OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Darí

Dari (persa: درى, dari) és el nom que els habitants de l'Afganistan donen a la llengua persa, que a més ha anat evolucionant independentment del persa. Al costat del paixtu són les dues llengües oficials de l'Afganistan.
Malgrat que els afganesos anomenen aquest idioma «persa», «persawan» o «persa afganès», el nom oficial és dari, una espècie d'apòcope de l'expressió «persa cortesà» (fārsí-ye dari). El nom «persa cortesà» era emprat antigament per referir-se a la variant formal i oficial d'aquest idioma. La ruptura del nom és obra d'un rei paixtu, decisió presa per diversos motius polítics, modificant d'aquesta manera la denominació de facto emprada a l'Afganistan per referir-se a l'idioma persa. Així, el que antigament es coneixia com a «persa», va veure transformat el seu nom.

## Ús i distribució

El dari és la llengua més important de l'Afganistan, sent les zones de major implantació les del sud i oest del país, incloent-se entre elles la capital de l'estat, Kabul, emplaçada a l'est del seu territori, encara que a Kabul també es parla el tadjik. Aproximadament un 60% de la població afganesa té dari com a llengua materna, sent el bilingüisme un fet àmpliament estès al llarg de tota la nació. Es tracta de la principal llengua en mans de les ètnies hazara i aimaq (chahar aimaq), i serveix com a vehicle de comunicació comuna entre les diverses tribus i pobles que resideixen a Afganistan. Ens trobem, doncs, davant la ‘lingua franca’ del país, que actua a manera de pont idiomàtic entre persones de diferents parles en aquest estat.

## Descripció lingüística

La sintaxi i morfologia del dari no presenten divergències considerables pel que fa a la seva germana persa, però l'accent tònic és menys destacat en la variant oriental que en la seva realització amb el persa iranià. Com a marca sintàctica de complement directe, el dari segueix servint-se àmpliament de la partícula rā (را) l'ús de la qual en els dialectes iranians pot considerar-se gairebé anecdòtic. El sistema vocàlic del dari és més conservador que el persa iranià; de les 8 vocals amb què comptava el persa clàssic, evolucionen a 6 en persa iranià, mentre que en dari evolucionen a 8 donant-se canvis entre vocals:
| Persa clàssic | ā | a | ē | i | ī | ō | o | ū |
| Persa modern | ā | a | ī | e | ī | ū | o | ū |
| Farsi | ā | a | ē | e | i | ō | o | o |
| Hazaraguí | o | a | e | i | i | ū | o | o |
| Tayico | o | a | e | i | i | ů | o | o |

## Referències

* ↑ Mahootian, Shahrzad; Lewis Gebhardt. Persian (en anglès). Psychology Press, 1997. ISBN 9780415023115 [Consulta: 30 juny 2015].
* 1 2 Gomà, Daniel. Historia de Afganistán : de los orígenes del estado afgano a la caída del régimen talibán (en castellà). Barcelona: Universitat de Barcelona, 2011. ISBN 9788447534845 [Consulta: 30 juny 2015].
* ↑ Institut lingvisticheskikh issledovaniĭ (Rossiĭskai︠a︡ akademii︠a︡ nauk).. Viktor Samuilovich Khrakovskiĭ. Typology of conditional constructions. Lincom Europa, 2010 [Consulta: 30 juny 2015].
# Vessioli (Pàvlovski)

Vessioli - Весëлый (rus) - és un khútor que pertany al municipi de Pàvlovski (krai de Krasnodar, Rússia). Es troba a la riba esquerra del riu Nepil, a 26 km al nord-oest de Krimsk i a 100 km a l'oest de Krasnodar, la capital.
# Eidos Interactive

Eidos Interactive és una empresa publicadora de videojocs i té la seu de la companyia germana situada al Regne Unit. Ara és part de l'Eidos Group of Companies i una subsidiària de SCi Entertainment Group PLC que està al London Stock Exchange. És conegut per la saga de videojocs Tomb Raider, Hitman, Commandos, Deus Ex, Legacy of Kain, Fear Effect i Thief.

## Videojocs

* 25 To Life
* Age of Conan: Hyborian Adventures
* Backyard Wrestling: Don't Try This At Home
* Backyard Wrestling 2: There Goes the Neighborhood
* Battlestations: Midway
* Blood Omen: Legacy of Kain
* Championship Manager 5
* Championship Manager 2010
* Chili Con Carnage
* Chuck Rock
* Commandos: Behind Enemy Lines
** Commandos: Beyond the Call of Duty
** Commandos 2: Men of Courage
** Commandos 3: Destination Berlin
** Commandos: Strike Force
* Daikatana
* Deathtrap Dungeon
* Deus Ex (2000)
** Deus Ex: Invisible War (2003)
** Deus Ex: Human Revolution (2011)
* Fear Effect
** Fear Effect 2: Retro Helix
* Fighting Force
** Fighting Force 2
* Final Fantasy VII
* Final Fantasy VIII
* Gangsters
* Hitman: Codename 47
** Hitman 2: Silent Assassin
** Hitman: Contracts
** Hitman: Blood Money
* Infernal (videojoc)
* JSF: Joint Strike Fighter
* Just Cause (videojoc)
* Kane & Lynch: Dead Men
* Legacy of Kain: Soul Reaver
* Legacy of Kain: Soul Reaver 2
* pocket pool
* Legaia 2: Duel Saga
* Lego Star Wars: The Video Game
* Mad Maestro
* Mister Mosquito
* Ninja: Shadow of Darkness
* Official Formula 1 Racing
* Praetorians
* Project Eden
* Project Snowblind
* Revenant
* Shellshock
* Shellshock: Nam '67
* Spider The Video Game
* Startopia
* Thief
** Thief: The Dark Project
** Thief II: The Metal Age
** Thief: Deadly Shadows
* Tomb Raider (1996)
** Tomb Raider II
** Tomb Raider III
** Tomb Raider: The Last Revelation
** Tomb Raider Chronicles
** Lara Croft Tomb Raider: The Angel of Darkness
** Tomb Raider: Legend
** Lara Croft Tomb Raider: Anniversary
* Touch the Dead
* Trade Empires
* The Unholy War
* Urban Chaos
* Virtual Resort: Spring Break

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2003-10-12 a Wayback Machine. (anglès)
* Fòrums d'Eidos Interactive Arxivat 2007-05-09 a Wayback Machine. (Gairebé tot en anglès)
* Elevation Partners (anglès)
* SCi Entertainment Arxivat 2008-12-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Eidos Interactive a MobyGames (anglès)
# Antonio Cavanilles y Centi

Antonio Cavanilles y Centi (La Corunya, 31 de gener de 1805 - Madrid, 2 de gener de 1864) fou un historiador i jurista espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

Era fill de José Cavanilles Mas, reconegut membre del Consell de Castella i Oïdor de l'Audiència de la Corunya, i fou padrí seu el botànic Antoni Josep Cavanilles i Palop. El 1814 es traslladà a Madrid amb la seva família. El 1825 es llicencià en jurisprudència a la Universitat d'Alcalá de Henares, on fou deixeble del poeta Alberto Lista i des de 1832 fou nomenat advocat interí de la Cort.
Es va dedicar a catalogar les monedes i documentació aplegada pel seu padrí i la va donar a la Reial Acadèmia de la Història, qui el 5 de març de 1847 el va nomenar un dels primers acadèmics i president de la Comissió d'Antiguïtats. El 26 de novembre de 1857 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques. Va aplegar una col·lecció de mapes antics i material cartogràfic que fou donat en 1893 per la seva filla a la Reial Acadèmia de la Història.

## Obres

* Dos noticias históricas del inmortal botánico y sacerdote hispano-valentino don Antonio José Cavanilles
* Memoria sobre el Fuero de Madrid del año 1202

## Referències

* ↑ «Referència històrica». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 octubre 2015].
* ↑ Obres d'Antonio Cavanilles Centi
* ↑ Medalla 4 Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. de la Reial Acadèmia de la Història
* ↑ Medalla 15 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al web de la RACMYP
* ↑ Las colecciones del Departamento de Cartografía y Artes Gráficas en la Biblioteca Digital de la Real Academia de la Historia, Revista Catalana de Geografia
# Orestias gilsoni

Orestias gilsoni és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Bolívia.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Orestias gilsoni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Renat d'Alençon

Renat de Valois, duc d'Alençon, nascut el 1454, mort a Alençon l'1 de novembre de 1492, fou duc d'Alençon i comte de Perche, fill de Joan II, duc d'Alençon i comte de Perche, i de Maria d'Armanyac.

## Biografia

El 1467, mentre que el seu pare es revoltava amb el concurs dels bretons, Renat d'Alençon va tenir per a missió de defensar Alençon, però la insolència de la guarnició bretona va aixecar els burgesos de la ciutat. Fastiguejat, Renat d'Alençon va tornar la ciutat a Lluís XI de França, que li va restituir després d'haver sufocat la revolta.
Cobert de deutes i desnonat, el desordre dels seus assumptes i dels seus costums va comportar la seva desgràcia i el rei el va empresonar. No va sortir de presó més que a la mort de Lluís XI de França; després va participar en la Guerra boja, però va ser perdonat per Carles VIII de França.

## Matrimonis i fills

Una primera aliança matrimonial va ser negociada amb Margarida d'Harcourt, filla de Guillem d'Harcourt, comte de Tancarville. Una font indica que el matrimoni va tenir lloc, una altra que no hi va haver més que esposalles. El cert és que Margarida va morir en el transcurs de l'any 1488, sense que haguessin tingut fills.
Es va casar llavors a Toul, el 14 de maig de 1488, amb Margarida de Lorena-Vaudémont (1463 - † 1521), filla de Ferri II de Vaudémont i de Iolanda d'Anjou . Van tenir:
* Carles IV d'Alençon (1489-†1525), darrer duc d'Alençon i comte du Perche de la casa Valois. Va morir sense posteritat;
* Francesca d'Alençon (1490 - † 1550), casada dues vegades:
* # a Blois el 1505 amb Francesc II de Longueville († 1512)
* # el 1513 amb Carles IV de Borbó (1489 † 1537), duc de Borbó i de Vendôme
* Anna d'Alençon (1492 † 1562), dama (senyora titular) de La Guerche, casada a Blois el 1508 amb Guillem IX (1486 † 1518), marquès de Montferrat
Va tenir diversos fills il·legítims:
* Carles, senyor de Cany, († 1545), casat amb Germana La Ballur
* Carles, baró de Cany, († 1524), casat el 1505 a Renata de Beauvoisin
* Margarida, casada el 1485 amb Jacques de Boisguyon, i després a Henri de Bournel
* Jaquelina († 1506), casada amb Gilles des Ormes

## Vegeu també

* Església de St. Sauveur de Blois

## Notes i referències

* ↑ . Guilleme d'Harcourt († 1487), comte de Tancarville, conseller i camarlenc del rei Carles VII de França, conestable i camarlenc de Normandia, gran-mestre de les aigües i boscos (1431)
# Isoperla roguensis

Isoperla roguensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Descripció

* La larva mascle fa entre 9 i 12 mm de llargària corporal.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: els Estats Units (Califòrnia i Oregon).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Szczytko & Stewart, 1984. Ann. ent. Soc. Amer. 77(3):260.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Sandberg, John B., 2011. The Isoperla of California (Plecoptera: Perlodidae); larval descriptions and a key to 17 western Nearctic species. Illiesia, 7(22):202-258. «PDF».
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stoneflies of Oregon (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Sandberg, John B., 2011. Vibrational communication of Isoperla (Banks) from California and Oregon (Plecoptera: Perlodidae). Illiesia, 7(1):1-23. «PDF».
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)

## Bibliografia

* Szczytko & Stewart, 2002. Trans.Amer.Ent.Soc. 128(1):8.
* Sandberg & Stewart, 2006. Illiesia 2(1):6.
* Sandberg & Stewart, 2011. Illiesia 7(1):3.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Daré Nibombé

Daré Nibombé (Lomé, 16 de juny de 1980) és un exfutbolista togolès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Togo amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 2006. Pel que fa a clubs, destacà a RAEC Mons i Politehnica Timişoara.
Posteriorment ha estat entrenador a clubs com SC Paturages, Francs Borains i Tubize.

## Referències

* ↑ «Daré Nibombe». worldfootball.net. [Consulta: 6 octubre 2012].
* ↑ Daré Nibombé a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ D3 AMATEURS: DARE NIBOMBE PREND EN CHARGE LES U21 DU RFB‚ sudinfo.be, 25 November 2016
* ↑ Daré Nibombé nouveau coach de l'équipe U21 à l'AFC Tubize, lavenir.net, 29 April 2017
# Vessioli (Primórie)

Vessioli - Весёлый (rus) - és un possiólok (poble) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 40 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Eduard Fornés i Gili

Eduard Fornés i Gili és un editor i polític català, nascut a Barcelona el 1940. Format al Seminari Conciliar de Barcelona, seguí els estudis de filosofia i teologia. Ordenat sacerdot el 1965, exercí a la Parròquia del Sagrat Cor de Ca n'Oriach de Sabadell. L'any 1969 fou condemnat pel Tribunal d'Ordre Públic pel seu compromís socioreligiós enfront de la dictadura i fou empresonat a Zamora. En sortir de la presó, inicià el procés de secularització i s'incorporà a l'editorial Nova Terra.
Fou secretari general d'Unió Democràtica de Catalunya de 1975 fins a les primeres eleccions generals de 1977, any en què s'incorporà a Convergència. El 1994 fou elegit president de la Fundació Aureli M. Escarré pels Drets Col·lectius dels Pobles i creà un casal d'entitats culturals a Barcelona.
Molt vinculat a les figures de Salvador Dalí i Josep Maria Subirachs, ha intervingut molt directament en edicions i iniciatives sobre aquests artistes. Part important del seu arxiu dalinià s'incorporà a la Biblioteca de Catalunya.
Des del 1978 dirigeix l'Editorial Mediterrània, que ell mateix va fundar. És una editora que, a part d'incidir molt fortament en el públic infantil, a través dels llibres il·lustrats "La petita història de...", dels que han sortit ja prop de 250 títols, s'ha dedicat, entre altres coses, a la publicació de monografies d'artistes amb catàleg raonat, un tipus de llibre que no sol ser abordat per editorials convencionals. Ha publicat les de Pere Borrell del Caso, Josep Mompou, o Santiago Rusiñol.
Ha organitzat exposicions d'art català al Japó, a Aosta, a Brescia i a molts altres llocs.
És autor de Les contradiccions del cas Dalí-un text extraordinàriament ben documentat sobre la desviació de l'herència del pintor cap a l'Estat espanyol- Dalí i els llibres -catàlegs de les nombroses exposicions que es varen fer per tot el on amb la seva col·lecció particular de llibres dalinians-, Petita història de Dalí i Guia de la façana de la Sagrada Família, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Catalani a Parigi Palazzo Martinengo Brescia».

### Fonts

* Pàgina web d'Editorial Mediterrània Arxivat 2008-06-20 a Wayback Machine.
* Biografia al web de Convergència. Arxivat 2008-10-11 a Wayback Machine.
# Antigone

Antigone és un dels gèneres de la família del grúids (Gruidae). Les espècies d'aquest gènere han estat incloses tradicionalment al gènere Grus però estudis recents van demostrar que aquest gènere era parafilètic.

## Llista d'espècies

S'han descrit quatre espècies dins aquest gènere:
* grua del Canadà (Antigone canadensis).
* grua collblanca (Antigone vipio).
* grua sarus (Antigone antigone).
* grua australiana (Antigone rubicunda).

## Referències

* ↑ Krajewski, C.; Sipiorski, J.T.; Anderson, F.E. (2010). "Mitochondrial genome sequences and the phylogeny of cranes (Gruiformes: Gruidae)". Auk. 127 (2): 440–452. doi:10.1525/auk.2009.09045.
* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
# Orestias lastarriae

Orestias lastarriae és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.
És una espècie d'aigua dolça.
Es troba a Sud-amèrica: est de Lima (Perú).

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ «Orestias lastarriae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Remolins (Gard)

Remolins (en francès Remoulins) és un municipi francès del departament del Gard, a la regió d'Occitània.

## Referències

Viccionari
# Skarmory

Skarmory és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus acer i volador, una combinació que no es dona en cap altre Pokémon. El seu nom és una combinació dels mots anglesos scar («cicatriu») o sky (cel), d'una banda, i armor («armadura») o armory (sala d'armes), de l'altra banda.
És un dels Pokémon utilitzats per Gary Oak, Barry i els líders de gimnàs Falkner, Jasmine i Winona, així com Steven Stone, un dels membres de l'Elite Four. Skarmory no apareix als videojocs Pokémon Gold, Pokémon LeafGreen i Pokémon HeartGold.

## A l'anime

Skarmory debuta a l'anime a l'episodi Hot Matches, en el qual lluita contra el Vulpix de Brock i el Cyndaquil d'Ash Ketchum. Gary Oak en té un, que apareix a The Ties That Bind. La líder de gimnàs Winona també en fa servir un a Who's Flying Now?. També surten altres exemplars de Skarmory als episodis All Torkoal, No Play!, Grass Hysteria i Going for Choke.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ Skarmory a la Bulbapedia
* ↑ (anglès) Episode 154 - Hot Matches a Serebii.net
* ↑ (anglès) Episode 271 - The Ties That Bind! a Serebii.net
* ↑ (anglès) Episode 360 - Who's Flying Now? a Serebii.net
* ↑ (anglès) Episode 334 - All Torkoal, No Play a Serebii.net
* ↑ (anglès) Episode 349 - Grass Hysteria! a Serebii.net
* ↑ (anglès) Episode 451 - Going for Choke! a Serebii.net

## Enllaços externs

* Skarmory a la Bulbapedia
Espècies de Pokémon :
# Irati Mogollón García

Irati Mogollón García (Lezo, 16 de juliol de 1991) és una sociòloga basca.
Graduada en Sociologia a la Universitat del País Basc, se centra principalment en l'economia feminista, la sostenibilitat de la vida i l'urbanisme feminista. És coautora de Arquitecturas del cuidado. Hacia un envejecimiento activista («Arquitectures de la cura. Cap a un envelliment activista») que tracta sobre el futur de la vellesa i planteja un model d’habitatge entre altres pràctiques per empoderar-se.

## Referències

* ↑ «Irati Mogollon Garcia - Jakin.eus». [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ «Irati Mogollón, socióloga: "Si la conciliación puede darse es gracias a los abuelos"» (en castellà), 09-12-2020. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ «Irati Mogollón: “Les comunitats de gent gran seran el darrer bastió davant l’abús”». [Consulta: 29 març 2021].
# Daniel Rabinovich

Daniel Rabinovich (Buenos Aires, 18 de novembre de 1943 – Buenos Aires, 21 d'agost de 2015) fou un actor i humorista argentí, integrant del grup argentí de música i humor Les Luthiers.

## Trajectòria

El 1969 es graduà com a escribà públic, professió que no exercí mai. Pertanyia al grup Les Luthiers des de la seva fundació el 1967. Tocava la guitarra i el violí, a més d'instruments informals com el "bass-pipe a vara" o el "calephone". El 2012 li concediren la nacionalitat espanyola.

## Instruments que tocava
### Informals

* "alt-pipe a vara"
* "bass-pipe a vara"
* "caita de càmara"
* "calephone"
* "llatí"

### Formals

* baix elèctric
* bateria
* bombo legüero
* conga
* flauta
* guitarra
* melòdica
* rototom
* sintetitzador
* sousafó
* tambura
* tarola
* timbales
* trombó
* vibraslap
* violí

## Llibres

* Cuentos en serio. Ediciones de la Flor (2003) ISBN 950-515-191-8 (pp 176)
* El silencio del final (Nuevos cuentos en serio). Ediciones de la Flor (2004) ISBN 950-515-194-2 (pp 160)

## Cinema

Protagonitzà escenes de la pantalla gran:
* 1983: Espérame mucho, de Juan José Jusid, com a Rissatti
* 2007: Cine negro, com a entrevistat
* 2007: ¿Quién dice que es fácil?, de Juan Taratuto, com a Simón
* 2008: Bolt, veu de Paloma en la versió espanyola i llatinoamericana
* 2011: Mi primera boda, d'Ariel Winograd, com a rabí
* 2012: Extraños en la noche, d'Alejandro Montiel, com a Héctor
* 2015: Papeles en el viento, de Taratuto

## Televisió

Participà en cicles televisius d'humor:
* 1989: Peor es nada, presentat per Jorge Guinzburg i Horacio Fontova
* 1991: Juana y sus hermanas
* 1996: Continuará
* 1999: La Argentina de Tato
* 2004: Tiempo final
* 2006: Algo habrán hecho por la historia argentina
* 2011: Recordando el show de Alejandro Molina
També a les sèries:
* 1996: Leche
* 2012: La dueña, amb Mirtha Legrand.

## Salut i defunció

El desembre de 2012, mentre Les Luthiers es trobaven de gira per Uruguai, patí un preinfart que no li permeté fer les últimes presentacions. Degut a problemes cardíacs, morí el 21 d'agost de 2015, amb 71 anys.

## Bibliografia

* Masana, S.: Gerardo Masana y la fundación de Les Luthiers. Buenos Aires: Belaqva, 2004.
* Samper Pizano, Daniel: Les Luthiers de la L a la S. Buenos Aires: Ediciones de la Flor, 2007.

## Referències

* ↑ «Murió Daniel Rabinovich | Infoshow». [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «Argumens». Arxivat de l'original el 2016-02-23. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ «Argument». Arxivat de l'original el 2016-02-23. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ Página/12 del 21 d'agost de 2015
* ↑ «Daniel Rabinovich, internado en Montevideo por una afección cardíaca». [Consulta: 21 agost 2015].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Les Luthiers Arxivat 2013-02-05 a Wayback Machine.
# València (Gurb)

València és una masia de Gurb (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular amb el carener perpendicular a la façana, que presenta un portal dovellat i una finestra al damunt amb decoracions goticitzants. Al davant de la casa hi ha un barri. L'estructura del mas és un xic complexa i els diversos afegitons que l'envolten dificulten la visibilitat.
Cal remarcar, a la part dreta de la planta baixa, que una de les quadres del bestiar és una nau coberta amb arc diafragmàtic. El cobert, gairebé unit a la masia, té un valor dins l'arquitectura rural, els murs exterior són sostinguts per contraforts. L'era conserva encara força lloses.
Els materials constructius bàsics són lleves de pedra, totxo i fusta.
L'estat de conservació és bo.

## Història

Antiga masia del terme de Gurb de la Plana dins la demarcació de l'antiga parròquia de Sant Julià Sasorba. Fou ampliada i reformada durant el segle SVII i XVIII.
Està registrat al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Sant Julià, habitava el mas Jaume Joan València.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «València». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].