OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Capella del Cuní

La Capella del Cuní és una obra de l'Esquirol (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta rectangular (6 x 4 m), cobert a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a ponent i que està adossada a la façana oest de Cuní. La façana principal presenta un portal rectangular amb llinda inscrita i datada al qual s'accedeix per mitjà d'una llosa en funció de graó. Sota el carener presenta un òcul. La resta de les façanes són cegues i per la façana Est està adossada a la casa.

## Referències

* ↑ «Capella del Cuní». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 juny 2020].
# Sisó d'Oustalet

El sisó d'Oustalet (Lophotis gindiana) és una espècie de gran ocell de la família dels otídids (Otididae) que habita estepes i sabanes de Somàlia, Etiòpia, Uganda, Kenya i Tanzània.
# Léa Murawiec

Léa Murawiec (París, 1 de juny de 1994) és una autora i editora de còmics.

## Biografia

Va néixer el 1994. El seu pare era arquitecte i la seva mare, dissenyadora. Va estudiar a l'Escola Estienne i després va obtenir el DNSEP el 2018 a l'Escola europea d'estudis superiors d'Angulema. El seu treball de diplomatura va ser un còmic anomenat Endurance. Durant els seus estudis, va realitzar una beca Erasmus a Xangai.
L'any 2013, mentre encara era estudiant a Estienne, va començar a publicar al fanzine Flǔtiste, publicat per un grup d'estudiants de l'École nationale supérieure des arts appliqués et des métiers d'art, cada número del qual es basa en una limitació narrativa. Després d'unes quantes publicacions, va esdevenir editora del projecte col·lectiu.
Quan va finalitzar els estudis, va començar a publicar una sèrie de tires còmiques a Biscoto. També va obtenir una beca d'estudis l'octubre de 2019 per fer una residència a la Maison des authors durant un any, durant el qual va treballar en el seu projecte Le Grand Vide.
Publicat per Éditions 2024 l'estiu de 2021, l'àlbum va assolir de seguida una excel·lent acollida de públic i crítica, Va ser definit com l'àlbum de l'any de 2021 per la redacció d'Actuabd, i va formar part de la selecció oficial del Festival d'Angulema de 2022. L'obra va guanyar diversos reconeixements, també a la Fira del Llibre Infantil de Bolonya.
Le Gran Vide ha sigut traduït al català per Marta Marfany i publicat per l'Editorial Finestres.

## Obres

* Conspiration, Flǔtiste, 2015.
* Main gauche, Radio as paper, coll. «Radio as paper mini-comics», 2017.
* Fabuleux Vaisseaux (avec Krocui), Flutiste, 2018.
* Panique, Polystyrène, coll. «Façade» 2018.
* El gran buit. Editorial Finestres, 2023.

## Referències

* ↑ «léa murawiec» (en francès). [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «dans l'atelier de... léa murawiec» (en francès). [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ « Entretien avec Léa Murawiec pour Le grand vide », Comix Strip, 30 décembre 2021, consulté en mars 2022.
* ↑ Ponzo, Charlène. «Rencontre avec Léa Murawiec : « J'aime raconter mes histoires au plus près des émotions des personnages » - Maze.fr» (en francès), 12-01-2022. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ Communiqué de Magelis, consulté en mars 2022.
* ↑ «Léa Murawiec :"J’essaie de comprendre ce qu’est la bande dessinée en en explorant les limites"» (en francès), 22-09-2021. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «Le grand vide : nom de nom, comment faire pour exister ?» (en francès). [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «BD : avec “Le Grand Vide”, Léa Murawiec fait le plein de talent» (en francès), 19-09-2021. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ « "Le Grand Vide" de Léa Murawiec : l’album de l’année 2021 pour la rédaction d’ActuaBD ! », 11 décembre 2021, consulté en mars 2022.
* ↑ «« Le Grand Vide » remporte le Fauve du Public France Télévisions» (en francès). France tv & vous. [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «“Busquem constantment validació a les xarxes i això és un problema social”», 14-03-2023. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ Ramírez, Noelia. «Léa Murawiec: “Una artista no pot passar de les xarxes socials si vol sobreviure”», 17-03-2023. [Consulta: 22 març 2023].
# Odontostomias micropogon

Odontostomias micropogon és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 29,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Senegal fins a Namíbia.

## Referències

* ↑ Norman J. R., 1930. Oceanic fishes and flatfishes collected in 1925-1927. Discovery Reps. v. 2. 261-369.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Norman, J. R., 1930. Oceanic fishes and flatfishes collected in 1925-1927. Discovery Reports v. 2: 261-369, Pl. 2.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gibbs, R.H. i M.A. Barnett, 1990. Melanostomiidae. p. 308-337. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* ↑ Bianchi, G., K.E. Carpenter, J.-P. Roux, F.J. Molloy, D. Boyer i H.J. Boyer, 1993. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Namibia. FAO, Roma, Itàlia. 250 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Norman, J.R., 1930. Oceanic fishes and flatfishes collected in 1925-1927. Discovery Reps. 2:261-370.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Governació de Madaba

La governació o muhàfadha de Madaba (àrab: محافظة مادبا, muḥāfaẓat Mādabā) és una de les dotze governacions del Regne Haiximita de Jordània. Es troba a l'oest d'Amman, la capital de Jordània. La capital de la governació és la ciutat homònima de Madaba.

## Demografia

La governació de Madaba posseeix una extensió de territori que abasta una superfície de 2.008 km² i hi resideixen més de 129.792 habitants (2004). La densitat de població d'aquesta governació és de 64,63 hab./km².

## Divisions internes

La governació de Madaba consta de dues nàhiyes o districtes, Dhiban i Madaba.
# Nauvoo (Alabama)

Nauvoo és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 284 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nauvoo tenia 284 habitants, 116 habitatges, i 83 famílies. La densitat de població era de 111,9 habitants/km².
Dels 116 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,3% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones hi havia 89,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.274 $ i la renda mediana per família de 29.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.375 $ mentre que les dones 16.875 $. La renda per capita de la població era d'11.066 $. Aproximadament el 20,7% de les famílies i el 24,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Félix Miélli Venerando

Félix Miélli Venerando, conegut com a Félix, (São Paulo, Brasil 24 de desembre de 1937 - São Paulo, 24 d'agost de 2012) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1970.

## Palmarès

* Copa Rio Branco: 1967, 1968
* Campionat Carioca: 1969, 1971, 1973, 1975, 1976
* Copa del Món de futbol: 1970

## Referències

* ↑ ESPN http://espn.estadao.com.br.+«Morre ex-goleiro Félix, campeão do mundo com a seleção brasileira em 1970». Espn.estadao.com.br. Arxivat de l'original el 2012-08-26. [Consulta: 24 agost 2012].
* ↑ «Brazil's 1970 goalkeeper Felix dies». BBC News, 25-08-2012. [Consulta: 17 octubre 2013].
* ↑ «Capitão do tri, Torres relembra Félix "extraordinário" e criticado» (en portuguès). Terra Brasil, 24-08-2012.
* ↑ «Todos os brasileiros - 1970» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Félix Miélli Venerando a National-Football-Teams.com (anglès)
# Capella del Fossar del Cementiri de Sant Climent de Llobregat

La Capella del Fossar del Cementiri de Sant Climent de Llobregat forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una capella de planta quadrangular amb porta i finestres laterals apuntades, seguint l'estil gòtic. A la part superior, a les cantonades, hi ha quatre gàrgoles d'animals fantàstics. El sostre és de ceràmica i està coronat per un pinacle que encapçala l'estructura.

## Història

Segons referències històriques, els primers cristians de Sant Climent eren enterrats dins la petita església romànica i més tard en l'actual i també al seu voltant, on es trobava l'anterior cementiri.
A finals del segle xix, molt probablement a principis de l'any 1889, l'ajuntament del poble decidí construir un nou cementiri que substituís l'anterior que rodejava l'Església de Sant Climent. La construcció es va encarregar a l'arquitecte Josep Amargós que presentà els plànols el 31 de desembre del 1889. El 12 de gener del 1891, el mestre d'obres Jaume Viscarri presentà el nou projecte, que va esdevenir el definitiu. La capella del cementiri es va acabar tot i seguint les tendències historicistes de l'època.
El 9 de novembre de 1900 s'autoritzà l'exhumació de les restes mortals enterrades a l'antic cementiri per tal de poder ser enterrades al nou. El 22 d'abril del 1933, l'Ajuntament de Sant Climent m'acordà la confiscació, i restaria en mans municipals fins a l'any 1939 en què fou retornat a l'Església. Posteriorment, després d'infructuoses gestions, el 1976 la titularitat del cementiri parroquial fou cedida a l'Ajuntament.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cementiri de Sant Climent de Llobregat. Capella del Fossar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Fort i Gaudí, 1980.

## Bibliografia

* Fort i Gaudí, Jordi. «El cementiri de Sant Climent». A: Sant Climent de Llobregat. Sant Climent de Llobregat: Arxiu Marià, 1980, p. 225-246. ISBN 84-300-4987-8.

## Enllaços externs

* «Panteó de Maria dels Àngels Condeminas». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Sisó de Bengala

El sisó de Bengala (Houbaropsis bengalensis) és un gran ocell de la família dels otídids (Otididae) i única espècie del gènere Houbaropsis. Habita sabanes amb pocs arbres de l'Àsia meridional, des del nord de l'Índia, cap a l'est fins al nord d'Assam, i a Cambodja i sud del Vietnam.
# Lugdunum Batavorum

* Per a altres significats, vegeu «Lugdunum (desambiguació)».
Lugdunum Batavorum (en grec antic Λουγόδεινον, segons Claudi Ptolemeu) és el nom llatí de la moderna Leiden a l'actual província de l'Holanda Meridional als Països Baixos. El seu nom testimonia el seu origen celta, ja que significa Lugdunum dels bataus.
Els Itinerarium romans indiquen una via que anava d'aquesta ciutat fins a Colònia, al llarg del Rin. Seguia la conca del Rin des del llac de Constança fins a les platges sorrenques del Mar del Nord. L'Itinerari d'Antoní posa davant del nom de Lugdunum les paraules "Caput Germaniarum", que evidentment no volen dir la capital de la Germània, sinó que era el punt on s'iniciaven la Germània Superior i la Germània Inferior.
S'han trobat algunes restes romanes a la rodalia i una inscripció del temps de Septimi Sever.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lugdunum Batavorum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 febrer 2021].
# Nombre 205

El nombre 205 (CCV) és el nombre natural que segueix el nombre 204 i precedeix el nombre 206. La seva representació binària és 11001101, la representació octal 315 i l'hexadecimal CD. La seva factorització en nombres primers és 41×5.
# Nigrí

Nigrí és el nom dels següents personatges:
* Avidi Nigrí, governador romà
* Gai Avidi Nigrí, fill d'Avidi Nigrí
* Gai Petroni Ponci Nigrí, cònsol l'any 37
# Gai Fabi Hadrià

Gai Fabi Hadrià (en llatí Caius Fabius Hadrianus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Fàbia.
Era legat, pretor o propretor a la província d'Àfrica al voltant de l'any 87 aC. El seu govern era opressiu pels comerciants i colons romans d'Útica que es van revoltar i el van matar el seu propi pretori, i després el van incendiar. El govern romà no va prendre cap mesura per aquestos fet, malgrat l'ofensa que això representava per un magistrat romà.
Es creu que Hadrià, a més de l'opressió contra els ciutadans, va afavorir els esclaus per, amb el seu ajut, fer-se independent de Roma, aprofitant la guerra civil entre Luci Corneli Cinna i Sul·la. Orosi dona a Hadrià el nom de Gai Flavi Hadrià.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 323.
# Carena de Bigues

La Carena de Bigues és una formació muntanyosa del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situada a la part central-occidental del terme, a llevant de la masia de Bigues i al nord-oest del Barri de l'Església. La carena té el seu extrem de llevant a la mateixa masia que li dona nom, des de la qual s'estén primer cap al nord-oest per després girar cap a l'oest. El seu extrem de ponent és davant i a prop de la masia de la Roca. En el de llevant, la carena arriba més al sud-est de la masia: al mateix Barri del Castell, en el punt d'arrencada del Camí de Monistrol de Calders a Granera.
Aquesta carena separa dues petites valls de torrents: al nord, el torrent de Bigues, i al sud, el Sot de Sant Martí. A tot el vessant nord de la carena s'estén la Baga de Bigues.

## Bibliografia

* Garcia-Pey, Enric. Granera: recull toponomàstic. Barcelona: Institut Cartogràfic de Catalunya - Societat d'Onomàstica, 2004 (Col·lecció "Monografies", 26). ISBN 978-84-393-6526-8.
* Rodríguez Lara, José Luis. «Granera». A: Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009 (Col·lecció "Camí Ral", 30). ISBN 978-84-232-0735-0.
# Societat Catalana de Geografia

Societat Catalana de Geografia és una entitat fundada el 1935 com a filial de l'Institut d'Estudis Catalans (IEC), adscrita a la Secció de Filosofia i Ciències Socials. Conrea la geografia en tots els seus aspectes per estendre'n el coneixement del poble català i aplegar i publicar els treballs dels qui s'hi dediquen. Els socis fundadors foren Eduard Fontserè i Riba, Pau Vila i Dinarés, Marc Aureli Vila i Comaposada, Gonçal de Reparaz i Ruiz, Lluís Solé i Sabarís i Pere Blasi i Marangues.
Va haver d'interrompre les seves activitats durant la guerra civil espanyola i en acabar la major part dels seus membres s'exiliaren. El 1947 reinicià les seves activitats de manera clandestina a través de conferències i cursos particulars. El 1976 contactà amb els joves universitaris i des de 1977 actua de forma oficial.
La gestió de la Societat és dirigida per la Junta de Govern elegida per l'Assemblea General. A les reunions de la Junta assisteix un delegat de l'IEC (Secció de Filosofia i Ciències Socials), enllaç entre les dues entitats. Concedeix el premi Eduard Brossa per al recull de noms de lloc d'una localitat catalana, el premi Lluís Solé i Sabarís des del 1986 i el premi Lluís Casassas i Simó per a estudiants o joves llicenciats en geografia des de 1996. Les seves publicacions són Revista Catalana de Geografia (1978-1982) i Treballs des de 1984.

## Presidents

* Pau Vila i Dinarés (1935-1936)
* Josep Ramon Bataller i Calatayud (1948-1954)
* Josep Calassanç Serra i Ràfols (1955-1969)
* Josep Iglésies i Fort (1970-1972)
* Lluís Solé i Sabarís (1973-1981)
* Salvador Llobet i Reverter (1982-1985)
* Lluís Casassas i Simó (1986-1991)
* Vicenç Biete i Farré (1992-2000)
* Maria Dolors Garcia Ramon (2000-2006)
* Francesc Nadal i Piqué (2006-2012)
* Josep Oliveras i Samitier (2012-actualitat)

## Referències

* ↑ «Societat Catalana de Geografia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Lloc web de la Societat Catalana de Geografia
# Malh deth Chuc

El Malh deth Chuc o Math de Betlan és una muntanya de 2.018 metres que es troba entre els municipis de Les, a la comarca de la Vall d'Aran i França.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Emilio Hernán Díaz Herrera

Emilio Hernán Díaz Herrera (Madrid, 9 d'abril de 1932), va ser un ciclista espanyol que fou professional entre 1956 i 1961. El seu major èxit esportiu fou la victòria a la Volta a Astúries de 1956.

## Palmarès

* 1955
** 2n a la Volta a Navarra
* 1956
** 1r a la Volta a Astúries
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Mallorca

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1956. Abandona
* 1957. 43è de la classificació general
* 1961. 27è de la classificació general

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a cyclebase.nl
# Nombre 208

El nombre 208 (CCVIII) és el nombre natural que segueix el nombre 207 i precedeix el nombre 209. La seva representació binària és 11010000, la representació octal 320 i l'hexadecimal D0. La seva factorització en nombres primers és 2⁴×13.
# Gightis

Gightis és un jaciment arqueològic de Tunísia a la costa continental del golf de Boughrara, governació de Médenine, delegació de Médenine Sud.
La ciutat fou fundada pels cartaginesos, i va passar després als romans; aquests el van usar com a port comercial i base naval. Fou arruïnat pels vàndals i la ciutat va desaparèixer al segle vii. El lloc es va recuperar al segle xx i avui és una ciutat d'uns 5.000 habitants a l'oest de les restes arqueològiques. Les ruïnes s'estenen per 130 hectàrees i es poden veure un temple (amb pòdium, escales i columnes), el fòrum d'Hadrià, unes termes, les restes del port i alguns elements menors.
# N-152

La N-152 és una carretera nacional espanyola de titularitat estatal de la Xarxa de Carreteres del Pirineu que transcorre per la comarca de la Cerdanya íntegrament dins del municipi de Puigcerdà. Uneix aquesta població amb La Guingueta d'Ix travessant la frontera amb França i convertint-se amb la carretera francesa de N116.
Antigament la designació N-152 havia fet referència al conjunt format per les actuals C-17 i N-260 entre Ripoll i Puigcerdà (en total, de Barcelona a la frontera), però amb el traspàs del tram entre Barcelona i Ripoll a la Generalitat i la conversió de la resta de la carretera fins l'entrada a Puigcerdà en N-260 el nom de N-152 ha quedat només per l'antic tram final fins a la frontera.

## Referències

* ↑ Anuari territorial de Catalunya 2003. Institut d'Estudis Catalans, 2004, p. 101. ISBN 8472837467.
# Gai Furni (tribú 445 aC)

Gai Furni (en llatí Caius Furnius) va ser tribú de la plebs l'any 445 aC i es va oposar a la rogatio que es va presentar aquell any per obrir el consolat als plebeus. Dionís d'Halicarnàs menciona la rogatio, però no a Furni.

## Referències

* ↑ Dionís d'Halicarnàs Rhōmaikē archaiologia XI, 52
* ↑ Titus Livi Ab Urbe Condita IV, 1

## Bibliografia

* William Smith, "Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology", volum 2, p. 190, Arxivat 2014-09-05 a Wayback Machine.
# Cantó de Rivière-Salée

El cantó de Rivière-Salée és una divisió administrativa francesa situat al departament de Martinica a la regió de Martinica.

## Composició

El cantó comprèn la comuna de Rivière-Salée.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004-2014 | André Lesueur | FMP | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Simó de Montcada i de Cervera

Simó de Montcada i de Cervera (mort en 1292) fou senescal de Barcelona
Fill del senescal de Barcelona Ramon de Montcada i d'Aragó, lluità en la Croada contra la Corona d'Aragó i lluità contra Bernat Guillem d'Entença en 1290. Es casà el 1277 amb una filla de Pero II Martínez de Luna i en 1290 amb Berenguera d'Anglesola, filla de Berenguer III d’Anglesola, senyor de la baronia d’Anglesola. Jaume el Just, considerant el seu llinatge no prou digne, a la seva mort conferí el càrrec de senescal al seu cosí Pere II Ramon de Montcada i d'Abarca.

## Referències

* 1 2 «Simó de Montcada i de Cervera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Malhar II Rao Holkar

Shrimant Sardar Malhar II Rao Holkar (1767 - 1797), fou príncep de Malwa, de la dinastia dels maharajas Holkar de Maheshwar, antecedent dels maharajas d'Indore. Era fill legítim de Tukoji I Rao Holkar.
El 1793 es va distingir a la batalla de Lakheri contra Sindhia, on encara que les forces dels Holkar dirigides per Chevalier Dudrenec, un aventurer francès conegut localment com a Huzur Beg, foren derrotades per les ben entrenades forces de Gwalior dirigides pel francès Benoît de Boigne, va lluitar com un valent i fou el darrer a deixar el camp, sent ferit al final. Altre cop es va distingir a la batalla de Kardia el 1795 contra el nizam de Hyderabad.
El pare havia abdicar l'administració el 29 de gener de 1797 en el seu fill gran Kashi Rao Holkar, que va demostrar ser un governant incapaç. Malhar va tractar de fer canviar la seva decisió al seu pare, que conservava la direcció militar, per la que Malhar estava especialment dotat com havia demostrat a Lakheri, però no ho va aconseguir, tot i la preferència que li mostrava el poble i els soldats. Malhar Rao va rebre també el suport dels seus germans (germanastres) il·legítims Jaswant Rao i Vithoji Rao.
A la mort de Tukoji I el 15 d'agost de 1797, Malhar Rao tenia molt de suport i aspirava a la successió i Kashi va demanar l'ajut de Sindhia. Les relacions entre els Sindhia i els Holkar eren dolentes després que el 1754 els primers van acceptar la pau amb el jat Suraj Mal, contra la pretensió dels Holkar, el fill del cap dels quals havia mort durant el setge de Suraj a Kumbher. Malhar es va posar sota protecció de Nana Farnavis un dels principals dirigents del govern del peshwa, però el seu seguici fou atacat sobtadament prop de Poona per les forces de Sindhia, i Malhar va morir a la lluita el 24 de setembre de 1797. La seva vídua Shrimant Akhand Soubhagyavati Jiji Bai Sahib Holkar, que estava prenyada, fou empresonada; també fou empresonada Bhimabai Holkar, fills de Jaswant Rao. Quan Nana Farnavis va protestar el peshwa Baji Rao II, Sindhia i Sarja Rao Ghatke el van empresonar tanmateix.
Va estar casat també (com a primera dona) amb Shrimant Akhand Soubhagyavati Ema Bai Sahib Holkar (morta el 1811). La segona dona Jaji Bai va donar a llum poc després a Khande II Rao Holkar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Article "Yashwantrao Holkar" a la Wikipedia anglesa
* Genealogia