OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comit de Gunale

Comit de Gunale fou el pare de Paulesa de Gunale que es va casar amb Torxitori I de Zori que fou el primer jutge de Gallura. Ja era mort el 1113 i la seva filla ho era el 1116 per la qual cosa cal suposar que vivien al segle xi.
Era fill de Marià I de Torres jutge de Torres, fill al seu torn d'Andreu Tanca.

## Referències

* ↑ «Jueces de Gallura». Arxivat de l'original el 2021-06-05. [Consulta: 5 juny 2021].
* ↑ Vico, Francisco de. Sexta parte de la Historia general de la Isla, y Reyno de Sardeña (en castellà). Lorenço Déu, 1639.
* ↑ «Marià I de Torres». [Consulta: 5 juny 2021].
# Valérie Hould-Marchand

Valérie Hould-Marchand (Rivière-du-Loup, 29 de maig de 1980) és una nedadora canadenca de natació sincronitzada retirada que va arribar a ser subcampiona olímpica a Atlanta 1996 en el concurs per equips.

## Carrera esportiva

Als Jocs Olímpics de 1996 celebrats a Atlanta (Estats Units) va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, després dels Estats Units (or) i per davant del Japó (bronze), al costat de les seves companyes d'equip, que van ser: Karen Clark, Sylvie Frechette, Janice Bremner, Karen Fonteyne, Christine Larsen, Erin Woodley, Cari Read, Lisa Alexander i Kasia Kulesza.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2020-04-18 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 20 d'abril de 2018.
# Cases d'Eufèmia

Cases d'Eufèmia (en castellà i oficialment, Casas de Eufemia) és una pedania del municipi valencià de Requena, a la comarca de la Plana d'Utiel-Requena. El 2015 tenia 124 habitants. Com al conjunt comarcal, l'activitat econòmica se centre en el cultiu de la vinya, protagonitzada per la bodega cooperativa formada per uns 175 socis.
Està situada a l'altiplà de Requena, al marge esquerre del barranc de los Duques, tributari de la rambla Alcantarilla. Al sud trobem la pedania de los Duques. S'arriba des de Requena per la carretera N-322 desviant-se per la comarcal CV-461.
Segons apunta Juan Piqueras en la seva obra Geografia de Requena-Utiel, el poble va arribar a la categoria de pedania tardanament. «En 1870 contava solament amb onze cases i mig centenar d'habitants. El seu ràpid creixement urbà i demogràfic en anys posteriors es va produir, com en el cas de los Duques, gràcies al trasllat massiu d'habitants d'altres caserius dels voltants.» Darrerament s'ha recuperat demogràficament.

## Festes

* Corpus Christi se celebra a les darreries del mes de maig.
* Puríssima Concepció se celebra en desembre.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor de la Comunitat Valenciana, 2009 (IVE)». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 29 abril 2010].
* ↑ García Monteagudo, Diego. Casas de Eufemia, Geografía y Familias (en castellà), 2015.
* ↑ García Salido, Pablo. «Casas de Eufemia» (en castellà). Web oficial de Requena. Arxivat de l'original el 2016-04-17. [Consulta: 5 abril 2016].

## Enllaços externs

* Informació a la web de Requena
# Formiguer de dors rovellat

El formiguer de dors rovellat (Myrmoderus ferrugineus) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).
Habita el sotabosc de la selva pluvial de les terres baixes fins als 500 m a Guaiana i Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Formiguer de dors rovellat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Medaller dels Jocs Olímpics d'hivern de 1994

El medaller dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors de les proves disputades en aquest esdeveniment, realitzat entre els dies 12 i 27 de febrer de 1994 a la ciutat de Lillehammer (Noruega).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent contant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma contant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es conten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.
Rússia aconseguí guanyar el major nombre de medalles d'or (11), però fou Noruega la que aconseguí el nombre més elevat de medalles (26). En aquests Jocs set comitès aconseguiren la seva primera medalla olímpica: Austràlia, Belarús, Eslovènia, el Kazakhstan, Rússia, Ucraïna i l'Uzbekistan, alhora que aquests últims quatre aconseguiren la seva primera medalla d'or olímpica.

## Medaller

| Jocs Olímpics d'hivern de 1994 | Jocs Olímpics d'hivern de 1994 | Jocs Olímpics d'hivern de 1994 | Jocs Olímpics d'hivern de 1994 | Jocs Olímpics d'hivern de 1994 | |
| Posició | CON | | | | Total |
| 1 | Rússia | 11 | 8 | 4 | 23 |
| 2 | Noruega | 10 | 11 | 5 | 26 |
| 3 | Alemanya | 9 | 7 | 8 | 24 |
| 4 | Itàlia | 7 | 5 | 8 | 20 |
| 5 | Estats Units | 6 | 5 | 2 | 13 |
| 6 | Corea del Sud | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 7 | Canadà | 3 | 6 | 4 | 13 |
| 8 | Suïssa | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 9 | Àustria | 2 | 3 | 4 | 9 |
| 10 | Suècia | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 11 | Japó | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 12 | Kazakhstan | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 13 | Ucraïna | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 14 | Uzbekistan | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 15 | Belarús | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 16 | Finlàndia | 0 | 1 | 5 | 6 |
| 17 | França | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 18 | Països Baixos | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 19 | R.P. de la Xina | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 20 | Eslovènia | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 21 | Regne Unit | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 22 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 61 | 61 | 61 | 183 |
# Sector privat

El sector privat és la part de l'economia integrada pels agents econòmics (economies domèstiques i empreses) que prenen decisions sense interferències formals de l'autoritat política, sense més limitacions que les lleis vigents que regulen les activitats. En contraposició al “primer sector” o sector públic (governamental i no lucratiu), el “segon sector” o sector de l'empresa privada té un afany lucratiu.

## Agents econòmics del sector privat

Les families i les empreses conformen el sector privat de l'economia. Les famílies són les subministradores dels factors de producció i compradores de béns i serveis. Per la seva part, les empreses ofereixen els béns i serveis i demanden els factors productius necessaris per desenvolupar els seus processos.

## Relació amb els altres sectors

El sector privat té un caràcter lucratiu, busca maximitzar la diferència entre els fluxos monetaris d'ingressos i despeses, per contra el sector public, de caràcter no lucratiu no persegueix el benefici comptable, però sí el benefici econòmic en un sentit ampli que generi benestar general dels administrats. Per tot això, considera els costos i beneficis no monetaris i les valoracions dels ciutadans a les diferents alternatives. El tercer sector, coincideix amb el sector públic en el seu caràcter no lucratiu. El sector privat i el tercer sector tenen un comportament d'intercanvi unidireccional cap als beneficiaris, diferent del comportament d'intercanvi bidireccional de l'administració amb els ciutadans, transferint serveis públics i recaptant impostos i resta de tributs en sentit invers.
En els països occidentals existeix l'anomenada economia mixta, on encara que moltes de les activitats econòmiques siguin realitzades per les empreses privades, altres són realitzades per l'Estat. Hi ha tot un conjunt de reglamentacions, impostos i subvencions que influeixen en la conducta del sector privat. Aquest monopoli en el poder de dictar normes d'obligat cumpliment pels ciutadans defineix una de les característiques pròpies del sector públic que és el seu comportament coactiu.

## Vegeu també

* Sector públic
* Tercer sector

## Referències

* ↑ Lipsey, Richard G.; Harbury, Colin Traducció i adaptació J. Tugores ... [et al.]. Principis d'economia. 1a edició. Vicens Vives, 1992. ISBN 9788431629229.
* ↑ Casas Pardo, José. Curso de Economía (en castellà). Editorial de Economía Política, 1987, p. 387. ISBN 84-398-7294-1.
* ↑ Krugman, P.; Wells, R.; Graddy, K. Fonaments d'economia. Traducció de la 2ª edición nord-americana. Barcelona: Reverté, 2013. ISBN 978-84-291-2627-3.
* ↑ Spencer, Milton H. Economía contemporánea. 3a edició. Reverté, 1993. ISBN 9788429126969.
* ↑ Descalç i Tormo, Asensi; Higón i Tamarit, Francesc J.. Sistema fiscal: introducció a la imposició. Universitat de València, 2011. ISBN 9788437087108.
* ↑ Stiglitz, Joseph E. La economía del sector público. 3a edició. Barcelona: Antoni Bosch, editor, 2000. ISBN 84-95348-05-5.
# Circumscripcions electorals d'Islàndia

Islàndia està dividida en 6 circumscripcions electorals amb l'objectiu de seleccionar els representants al parlament islandès (Alþingi).

## Història

La divisió actual va ser establerta per una esmena constitucional de 1999 en un intent d'equilibrar el pes dels diferents districtes del país, on els votants dels districtes rurals tenien una major representació que els electors de la ciutat de Reykjavík i els seus suburbis. La nova divisió està formada per tres circumscripcions rurals (Nord-Occidental, Nord-Oriental i Sud) i tres circumscripcions de la ciutat (Reykjavík Nord, Reykjavík Sud i Sud-Occidental). El desequilibri de vots entre ciutats i districtes rurals encara existeix, però hi ha una disposició en la llei electoral que estableix que si el nombre de vots per seient al parlament en una circumscripció electoral és inferior a la meitat del que es troba en qualsevol altra circumscripció electoral, es transferirà un seient entre ells. Això s'ha produït i, a partir de les eleccions del 2007, un seient va ser transferit del districte Nord-Occidental al del Sud-Occidental.

## Composició

Les circumscripcions electorals són les següents (el nombre indica el nombre de representants per a cada circumscripció electoral):
| Circumscripció electoral | Nom en català | Representants |
| Reykjavíkurkjördæmi norður | Reykjavík Nord | 11 |
| Reykjavíkurkjördæmi suður | Reykjavík Sud | 11 |
| Norðvesturkjördæmi | Nord-Occidental | 9 |
| Norðausturkjördæmi | Nord-Oriental | 10 |
| Suðurkjördæmi | Sud | 10 |
| Suðvesturkjördæmi | Sud-Occidental | 12 |

## Notes

* 1 2 3 National Electoral Commission of Iceland 2013, p. 4
* 1 2 National Electoral Commission of Iceland 2013, p. 5
* ↑ National Electoral Commission of Iceland 2013, p. 6

## Referències

* "Apportionment of Seats to Althingi, the Icelandic Parliament" (PDF). National Electoral Commission of Iceland. 2013. Retrieved 1 August 2015.

## Enllaços externs

* Web de l'Althingi (islandès) (danès) (anglès)
# Castabala

Castabala (en grec antic Καστάβαλα) era una ciutat de la Tianitis (regió de Tíana) a Capadòcia, al nord-est de Calidna.
Estrabó descriu la ciutat de Castabala i diu que no era gaire lluny de Cibistra, i molt a prop de les muntanyes del Taure. Plini el Vell diu que Castabala i Tíana eren ciutats de Capadòcia.
A Castabala hi havia un temple amb una estàtua d'Àrtemis Peràsia portada per Orestes de "més enllà de la mar". Les seves sacerdotesses caminaven per damunt de brases sense cremar-se. És la moderna Kalat Masman.

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, XVI, 107
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, VI, 3
* ↑ Smith, William (ed.). «Castabala». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 31 agost 2022].
* ↑ Strabon. Della geografia di Strabone libri XVII (en italià). Sonzogno, 1834.
# Pedro Pablo García-Rojo Garrido

Pedro Pablo García-Rojo Garrido (Madrid, 9 d'octubre de 1969) és un polític espanyol del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE).

## Biografia

Nascut el 9 d'octubre de 1969 a Madrid, es va llicenciar en Ciències Polítiques a la Universitat Complutense de Madrid (UCM).
El 2007 va ser inclòs en la candidatura del PSOE per a les eleccions municipals a Madrid encapçalada per Miguel Sebastián, en el lloc 17, convertint-se en regidor; es va presentar també a les municipals de 2011, al número 7 de la llista del PSOE liderada per Jaime Lissavetzky, renovant la seva acta de regidor.
Molt proper a Juan Barranco i secretari general de l'agrupació socialista del districte madrileny de Puente de Vallecas,va ser inclòs en el lloc 29 de la llista del PSOE per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 2015 encapçalada per Ángel Gabilondo, i va resultar elegit diputat regional de la desena legislatura.

## Referències

* ↑ «Ilmo. Sr. D. Pedro Pablo García-Rojo Garrido». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2018-07-15. [Consulta: 15 juliol 2018].
* ↑ Junta Electoral de Zona de Madrid: «Zona de Madrid. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 01-05-2007, pàg. 254-280. ISSN: 1989-4791.
* ↑ Junta Electoral de Zona de Madrid: «MADRID. Elecciones Locales 2011. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 97, 26-04-2011, pàg. 412-437. ISSN: 1989-4791.
* ↑ Castro, Irene «El PSOE coloca en la gestora de Madrid a los rivales de Tomás Gómez». Eldiario.es, 15-02-2015.
* ↑ «Un diputado socialista recuerda que 15 agrupaciones están bajo gestora». Madridiario, 30-09-2016.
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Elecciones a la Asamblea de Madrid 2015. Publicación candidaturas. Fase proclamación». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 99, 28-04-2015, pàg. 35-77. Arxivat de l'original el 2018-07-11. ISSN: 1989-4791 [Consulta: 15 juliol 2018]. Arxivat 2018-07-11 a Wayback Machine.
# Resolució 1705 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1705 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 29 d'agost de 2006 després de notar una carta del President del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, el Consell va prorrogar el termini del jutge Solomy Balungi Bossa al Tribunal Penal Internacional per a Ruanda (TPIR).
L'extensió permetria al jutge Bossa completar el cas Butare, més enllà del venciment del seu mandat el 24 de juny de 2007.

## Vegeu també

* Genocidi de Ruanda
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2006 – 2008)

## Referències

* ↑ «Security Council extends term of judge on Rwanda tribunal». United Nations, 29-08-2006.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Fuera del cuerpo

Fuera del cuerpo és una pel·lícula espanyola de comèdia fantàstica del 2004 del director valencià Vicente Peñarrocha Lizondo i protagonitzada per Gustavo Salmerón, José Coronado, Goya Toledo. Tracta sobre les segones oportunitats i poder tenir una doble vida.

## Sinopsi

Bruno és un guàrdia civil de trànsit que passa un mal moment amb la seva dona i amb el seu treball a causa de la seva addicció a la cocaïna i ha marxat a viure a un motel. Allí es troba amb una antiga xicota, i es reaviven vells sentiments, però no pot oblidar la seva dona. Un dia descobreix, a través d'un cupó de l'ONCE, que tot ha canviat al seu voltant i que la seva vida és com una pel·lícula en la que és un personatge. Així s'adona que tot no està perdut i que els seus problemes es poden solucionar.

## Repartiment

* Gustavo Salmerón ... Bruno / Álex
* Goya Toledo ... Bárbara / Julia
* José Coronado... Marcos / Adolfo (as José Coronado)
* Juan Sanz... David / Juanma
* Rocío Muñoz-Cobo ... Rosa / Carmen (as Rocío Muñoz)
* Elia Galera... Esther
* Guillermo Ortega ... Juan
* Lula Legorburu ... Mamen
* Sonia Jávaga ... Natalia
* María Valverde... Cuca

## Nominacions i premis

Fou nominada al Goya al millor director novell. Va rebre el Premi Turia al millor òpera prima de 2005 i la Biznaga de Plata al Festival de Màlaga de 2005.

## Referències

* ↑ Dos actores para cuatro personajes y una reflexión, El País, 12 d'agost de 2004
* ↑ Comedia y metadiscurso, El País, 13 d'agtost de 2004
* ↑ Fuera del cuerpo a Fotogramas
* ↑ Fuera del cuerpo al web dels Premis Goya
* ↑ XIV Premis Turia
* ↑ Gracia Querejeta triunfa en el Festival de Málaga con 'Héctor', Diario de Córdoba, 2 de maig de 2004
# Medeglia

Medeglia és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Bellinzona.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Sext Juli Cèsar (cònsol 91 aC)

Sext Juli Cèsar (en llatí Sextus Julius C. F. Caesar) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Júlia, i de la família dels Cèsar. Era fill de Gai Juli Cèsar i oncle de Juli Cèsar el dictador.
Va arribar a la magistratura de cònsol l'any 91 aC just abans d'esclatar la guerra social. El seu nom apareix en una pedra al Capitoli, però trencada en part, de manera que no es coneixen els seus avantpassats. Appià el va confondre amb Luci Juli Cèsar (cònsol 90 aC). Es conserven algunes monedes que probablement van ser encunyades en el seu mandat.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 539.
# Vampirs (ratpenats)

Els vampirs (Desmodontinae) són una subfamília de ratpenats. Reben el nom comú de «vampirs» perquè s'alimenten de sang (hematofàgia). Al contrari de la creença popular sobre els ratpenats, només tres de les més de mil espècies existents són vampirs. Aquestes tres espècies viuen a Centreamèrica i Sud-amèrica, principalment a Mèxic, Xile, el Brasil i l'Argentina, i és molt rar que intentin xuclar sang dels humans. També s'alimenten de petits insectes com ara mosquits.

## Taxonomia

A causa de les diferències entre les tres espècies, cadascuna ha estat catalogada dins d'un gènere diferent d'una sola espècie. Amb anterioritat aquests tres gèneres van ser situats dins d'una família pròpia, Desmodontidae, però els taxonomistes actuals els han agrupat ara com una subfamília, Desmodontinae, dins de la família dels fil·lostòmids.
El fet que les tres espècies conegudes de ratpenats vampirs siguin més similars entre elles que a qualsevol altra espècie de quiròpters suggereix que l'hàbit hematòfag (alimentar-se de sang) tingués un desenvolupament únic i que les tres espècies poden compartir un ancestre comú.

## Classificació taxonòmica

* Gènere Desmodus
** Vampir comú (Desmodus rotundus)
* Gènere Diaemus
** Vampir d'ales blanques (Diaemus youngi)
* Gènere Diphylla
** Vampir escuat (Diphylla ecaudata)

## Referències

* ↑ Desmodontinae a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)
* ↑ «Desmodontinae» (en anglès). The Paleobiology Database. [Consulta: 10 gener 2010].

## Bibliografia

* Greenhall, A. M.. The Feeding Habits of Trinidad Vampire Bats, 1965.
* Greenhall, A.; Joermann, G.; Schmidt, U.; Seidel, M. «Desmodus rotundus» (en anglès). Mammalian Species. American Society of Mammalogists, 202, 1983, pàg. 1-6.
* Natural History of Vampire Bats. Boca Raton, Florida: CRC Press, 1988. ISBN 0-8493-6750-6.
* Riskin, Daniel K.; Hermanson, John W. «Biomechanics: Independent evolution of running in vampire bats» (en anglès). Nature, 434, 2005, pàg. 292. DOI: 10.1038/434292a.
* Kishida, R.; Goris, R. C.; Terashima, S.; Dubbeldam, J. L. «A suspected infrared-recipient nucleus in the brainstem of the vampire bat, Desmodus rotundus» (en anglès). Brain Research, 322, 2, 1984, pàg. 351-355. DOI: 10.1016/0006-8993(84)90132-X.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
Viccionari
# Castell de Beví

El Castell de Beví és un antic castell de Santa Maria de Besora (Osona) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

El castell, del qual no hi ha cap resta visible, se situaria al turó de Beví, al nord-oest del terme.

## Història

Fortalesa. Documentada el 890. Recordat pels masos Beví gros i Beví xic.

## Referències

* 1 2 «Castell de Beví». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Peter Luykx

Peter Luykx (Neerpelt, 6 de maig de 1964) és un polític flamenc de la Nieuw-Vlaamse Alliantie. Va ser membre de la Cambra de Representants de Bèlgica entre 2007 i 2008, i va tornar a ser diputat a partir de 2009.

## Referències

* ↑ Chamber of Representatives: cv Peter Luykx (Dutch)

## Enllaços externs

* Peter Luykx - Lloc web oficial
# Resolució 1709 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1709 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 22 de setembre de 2006. Després de recordar les resolucions sobre la situació al Sudan, en particular les resolucions 1590 (2005), 1627 (2006), 1653 (2006), 1663 (2006), 1679 (2006) i 1706 (2006), el Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides al Sudan (UNMIS) per un període fins a octubre de 2006.

## Detalls

El Consell era preocupat per les restriccions imposades a la missió de manteniment de la pau UNMIS i l'efecte sobre la seva capacitat per dur a terme el seu mandat amb eficàcia. A més, va expressar la seva preocupació pel deteriorament de la situació humanitària al Darfur, reiterant la necessitat de posar fi a tota violència i atrocitats a la regió.
Determinant la situació per continuar sent una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals, el Consell va renovar el mandat de la UNMIS fins al 8 d'octubre de 2006, amb la intenció de renovar-la si calgués.

## Referències

* ↑ «Security Council votes unanimously to extend mandate of United Nations Mission in Sudan until 8 October». United Nations, 22-09-2006.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2006 - 2008)
* Conflicte del Darfur
* Sudan del Sud

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Fuero Juzgo

Hom denomina Fuero Juzgo el cos legal elaborat a Castella el 1241 per Ferran III i que constitueix la traducció del Liber Iudiciorum de l'any 654, escrita en llengua romanç, promulgat en l'època visigoda.
Les fonts tant del Liber Iudiciorum com del Fuero Juzgo són aproximadament unes 500 lleis, de les quals unes 300 són lleis antigues. Les influències del Liber són codis visigots anteriors, dret romà i intervencions de personatges eclesiàstics importants- l'anomenada influència canònica - que van influir en el text revisant-lo o fent suggeriments -com ara el bisbe Sant Brauli de Saragossa-.
El Fuero Juzgo va ser el cos de lleis que va regir a la península Ibèrica durant la dominació visigoda i que va suposar l'establiment d'una norma de justícia comuna per visigots i hispanoromans, sotmetent per igual "(...) á los barones, cuemo a las mugieres, é a los grandes cuemo á los pequennos".
Està format pel títol preliminar, 12 llibres i un apèndix amb el glossari de veus antiquades i rares que es troben en el text castellà. Es destaquen, entre altres disposicions, els supòsits en què s'autoritzava el divorci, el deure cívic d'acudir "a la hueste", els diferents tipus de contractes i el procediment en judici.
El Fuero Juzgo es va aplicar com dret local, en qualitat de fur municipal, als territoris meridionals de la península que Castella anava conquistant als regnes musulmans. La seva primera referència com norma vigent i aplicable la trobem a Còrdova. el 1348, l'Ordenament d'Alcalá li va atorgar preeminència legal sobre Las Siete Partidas.
El Fuero Juzgo va perviure com a dret vigent fins a l'aprovació del Codi Civil a la fi del segle xix i en l'actualitat segueix vigent com dret foral civil supletori al País Basc, Navarra i Aragó. Sens dubte es tracta d'una veritable relíquia del passat jurídic espanyol.
El "Fuero Juzgo" va ser imprès per primera vegada a París el 1579 sota el títol "Codicis Legum Wisigothorum Libri XII", la primera traducció impresa en castellà és la realitzada per Villadiego l'any 1600.

## Referències

* ↑ Real Academia Española. Fuero juzgo o libro de los jueces: cotejado con los más antiguos y preciosos códices. Lex Nova, 1815. ISBN 978-84-7557-395-3 [Consulta: 4 gener 2012].

## Enllaços externs

* Fuero Juzgo en llatí i castellà (edició facsímil)