OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kappa (mitologia)

El kappa (河童), es pot dir també gataro (川太郎) o kawako (川子), és una criatura de la mitologia japonesa. Hom diu que viuen en llacs, tot i que formen part de la criptozoologia, a causa de les suposades ocasions en què es diu que han estat vistos. La pel·lícula Un estiu amb en Coo (títol original: Kappa no ku to natsu yasumi), de Keichi Hara (2007), incorpora un d'aquests éssers com a protagonista.

## Aparença

Els kappa solen representar-se com petits humanoides amb forma de granota de la mida d'un nen. La cara té aspecte de tortuga i en moltes ocasions se'l dibuixa amb una closca a l'esquena. L'hàbitat natural dels kappas són els rius i els llacs japonesos. Utilitzen les seves extremitats en forma d'aleta per desplaçar-se i nedar a gran velocitat.
Però el més interessant dels kappas és que tenen una mena de clapa sobre el seu cap que està plena d'aigua. Segons la llegenda, els kappas són molt poderosos, i tota la seva energia es troba a l'aigua que tenen al cap. Si surten a la superfície i per algun motiu o altre l'aigua que tenen al cap els cau o s'evapora perden la força i poden arribar a morir.

## Comportament

Els kappa sovint són vistos com a trapelles, problemàtics o portadors d'enganys. Les seves bromes poden ser bastant innocents, com mirar d'amagat dones quan es despullen, o més malvades, com ofegar persones i animals, segrestar nens, violar dones i fins i tot menjar carn humana. Tradicionalment, es diu que el cogombre és el seu menjar preferit.
Un cop s'estableix una amistat amb ell, pot dur a terme tasques humanes, com ara ajudar els pagesos a regar les terres. De vegades porten peix fresc, aquest fet és vist com un senyal de bona fortuna per la família que el rep. També són coneixedors de la medicina i hi ha llegendes que diuen que van ensenyar l'art de la quiropràctica als humans. A causa d'aquests aspectes benevolents, alguns temples són dedicats a venerar el treball d'alguns kappa particularment útils. També hi ha festivals dedicats a aplacar els kappa per tal d'obtenir una bona collita.

## Bibliografia

* 1 2 Ashkenazi, Michael. Handbook of Japanese Mythology (en anglès). ABC-CLIO, 2003, p. 195–196. ISBN 1-57607-467-6 [Consulta: 22 desembre 2010].
* 1 2 Foster, M. D. (1998). "The Metamorphosis of the Kappa: Transformation of Folklore to Folklorism in Japan". Asian Folklore Studies, 57:1, 1-24.
* ↑ «怪異・妖怪伝承データベース: 河童の教えた中風の薬» (en japonès). International Research Center for Japanese Studies.
* ↑ «怪異・妖怪伝承データベース: 河童の秘伝接骨薬» (en japonès). International Research Center for Japanese Studies.
* ↑ «怪異・妖怪伝承データベース: 河童神社» (en japonès). International Research Center for Japanese Studies.
Viccionari
# Karaoke Paradise

Karaoke Paradise (títol original: Karaokeparatiisi) és una pel·lícula documental finesa dirigida i escrita per Einari Paakkanen, que es va estrenar l'agost del 2022. La pel·lícula va ser produïda per Napafilms i distribuïda als cinemes per Aurora Studios.
La pel·lícula tracta sobre el karaoke a Finlàndia. Explica les històries de finlandesos que han trobat en el karaoke una ajuda per combatre la solitud.
S'ha subtitulat al català en el marc del cicle Documental del Mes, associat al festival DocsBarcelona. El desembre de 2022 es va projectar a 45 sales de Catalunya, 2 de les Illes Balears i 7 del País Valencià i, en línia, en 11 sales virtuals de Catalunya i 1 a les Balears. Va estar disponible a FilminCAT a partir del 2 de desembre de 2022.

## Referències

* 1 2 «Karaoke Paradise». Suomen elokuvasäätiö. Arxivat de l'original el 2022-06-26. [Consulta: 17 abril 2022].
* ↑ «Karaokeparatiisi ensi-esitykseen Sodankylän elokuvajuhlille - katso video». Amusa.fi. [Consulta: 25 maig 2022].
* ↑ «Elokuvan tiedot». Karaokeilmio. Arxivat de l'original el 2022-05-17. [Consulta: 25 maig 2022].
* ↑ «Karaokeparatiisi». savonkinot.fi. [Consulta: 25 maig 2022].
* ↑ «Karaoke Paradise». ésAdir. [Consulta: 8 desembre 2022].
* 1 2 «S'estrenen dues pel·lícules doblades al català: 'Kung Food: Una aventura deliciosa' i 'L'emperadriu rebel', a més del Doc del Mes 'Karaoke Paradise'». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Karaoke Paradise - Lloc web oficial
* Karaoke Paradise a DocsBarcelona
# Kensal

Kensal és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 161 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kensal tenia 161 habitants, 68 habitatges, i 49 famílies. La densitat de població era de 103,6 hab./km².
Dels 68 habitatges en un 26,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,6% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 26,5% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 19,3% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 29,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.625 $ i la renda mediana per família de 50.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.500 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 17.088 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kensal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kensal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Katsudon

Katsudon (カツ丼) és un plat popular de la cuina japonesa consistent en un bol d'arròs cobert amb una costella de porc arrebossada i fregida, ou, verdures i condiments. El plat pren el nom de les paraules japoneses tonkatsu («costella de porc») i donburi («bol d'arròs»).
S'ha convertit en una tradició contemporània que els estudiants japonesos mengin katsudon la nit abans de fer un examen important. Això es deu al fet que katsu és un homòfon del verb (勝つ), que significa «guanyar» o «ser victoriós». També és un trop cinematogràfic a les pel·lícules policials japoneses quan els sospitosos diuen la veritat amb llàgrimes als ulls després de menjar katsudon i se'ls pregunta: «Has pensat mai en com se sent la teva mare sobre això?».
El tonkatsu per al katsudon es prepara enfarinant la costella, banyant-la en ou i després arrebossant-la amb panko i fregint-la. A continuació, en un brou bullent de dashi, salsa de soia i ceba, es cou el tonkatsu a rodanxes i un ou batut.

## Variants

Altres bols, fets de costella i arròs però sense ou ni brou, també es poden anomenar katsudon, com ara:
* sōsu katsudon («salsa katsudon»): amb salsa tonkatsu o salsa Worcestershire, en regions com Fukui, Kōfu, Gunma, Aizuwakamatsu i Komagane.
* demi katsudon o domi katsudon: amb mitjaglaça i sovint pèsols, una especialitat d'Okayama.
* shōyu-dare katsudon: amb salsa tare a base de salsa de soia, estil Niigata.
* misokatsu-don: misokatsu tonkatsu amb una salsa feta amb hatchō miso sobre arròs, un dels preferits a Nagoya.
Si la carn de porc es substitueix per vedella s'anomena gyū-katsu-don. Una variació feta amb katsu de pollastre i ou s'anomena oyako katsudon, que es distingeix de l'oyakodon atès que la carn d'aquest darrer no es fregeix.

## Referències

* ↑ de las Heras, Jaime. «Katsudon japonés, una receta tradicional con chuleta de cerdo y una salsa que os encantará» (en castellà), 05-06-2024. [Consulta: 26 juny 2024].
* ↑ «▷ Receta de Katsudon de Cerdo Fácil | Cocina con Coqui» (en castellà). [Consulta: 26 juny 2024].
* ↑ Shoji, Kaori. «Investigating the linguistic allure of hard-boiled detectives» (en anglès). The Japan Times, 10-06-2008. Arxivat de l'original el 2020-09-19. [Consulta: 15 agost 2021].
* ↑ «Experience Japanese Home Cooking» (en anglès). Ministry of Agriculture, Forestry and Fisheries, 10-02-2021. Arxivat de l'original el 2021-08-15. [Consulta: 15 agost 2021].
* ↑ Yamada, Akira. «Japanese kitchen – Sauce katsu-don» (en anglès). Embassy of Japan in the UK, 01-03-2020. Arxivat de l'original el 2021-08-15. [Consulta: 15 agost 2021].
# Khàlaf ibn as-Samh

Khàlaf ibn as-Samh fou imam ibadita de la Tripolitana. Era net de l'imam Abu-l-Khattab al-Maafirí. El seu pare as-Samh ibn Abd al-Ala fou visir de l'imam rustàmida Abd-al-Wahhab ibn Abd-ar-Rahman fins vers el 811 i després governador de Tripolitana amb seu a Timiya o Timti a l'est del Djabal Nafusa, fins a la seva mort en data desconeguda però anterior al 823; els caps locals i tribals de la Tripolitana van decidir llavors nomenar com a cap del país (governador) al seu fill Khalaf. Abd al-Wahhab no va confirmar el nomenament i Khalaf va persistir en exercir el càrrec i es va produir una escissió de fet, en què quasi tota Tripolitana va seguir a Khalaf excepte el centre i occident del Djabal Nafusa on el governador Abu l-Hsan Ayyub i després el seu successor Abu Ubayda Abd al-Hamid al-Djanawuni van restar fidels als imams rustàmides. La seva escissió fou coneguda com a Khalafiyya.
Khalaf es va fer elegir imam a Timiya i va fer la guerra a Abu Ubayda Abd al-Hamid al-Djanawuni fins que fou derrotat per aquest el 835/836; llavors l'imamat fundat per Khalaf es va començar a enfonsar: el nord-est de Tripolitana (a l'est de Trípoli) se'n va separar i va formar un regne amazic dirigit per Ibn Saghir al-Barbari al-Masmudi; la Djefara va passar a mans dels nafusa del Djabal Nafusa.
Va morir en data desconeguda vers la meitat del segle i el va succeir el seu fill, esmentat sempre com a Ibn Khàlaf.

## Bibliografia

* T. Lewicki, Études ibadites nord-africaines, Varsòvia, 1955
# L'enterrament prematur

L'enterrament prematur (títol original en anglès: The Premature Burial) és una pel·lícula fantàstica estatunidenca de Roger Corman, estrenada el 1962. Ha estat doblada al català. Està basada en el conte homònim d'Edgar Allan Poe.

## Argument

Al Segle XIX, Emily Gault arriba al domini dels Carrell per reprendre una història d'amor amb Guy Carrell però aquest últim, buscador mèdic a Londres, està obsessionat amb la idea de ser enterrat viu...

## Repartiment

* Ray Milland: Guy Carrell
* Hazel Court: Emily Gault
* Richard Ney: Miles Archer
* Heather Angel: Kate Carrell
* Alan Napier: Dr. Gideon Gault
* John Dierkes: Sweeney
* Dick Miller: Mole
* Clive Halliday: Judson
* Brendan Dillon: un capellà

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'enterrament prematur. esadir.cat.
* ↑ «The Premature Burial». The New York Times.
# L'equalitzador (sèrie de televisió de 1985)

L'equalitzador (títol original en anglès: The Equalizer) fou una sèrie de televisió estatunidenca de thriller d'espionatge, emesa originalment a la CBS del 18 de setembre de 1985 al 24 d'agost de 1989 i co-creada per Michael Sloan i Richard Lindheim. Va estar protagonitzada per Edward Woodward com un agent d'intel·ligència jubilat amb un passat misteriós, que utilitza les habilitats de la seva antiga carrera per exigir justícia en nom de persones innocents que es troben en circumstàncies perilloses, alhora que de vegades també tracta amb persones del seu passat en operacions encobertes que volen tornar-lo a entrar o saldar comptes antics. TV3 la va emetre durant la dècada del 1990.
Se'n va fer una pel·lícula el 2014 i una seqüela el 2018, ambdues amb Denzel Washington com a Robert McCall, que van anar seguides d'una nova adaptació per a la televisió el 2021 (protagonitzada per Queen Latifah com Robyn McCall) i d'una tercera pel·lícula, prevista inicialment per ser estrenada a finals del 2022 i posposada finalment pel setembre del 2023.

## Repartiment

* Edward Woodward com a Robert McCall
* Keith Szarabajka com a Mickey Kostmayer
* Robert Lansing com a Control
* Mark Margolis com a Jimmy
* William Zabka com a Scott McCall
* Chad Redding com a Sergent Alice Shepard
* Richard Jordan com a Harley Gage
* Maureen Anderman com a Pete O'Phelan
* Ron O'Neal com a Tinent Isadore Smalls
* Irving Metzman com a Sterno
* Steven Williams com a Tinent Jefferson Burnett
* Robert Joy com a Jacob Stock
* Melissa Sue Anderson com a Yvette Marcel
* Eddie Jones com a Tinent Brannigan
* Ray Baker com a Dana
* Joe Morton com a Carter Brock
* Charles Cioffi com a Tinent Kramer
* Earl Hindman com a Tinent Elmer
* Saul Rubinek com a Jason Masur
* Austin Pendleton com a Jonah

## Referències

* 1 2 Denzel Washington desencadenat, Ara, 20/9/2014
* ↑ Sneider, Jeff. «'The Equalizer' TV Series Starring Queen Latifah in the Works at CBS», 04-11-2019.
* ↑ Morales, Wilson «Exclusive: Denzel Washington Will Start Shooting The Equalizer 3 With Antoine Fuqua In 2022». BlackFilmandTV.com, 12-01-2022 [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ Fraser, Kevin «The Equalizer 3: Denzel Washington will reunite with Antoine Fuqua for sequel». JoBlo.com, 12-01-2022 [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ Perry, Spencer. «Sony Sets The Equalizer 3 Release Date With Denzel Washington». ComicBook.com, 20-04-2022. [Consulta: 21 abril 2022].
# Temple Beth-El

El Temple Beth-El és una sinagoga situada a San Antonio (Texas), als Estats Units, va ser fundada en 1874, i és la sinagoga més antiga del sud de Texas. El temple actual es troba al nord del San Antonio Community College. El Temple Beth-El és una congregació jueva reformista, i és un membre fundador de la Unió per a la Reforma del Judaisme. És coneguda com un dels llocs religiosos més contemporanis de San Antonio.

## Referències

* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 30 de setembre de 2007. [Consulta: 21 juliol 2007].
# Montigny-le-Bretonneux

Montigny-le-Bretonneux és un municipi francès, situat al departament d'Yvelines i a la regió de l'Illa de França, sent la capital de l'aglomeració de municipis de Saint-Quentin-en-Yvelines. L'any 2003 tenia 35.824 habitants.
Forma part del cantó de Montigny-le-Bretonneux i del districte de Versalles. I des del 2004 de la Comunitat d'aglomeració Saint-Quentin-en-Yvelines.
# Sturnira boadai

Sturnira boadai és una espècie de ratpenat de la família dels fil·lostòmids. Viu al sud de l'Equador i, presumiblement, el nord-est del Perú. Juntament amb el ratpenat d'espatlles grogues nan (S. nana), és una de les dues espècies de ratpenats d'espatlles grogues més petites. El pelatge dorsal és de color marró fosc, mentre que el ventral és de tonalitats més clares. Fou anomenat en record del mastòleg equatorià Carlos Boada. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat, però els científics que la descrigueren són del parer que hauria de classificar-se com a espècie amenaçada.

## Referències

* ↑ Yánez-Fernández et al., 2023, p. 11.
* ↑ Yánez-Fernández et al., 2023, p. 12.
* ↑ Yánez-Fernández et al., 2023, p. 16.
* ↑ Yánez-Fernández et al., 2023, p. 17.

## Bibliografia

* Yánez-Fernández, V.; Marchán-Rivadeneira, M. R.; Velazo, P. M.; Burneo, S. F.; Tinoco, N.; Camacho, M. A. «On the taxonomic identity of Sturnira nana Gardner and O'Neil, 1971 (Chiroptera: Phyllostomidae), from Ecuador, with the description of a new species of Sturnira» (PDF) (en anglès). American Museum Novitates, 4.001, 2023, pàg. 1-28. DOI: 10.1206/4001.1.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# LV-5111

La LV-5111 és una carretera antigament anomenada veïnal, actualment gestionada per la Diputació de Lleida. La L correspon a la demarcació provincial de Lleida, i la V a la seva antiga consideració de veïnal.
És una carretera del Pallars Jussà, de la xarxa local de Catalunya, d'1,75 quilòmetres de llargària, que té l'origen a la C-1412b, en terme de Tremp, prop de Vilamitjana i el destí final en el poble de Suterranya.
Trepitja un sol terme municipal, el de Tremp, antigament de Suterranya, i mena únicament al poble de Suterranya.
En 1,75 quilòmetres de recorregut puja 78,1 m.

## Estadístiques del trànsit

* Any 2003: LV-5111 PDF
* Any 2004: LV-5111 Arxivat 2010-04-05 a Wayback Machine. PDF
* Any 2005: LV-5111 Arxivat 2010-04-05 a Wayback Machine. PDF
* Any 2006: LV-5111 Arxivat 2010-04-05 a Wayback Machine. PDF
* Any 2007: LV-5111 Arxivat 2010-04-05 a Wayback Machine. PDF
* Any 2008: LV-5111 Arxivat 2010-04-04 a Wayback Machine. PDF.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pi (Bellver de Cerdanya)

Pi és una entitat municipal descentralitzada del municipi cerdà de Bellver de Cerdanya. El 2021 tenia 128 habitants censats, dels quals 65 eren homes i 63 dones.
Durant l'edat mitjana va ser una senyoria que abastava els nuclis que componen la parròquia de Pi, és a dir, Cortariu, Nèfol i el desaparegut poble de Gallissà. L'advocació de la seva església correspon a Santa Eulàlia de Mèrida ja des del segle x. La Festa Major es realitza el darrer diumenge del mes de setembre i la Festa Petita se celebra per la festivitat de Santa Eulàlia, el dia 10 de desembre.

## Localització

Els límits geogràfics del terme són, majoritàriament, donats per accidents geogràfics. Pel sud delimita amb el cim de la serra del Cadí i pel sud amb el riu Segre. A llevant i a ponent s'estenen sengles serres que formen la vall de Pi. Pel centre de la vall hi transcorre el riu de Pi que neix als peus del Cadí i acaba el seu recorregut desembocant al Segre, després d'haver recorregut tot el terme veïnal. A la vall de Pi hi ha la Roca Foradada que és un roc amb un forat al mig de considerables dimensions. Hi ha un corriol per pujar fins al forat. Un altre lloc singular és el Pradell sota mateix del Cadí. Continuant més enllà de Pi trobem els pobles de Santa Eugènia de Nerellà, Olià i Nas, respectivament.

## Vegetació

Pi és un poble de muntanya amb molta vegetació. El bosc avança ràpidament en els camps on ja no s'hi cultiva res. A dins del poble destaquen els pollancres, els castanyers, els avets i els salzes. A l'exterior del poble hi ha arbres fruiters que van ser plantats per pagesos que cultivaven terres de la muntanya com els cirerers, noguers, pomers i perers.

## Església de Santa Eulàlia

Aquesta església d'estil romànic situada al centre del poble, va ser edificada a finals del segle xi o començaments del XII. Ha estat reformada diverses vegades amb l'objectiu de conservar-la el millor possible. Una reforma severa es va fer l'any 1775, ja que va eliminar la majoria d'elements romànics, i es va engrandir.

## Referències

* ↑ «Pi (Bellver de Cerdanya)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada de Pi». municat.gencat.cat. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ «250518 Bellver de Cerdanya». Idescat. [Consulta: 26 agost 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'EMD Arxivat 2010-01-06 a Wayback Machine.
* Informació de la Generalitat de Catalunya
Viccionari
# Hidroxicenoelsmoreïta

La hidroxicenoelsmoreïta és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de l'elsmoreïta.

## Característiques

La hidroxicenoelsmoreïta és un òxid de fórmula química (□,Pb)₂(W,Fe$^{3+}$,Al)₂(O,OH)₆(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016, i la primera publicació data del 2017. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Victoria, a Melbourne (Austràlia), amb el número de registre m53606.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina d'or de Masaka, a la província de Muyinga, Burundi. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hydroxykenoelsmoreite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 novembre 2019].
# Roccavaldina

Roccavaldina (sicilià Roccavaddina) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2009 tenia 1.207 habitants. Limita amb els municipis de Monforte San Giorgio, Rometta, Spadafora, Torregrotta, Valdina i Venetico.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Domenico Antonuccio | Llista cívica |
# L'entrevista de Lluís XIV i Felip IV a l'illa dels Faisans

L'entrevista de Lluís XIV i Felip IV a l'illa dels Faisans (francès: Entrevue de Louis XIV et de Philippe IV dans l'île des Faisans) és una pintura a l'oli sobre llenç obra del pintor Jacques Laumosnier de l'any 1660.

## Història

La Guerra dels Trenta Anys que enfrontava als regnes dels Habsburgs i els seus aliats contra aquells regnes contraris al poder d'aquests, va enfrontar a Espanya i França per aquest motiu. La guerra entre tots dos regnes va durar deu anys i va finalitzar amb la derrota espanyola en la batalla de les Dunes de 1658 i amb la signatura del Tractat dels Pirineus el 7 de juliol de 1659 a l'Illa dels Faisans, situada sobre el riu Bidasoa que separa tots dos països.

## Descripció

La pintura representa la trobada entre el rei Lluís XIV de França i Felip IV de Castella a l'illa dels Faisans 7 de juny de 1659, en el qual el monarca espanyol lliurava a la seva filla María Teresa al francès com esposa. La trobada va servir també per signar el Tractat dels Pirineus, que posava fi a la guerra dels Trenta Anys.
Pel costat francès poden veure's a la reina vídua Ana d'Àustria, germana del rei d'Espanya i mare del francès. També apareixen el duc Felipe I d'Orleans i el cardenal Jules Mazarin –plenipotenciari del rei–.
Per la part espanyola, el rei Felip IV apareix acompanyat de la seva filla María Teresa, el seu fill i hereu Carles, el Comte-Duc d'Olivares Luis de Haro –plenipotenciari del rei–, i un dels organitzadors de la trobada Diego Velázquez, que en aquest moment comptava amb seixanta anys.

## Referències

* ↑ «Joconde - Portail des collections des musées de France» (en francès). [Consulta: 27 juny 2016].
* 1 2 3 Ambassade de France à Madrid. «Tapices de los Gobelinos» (en castellà), 03-06-2016. [Consulta: 27 juny 2016].
* 1 2 3 DUCCINI, Hélène. «« Le traité des Pyrénées », Histoire par l'image [en ligne,]» (en francès). [Consulta: 18 juny 2016].
# Thymbra capitata

La frígola, frígola capitada, frígola de Sant Joan (Thymbra capitata, Coridothymus capitatus, Thymus capitatus), és una espècie de la família de les lamiàcies, que es distribueix pel Mediterrani i la zona de Portugal, essent absent a França. Es troba a garrigues, pendents secs, sobre pedra calcària.
Arbust nan molt aromàtic, de 20-50 cm d'alt, amb branques ascendents fins a erectes, llenyoses, clares, les joves són tomentoses de blanc, que només solen comptar amb les gemmes foliars axil·lars. Fulles de la tija llargues i que cauen amb la sequedat, sèssils, gairebé triangulars, linears, punxegudes, de 6-12 mm de llarg i 1-1,2(1,8) mm d'ample, essent pel marge més o menys planes, més o menys glabres, ciliades per la base, de color verd grisenc per ambdues cares, puntejades de glàndules. Inflorescències en verticils densos ovals-arrodonits. Calze de 5 mm de llarg, llavi superior tridentat, més curt que l'inferior de 2 dents, essent totes les dents ciliades. Tub calicí amb 20-22 nervis, a diferència de les altres espècies de Thymus i aplanat pel dors. El llavi superior és bífid, amb 4 estams.
Noms: frígola, frígola capitada, frígola de Sant Joan, frígola vera, pebrella senyorida, timó africà, timó capitat

## Referències

* ↑ «Thymbra capitata» a EOL. Data consulta: 23 d'abril de 2014.
* ↑ «Thymbra capitata (L.) Cav.». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
* ↑ Bayer, E.; Buttler K.P., Finkenzeller X., Grau J.. Plantas del Mediterráneo. Barcelona:Blume, 1989. ISBN 84-7031-629-X.