OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herbert Kenneth Airy Shaw

Herbert Kenneth Airy Shaw (1902-1985) fou un botànic, entomòleg, i un classicista anglès.
Va néixer a Woodbridge, Suffolk i va estudiar a la universitat de Cambridge, per després treballar en el Reials Jardins Botànics de Kew. Va ser un expert en flora tropical asiàtica, i en entomologia.

## Tàxons

Algunes famílies botàniques descrites per l'autor:
* Alseuosmiaceae
* Hanguanaceae
* Carlemanniaceae
* Dioncophyllaceae
* Emblingiaceae
* Oncothecaceae
* Paracryphiaceae
* Sladeniaceae
* Tetramelaceae

## Algunes publicacions

* 1983. An Alphabetical Enumeration of the Euphorbiaceae of the Philippine Islands. Editor Royal Bot. Gardens, 56 pàg.
* 1981. The Euphorbiaceae of Sumatra. Editor H.M. Stationery Office, 136 pàg. ISBN 1878762133
* 1980. The Euphorbiaceae of New Guinea. Her Majesty's Stationery Office. 243 pàg. ISBN 978-0-11-241146-8
* 1980. The Euphorbiaceae Platyobeae of Austràlia. 124 pàg.
* 1980. A Partial Synopsis of the Euphorbiacae-Platylobeae of Austràlia (excluding Phyllanthus, Euphorbia and Calycopeplus). Editor Kew Bull. 124 pàg.
* 1976. New Or Noteworthy Australian Euphorbiaceae. Kew Bull. 31 (32) 58 pàg.
* 1975. The Euphorbiaceae of Borneo, H.M. Stationery Office, 1975. ISBN 978-0-11-241099-7
* 1974. Noteworthy Euphorbiaceae from Tropical Àsia: Burma to New Guinea. Hooker's Icones Plantarum. Amb A. Radcliffe-Smith. Editor Bentham-Moxon Trustees, 60 pàg.
* 1973. A Dictionary of the Flowering Plants and Ferns. Amb John Christopher Willis. 8a edició revisada, reimpresa de CUP Archive, 1.245 pàg. en línia
* 1972. The Euphorbiaceae of Siam. Edició reimpresa d'H.M. Stationery Office, 173 pàg.
* 1968. Sphenocleaceae. Flora of Tropical East Africa, Londres, 3 pàg.
* 1949. Directory of natural history societies. Pamphlet 7. Editor Amateur Entomologists' Society, 155 pàg.

## Referències

* Llista de Recol·lectors i Il·lustradors de la Flora Australiana Arxivat 2021-01-29 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Cuirassat Roma

El cuirassat Roma va ser la tercera unitat de la classe Littorio i va representar el millor de l'armament naval italià de la Segona Guerra Mundial. Fou enfonsat per la Luftwaffe el 9 de setembre de 1943.

## Servei

Es lliurà a l'Armada el 14 de juny de 1942, però la manca de combustible va obligar a fondejar la flota italiana, protegint les ciutats costaneres d'atacs aeris, sent danyat en aquest paper per dos cops en incursions aèries dels Estats Units d'Amèrica el juny de 1943 mentre estava fondejat a La Spezia. Després de les reparacions a Gènova, el 13 agost de 1943 fou posat a les ordres de l'almirall Carlo Bergamini amb un gran nombre de vaixells per evitar la invasió aliada.

## Enfonsament

El 9 de setembre de 1943, després de l'armistici de Cassible d'Itàlia amb els Aliats, la flota italiana va salpar i va posar rumb a Malta. Per evitar que els vaixells caiguessin en mans aliades, 12 Dornier Do 217 del III Gruppe del KG100 de la Luftwaffe van enlairar-se per interceptar-los, cadascun carregant una bomba Fritz X. El cuirassat Roma, el vaixell insígnia de la flota italiana, va rebre dos impactes llençats des d'una altitud de 6500 metres i es va enfonsar després d'una explosió en el seu arsenal de municions. Van morir l'Almirall Carlo Bergamini, juntament amb uns 1400 homes. En aquesta mateixa acció, el seu buc germà Cuirassat Littorio també resultar danyat.

## Localització de les restes

Les restes del cuirassat s'han localitzat al congost de Castelsardo, en el golf d'Asinara, a 1200 metres de profunditat, a 16 milles de la costa de Sardenya.
Les restes foren localitzades en 2012 per la companyia Bluimage Productions amb la societat Comex, després de repetits intents fracassats de localització des del 1949.

## Referències

* ↑ «Fitxa del cuirassat Roma a la Marina Militare» (en italià). Marina Militare. [Consulta: 29 juny 2012].
* 1 2 3 La Vanguardia. Desapareguts des del 1943, 29/6/2012 [Consulta: 30 juny 2012].
# 3C Casalinghi Jet Androni Giocattoli

L'equip 3C Casalinghi Jet Androni Giocattoli, conegut anteriorment com a Androni Giocattoli, va ser un equip ciclista professional italià, que competí de 2005 a 2006. El 2005 tenia de categoria continental i l'any següent va pujar a continental professional.
No s'ha de confondre amb el posterior Androni Giocattoli.

## Principals resultats
### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 29è | Paolo Bailetti (63è) |
| 2006 | 24è | Raffaele Ferrara (22è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine.
# Sant Esteve de Biure

Sant Esteve de Biure és una església del municipi de Biure (Alt Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Biure, al bell mig del terme, delimitada per la plaça de la Constitució i el carrer Processó.
Església d'una sola nau amb capelles laterals i capçalera poligonal, capçada a tramuntana. La nau està coberta amb volta de canó i arestes, separada per arcs torals recolzats als murs laterals. L'absis també presenta coberta poligonal d'arestes. Les capelles laterals, que no es marquen en planta, estan cobertes amb voltes de mig punt i obertes a la nau mitjançant arcs adovellats. Als peus del temple hi ha el cor, amb barana d'obra i sostingut amb un gran arc rebaixat adovellat, recolzat als murs laterals. L'absis està il·luminat per dues petites finestres de mig punt bastides en pedra. La façana principal presenta un portal d'accés rectangular, emmarcat amb carreus de pedra i la llinda plana gravada amb una inscripció i la data 1702. Damunt seu hi ha una fornícula emmarcada amb pilastres de pedra coronades per esferes i rematada amb un frontó triangular. A l'interior hi ha la imatge del patró del temple. A la part superior del parament hi ha un rosetó adovellat. El campanar, ubicat a l'extrem de llevant de la façana, presenta el basament de planta quadrada i el cos superior octogonal amb grans obertures de mig punt. A l'extrem de ponent de la façana hi ha un rellotge de sol repintat. Cal destacar la finestra de la sagristia, situada al mur de llevant del temple. Presenta la mateixa tipologia que les obertures de l'absis i presenta la data 1703 gravada a la llinda. A l'interior de l'església, una de les piques beneiteres presenta la data 1627.
El temple està bastit amb pedra desbastada de diverses mides lligada amb abundant morter de calç. Les cantonades presenten carreus ben escairats.

## Història

L'església de Sant Esteve de Biure és esmentada per primera vegada en un document datat l'any 1107 com "Sci. Stephani de Benevivere". Posteriorment apareix esmentada a les Rationes decimarum dels anys 1279 i 1280 com la "ecclesia de Biure". En els nomenclàtors diocesans del segle xiv apareix com a l'"ecclesia parrochialis sancti Stephani de Biure".

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Esteve de Biure». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Teresa Domingo Segarra

Teresa Domingo Segarra (Castelló de la Plana, 24 d'abril de 1953) és una economista i política valenciana. Es doctorà en Ciències Econòmiques a la Universitat de València el 1986 amb la tesi El problema de la renta agraria en España. Estimación de un modelo econométrico para el periodo 1963-1982. És professora d'Economia aplicada i Estructura econòmica a la Universitat de València.
Fou escollida diputada per Izquierda Unida a les eleccions al Parlament Europeu de 1989. De 1989 a 1994 fou vicepresidenta de la Comissió de Drets de la Dona d'aquell Parlament.

## Estudi

* La inserción social y laboral de las mujeres españolas en el mundo rural: problemas y perspectivas (1995)
* La Inversión Extranjera Directa entre la UE y Latinoamérica: Análisis de los factores determinantes de los flujos de IDE desde los países comunitarios. (amb L. García)

## Referències

* 1 2 «Teresa DOMINGO SEGARRA. 3ª legislatura» (en castellà). Parlamento Europeo. Eurodiputados. [Consulta: 25 febrer 2023].
* ↑ «Dialnet Métricas - Domingo Segarra, Teresa». [Consulta: 25 febrer 2023].
* ↑ «Teresa Domingo Segarra». Universitat de València. [Consulta: 25 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Perfil
# Niccolò della Scala

Niccolò della Scala fou fill de Mastino I della Scala. Va rebre en condomini amb altres cosins el feu del castell d'Illasi el 1279, i el 1291 el monestir de San Nazzaro i San Celso de Verona i dos terços del feu de Corlano. El 1292 fou podestà de Màntua. Fou armat cavaller el 1294 per son oncle Albert I della Scala. Es va casar amb Samaritana, filla de Giovanni Bonacolsi, podestà de Màntua.
Va morir el 5 de novembre de 1296 i va deixar dos fills: Franceschino, que fou senyor de Corliano el 1304, i Pietro; i tres filles.
# Prats (Canillo)

Prats és un nucli de població del Principat d'Andorra situat a la parròquia de Canillo. L'any 2009 tenia 40 habitants.
Hi ha l'església romànica de Sant Miquel de Prats.

## Referències

* ↑ «Prats (Canillo)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Població per poble». Departament d'Estadística d'Andorra. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2016. [Consulta: 30 novembre 2010].
Viccionari
# Convertidor SEPIC

El convertidor d'inductor primari d'un sol extrem (amb acrònim anglès SEPIC) és un tipus de convertidor DC/DC que permet que el potencial elèctric (voltatge) a la seva sortida sigui major, menor o igual que a la seva entrada. La sortida del SEPIC està controlada pel cicle de treball de l'interruptor de control (S1).
Un SEPIC és essencialment un convertidor boost seguit d'un convertidor buck-boost invertit, per tant, és similar a un convertidor buck-boost tradicional, però té els avantatges de tenir una sortida no invertida (la sortida té la mateixa polaritat elèctrica que l'entrada). utilitzant un condensador en sèrie per acoblar l'energia de l'entrada a la sortida (i, per tant, pot respondre amb més gràcia a una sortida de curtcircuit) i ser capaç d'apagar-se veritablement: quan l'interruptor S1 està prou apagat, la sortida (V $_0$) baixa a 0 V, després d'un abocament de càrrega transitòria força important.
Els SEPIC són útils en aplicacions en què la tensió de la bateria pot estar per sobre i per sota de la sortida prevista del regulador. Per exemple, una sola bateria de ions de liti normalment es descarrega de 4,2 volts a 3 volts; si altres components requereixen 3,3 volts, llavors el SEPIC seria efectiu.
El diagrama esquemàtic d'un SEPIC bàsic es mostra a la figura 1. Igual que amb altres fonts d'alimentació de mode commutat (específicament convertidors de CC a CC), el SEPIC intercanvia energia entre els condensadors i els inductors per convertir d'una tensió a una altra. La quantitat d'energia intercanviada està controlada per l'interruptor S1, que normalment és un transistor com un MOSFET. Els MOSFET ofereixen una impedància d'entrada molt més alta i una caiguda de tensió més baixa que els transistors d'unió bipolar (BJT) i no requereixen resistències de polarització, ja que la commutació de MOSFET està controlada per diferències de tensió en lloc d'un corrent, com passa amb els BJT.

## Referències

* ↑ «Single-Ended Primary Inductor (SEPIC) Converter Design with XL6009» (en anglès). https://circuitdigest.com.+[Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ Robert Warren, Erickson. Fundamentals of power electronics. Chapman & Hall, 1997.
* ↑ «Single-ended primary-inductor converter (SEPIC)» (en anglès). https://www.nexperia.com.+[Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ «[https://core.ac.uk/download/pdf/53189368.pdf DESIGN OF SINGLE ENDED PRIMARY INDUCTOR DC-DC CONVERTER]» (en anglès). https://core.ac.uk.+[Consulta: 4 novembre 2022].

## Vegeu també

* Convertidor Buck
* Convertidor Buck-Boost
* Convertidor flyback
* Convertidor Ćuk
* Convertidor directe
# Hammu-Rabi

* No s'ha de confondre amb Hammurabi.
Hammu-Rabi fou el segon rei conegut de Kurda successor de Bunu-Ishtar. Va demanar a Ishme-Dagan I d'Ekallatum de mediar per ell davant Hammurabi de Babilònia. Es va enfrontar amb Qarni-Lim d'Andarig. Atamrum, rei d'Allahad el va adoptar com a fill que li va demanar fer de mediador amb Zimrilim. Atacà Surnat i va tenir el suport dels anomenats azuhinites i de la gent de Burallum. Aliat a Atamrum van mobilitzar les seves forces però la unió es va trencar aviat. Després es va entrevistar amb Ishme-Dagan a Razum i van atacar Surra. Els aliats van dominar Subartum. Hammu-Rabi va atacar Surnat i va ocupar Adallaya; el país d'Hadnum es va passar al seu bàndol i va refusar ajudar a Ashkur-Addu que s'habvia aliats als yamutbal. Va fer un tractat amb Zaziya dels turuqueus i va planejar una aliança amb Hammurabi de Babilònia contra Zimrilim de Mari i contra Andarig governada ara per Ashkur-Addu. Va fer la pau amb Himdiya, el general en cap d'Atamrum.

## Vegeu també

* Surnat

## Referències

* ↑ Thoughts of Zimri-Lim
# Darren Randolph

Darren Andrew Edward Randolph (nascut el 12 de maig de 1987) és un futbolista irlandès que juga com a porter amb el West Ham United FC.És un internacional de la República d'Irlanda, havent prèviament va jugar per la República d'Irlanda Sub-21. Randolph també ha representat a Irlanda al bàsquet.

## Referències

* ↑ «Player profiles: Darren Randolph». Birmingham City F.C.. Arxivat de l'original el 10 d'abril 2016. [Consulta: 28 desembre 2014].
# Academia de baile Gloria

Academia de baile Gloria va ser una sèrie de televisió emesa per La 1 de Televisió Espanyola el 2001.

## Argument

Gloria és una dona amb problemes financers. Està divorciada i ha de tirar endavant a dos fills. En el seu afany emprenedor decideix obrir una acadèmia de ball, per la qual desfilaran tot tipus de personatges histriònics i estrafolaris. Després de múltiples vicissituds, Gloria retroba l'amor en la figura de l'atractiu Alberto (Jaime Blanch).

## Repartiment
### Repartiment principal

* Lina Morgan - Gloria
* Marta Puig i Puigvert - Leo
* Charo Reina - Fátima
* Carmen Morales - Gin
* Eugenia Roca - Eulalia
* Sofía Mazagatos - Alba
* Paco Racionero - Don Jacinto
* Jesús Olmedo - Alberto
* Juana Cordero - "¿?"
* José Luis Mosquera - Óscar
* Kako Larrañaga - Obus
* Vura Serra - "¿?"
* Marisa Lahoz - "¿?"
* Beatriz Santiago - "¿?"
* Natalia Robres - Purita
* Esther del Prado - "Sara"
* David Alemán - Damián
* Paco Luna - "¿?"

### Repartiment Secundari

* Rosabel Molina - "¿?" (Episodi 4)
* Laura S. Zapardiel - "¿?" (Episodi 4)
* Santiago Nogués - ¿? (Episodi 9)
* Luisber Santiago - "¿?"(Episodis 10 y 13)
* Eloísa Martín - "¿?"(Episodi 12)
* Carmen María Carré - "¿?"(Episodi 12)
* Lola Torijo - "¿?"(Episodi 12)
* Ana Carreras - "¿?"(Episodi 12)
* Mandy Roma - "¿?"(Episodi 12)
* María Peñafiel - "¿?"(Episodi 13-14)
* Carmen Corchs - "¿?"(Episodi 13)

### Col·laboracions especials

* Bárbara Rey (Episodi 1)
* Fernando Conde (Episodi 1)
* José Antonio Ferrer (Episodi 2)
* Paco Valladares (Episodi 3)
* María del Puy (Episodi 3)
* Marisa Porcel (Episodi 4)
* Damián Velasco (Episodi 4)
* Juan Meseguer (Episodi 4)
* Emilio Linder (Episodi 5)
* Fabián López Tapia (Episodi 5)
* Pedro Ruiz Céspedes (Episodi 6)
* Norma Duval (Episodis 7 y 13)
* Pepe Martín (Episodis 7 y 12-13)
* Los Morancos (Episodi 8)
* Raúl Sender (Episodis 9 y 16-17)
* Máximo Valverde (Episodi 10)
* Juan Jesús Valverde (Episodi 11)
* Jaime Blanch (Episodis 12-17)
* Rosa Valenty (Episodi 14)
* Lolita Flores (Episodi 15)
* Daniela Cardone (Episodi 16)
* Pepe Rubio (Episodi 17)
* Juncal Rivero (Episodi 17)
* Concha Goyanes (Episodi 17)

## Llista d'episodis

* Un día tranquilo
* Feliz cumpleaños
* Ni esto ni lo otro, sino todo lo contrario
* Mentiras piadosas
* ¡Qué cada palo aguante su vela!
* Desengaños
* Encuentros
* A buscarse la vida
* Una visita del ayer
* Quemando etapas
* Vivir es bonito, pero difícil
* Un contacto explosivo
* Reunión familiar
* Ajustes familiares
* Limando esperanzas
* Achares
* Petición de mano

## Referències

* ↑ La Primera estrena 'Academia de Baile Gloria', la nueva comedia de Lina Morgan, Europa Press, 7 de març de 2001
* ↑ “Academia de baile Gloria” se despide por esta temporada, Vertele, 21 de juny de 2001

## Enllaços externs

* Academia de baile Gloria a RTVE a la carta.
# Niccolò di Tommaso

Niccolò di Tommaso (Florència, ?) fou un pintor de frescos italià, documentat entre 1339 i 1376.
Documentat a Florència, Nàpols i Pistoia la segona meitat del segle xiv, el seu nom apareix registrat en l'Arte dei Medici i Speziali cap 1346. Va rebre formació de Maso di Banco abans d'ingressar al taller de Nardo di Cione i col·laborar amb ell a la capella Strozzi de Santa Maria Novella, un fet recollit en un document de 1370 associat amb Nardo i Jacopo di Cione, amb qui havia realitzar un dibuix per a un políptic a San Pier Maggiore. El mateix any 1370 va treballar a Pistoia, a l'església de San Giovanni Fuorcivitas. El 1371 va viatjar a Nàpols, on va signar un políptic a l'església de Sant Antoni Abat, actualment al museu de Capodimonte. En tornar a la Toscana, va dur a terme un gran cicle al fresc a l'església de Tau a Pistoia. Altres importants treballs seus són La Coronació de la Verge, a la Galleria dell'Accademia de Venècia, i La matança dels innocents, a la Galleria degli Uffizi de Florència.
L'historiador Richard Offner va atribuir al pintor un seguit d'obres. De la seva època de joventut destaca La Madonna del Part, a l'església de Sant Llorenç de Florència. Encara que les seves pintures presenten un destacat esperit narratiu, s'aprecia una aguda capacitat d'observació de la realitat, degut possiblement a la influència de Giovanni da Milano i del bolonyès Dalmasio Scannabecchi, amb qui també va col·laborar al Palazzo Comunale de Pistoia. A les seves obres de maduresa va abandonar l'elegància decorativa per dedicar-se amb més profunditat a la representació de la vida quotidiana, utilitzant un llenguatge més viu i ric. Niccolò di Tommaso està documentat per última vegada a Florència el 1376.

## Bibliografia

* DDAA.Biografia al Museu Thyssen-Bornemisza
* Elisabetta Nardinocchi, Guida al Museo Horne, Edizioni Polistampa, Firenze 2011. ISBN 978-88-596-0969-8
# Praomys hartwigi

Praomys hartwigi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de la regió del mont Oku (Camerun), on viu a altituds d'entre 2.700 i 2.900 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos montans. Està amenaçat per la desforestació a conseqüència de l'expansió de l'agricultura i la tala d'arbres per a la indústria fustera. L'espècie fou anomenada en honor de l'artista Wolfgang A. Hartwig.

## Referències

* ↑ Kennerley, R. Praomys hartwigi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 19 novembre 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 179-180. ISBN 978-0801893049.
# Costessey

Costessey és una parròquia civil situada a 4 km a l'oest de Norwich a Norfolk, Anglaterra. Aquesta parròquia té dos assentaments: el poble de Costessey (actualment dit de forma comuna Old Costessey) (4.611 habitants el 2005), i New Costessey (amb 5.211 habitants), actualment un suburbi de Norwich. El riu Tud separa els dos assentaments. Costessey limita al nord amb Taverham, Drayton i Hellesdon segueix el curs del Riu Wensum.
Es creu que el nom de Costessey, deriva de Kost's Island, tanmateix l'any 1648 el recompte manat per Oliver Cromwell es referia a aquest lloc com Cossey, sembla que el canvi de Cossey a Costessey es va fer el segle xix.
A Costessey hi ha la llegenda de Sant Walstan, el patró dels grangers, recordat a Norfolk i a Suffolk. Segons la llegenda, hauria nascut a la veïna Bawburgh cap al 970, però renuncià als seus privilegis de noble i s'instal·là com granger a Taverham. A la seva mort, haurien brollat fonts d'aigua beneïda als llocs de Taverham, Costessey i Bawburgh.

## Costessey Hall & Manor

Al Domesday apareix mencionada la vila de Costesela amb 80 milles quadrades a Norfolk. Primer pertanyia a l'Earl Guert però Guillem el Conqueridor la va donar al Comte de Bretanya, un comandant de la batalla de Hastings. El 1546, Henry VIII l'atorgà a Anna de Cleves, malgrat que sembla que mai la va ocupar. El 1827, Sir George William Jerningham, 8è Baró Stafford, encarregà una expansió a gran escala amb moltes torres i finestres Tudor. El projecte durà molts anys. El 10è baró Stafford, el 1884, va ser certificat com a llunàtic

## Referències

* ↑ «Costessey mill» (en anglès). Norfolk mills. [Consulta: 1r gener 2016].

## Bibliografia

* Gage, Ernest G. Costessey Hall: A Retrospect of the Jernegans, Jerninghams and Stafford Jerninghams of Costessey Hall, Norfolk. Colin House, Norwich, 1991. ISBN 0-9517494-0-4.
* Gage, Ernest G. Costessey: A Look Into The Past. Brian Gage, Norwich, 2003. ISBN 0-9542113-0-8.
* Rye, James. A Popular Guide to Norfolk Place-names. Larks Press, Dereham, Norfolk, 2000. ISBN 0-948400-15-3.

## Enllaços externs

* Lost Heritage: Costessey Hall - history and photos of Costessey Hall on the Lost Heritage website
# Hammondsport

Hammondsport és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 731 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hammondsport tenia 731 habitants, 332 habitatges, i 200 famílies. La densitat de població era de 806,4 habitants/km².
Dels 332 habitatges en un 27,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,3% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 39,5% no eren unitats familiars. En el 34,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 29,7% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.182 $ i la renda mediana per família de 50.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.143 $ mentre que les dones 28.906 $. La renda per capita de la població era de 18.308 $. Entorn del 4,6% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hammondsport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hammondsport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.