OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selenicereus testudo

Selenicereus testudo (Karw. ex Zucc.) Buxb., és una espècie fanerògama que pertany a la família de les Cactaceae.

## Distribució

És endèmica de Colòmbia, Belize, Costa Rica, Guatemala, Hondures, Nicaragua, i Mèxic. És una espècie comuna en àrees localitzades.

## Descripció

És una planta perenne carnosa angulada amb les tiges armats d'espines, de color verd i amb les flors de color blanc.

## Sinonímia

* Cereus testudo
* Deamia testudo
* Deamia diabolica

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Selenicereus&species=testudo
# Elisenda Climent i Quer

Elisenda Climent i Quer és una editora de partitures catalana.
Des del 1983 va continuar l'editorial de música Clivis Publicacions, fundada per son pare, el músic Enric Climent i Viñas (1910-1983) el 1946 i que va dirigir fins a la seva jubilació el 2017. El seu catàleg conté l'obra de nombrosos compositors catalans del segle xx i de l'inici del segle xxi.
Va ser presidenta del Gremi d'Editorials de Música de Catalunya. Forma part del Patronat de l'entitat Orfeó Gracienc, de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Clivis Publicacions». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Elisenda Climent i Quer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Una vida dedicada a la publicació de partitures: avui hem esmorzat amb Elisenda Climent». Tots els matins del món. Catalunya Ràdio, 15-06-2021. [Consulta: 13 agost 2021].
* ↑ «AEDEM rinde homenaje a Elisenda Climent con motivo de su jubilación» (en castellà). Associació espanyola d'editores de música, 05-05-2017. [Consulta: 13 agost 2021].
* ↑ «Elisenda Climent, presidenta del Gremi d'Editorials de Música de Catalunya» (àudio). Línies addicionals. Catalunya Ràdio, 27-07-2007.
* ↑ «El paper de les editorials en la creació musical actual». Quadern de les idees, n°221.
# Bañuelos

* Per a altres significats, vegeu «Bañuelos de Bureba».
Bañuelos és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 39 | 32 | 30 | 23 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Campionat de Zúric 1986

L'edició del 1986 fou la 71a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 4 de maig de 1986, pels voltants de Zúric i amb un recorregut de 237,5 quilòmetres. El vencedor final fou el portuguès Acácio da Silva, que s'imposà per davant de Steve Bauer i Adri van der Poel.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Acácio da Silva | Malvor-Bottecchia | 6h 49' 23" |
| 2 | Steve Bauer | La Vie Claire-Radar | m. t. |
| 3 | Adri van der Poel | Kwantum Hallen-Yoko | m. t. |
| 4 | Greg LeMond | La Vie Claire-Radar | m. t. |
| 5 | Jean-Philippe Vandenbrande | Hitachi-Marc-Splendor | m. t. |
| 6 | Jesper Worre | Santini-Cierre | m. t. |
| 7 | Dag Erik Pedersen | Ariostea | m. t. |
| 8 | Jürg Bruggmann | Cilo-Aufina | m. t. |
| 9 | Johan van der Velde | Panasonic-Merckx | m. t. |
| 10 | Teun van Vliet | Panasonic-Merckx | m. t. |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
# Metrane

Metrane (àrab مطران) és una comuna rural de la província de Sidi Bennour de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.580 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Guido V Correggio

Guido V Correggio era fill d'Azzo da Correggio. El 1371 es va apoderar de la senyoria de Correggio però el 1389 els milanesos el van obligar a compartir el condomini amb els seus cosins.
Patrici de Parma el 1390.
Va conspirar contra Milà i va ser privat de la consenyoria el 1390. Va jurar fidelitat als Visconti el 1393 però el setembre del 1397 els va trair. Va morir aquell mateix any. Es va casar amb Violante Alidosi, filla de Roberto Alidosi, senyor d'Imola. Va deixar cinc fills: Jacopo; Francesco, Azzo, Beltrame i Beatrice, els quatre primers patricis parmesans.
# Gobiodon histrio

Gobiodon histrio és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Samoa, el sud del Japó i la Gran Barrera de Corall.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.

## Bibliografia

* Cuvier, G. & Valenciennes, A. 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Historie naturelle des poissons. v. 12: i-xxiv + 1-507 + 1 p., Pls. 344-368.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aigües de Banyoles

Aigües de Banyoles, S.A.U. és una empresa dedicada a la captació, el tractament i a la distribució d'aigua a la ciutat de Banyoles i rodalia. L'aigua que gestionen prové de l'Estany de Banyoles, es processa en les instal·lacions de l'empresa al passeig de la Puda i posteriorment es canalitza fins a un dipòsit ubicat a Sant Martirià. Dona servei a tot el nucli urbà de Banyoles, a les Zones Industrials i a les poblacions veïnes de Porqueres i Camós. El seu director general des de gener de 2018 és Santi Vila i Vicente.

## Història

* 1929 - El 19 d'agost de 1929 es va constituir la companyia d'aigües de Banyoles, que prengué el nom d'Aguas Potables de las Deus, S.A.
* 1929 - El mes de setembre de 1929 va presentar el seu projecte a l'Ajuntament de Banyoles per la captació d'aigua de les Deus.
* 1929 - Un cop preparat el projecte, la nova societat va iniciar la seva activitat el dia 1 d'octubre de 1929.
* 1930 - El 20 de gener de 1930 va tenir lloc el ple municipal definitiu. L'Ajuntament li va atorgar una concessió per 99 anys, a partir de l'1 de gener de 1931, és a dir, fins a l'1 de gener de 2030.
* 1950 - Davant la persistència de l'escassetat d'aigua, el mes de març de 1950 es va considerar una nova captació i no podia ser altra que les aigües de l'estany.
* 1952 - El 1952 es va adquirir un terreny al passeig de la Puda, per a l'emplaçament de les noves instal·lacions.
* 1953 - Compra d'altres terrenys el Puig d'en Colomer per emplaçar-hi els dipòsits reguladors i el transformador d'energia elèctrica.
* 1953 - La nova captació es va inaugurar a finals de 1953 i es va crear la nova societat Aguas Potables de Bañolas, S.A. amb domicili social al Passeig de la Puda, 70. Aquesta no va ser totalment operativa fins ben entrat el 1954.
* 1992 - Aguas Potables de Bañolas, S.A. el 1992 va canviar el seu nom oficial, encara en castellà, per Aigües de Banyoles, S.A.
* 2018 - És nomenat director general el que fou conseller de la Generalitat de Catalunya, Santi Vila i Vicente i es produeix una gran discussió a nivell mediàtic a Banyoles.

## Procés de captació, tractament i distribució

Infografía on es representa el procés de captació, tractament i distribució:
1. Captació
2. Aljub entrada i pre-cloració total
3. Filtració aigua a reelevar
4. Filtració aigua rodada
5. Dipòsit aigua rodada
6. Línia aigua Camós-Porqueres
7. Línia aigua barri Sant Pere i Zona industrial
8. Aljub aigua a reelevar i post-cloració
9. Motors i línia impulsió al dipòsit del Puig de Sant Martirià
10. Dipòsit de Sant Martirià. Capacitat de 8.600 m2
11. Línia principal de distribució
12. Anella bàsica de distribució població

## Referències

* ↑ «Aigües de Banyoles nomena Santi Vila com a director general». Nació Digital. Arxivat de l'original el 2020-05-03 [Consulta: 17 gener 2018].
# Setge de Puigcerdà (1654)

El Setge de Puigcerdà fou una maniobra de l'exèrcit francès que posà setge a Puigcerdà el 13 d'octubre de 1654.

## Antecedents

Acabat el conflicte de la Fronda, el general francès Philippe de La Mothe-Houdancourt amb els catalans liderats per Josep Margarit i de Biure, un total de catorze mil homes i quatre mil cavalls entrava per el Pertús. Jacques de Rougé de Plessis-Belliére prenent Castelló d'Empúries i Figueres, i el 12 de juliol es posava setge a Girona, que fou aixecat per Joan Josep d'Àustria, que recuperà tot l'Empordà tret de Roses.
Armand de Contí va dirigir una nova ofensiva en 1654 en la que recuperà l'Empordà tret de Castelló d'Empúries i el Conflent.

## El setge

La plaça capitulà, finalment el 21 d'octubre del mateix any. Durant el setge, la ciutat de Girona armà una companyia per socórrer Puigcerdà. Barcelona també alçà un terç de 500 homes, amb el mestre de camp Josep Galceran de Pinós i de Perapertusa, per anar en socors de la vila. Un cop ocuparen Puigcerdà, els francesos es dirigiren a Vic. L'exèrcit francès estava format per:
* Els regiments d'infanteria d'Aubeterre, Xampanya, Normandia, i d'altres
* El regiment de cavalleria del duc de Candale
* Sis companyies de gendarmes
* Els miquelets de França
La guarnició de la plaça, formada per un total de 1.200 soldats, més oficials reformats, i 900 milicians de Puigcerdà, era comandada per Pedro de Valenzuela, i repartida en les unitats següents:
* Companyia de cavalls d'Alfonso de Villars
* Tomàs de Banyoles terç espanyol (català?)
* Regiment irlandès de Ghirardin, que es passà als francesos en la rendició
* Regiment alemany de Quarenna
* Regiment napolità de Lutani
* Milícies de la conca de Tremp

## Conseqüències

Després de Puigcerdà, caigueren Camprodon, Ripoll, Olot i Berga, i la vila de Castelló fou assetjada de nou en 1655 pels francesos.

## Referències

* ↑ Atkinson, Charles Francis. «Fronde, The». A: Encyclopædia Britannica (en anglès). 11a. Cambridge University Press, 1911, p. 247–249.
* ↑ F. Xavier Hernández, Història militar de Catalunya
* ↑ Modesto Lafuente, Historia general de España Google Llibres
* 1 2 Deulonder i Camins, Xavier. França i Catalunya. Bubok, 2017. ISBN 8468504025.
* ↑ CORTE, REINOS Y CIUDADES EN LA MONARQUIA DE CARLOS II: LAS LEGACIONES PROVINCIALES. per Antonio Álvarez-0ssorio Alvariño

## Bibliografia

* Mémoires, Roger de Bussy-Rabutin - Paris : J. Anisson, 1696. Texte en ligne : Tome I Tome II Tome III
* Louis Auguste Victor Vincent Susane Histoire de la cavalerie française J. Hetzel et Cie, Paris, 1874 (trois volumes) pour l'édition originale - Réédition en 2002 chez Terana, ISBN 2-904-221-04-2, réédition chez BiblioBazaar en 2010 ISBN 9781143148248 ISBN 9781146233408 & ISBN 9781142415198
# Elisenda I de Rocabertí

Elisenda I de Rocabertí fou vescomtessa de Rocabertí entre 1671 i 1672. Fou la darrera descendent directa del llinatge Rocabertí. Es va casar amb Ramon de Rocafull-Puixmarín, comte d'Albatera i baró de Bétera. Van tenir un únic fill, Guillem Manuel I de Rocabertí.
# Bačkov

Bačkov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1320.
# Cal Martí

«Cal Martí» té aquests significats:
* Cal Martí (Abella de la Conca), masia d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà
* Cal Martí (Castellcir), casa de Castellcir, al Moianès
* Cal Martí (Granera), masia de Granera, al Moianès
* Cal Martí (Lladurs), masia del municipi de Lladurs, al Solsonès
* Cal Martí (Mont-roig), casa de Mont-roig a la Segarra
* Cal Martí (Torrefeta), casa a Torrefeta (Torrefeta i Florejacs - Segarra)
* Cal Martí (Vilanova de Bellpuig), casa de Vilanova de Bellpuig, a Pla d'Urgell
# Agalychnis saltator

La granota de fulla saltadora (Agalychnis saltator) és una espècie de granota pertanyent a la família dels phyllomedusidae. És una granota d'ulls vermells relativament petita, amb adults mascles de 34 a 54 mm i les femelles més grans de 57 a 66 mm. Aquesta granota pot ser identificada pels seus ulls vermells amb les pupil·les verticals, i les seves mans i potes ataronjats.

## Referències

* ↑ «Agalychnis saltator Taylor, 1955» (en castellà). [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ IUCN «Agalychnis saltator: IUCN SSC Amphibian Specialist Group: The IUCN Red List of Threatened Species 2020: e.T55294A54360125» (en anglès). Misfit Leaf Frog - Agalychnis saltator, 06-12-2019. DOI: 10.2305/iucn.uk.2020-2.rlts.t55294a54360125.en.
* ↑ «AmphibiaWeb - Agalychnis saltator». [Consulta: 12 setembre 2024].
# Sent Alari (Alta Garona)

Sent Alari (francès Saint-Hilaire) és un municipi francès del department de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Melania Trump

Melania Trump, de nom de soltera Melanija Knavs (Novo Mesto, 26 d'abril de 1970), és una ex-model eslovena i l'esposa del 45è president dels Estats Units Donald Trump, amb qui es va casar el 22 de gener de 2005. Durant el mandat del seu marit a partir de les eleccions del 2016, exercí el càrrec no oficial de Primera Dama dels Estats Units del 20 de gener de 2017 al 20 de gener de 2021.
Va néixer a la ciutat de Novo Mesto i va començar la seva carrera com a model a 16 anys, mentre obtenia un grau d'arquitectura en una Universitat d'Eslovènia. En relació amb Trump, Melania va seguir amb la seva carrera com a model mentre feia obres de caritat. La seva relació amorosa amb Donald Trump es va mostrar al reality show The Apprentice durant l'any 2004.

## Referències

* ↑ «Biografía de Melania Knauss». Arxivat de l'original el 2013-04-04. [Consulta: 25 febrer 2016].
* ↑ «Melania Knauss». Ask Men [Consulta: 2 maig 2011].
* ↑ «Biografia de Melania Knauss». Arxivat de l'original el 2013-04-04. [Consulta: 25 febrer 2016].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-04-05. [Consulta: 25 febrer 2016].
Família i empreses Trump :
# Générac (Gironda)

Générac és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 421 | 486 | 438 | 460 | 465 | 493 | 572 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Frédéric Touzellier | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Germà Bel i Queralt

Germà Bel i Queralt (les Cases d'Alcanar, Alcanar, Montsià, 1963) és un economista i polític català, diputat al Congrés dels Diputats en la VII Legislatura i diputat al Parlament de Catalunya en la XI Legislatura.

## Biografia

És llicenciat i doctor en Economia per la Universitat de Barcelona, màster en Economia per la Universitat de Chicago i catedràtic d'Economia Aplicada a la Universitat de Barcelona. De 1987 a 1990 va ser becari Fulbright i becari MEC d'investigació. De 1990 a 1993 va ser assessor al Ministeri per a les Administracions Públiques i al Ministeri d'Obres Públiques i Transports. L'any 1980 va ingressar a la Joventut Socialista de Catalunya, i el 1982 al PSC-PSOE. A les eleccions generals espanyoles de 2000 fou elegit diputat per Barcelona. Des del 2004 ha continuat la seva tasca docent a la universitat de Barcelona, i ha exercit com a professor visitant a les Universitats Cornell i Princeton, i com investigador visitant a Cornell i Harvard.
A principis de 2011 va adquirir notorietat amb el seu llibre Espanya, capital París, que estudia la capitalitat de Madrid, les infraestructures del Regne d'Espanya i l'impacte d'ambdós en l'economia. El llibre fou escrit en castellà i traduït al català i a l'anglès el primer any. Arran de la seva publicació es va convertir en tertulià habitual d'El matí de Catalunya Ràdio i d'altres espais a què fou convidat. També va esdevenir un analista de referència de les inversions en infraestructures. El 2013 va publicar Anatomia d'un desengany, llibre en què analitza els factors que expliquen l'augment del suport a la independència de Catalunya. Ha participat en els documentals Cataluña-Espanya (2009), Adéu, Espanya? (2010) i L'endemà (2014).
El 2013 va ser nomenat membre del Consell Assessor per a la Transició Nacional i el 24 de juliol del 2015 es va saber que Bel encapçalaria la candidatura a la demarcació de Tarragona de la coalició independentista Junts pel Sí. A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017, va renunciar a tornar-se a presentar com a candidat.

## Referències

* ↑ March, Oriol «Germà Bel serà el cap de llista per Tarragona de Junts pel Sí». Ara, 24-07-2015.

## Enllaços externs

* Germà Bel i Queralt - Lloc web oficial
# Semicorxera

Una nota semicorxera és el símbol utilitzat per indicar un so amb una duració de temps que equival a mitja corxera.
El seu silenci equivalent és el "silenci de semicorxera", que significa que durant el temps equivalent a la semicorxera no s'efectua cap so.
A la música vocal les figures s'escriuen de manera separada o enganxades indicant, respectivament, si corresponen a síl·labes diferents o a la mateixa síl·laba.

## Vegeu també

* Nota
* Figura musical
# Bonifaci I

Bonifaci I és el nom dels següents personatges:
* Papa Bonifaci I, Papa d'origen romà (418 -422)
* Bonifaci I de Montferrat (1150 - 1207), Marquès de Montferrat i Rei de Tessalònica.
* Bonifaci I de Savoia (Chambéry, Savoia, 1244 - Torí, 1263), comte de Savoia entre 1253 i 1263
* Bonifaci I de Toscana
# Calendari rúnic

Els calendaris rúnics (o bastons rúnics) van ser presumptament una invenció medieval sueca. Eren escrits en pergamins o tallats en bàculs de fusta, os o banya. El calendari rúnic és un calendari perpetu basat en el cicle metònic.
Cadascun dels 19 anys del cicle es representa amb un nombre auri o una de les 16 runes del Futhark més tres runes addicionals especials: Arlaug (nombre auri 17), Tvimadur (nombre auri 18) i Belgthor (nombre auri 19).
Els dies de l'any es presenten en una llarga línia usant 52 repeticions de les primeres set runes del Futhark per representar 52 setmanes de 7 dies cadascuna. En una segona línia, una de les 19 runes representa cada any del cicle i marca la data, indicant que la lluna nova cau en aquesta data d'aquest any. Per exemple, en el divuitè any del cicle, les llunes noves caurien en les dates marcades amb Tvimadur, el símbol de l'any 18.
Solsticis, equinoccis i celebracions (i eventualment festes Cristianes) amb línies i símbols addicionals. L'almanac conegut més antic, el bastó Nyköping, ha estat datat del segle xiii, però diversos centenars de calendaris de fusta estan localitzats entre els segles xvi i xvii.
# Melanie Behringer

Melanie Behringer (Lörrach, 18 de novembre de 1985) és una centrecampista internacional des de 2005 amb Alemanya, amb la qual ha guanyat 1 Mundial, 2 Eurocopes i 1 brontze olímpic. També ha guanyat 2 Lligues i 1 Copa d'Alemanya amb el Bayern i el Frankfurt, i ha estat subcampiona de la Lliga de Campions amb aquest darrer.

## Trajectòria

* FC Hausen
* SC Friburg (03/04 - 07/08)
* Bayern Múnic (08/09 - 09/10)
* 1.FFC Frankfurt (10/11 - 13/14)
* Bayern Múnic (14/15 - act.)

## Referències

* ↑ DFB
# Gulbene

Gulbene (en alemany: Schwanenburg) és un poble del nord-est de Letònia situat al municipi de Gulbene. Es troba a 186 km de la capital Riga.

## Història

Els documents històrics esmenten l'acte de la primera divisió de la terra el 1224 entre l'orde dels Germans Livonians de l'Espasa i el bisbe de Riga. Al segle xiv l'arquebisbe de Riga va construir un castell al voltant del qual es va formar una zona poblada. Durant el segle xix es va construir un complex denominat Vecgulbene, els edificis més importants del qual són el Palau Blanc i el Palau Roig, tots dos palaus van ser destruïts i reconstruïts diverses vegades. Des de 1924 l'escola primària de la ciutat està situada en el Palau Roig.
Després de la construcció de la via estreta de ferrocarril en 1903 i la posterior construcció de la línia de via ampla durant la Primera Guerra Mundial, Vecgulbene es va establir com un important nus ferroviari. El 1920 se li va donar el dret de poble i el 1928 va guanyar l'estatus de ciutat passant a denominar-se Gulbene.
Durant el primer període de la independència de Letònia, les activitats més importants de la ciutat, a més a més de la generada per l'empresa de ferrocarrils, va consistir en petites empreses, comerços i artesanies. Després de la Segona Guerra Mundial, durant l'ocupació soviètica, Gulbene es va convertir en un districte, i més tard, el 1950, en un centre regional. Als anys 1960 i 1970 diverses filials de diverses empreses industrials importants es van establir en la ciutat. L'empreses locals van ser principalment les involucrades amb el processament de la fusta.
L'edifici arquitectònicament més significatiu en la zona és l'edifici de viatgers en l'estació de tren de Gulbene, construït el 1926 per l'arquitecte Peteris Feders (1868-1936). És un dels edificis d'estació de tren més grans i magnífics a Letònia.

## Ciutats germanades

* Them, Dinamarca.
* Rietavas, Lituània.

## Referències

* 1 2 «Gulbenes stacija (0. km)» (en letó). Arxivat de l'original el 2012-11-02. [Consulta: 13 juny 2015].

## Vegeu també

* Localitats de Letònia

## Enllaços externs

* Gulbene - Lloc web oficial
# Governació del Caire

La governació del Caire (àrab: محافظة القاهرة, muḥāfaẓat al-Qāhira) és una de les governacions o muhàfadhes d'Egipte. La seva capital, el Caire, és també la capital d'Egipte. L'abril de 2008, alguns municipis de la governació van passar a la governació de Helwan, en la reordenació territorial que es va fer a Egipte.

## Referències

* ↑ http://weekly.ahram.org.eg/2008/894/eg6.htm Arxivat 2009-08-10 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Governació del Caire
* Subdivisions Arxivat 2009-04-19 a Wayback Machine.
* Llista d'antics governadors Arxivat 2008-09-16 a Wayback Machine.
# Aimó I de Borbó

* No confondre amb Aimó de Borbó, arquebisbe de Bourges
Aimó I de Borbó (c.900 - 950) va ser el primer senyor de Borbó. Era fill d'Aimar de Borbó, senyor de Souvigny, i Ermegarda.
En un principi va intentar recuperar la donació de Souvigny feta pel seu pare, però posteriorment, tenint por de ser excomunicat, abandonà les seves reclamacions i, fins i tot, al voltant de 950 hi va afegir l'alou de Longvé situat a la futura parròquia de Bressolles. Es casà amb una certa Aldesinda i tingué com a successor el seu fill Arquimbald I

## Bibliografia

* André Leguai, Histoire du Bourbonnais (« Que sais-je ? », n° 862), Paris, Presses universitaires de France, 1960.
* Anthony Stokvis, Manuel d'histoire, de généalogie et de chronologie de tous les États du globe, depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours, préf. H. F. Wijnman, éditions Brill Leyde 1889, réédition 1966, Volum II, cp II

## Referències

* Aimó I de Borbó a Foundation for Medieval Genealogy