessió de beques. Des de l'any 2001, poden ser-ne alumnes els artistes i estudiosos procedents de països iberoamericans.

## Vegeu també

* Escola Espanyola a Roma d'Arqueologia i Història

## Enllaços externs

* Lloc web de la Reial Acadèmia d'Espanya a Roma Arxivat 2010-05-29 a Wayback Machine.
* Blog Oficial de les activitats culturals de l'Acadèmia d'Espanya a Roma (italià)
# Son Pou

Son Pou és una possessió de Santa Maria del Camí, a Mallorca, situada a l'extrem nord del municipi en els límits amb Bunyola i Alaró. Antigament fou anomenada Sa Font. Son Pou és la darrera possessió de la vall de Coanegra. La possessió està travessada pel Torrent del Freu, procedent d'Orient, que passa a anomenar-se Torrent de Coanegra. El 1995 ocupava una superfície de 307,82 ha.
Dins Son Pou hi neix la Font de Coanegra, o de Son Pou, que alimentava en el passat 9 molins fariners i que encara avui alimenta la síquia de Coanegra. Aquesta font neix d'un ullal subterrani i a través d'una conducció també subterrània (en àrab qanat) que travessa el torrent, que en aquest tram està empedrat, va a aflorar darrere les cases. Des d'allà, a través d'una síquia l'aigua travessa tota la vall de Coanegra fins a arribar a Son Torrelleta. També s'hi troba la cavitat natural coneguda com s'Avenc de Son Pou i la de s'Avenc de Ca sa Coanegrina.
Com a possessió de muntanya, ha tengut un aprofitament com a finca ramadera i productora d'oli i garroves, a més dels productes del seu hort. Les activitats forestals (forns de calç, carbó, fusta i llenya) hi han estat importants. A les cases s'hi conserva una antiga tafona.

## Cultura popular

Les cases antigues de Son Pou varen ser enderrocades per una torrentada en el segle xviii. Les noves cases s'ubicaren en un lloc més elevat en relació al torrent. Hi ha una glosa que fa referència a una d'aquelles torrentades
L'any mil set-cents i quatre
hi va haver un deluví, i no hi havia cap pi que estigues segur, ni mata. Jo jeia prou descansat dins Son Pou, dalt sa llitera: penyals i qualque olivera tot davallava mesclat.

## Vegeu també

* Avenc de Ca sa Coanegrina.
* Avenc de Son Pou.
* Coanegra.
* Comellar des Bous.
* Coma de sa Figuera.
* Coma d'en Soler.
* Síquia de Coanegra.

## Referències

* ↑ «Santa Maria del Camí». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 15. Palma: Promomallorca, p. 198. ISBN 84-8661702-2.
# Barilius barnoides

Barilius barnoides és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Myanmar.

## Referències

* ↑ Hamilton F. [Buchanan] 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges . i-vii + 1-405. Pls. 1-39.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Malik Xams-ad-Din Muhàmmad

Xams al-Din Muhàmmad fou màlik mihrabànida de Sistan del 1480 fins a una data a l'entorn del 1500. Era el fill gran de Malik Nizam al-Din Yahya.
Els darrers anys del regne del seu pare els mihrabànides havien perdut el control de part del Sistan que formava una província timúrida governada per Badi al-Zaman; els mihrabànides només controlaven el nord del Makran a la frontera amb Sistan on Malik Nizam al-Din Yahya va morir el 1480. Llavors els comandants militars van acordar proclamar al seu fill Shams al-Din Muhammad com a successor.
El 1481 Shams al-Din fou cridat per la població de Zirih per agafar el control del Sistan; Shams al-Din Muhammad no hi va anar en persone, sinó que hi van enviar un exèrcit sota comandament dels seus germans Sultan Mahmud i Shah Ali. Badi al-Zaman no obstant va aixecar un exèrcit més nombros per defensar-se i va derrotar l'exèrcit mihrabànida. Shams al-Din per tant va continuar governant només el nord de Makran. Progressivament el poder efectiu va passar al seu germà Sultan Mahmud.
Badi al-Zaman fou cridat pel seu pare Husayn Baykara a Herat; hi va anar i va deixar al Sistan un general com a governador; aquest fet combinat amb la mort del notable local Mir Sayyid Ahmad i els seus dos fills, va debilitar el camp antimihrabànida al Sistan i diversos líders van donar suport al retorn de Shams al-Din Muhammad i Sultan Mahmud, que finalment van tornar a Sistan amb el seu exèrcit vers el 1485. El governador timúrida va fugir sense lluitar i els mihrabànides van entrar a Zarandj.
Uns anys després d'això, Shams al-Din Muhammad, va ser deposat pels notables en favor del seu germà Sultan Mahmud, que ja era des de feia temps el governant de facto. Shams al-Din va marxar al Kuhistan on va adquirir diverses terres i va restar fins a la seva mort, conservant no obstant una bona relació amb el seu germà.

## Notes

* ↑ Bosworth, pàg. 428
* ↑ Bosworth, pàg. 464
* ↑ Bosworth, pàgs. 464-465
* ↑ Les fonts històriques no donen data a aquest esdeveniment, ni la data de deposició de Sham al-Din que va ser a l'entorn del 1500 (una mica abans) però sense poder establir una data certa. Bosworth, pàg. 466
* ↑ Bosworth, pàg. 466

## Referències

* Bosworth, C.E. The History of the Saffarids of Sistan and the Maliks of Nimruz (247/861 to 949/1542-3). Costa Mesa, California: Mazda Publishers, 1994.
| Precedit per: Malik Nizam al-Din Yahya | Malik mihrabànida 1480–c. 1495 | Succeït per: Sultan Mahmud |
# Stàraia Tolba

Stàraia Tolba (en rus: Старая Толба) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia vuit habitants. Pertany al districte municipal de Koltxúguino.

## Referències

* ↑ «Владимирская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 года.». Arxivat de l'original el 2019-01-14. [Consulta: 14 desembre 2017].
* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09. [Consulta: 29 novembre 2018].
# Khevtxén

Khevtxén (en rus: Хевчен) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 29 habitants.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Fusia de comitiis tributis

Fusia de Comitiis tributis va ser una antiga llei romana establerta a proposta del pretor Quint Fusi Calè l'any 59 aC, quan eren cònsols Gai Juli Cèsar i Marc Calpurni Bíbul. Per evitar conflictes entre tribus o dins de cadascuna d'elles, es va establir que als comicis haurien de votar les tribus per separat i dins de cada tribu romana cada classe també per separat.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 61 [Consulta: 17 abril 2022].
# Rosa és una rosa és una rosa és una rosa

L'aforisme "Rosa és una rosa és una rosa és una rosa" va ser escrit per Gertrude Stein formant part del poema escrit 1913 "Sacred Emily" (Sagrada Emília, joc de paraules amb Sagrada Família), que va aparèixer posteriorment en el llibre publicat el 1922 Geography and Plays (Geografia i representacions). En aquest poema, la primera "Rosa" és el nom d'una persona. Stein va utilitzar variacions de l'aforisme en altres escrit, i "A rose is a rose is a rose" és probablement la cita més famosa de l'autora.
El seu significat s'ha interpretat amb freqüència com "les coses són el que són", una expressió del principi d'identitat, "A és A". En el pensament de Stein, la frase expressa que tan sols utilitzant el nom d'una cosa ja s'invoca l'imaginari i les emocions associades amb l'objecte. A mesura que la cita es difonia en els seus propis escrits i en la cultura en gran manera, Stein va arribar a dir en un moment: "Escolteu! No sóc idiota. Sé que en la vida diària no solem dir això és això és això. Sí, no sóc babaua, però penso que amb aquell vers la rosa es va fer vermella per primera vegada en la història de la poesia en anglès en cent anys." (Four in America).
També se cita l'aforisme per il·lustrar el principi de recursió.

## L'aforisme a la cultura

Una rosa es una rosa és el nom d'una cançó de l'àlbum Aidalai del grup Mecano; el títol està basat en l'aforisme de Gertrude Stein.

## Referències

* ↑ 20256/gertrude_stein.htm Gertrude Stein, per Mina Loy (anglès)
* ↑ Enseñanza práctica de la ortografía: del texto a la letra. Huerga y Fierro Editores, 1994, p. 24. ISBN 9788488564016 [Consulta: 15 desembre 2009].
# Sternocera

Sternocera és un gènere de coleòpter polífag de la família dels buprèstids.
N'hi ha unes 56 espècies, moltes de colors vius. Algunes espècies, com S. aequisignata i S. aequisignata ssp. aurosignata es fan servir a alguns països d'Àsia per fer decoracions amb llurs èlitres (ales anteriors) iridescents.

## Taxonomia

* Sternocera aeguisignata
* Sternocera bannaiensis
* Sternocera basalis
* Sternocera boucardi
* Sternocera campanae
* Sternocera castanea
* Sternocera chrysidioides
* Sternocera chrysis
* Sternocera dasypleura
* Sternocera diardi
* Sternocera discedens
* Sternocera duvivieri
* Sternocera elliptica
* Sternocera feldspathica
* Sternocera funebris
* Sternocera hildebrandti
* Sternocera hildebranti
* Sternocera hunteri
* Sternocera interrupta
* Sternocera iris
* Sternocera irregularis
* Sternocera klugii
* Sternocera laevigata
* Sternocera laevis
* Sternocera lanifica
* Sternocera luctifera
* Sternocera marseuli simulatrix
* Sternocera minor
* Sternocera monacha
* Sternocera multipunctata
* Sternocera ngorongorensis
* Sternocera nitidicollis
* Sternocera orientalis
* Sternocera orissa
* Sternocera pulchra
* Sternocera ruficornis
* Sternocera sternicornis
* Sternocera syriaca
* Sternocera tricolor
* Sternocera variabilis
* Sternocera wahlbergi

## Referències

* ↑ Sternocera

## Enllaços externs

* Sternocera africans
* Stitches to attach beetle wing
# Barabati

Barabati és una fortalesa de la ciutat de Cuttack al districte de Cuttack a Orissa, a la riba sud del riu Mahanadi a l'altre costat de la ciutat 20° 29′ N, 85° 56′ E﻿ / ﻿20.483°N,85.933°E﻿ / 20.483; 85.933. No se sap quan es va construir però podria ser del segle xiv. Originalment era hindú però els governadors musulmans d'Orissa hi van afegir un bastió el 1750, un pas amb arcada i alguns detalls més. Aquest camí i la mesquita anomenada Fateh Khan Rahim, són les parts que romanen senceres i part del material de construcció fou reutilitzat pels britànics que van capturar el fort el 1803 en la seva campanya contra els marathes.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Manegold de Lautenbah

Manegold de Lautenbah (c.1030-1103) va ser un filòsof medieval alemany. Va particicipar en la polèmica de les investidures, afirmant que ser rei era una professió i que com a tal podia deixar-se, defensant per tant el paper del Papa com a garant d'estabilitat. Va oposar-se a l'acceptació de gran part del pensament clàssic per part del cristianisme i va escriure violentes cartes per criticar els costums laxes de nobles i clergues
# Son Pinet

Son Pinet és una possessió al municipi mallorquí de Santa Maria del Camí, situada entre Son Credo, Son Torrella, Son Berenguer, Can Gener, Son Lluc i Son Verdera. Està situat a un coster del Puig de Son Agulla o de Son Verdera. Les cases han estat reformades. Conserven una teula pintada.

## Referències

* ↑ «Pinet, Son». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 13. Palma: Promomallorca, p. 144. ISBN 84-8661702-2.
# Junta d'Estat (1705)

La Junta d'Estat fou una junta de govern, creada temporalment per l'arxiduc Carles III tot just entrà a Barcelona, després del setge de l'any 1705.
El 18 de setembre de 1705, durant el referit setge de Barcelona, l'Arxiduc havia creat la Junta de Cavallers i la Junta Eclesiàstica, amb la finalitat d'assessorar i assistir al monarca en la governança de Catalunya.
Poc després, el dia 28 d'octubre del mateix any, en els primers dies després d'entrar i establir-se a Barcelona, l'Arxiduc creà la Junta d'Estat, amb la mateixa finalitat d'assistir-lo en el govern del Principat, que quedà composta per:
* Manuel de Sentjust i Pexau, canonge de Tortosa
* Bonaventura de Lanuza, canonge de Tarragona
* Francesc Blanes de Centelles
* Josep de Pinós
* Pere Torrelles
* Josep Terré Marquet
* Joan Baptista Reverter

## Notes

* ↑ «Durant el setge de Barcelona l'any 1705, Carles III instituí dues Juntes de govern, l'abans esmentada Junta Eclesiàstica i la Junta de Cavallers que esdevingué un sinònim de la d'Estat-Hisenda i altres competències de la Província». Beltran Morales, pàg. 221.
* ↑ «Crida l'atenció que l'Arxiduc posés en marxa tot aquell batibull de Juntes i Consells quan Catalunya podia brindar-li institucions de govern pròpies amb una llarga experiència més o menys operativa en matèria de govern. Probablement Carles III n'estés poc segur de la fidelitat de les institucions catalanes. De sempre una freda desconfiança presidí les relacions entre el Rei i les autoritats del País. Desconfiança alimentada sens dubte pel príncep alemany, Liechtenstein, persona íntimament lligada a l'Arxiduc.». Beltran Morales, p. 221

## Referències

* 1 2 3 Simon Tarrés 2011, p. 299
* ↑ Beltran Morales, pàg. 221.

## Bibliografia

* Beltran Morales, Montserrat. «El desgovern durant el «regnat» de l'Arxiduc: Estudi d'un manuscrit anònim contemporani». A: Primer Congrés d'Història Moderna de Catalunya. Facultat de Geografia i Història. Universitat de Barcelona [Consulta: 12 març 2015].
* Simon i Tarrés, Antoni. Del 1640 al 1705. L'autogovern de Catalunya i la classe dirigent catalana en el joc de la política internacional europea. Publicacions Universitat de València / Institut d'Estudis Catalans, 2011. ISBN 9788437084640 [Consulta: 12 març 2015].
# Marla Landi

Marla Landi, Lady Dashwood (nascuda Marcella Teresa Scarafia el 1933, Torí, Itàlia) és una actriu i presentadora de televisió britànica d'origen italià.

## Carrera

Els papers principals de Landi inclouen Across the Bridge (1957), Dublin Nightmare (1958), First Man into Space (1959), The Murder Game (1965) i les pel·lícules de Hammer El gos dels Baskerville (1959, com a Cecile Stapleton) i The Pirates of Blood River (1962). Va ser presentadora de Play School de 1964 a 1970. El 2013, Joy Whitby, la creadora i primera productora del programa, recordava d'ella: "Parlava anglès amb un fort accent, però era molt simpàtica i els nens l'adoraven". Landi també va presentar Parliamo Italiano. Va aparèixer en un episodi de la versió televisiva de Half Hour de Hancock conegut com "The Italian Maid" el 1959.
Va ser model fotogràfica i va tenir diverses portades de revistes com Vogue, Harper's Bazaar i Tatler. Més tard es va convertir en l'editora de moda de Harper's Bazaar.
També va muntar el seu propi negoci de perruques.

## Vida personal i honors

El 1977, es va casar amb Sir Francis Dashwood, 11è Baronet; vivien a West Wycombe House a Buckinghamshire.
Va ser nomenada Cavaller de l'Ordre del Mèrit de la República Italiana per promoure la llengua i la cultura italianes al Regne Unit.

## Filmografia

| # | Any | Pel·lícula | Paper |
| 1 | 1954 | The Golden Link | Maria |
| 2 | 1955 | The Hornet's Nest | Terry Savarese |
| 3 | 1957 | Across the Bridge | Maria |
| 4 | 1958 | Dublin Nightmare | Anna Monti |
| 5 | 1958 | First Man into Space | Tia Francesca |
| 6 | 1959 | The Hound of the Baskervilles | Cecile Stapleton |
| 7 | 1962 | The Pirates of Blood River | Bess Standing |
| 8 | 1965 | The Murder Game | Marie Aldrich |

## Referències

* ↑ «Marla Landi». BFI.
* ↑ «BFI Screenonline: Play School (1964-88) Credits». www.screenonline.org.uk.
* ↑ Sarah Williams "How we made: Joy Whitby and Phyllida Law on Play School", The Guardian, 15 October 2012
* ↑ «Parliamo Italiano: 24: All'agenzia di Viaggio» p. 11, 25-04-1964.
* ↑ «The Italian Maid (1959)». BFI.
* ↑ Vaccaro, Michael A. «Marla Landi». www.loc.gov, 20-07-1957.
* ↑ Cotter, Robert Michael “Bobb”. The Women of Hammer Horror: A Biographical Dictionary and Filmography. McFarland, 10 gener 2014. ISBN 9781476602011.
* ↑ «Marla Landi - The Private Life and Times of Marla Landi. Marla Landi Pictures.». www.glamourgirlsofthesilverscreen.com.