OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sedum rubrotinctum

Sedum rubrotinctum, és una espècie de planta del gènere dels crespinells (Sedum) que es fa servir com planta d'interior. És una planta suculenta originària de Mèxic, és de cultiu fàcil i tolera tots els tipus de sòl, excepte els mal drenats. No tolera les gelades.
Les seves fulles canvien de color de verd a vermell durant els mesos d'estiu com una mesura de protecció, les seves flors són de color groc brillant i floreix a mitjan primavera.
S'originen noves plantes a partir de les seves fulles carnoses (similars fesols). Sedum rubrotinctum és una planta verinosa i pot causar irritacions si s'ingereix o es toca.

## Referències

* ↑ «Jelly Bean – Sedum rubrotinctum – Indoor House Plants – Plant Encyclopedia Database at». Plantcare.com, 25-10-2007. Arxivat de l'original el 2014-07-30. [Consulta: 27 abril 2010].
* 1 2 3 «Sedum rubrotinctum (Pork and Beans)». Backyardgardener.com. [Consulta: 27 abril 2010].
* ↑ «Pork and Beans (Sedum rubrotinctum)». Desert-tropicals.com. Arxivat de l'original el 2012-03-19. [Consulta: 27 abril 2010].
* ↑ «PlantFiles: Detailed information on Sedum Sedum X rubrotinctum 'Aurora'». Davesgarden.com, 21-02-2005. [Consulta: 27 abril 2010].
# Louis Abram

Louis Abram, nascut Justin Marie Louis Abram (Sant Pau de Fenollet, Fenolleda, 25 de setembre de 1860 - Perpinyà, 13 d'agost de 1945) va ser un empresari nord-català.

## Biografia

La seva família era originària de la regió de Narbona a l'Aude. Va ser el seu avi, Justin Abram qui es va instal·lar a Sant Pau de Fenollet a començaments del segle xix després d'haver-se casar amb la pubilla d'una important família local de negociants i adobadors, els Lazeu. El seu pare Aristide Abram (1825-1901) també treballà d'adobador i es casà amb Élisabeth Vaysse (1835-1914), que pertanyia a una família de metges.
Nascut a Sant Pau de Fenollet el 1860, Louis Abram volia ser metge i fou enviat al liceu de Carcassona. Malhauradament es va veure obligat a interrompre els seus estudis per ajudar el seu germà a l'adoberia familiar. D'aquesta activitat en va aprendre la gestió de l'aigua i de les forces motrius hidràuliques. Per tant, després d'haver treballat durant un temps en altres empreses, degut a la influència d'un dels seus antics companys de secundària convertit en enginyer hidràulic, Joachim Estrade, es va dedicar a la producció d'electricitat.
Va esdevenir un dels pioners de la producció d'electricitat als departaments dels Pirineus Orientals i l'Aude, en particular d'origen hidràulic. Des de la dècada del 1900 la seva empresa va aportar l'electricitat a nombrosos municipis, alguns força remots. El 1936 va traspassar l'empresa al seu fill Henry Abram.
El 1903 va patir un greu accident de cotxe a Maurí, després del qual va resultar ferit al cap i a les cames. Va morir a Perpinyà en 1945.

## Bibliografia

* {{{cognom}}}, Nicolas Marty. «Abram (Justin, Marie, Louis)». A: Nouveau Dictionnaire de biographies roussillonnaises 1789-2011. 1 Pouvoirs et société. Perpignan: Publications de l'olivier, 2011, p. 699. ISBN 9782908866414. .

## Notes i referències

* 1 2 3 Marty, Nicolas. «Abram (Justin, Marie, Louis)». A: Nouveau Dictionnaire de biographies roussillonnaises 1789-2011. 1 Pouvoirs et société. Perpignan: Publications de l'olivier, 2011, p. 699. ISBN 9782908866414.
* ↑ Fabricio Cardenas. «Accident de voiture à Maury en 1903». Vieux papiers des Pyrénées-Orientales, 25-09-2015. [Consulta: 31 juliol 2016].
# Elisabet Gazulla i Blanco

Elisabet Gazulla Blanco (l'Hospitalet de Llobregat, 12 de juny de 1987) és una portera de waterpolo catalana, ja retirada.
Formada a l'Associació Esportiva Santa Eulàlia, posteriorment va jugar al Club Esportiu Mediterrani i al Club Natació Sabadell. Amb aquesta darrer equip, va guanyar una Eurolliga de la LEN, quatre Lligues espanyoles, quatre Copes de la Reina i dues Supercopes d'Espanya. La temporada 2011-12 va fitxar pel Club Natació Sant Feliu i dues temporades després, pel Club Natació Sant Andreu. Internacional amb la selecció espanyola de waterpolo en cinquanta-quatre ocasions, va participar en dues Lligues Mundials, al Campionat d'Europa de 2006 i del Món de 2007. Va retirar-se de la competició al final de la temporada 2015-16. Posteriorment, va exercir com a mestre de primària, especialitzada en educació física.
Entre d'altres distincions, va rebre la medalla d'argent al Serveis Sistingits el 2007 i la medalla extraordinària al Mèrit Esportiu el 2011 de la Reial Federació Espanyola de Natació.

## Palmarès

* 1 Eurolliga femenina de la LEN: 2010-11
* 4 Lliga espanyola de waterpolo femenina: 2006-07, 2007-08, 2008-09, 2010-11
* 4 Copa espanyola de waterpolo femenina: 2007-08, 2008-09, 2009-10, 2010-11
* 2 Supercopa espanyola de waterpolo femenina: 2009-10, 2010-11

## Referències

* 1 2 «Elisabet Gazulla i Blanco». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Adalid, Guillem. «Eli Gazulla cambia el balón por los pupitres» (en castellà). Waterpolista.com, 09-11-2016. [Consulta: 17 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Eli Gazulla i Maica Garcia - Campiones
# Gasela de front blanc

La gasela de front blanc (Eudorcas albonotata) és una espècie de mamífer bòvid del gènere Eudorcas. Habita les planes inundables i sabanes de l'est del Sudan del Sud. Anteriorment es considerava una subespècie de la gasela de Thomson (E. thomsoni). Igual que aquesta espècie, té un cicle anual de migració.
Es classifica com a espècie en risc mínim, car les seves poblacions, tot i que restringides a una regió molt concreta i molt fluctuants, són nombroses, entre 100.000 i 278.000 individus, i no sembla que estiguin disminuint. Tanmateix, aquesta situació pot canviar, car a la seva distribució no hi ha àrees protegides.

## Referències

* 1 2 Grup d'Especialistes en Antílops de la CSE de la UICN (2008). "Eudorcas albonotata." 2008 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2008. [Consulta: 20 maig 2011]
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# NGC 4706

NGC 4706 és una galàxia lenticular situada a uns 157 milions d'anys llum de distància a la constel·lació de Centaure. Va ser descoberta per l'astrònom John Herschel el 5 de juny de 1834. NGC 4706 és membre del cúmul de Centaure.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Afirmat a: Comparison LEDA/SIMBAD octobre 2002. Catalogue to be published in 2003. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ «The luminosity function of nearby galaxy clusters. II. Redshifts and luminosity function for galaxies in the region of the Centaurus cluster». Astronomical Journal, 2006, pàg. 347–359. DOI: 10.1086/504154.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Your NED Search Results». ned.ipac.caltech.edu. [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ «Revised NGC Data for NGC 4706». spider.seds.org. [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ «New General Catalog Objects: NGC 4700 - 4749» (en anglès). cseligman.com. [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ Jerjen, H.; Dressler, A. (en anglès) Astronomy and Astrophysics Supplement Series, 124, 1, 01-07-1997, pàg. 1–12. DOI: 10.1051/aas:1997355. ISSN: 0365-0138 [Consulta: free].
* ↑ O'Meara, Stephen James. Deep-Sky Companions: Southern Gems (en anglès). Cambridge University Press, 2013-04-08. ISBN 9781139851541.

## Enllaços externs

* NGC 4706 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
# Francisco Sánchez

Francisco Sánchez (Tui, 1551 - Toulouse, 1623) fou un metge i filòsof portuguès.
De mare portuguesa, va ser jueu convers batejat en Braga. El seu pare, el metge Antonio Sánchez, es va traslladar a França i es va establir en Bordeus. Allí va començar el seu fill del mateix nom els seus estudis i els va continuar en Itàlia, residint llarg temps en Roma.
Es va graduar de doctor en l'escola mèdica de Montpeller en 1573, després d'haver estat ajudant del famós mèdic Huchet; va enlluernar en unes brillants oposicions i als 24 anys va obtenir una de les principals càtedres d'aquesta universitat, que va ocupar onze anys fins que les guerres civils de religió i els tumults del temps de la Lliga li van fer abandonar i refugiar-se en Tolosa de Llenguadoc, on va viure la resta dels seus dies ocupat a practicar la Medicina.
Va ser professor de la Facultat de Medicina de Tolosa de Llenguadoc, on havia estudiat Dret i Medicina Miguel Servet de 1528 a 1530 i havia assegut càtedra Giordano Bruno entri 1579 i 1581.
Declara en el pròleg a la seva obra filosòfica més ambiciosa, De multum nobili et preval universali scentia. Quod nihil scitur (Del més noble i universal primer saber. Que gens se sap), Lió, 1580, ser un adversari de l'aristotelisme i de l'argument d'autoritat. Va propugnar l'examen directe de qualsevol realitat abans de tenir-la com a tal, sotmetent les dades de l'experiència a l'anàlisi i crítica del judici, si bé el coneixement, per a ell, només pot arribar als accidents, no les preteses essències de les coses. L'única realitat cognoscible és el món extern. La filosofia de Sánchez, anticipant la crítica de David Hume, es deté en una fenomenología de la probabilitat, ja que el nostre coneixement, merament probable, només ho és d'aparences, de fenòmens. En això, com en la seva exigència de mètode, es mostra com un clar precursor de René Descartes.

## Obres

* Carmen de Cometa, 1577.
* Quod nihil scitur, 1581.
* De divinatione per somnum, ad Aristotelem, 1585.
* Opera Medica, 1636, que incluye:
** De Longitudine et Brevitate vitae, liber
** In lib. Aristotelis Physiognomicon, Commentarius
** De Divinatione per Somnum
** Quod Nihil Scitur, liber
* Tractatus Philosophici, 1649.

## Enllaços externs

* Sobre Francisco Sánchez
* Facsímil en línia de Quod nihil scitur

## Referències

* ↑ João-Maria Nabais, A diáspora de Francisco Sanches, na busca da consciência do Eu, Assistente Hospitalar Graduado; Universidade de Lisboa, p. 359
# Louis-Xavier-Stanislas Henry

Louis-Xavier-Stanislas Henry (Versalles (França), 5 de març, 1784 - Milà (Itàlia), 4 de novembre, 1836), fou un ballarí, coreògraf i mestre de ballet francès
Com a alumne de Jean-François Coulon, va debutar a l'Òpera de París el 1803, però aviat va entrar en competició amb Jean Louis Duport i Auguste Vestris. Va deixar l'òpera dos anys més tard i es va convertir en mestre de ballet al Théâtre de la Porte-Saint-Martin, on va aconseguir els seus primers èxits, per a disgust de Pierre Gardel.
Va deixar França en secret, es va exiliar a Itàlia, va treballar amb Salvatore Viganò i va trobar la consagració entre 1810 i 1832 a Milà i Nàpols, així com a Viena.
Va tornar regularment al Théâtre de la Porte Saint-Martin i va escenificar ballets com Hamlet i Samsó (1816) i El sacrifici indi (1822). És autor de més de 120 ballets que barregen estils francès i italià. August Bournonville i Stendhal van elogiar les seves contribucions originals a la dansa francesa.
El 1820 es va casar amb Marie Pelletier, la vídua del ballarí Bonaventure Quériau, que va morir el 1815.

## Algunes obres

* 1805 : L'Amour à Cythère, Òpera de París (música de Pierre Gaveaux)
* 1807 : The Savages of Florida, Porte-Saint-Martin Theater, 6 de juny
* 1807 : Les Deux Petits Savoyards, Porte-Saint-Martin-Theater, 28 de juliol
* 1808 : Otello, Ossia il Moro di Venezia, Teatro San Carlo, Nàpols
* 1809 : Guillaume Tell, Teatro San Carlo, Nàpols
* 1810 : Venus i Adonis, Teatre Kärtnertor, Viena
* 1816 : Hamlet Théâtre de la Porte-Saint-Martin, 28 de febrer de 1816
* 1816 : Le Château hellish, bogeria de pantomima barrejada amb danses en 2 actes, Théâtre de la Porte-Saint-Martin, 8 d'abril
* 1816 : Samson Théâtre de la Porte-Saint-Martin, 3 d'agost
* 1816 : Les noces trencades, pantomima del poble en 3 actes barrejats amb danses, Théâtre de la Porte-Saint-Martin, 19 d'octubre
* 1817 : Rinaldo e Armida, Scala, Milà
* 1820 : Chao-Kang, Teatro San Carlo, Nàpols
* 1821 : L'Orfano, Teatro del Fondo, Nàpols
* 1821 : El judici de París, París
* 1822 : El sacrifici indi, Pantomima en 3 Actes, Théâtre de la Porte-Saint-Martin, 9 de juliol
* 1822 : Agnès et Fitz, pantomima en 2 actes, Théâtre de la Porte-Saint-Martin, 22 de juliol
* 1822 : La felicitat arriba mentre dorms, pantomima en 3 actes, Théâtre de la Porte-Saint-Martin, 10 de setembre
* 1823 : Dia Amazonen, Teatre Kärtnertor, Viena
* 1826 : Dircea, Scala, Milà
* 1828 : La Silfida, Scala, Milà
* 1834 : Les Ondines, Teatre Nàutic, París, 10 de juny
* 1834 : Guillaume Tell, pantomima de ballet en 3 actes, Théâtre Nautique, París, 10 de juny
* 1834 : Chao-Kang', Teatre Nàutic, París
* 1835 : L'illa dels pirates, Òpera de París
* 1836 : Le tre Sultan, Teatro San Carlo, Nàpols

## Referències

* ↑ Abteilungsarchiv von Yvelines, Baptismes de 1784, Parròquia de Notre-Dame.
* ↑ Journal du Palais; Jurisprudència francesa, 1839, p. 151.

## Enllaços externs

* https://opac.rism.info/metaopac/search?View=rism&id=pe40201944
* https://www.lesarchivesduspectacle.net/?IDX_Personne=174654
* https://www.worldcat.org/identities/viaf-15035606/
# Navalacruz

Navalacruz és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 325 | 344 | 295 | 270 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Galleta forta

La galleta forta és un pa amb forma de disc (pla, rodó i molt fi), poc torrat, enfarinat i molt cruixent típic de l'illa d'Eivissa, a les Balears. A diferència d'altres galetes marineres, la galeta forta és molt fina i ampla, i pot assolir els 20 cm de diàmetre. Conté farina integral i farina panificable suau (~W130), ambdues de blat, massa mare, oli d'oliva, aigua i sal. Gairebé conté llevat, la qual cosa garanteix la seva aparença fina i cruixent.
Igual que les galetes d'oli de Mallorca i les crostes o els bescuits de Formentera, les galletes fortes es produïen per proveir les naus en les seves llargues travesses pel mar. Gràcies a la seva alta quantitat d'oli i poca aigua, és un pa durador i que suporta bé la humitat del mar. Les galetes fortes es mengen soles o s'acompanyen de formatge, sobrassada, camaiot, areng i tomàquet, o bé una barreja d'oli d'oliva, vinagre i pebrot vermell.

## Vegeu també

* Gastronomia d'Eivissa i Formentera
* Llonguet
* Galletes d'Inca

## Referències

* 1 2 Manresa, Andreu «La galleta gegant: disc dur d’Eivissa». El País [Madrid], 30-01-2016. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Yarza, Ibán. 100 recetas de pan de pueblo: ideas y trucos para hacer en casa panes de toda España. Barcelona: Ed. Grijalbo, 2019, p. 159. ISBN 84-17338-64-0. OCLC 1128195689.
# Candaules

Candaules (en llatí Kandaúles, en grec antic Κανδαύλης), també conegut entre els grecs com Mirsilos (Μυρσίλος), va ser el darrer rei de la branca Sandònida o Tolònida Lídia, de la família dels heraclides. Era fill de Mirsos.
Segons el relat d'Heròdot, que també narra l'historiador Justí, aquest monarca estava tan orgullós de la bellesa de la seva dona que va voler que Giges, el seu lloctinent de confiança, la veiés nua sense que ella ho sabés. Però la reina s'adonà de la presència de Giges a la cambra i, indignada, l'endemà va ordenar a aquest que escollís entre morir o matar Candaules i casar-se amb ella. Giges va matar Candaules i va esdevenir rei, iniciant la dinastia dels mèrmnades, cap a l'any 715 aC. A la República Plató afirma que Giges va emprar un anell màgic que el feia invisible per a usurpar el tron de Candaules. Plutarc segueix en part la història d'Heròdot, però diu que Gigues va fer la guerra a Candaules amb l'ajuda de mercenaris de Cària. Plini el Vell menciona dues vegades Candaules, quan parla d'una pintura que va fer Bularc al que el rei va pagar una gran quantitat de diners, que representava una batalla contra Magnèsia del Meandre.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Candaules». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 22 maig 2021].
# Sense sostre ni llei

Sense sostre ni llei (títol original: Sans toit ni loi) és una pel·lícula dramàtica francesa estrenada l'any 1985 dirigida per Agnès Varda, amb Sandrine Bonnaire en el paper d'una jove sense sostre trobada morta. Ha estat doblada al català

## Argument

Una jove vagabunda és trobada en un fossar, morta de fred, al peu de dos xipresos bessons. És una simple notícia de successos. Que podia saber-se d'ella i com han reaccionat els que s'han creuat en la seva ruta, en el Sud de França, aquell hivern? Un motxiller, una criada, un pastor filòsof, un podador de vinyes tunisià, una « platanòloga », un mecànic i una vella dama. S'arrossega i beu en les estacions. Uns trinxeraires l'acullen en un squat. Fa breus trobades entre les seves llargues rutes erràtiques sense objectiu aparent. Sobreviu enèrgicament malgrat la gana, la sed, el fred i la manca de cigarrets i d'herba. La seva solitud augmenta, perd el seu plumó. El fred la vencerà.

## Repartiment

* Sandrine Bonnaire: Simone Bergeron, anomenada Mona, sense sostre ni llei
* Macha Méril: la Sra. Landier, la platanòloga
* Stéphane Freiss: Jean-Pierre, enginyer agrònom
* Yolande Moreau: Yolande
* Marthe Jarnias: la mestressa de Yolande
* Setti Ramdane: el marroquí que la descobreix
* Francis Balchère: un gendarme
* Jean-Louis Perletti: un gendarme
* Urbà Causse: un pagès interrogat '
* Christophe Alcazar: un altre
* Dominique Durand: el primer motard
* Joël Fosse: l'altre, Paulo, amant de Yolande
* Patrick Schmit: el camioner
* Katy Champaud: la jove de la bomba
* Raymond Roulle: el vell dels llumins
* Patrick Sokol: el jove de l'entrepà
* Pedra Imbert: el mecànic
* Laurence Cortadellas: Éliane

## Premis i nominacions

* César a la millor actriu : Sandrine Bonnaire
* Nominació pel César a la millor pel·lícula
* Nominació pel César al millor director
* Nominació pel César a la millor actriu secundària: Macha Meril
* Lleó d'Or al Festival Internacional de Cinema de Venècia : Agnès Varda

## Al voltant de la pel·lícula

* La pel·lícula, dedicada a Nathalie Sarraute, consisteix en una mena d'adaptació, al cinema, d'un gènere literari, la « nova novel·la ». Per respectar les doctrines promocionades pel moviment de Nathalie Sarraute, Alain Robbe-Grillet i consorts, la directora Agnès Varda ha escollit un to d'una absoluta neutralitat. Clínic, l'actuació d'actor és pràcticament absent en la pel·lícula, es parla més que no s'actua; es recita el text més aviat es viu. És el que fa la càmera de Varda extremadament objectiva, gairebé matemàtica. La multiplicació de seqüències de molt curta durada permet un relat net, on l'essencial ha substituït al fard superficial.
* La veu en off de la persona que porta les entrevistes és la d'Agnès Varda.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Sense sostre ni llei . esadir.cat.
* ↑ The New York Times. Sans toit ni loi (en anglès). The New York Times.
# Lucena (desambiguació)

«Lucena» té aquests significats:
* Toponímia:
** Lucena, municipi a la província de Còrdova
** Lucena del Cid, municipi a la província de Castelló
** Lucena del Puerto, municipi situat a la província de Huelva
** Lucena de Jalón, municipi a la província de Saragossa
* Biografies:
** Elena Lucena
** Josep Paluzie i Lucena, jugador d'escacs, problemista, i editor català
** Maurici Lucena Betriu, portaveu del Grup Parlamentari Socialista
** Luis Ramírez de Lucena, jugador i escriptor d'escacs castellà del segle XV
* Miscel·lània: Posició de Lucena, una posició d'escacs, atribuïda a Luis Ramírez de Lucena
# Nan roig

«Nan roig» té aquests significats:
* Astronomia: tipus d'estrella. Vegeu nana roja.
* Sèrie de televisió: Sèrie de TV de comèdia de situació i de ciència-ficció traduïda al català com a El Nan Roig. Vegeu Red Dwarf.
* Corporació de parla catalana al joc EVE Online (CCP)
# Sense títol

* Per a altres significats, vegeu «Sense Títol (Antoni Cumella)».
Sense títol és un dibuix, a tinta sobre paper, fet pel pintor català Joan Brotat i Vilanova, datat cap al 1953 i que forma part del fons de la col·lecció de la Fundació Municipal d'Art Joan Abelló, al Museu Abelló de Mollet del Vallès.

## Descripció iconogràfica

En l'obra apareixen dues figures —un home i una dona— vestits amb indumentària típica de la pagesia; es tracta, doncs, d'una escena rural, de composició atapeïda amb dos pagesos que treballen al camp.
La dona —amb faldilla llarga, davantal i el cap cobert— resta dreta, subjectant una gerra sota el braç, i mira directament l'espectador. L'home —amb barba i barret— està mig ajupit, amb el cap de perfil, i ens mira amb un ull, que destaca per la seva grandesa. Sembla que agafa alguna cosa amb les mans. Al seu costat, trobem dos animals de tir, segurament ases, també de perfil i amb uns grans ulls dirigits cap a l'espectador.
Entre l'home i la dona hi ha una construcció ovalada de tres pisos, presumiblement de pedra, amb dos objectes a la part superior.
Al fons, envoltant els personatges, trobem els camps —dels quals destaca el central, de blat encara per segar— i un camí, que s'allunya fins a l'horitzó i proporciona una certa perspectiva.
Tal com es fa palès en el dibuix que ens ocupa, Brotat pren com a model ètic i estètic temes relacionats amb la natura i la societat rural, l'artesania i el món preindustrial. Amb paraules d'Àlex Mitrani: “L'artista s'identifica amb aquestes formes de treball i els valors que s'hi associen: la humilitat, la modèstia, la tradició, la rusticitat, l'aplicació i la proximitat amb la matèria”.

## Referències

* ↑ Joan Brotat. La lluita per la innocència, 1946-1966., p. 66.

## Bibliografia

* Joan Brotat. La lluita per la innocència, 1946-1966. Catàleg d'exposició: Fundació Municipal Joan Abelló. Mollet del Vallès; Fundació Pública Municipal Museu de Valls; Fundación Cesáreo Rodríguez-Aguilera de la Universidad de Jaén, 2010.
* Vídeo del Youtube on surt el crític i historiador de l'art Àlex Mitrani, explicant l'obra.
# Emissores Catalanes Audiovisuals de Proximitat

Emissores Catalanes Audiovisuals de Proximitat és una societat limitada que té per objecte la promoció, creació, gestió i explotació d'empreses dedicades al sector de la comunicació, en qualsevol àmbit territorial i, en especial, d'empreses dedicades al sector audiovisual. Es va constituir el 29 de gener de 2008 i té la seu a Esplugues de Llobregat. L'empresa està participada per: Cadena Pirenaica de Ràdio i Televisió, Imagina Ràdio, Ralpi, Televisió del Ripollès, D9 Comunicació, ETV Llobregat TV, Mola TV i Antoni Llorens Olivé.

## Referències

* ↑ «Emissores Catalanes Audiovisuals de Proximitat, SL». Consell de l'Audiovisual de Catalunya. Arxivat de l'original el 2018-03-30 [Consulta: 30 març 2018]. Arxivat 2018-03-30 a Wayback Machine.
# Nijnenikolski

Nijnenikolski (en rus: Нижненикольский) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 282 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# George Robertson

George Islay MacNeill Robertson, Baró Robertson de Port Ellen, KT, GCMG, FRSA, FRSE, PC (nascut el 12 d'abril de 1946), és un polític britànic del Partit Laborista, que fou el desè Secretari General de l'OTAN, entre l'octubre de 1999 i començaments de gener de 2004; va succeir en el càrrec en Javier Solana. També ha fet de Secretari d'Estat de la Defensa del Regne Unit entre 1997 i 1999, abans d'acceptar el càrrec a l'OTAN.

## Enllaços externs

* Lord Robertson of Port Ellen fitxa, a www.parliament.uk (anglès)
* Hansard 1803–2005: contribucions al Parlament de George Robertson (anglès)