OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Braunschweig

Braunschweig (A.F.I. [ˈb̥ʀɑʊ̯nʃʷv̥aɪ̯kʰ]), Brunsvic en la seva forma catalanitzada, és una ciutat alemanya de la regió de la Baixa Saxònia. És al nord de les muntanyes Harz, al punt navegable a l'edat mitjana més remot del riu Oker, un afluent de l'Àl·ler que connectava la ciutat amb el Mar del Nord.
Al castell d'aquesta ciutat hi va treballar fins a la seva mort, el compositor, Johann Schwanberg (1740-1804) que hi va compondre quasi tota la seva obra, i estrenar les seves òperes. També hi visqué durant un temps el músic alemany Eric Mangold.
Hui en dia és la segona ciutat amb més població de la Baixa Saxònia i un important centre de recerca científica.

## Fills il·lustres

* Martin Bartels (1769-1836), matemàtic
* Rudolph Maria Breithaupt (1873-1945), musicòleg i pianista musical.
* Fritz Dieterichs (1872-[....?]), músic clarinetista de l'Orquestra Simfònica de Filadèlfia.
* Emil Fischer (1838 - 1914), fou un cantant d'òpera baix-baríton.
* Carl Friedrich Gauss (1777-1855), matemàtic
* Karl Heinrich Gräffe (1799-1873), matemàtic
* Franz von Holstein (1826-1878) compositor musical.
* Kurt Reidemeister (1893-1971), matemàtic.
* Johann Christian Ohlhorst (1753-1812), compositor musical, actor i cantant.
* Franz Varrentrapp (1815-1877), químic i editor
* Wilhelm Müller (1834-1897), violoncel·lista.

## Vegeu també

* Ducat de Brunsvic-Lüneburg

## Referències

* ↑ «Research and development statistics at regional level» (en anglès). [Consulta: 5 octubre 2021].
# Blanca (música)

Una blanca és una figura musical simbolitzada per un oval de contorn negre i interior blanc, d'aquí el seu nom, de la qual surt una línia recta vertical (a la dreta si s'encara cap amunt i a l'esquerra si s'encara cap avall), sense cap adorn o plica, utilitzat per indicar la duració de temps a l'hora d'interpretar la nota en una partitura.

## Durada

Correspon a la segona part d'una nota rodona, i equival a dues negres, 4 corxeres, 8 semicorxeres, etc. En un compàs 2/4, la blanca equival a dos temps (dues negres), en un compàs 2/2 equival a un temps i en un compàs 2/1 equival a mig temps. S'usa en els pentagrames normalment, com totes les altres notes, amb un valor relatiu; la nota que li segueix de major valor és la rodona, la qual equival a quatre negres, i a la rodona li segueix la quadrada la qual equival a vuit negres. Aquesta última gairebé no s'utilitza.

## Usos

La blanca no se sol utilitzar en compassos de subdivisió ternària. Les blanques es consideren notes llargues i s'usen com a acompanyament o cloenda de compàs.

## El silenci de blanca

La blanca, com totes les figures musicals, té un silenci del seu mateix valor. El seu silenci equivalent és el silenci de blanca que significa que durant el temps equivalent a la blanca no s'efectua so.
El mateix consisteix en un guió gruixut adherit per damunt a la tercera línia del pentagrama. La blanca indica una durada dues vegades més llarga que una negra o dues vegades més curta que una rodona. Si se li afegeix un punt dura la seva durada habitual més la meitat d'aquesta durada: sent la seva durada habitual 4 corxeres, passa a durar-ne 6 (4 més 2); sent la seva durada habitual 2 negres, passa a durar-ne 3 (2 més 1).

## Blanca amb punt

És un símbol musical utilitzat per indicar un so amb una duració de 3 temps de negra. És molt utilitzat en els compasos de simples de tres temps, també en els ternaris. El seu silenci equivalent és el "silenci de blanca amb punt", que significa que durant el temps equivalent a la blanca amb punt no s'efectua cap so.
Viccionari
# Budavári Sikló

El Funicular del Turó del Castell de Budapest o Budavári Sikló és un remuntador funicular de la ciutat de Budapest, a Hongria. Enllaça la Plaça d'Adam Clark i el Széchenyi Pont de les cadenes del nivell del riu Danubi al Castell de Buda més amunt.
La línia va ser oberta el 2 de març de 1870, i ha estat propietat municipal des del 1920. Va ser destruït durant la Segona Guerra Mundial i reobert el 4 de juny de 1986. Una característica de la línia són els dos passos de vianants que el travessen. Aquests eren presents quan la línia va ser oberta, retirats el 1900 quan el jardí del castell va ser ampliat i reconstruïts amb el disseny original el 1983.

## Història

L'edifici de la línia va ser iniciat el juliol de 1868, el primer trajecte de prova el 23 d'octubre de 1869. El Sikló ha operat pel públic des del 2 de març de 1870. Aquest funicular va ser el segon dins Europa, només Lió va tenir un sistema de transport similar en aquells temps.
Durant la Segona Guerra Mundial els cotxes i les terminals van ser destruïts per bombes.
Els romanents del funicular van ser llavors desmantellats. Més tard es va considerar la substitució amb escales mecàniques. La reconstrucció del funicular va ser decidida l'any 1965, i diversos plans van ser fets, però les feines de construcció van ser retardades. L'any 1975 es va posar en marxa un servei de minibús unint els dos punts de la línia. Va operar fins a l'any 1986, l'any durant el qual el funicular va ser finalment reobert.

## Paràmetres tècnics

La línia té els paràmetres tècnics següents:
* Longitud: 95 metres (312 ft)
* Alçada: 51 metres (167 ft)
* Gradient: 31.75°
* Cotxes: 2
* Capacitat: 24 passatgers per cotxe
* Configuració: pista Doble
* Velocitat màxima: 1.5 metres per segon (4.9 ft/s)
* Ample de via: 1,435 mm (4 ft 8 1⁄2 in) standard gauge
* Tracció: Electricitat
* Temps de viatge: 1 1/2 minuts

## Operador

La línia és operada pel BKV (Mass Transport Company of Budapest), i funciona de 07.30 a 22.00 cada dia. Està supeditat a un bitllet especial.

## Referències

* ↑ «Budapest - Castle Hill Funicular (Hungary)». funimag.com. [Consulta: 5 abril 2007].
* ↑ «Budavári Sikló». funiculars.net. [Consulta: 5 abril 2007].
* ↑ «Other Schedules». BKV. Arxivat de l'original el 12 de juny 2007. [Consulta: 5 abril 2007].

## Vegeu també

* Zoltán Fónagy: Furnicular de Buda en la base de dades El Castell de Buda (en anglès)
# Budapesti Torna Club

El Budapesti Torna Club fou un club de futbol hongarès de la ciutat de Budapest.

## Història

Fou el campió de les dues primeres edicions de la lliga hongaresa, el 1901 i 1902. A més fou finalista de copa la temporada 1909-10.
Evolució del nom:
* 1885-1945: Budapesti Torna Club
* 1935: fusió amb Budapest SE

## Palmarès

* Lliga hongaresa:
** 1901, 1902

## Referències

* ↑ «Budapesti TC». Magyarfutball.hu, 29-05-2015.
* ↑ «Hungary - List of Final Tables 1901-1910». RSSSF. Arxivat de l'original el 7 novembre 2011. [Consulta: 9 novembre 2011].
* ↑ «Hungarian League 1901». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.com, 29-05-2015. Arxivat de l'original el 2008-03-15.
* ↑ «Hungary - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Perfil
# Bundesrat

«Bundesrat» té aquests significats:
* Consell Federal de Suïssa (govern federal de Suïssa, des de 1848)
* Bundesrat (Alemanya) (cambra alta del parlament alemany, des de 1949)
* Bundesrat (Àustria) (cambra alta del parlament austríac, des de 1945)
# Briozous

Els briozous (Briozoa) o ectoproctes són un embrancament d'animals invertebrats aquàtics petits, caracteritzats per la presència d'un lofòfor i tentacles ciliats que serveixen per capturar aliment.
Normalment mesuren uns 0,5 mm de longitud. S'han descrit unes 5,869 espècies. La majoria d'espècies marines viuen en aigües tropicals, però unes poques habiten a fosses marines, i altres habiten en aigües polars. Una classe viu únicament en una varietat d'entorn d'aigua dolça, i uns pocs membres d'una classe majoritàriament marina prefereixen les aigües salobres. Exceptuant un gènere, els briozous formen grans colònies de membres microscòpics. Es depositen a les costes quan hi ha vents forts o activitat en un llac. També se'ls coneix com a "animal molsa", ja que moltes vegades el seu aspecte recorda una coberta subaquàtica de molsa.
Com els braquiòpodes, es caracteritzen per presentar un lofòfor evaginable, tret que situa als braquiòpodes i als briozous dins del clade Lophotrochozoa; la seva funció és principalment l'alimentació. Es tracta d'una corona de tentacles que generen corrents d'aigua cap a la boca de l'individu; al seu torn, aquests tentacles secreten una substància enganxosa que afavoreix la captura del plàncton, principal dieta dels briozous, i el dirigeixen cap a la boca.
El zoeci, o coberta protectora, pot ser quitinós o calcari, de forma cilíndrica i amb una obertura per a la sortida del polípide. Aquesta obertura pot presentar opercle o no.
En molts grups pot haver zooides especialitzats, donant un tret més avançat al grup. Els zooides especialitzats en la defensa de la colònia se'ls coneix com a "avicularis". Els encarregats de la neteja, "vibracularis", i els que s'ocupen exclusivament de la reproducció, "gonanfis".
* Briozous de l'ordovicià a una pissarra bituminosa trobada a Estònia

## Bibliografia

* ↑ «Bryozoa (Moss Animals)» (en anglès). Encyclopedia of Life Sciences.National Museum of Natural History - Smithosian. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ Bock, Philip E.; Gordon, Dennis P. «Phylum Bryozoa Ehrenberg, 1831. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal Biodiversity: An Outline of Higher-level Classification and Survey of Taxonomic Richness (Addenda 2013)». Zootaxa, 3703, 1, 30-08-2013, pàg. 67. DOI: 10.11646/zootaxa.3703.1.14. ISSN: 1175-5334.
* ↑ Helmkampf, Martin; Bruchhaus, Iris; Hausdorf, Bernhard «Phylogenomic analyses of lophophorates (brachiopods, phoronids and bryozoans) confirm the Lophotrochozoa concept» (en anglès). Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences, 275, 1645, 22-08-2008, pàg. 1927–1933. DOI: 10.1098/rspb.2008.0372. ISSN: 0962-8452. PMC: PMC2593926. PMID: 18495619.
* ↑ Ruppert, Edward E.; Fox, Richard S.; Barnes, Robert D. Invertebrate zoology : a functional evolutionary approach. Belmont, CA : Thomson-Brooks/Cole, 2004, p. 829–845. ISBN 978-0-03-025982-1.
* 1 2 McKinney, Frank K.; Jackson, Jeremy B. C.. Bryozoan Evolution (en anglès). University of Chicago Press, 1991-10-15, p. 1-13. ISBN 978-0-226-56047-2.

## Enllaços externs

* Els briozous al projecte Tree of life (anglès)
* Index de briozous Bryozoa a Bryozoa
* Bryozoan Introduction
* The Phylum Ectoprocta (Bryozoa)
# Brisa de malt

Brisa de malt és el residu semisòlid i humit que se separa del most de cervesa o de whisky després de macerar el malt. És molt ric en proteïnes s'utilitza com farratge, com primera matèria per a aliments humans o per a la producció de biogàs.
La brisa de malt conté llevats saludables i també útils en la fermentació de biogàs. Tradicionalment s'utilitzava per enriquir el pa amb proteïnes i les restes del sucre de malt en milloren el gust. Amb una tona de brisa humida es pot fabricar una mitjana de 231 kW o 120 ㎥ de biogàs amb un grau de 60% de metà.
La brisa fresca té entre 60 i 80% d'humitat i una temperatura de fins a 80 °C. Sense precaucions es contamina fàcilment i es fa malbé molt aviat. Per això i per l'alt contingut en aigua que en faria el transport costós, idealment s'ha de transformar en proximitat del lloc de producció. Si, a més, es vol fer servir per a alimentació humana, les instal·lacions han de respondre a una normativa més estricta que per al pinso. Tot i això, se cerquen mètodes per profitar-la per reduir la dependència de proteïna vegetal feta de soja importada i reduir el volum i el cost de tractament de residus.
L'emmagatzematge a cel obert és prohibit perquè en descompondre's produeix grans quantitats de gasos amb efecte d'hivernacle.

## Referències

* ↑ «Treber – Beseitigung des Fasermangels» (en alemany). Bühler. Arxivat de l'original el 2019-08-04. [Consulta: 4 agost 2019].
* ↑ «Was ist eigentlich Treber? Und was kann man damit machen?» (en alemany). Hopfenhelden, 15-03-2018. [Consulta: 4 agost 2019].
* ↑ Märtel, Christian. «Biogas aus Agroindustrie-Nebenprodukten: Treber, Trester, Pülpe & Co.» (en alemany). Heizungsfinder.de. [Consulta: 4 agost 2019].
* ↑ «Prozessintegriertes Thermo-chemisches Verfahren zur Vorbehandlung von Biertrebern zur Steigerung der Biogasausbeute» (en alemany). Bioenergy 2020. Arxivat de l'original el 2019-08-04. [Consulta: 4 agost 2019].
* ↑ van der Meer, Ingrid; Knol, Jeroen; Janssens, Bas. Samenvatting Pilotstudie Hoogwaardige functionele eiwitten uit reststromen (pdf) (en neerlandès). Middelburg (Zeeland): Economische Impuls Zeeland, 2012, p. 5.
* ↑ Stokkermans, Pieter. «AB Inbev maakt ontbijtdrank uit bierbostel» (en neerlandès). Nieuwe oogst, 07-05-2018. [Consulta: 4 agost 2019]. «Inbev fàbrica una beguda d'esmorzar a partir de brisa de malt»
* ↑ «Bierbostel donker» (en neerlandès). AgriBioSource, s.d. [Consulta: 3 agost 2019].
# Ca l'A

Ca l'A és una casa eclèctica de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La façana d'aquest edifici té forma corba, de manera que s'adequa a la girada del carrer. Està formada per tres cossos separats per columnes adossades. El cos central, el més avançat, té a la planta baixa la porta principal quadrangular. La planta noble presenta una finestra semicircular situada a sobre però tocant la porta principal, cosa que fa pensar que anteriorment hagués estat la part superior de la porta. A la segona planta hi ha una porta balconera amb barana de ferro forjat i un frontó al damunt.
Els cossos laterals es caracteritzen per tenir a la planta baixa una porta quadrangular. A la noble una obertura d'arc escarser i a la segona dues finestres quadrangulars amb frontó. Pel damunt de la construcció hi ha una golfa que sobresurt.

## Referències

* 1 2 «Ca l'A». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Ca l'Adela

Ca l'Adela és una obra modernista de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres d'una crugia. Fa cantonada amb el carrer de la Font, i té jardí lateral i posterior, al passeig de Circumval·lació. Consta de soterrani, planta baixa i una pis, sota coberta de teula àrab. Els elements més remarcables de la façana, de composició simètrica, són el balcó corregut del primer pis, amb un interessant treball a la barana, i les motllures d'inspiració floral. L'obra s'inscriu en el llenguatge del modernisme.

## Referències

* ↑ «Ca l'Adela». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Bòfia

«Bòfia» té aquests significats:
Viccionari
# Ca n'Aguilera de les Rovires

Ca n'Aguilera de les Rovires és una obra del municipi d'Òdena (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular i teulada a dues vessants amb planta baixa, pis i golfes. Manté una estructura simètrica donada per les obertures, sis a cada planta. En totes les obertures i als angles dels murs hi ha un treball d'arrebossat imitant carreus. Està situat sobre un petita tossal i envoltat per un mur de pedra. Hi havia hagut una capella dota l'advocació de la Verge del Roser, en el mateix recinte.

## Història

Segons notícies documentals, aquest edifici s'anomena el 1535 com a mas rònec amb el nom de Rovires. A partir d'aquí se suposa que hi va haver una primera construcció arrel del que fou adquirida per Pere Aguilera i d'aquí el nom de Can Aguilera de les Rovires.
Al segle xviii s'amplià i recentment s'ha restaurat la façana.
Durant la guerra civil fou utilitzat com hospital. (1936-39).

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca n'Aguilera de les Rovires». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Ca n'Aguedet

Ca n'Aguedet és un restaurant de cuina tradicional menorquina al municipi d'Es Mercadal, a Menorca.
Obert el 1983 per la cuinera na Àgueda Valdell i els germans Miquel i Crispín Mariano.
Ca n'Agadet és conegut per la seva cuina tradicional menorquina. Més enllà de la clàssica "caldereta de llagosta", destaquen els "cargols amb cranca".
En Crispín Mariano era un enamorat del vi i va ser pioner en la recuperació de les vinyes i producció de vi a Menorca. Els vins casolans d'en Crispín se servien a ca n'Aguedet i posteriorment va fundar les “Bodegas Menorquinas”.

## Referències

http://menorcaaldia.com/los-fogones-de-ca-naguedet-se-apagan/
http://menorcaaldia.com/ca-naguedet-reabre-al-publico-con-pere-lopez-y-el-chef-dani-florit/
# Ca la Florentina

Ca la Florentina va ser una botiga de comestibles a la ciutat de Solsona, al carrer de Sant Cristòfol, tot just davant l'edifici protegit de ca l'Adroguer Nou. Va romandre oberta fins a l'any 1972. Va ser una botiga de queviures amb molt de renom, en part per la seva proximitat a la Plaça Major on els dies de mercat s'hi posaven els comerciants.

## Referències

* ↑ «Festa Major de Solsona 2022». Ajuntament de Solsona, 24-08-2022. [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ VA. L'abans de solsona Recull Gràfic 1867-1965. El Papiol : Editorial Efadós, 2020. ISBN 978-84-17432-36-2.
# Brienomyrus brachyistius

Brienomyrus brachyistius és una espècie de peix africà del gènere Brienomyrus en la família Mormyridae que pertany al grup dels denominats «lluços del riu Nil». Està present en diverses conques hidrogràfiques d'Àfrica, entre elles en els afluents del centre i oest del continent.
És nativa de la República Democràtica del Congo, Angola, Benín, Camerun, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, el Gabon, Ghana, Guinea, Guinea-Bisáu, Libèria, Mali, Nigèria, Senegal, Sierra Leone i Togo.
Pot aconseguir una grandària aproximada de 12,4 cm. És molt semblant amb el brienomyrus longianalis, però es distingeixen per la mida de l'aleta anal i pel peduncle caudal inferior.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN aquesta espècie es pot catalogar en la categoria de «risc mínim (LC o LR/lc)». Aquesta espècie té una àmplia distribució, sense amenaces generalitzades conegudes.

## Referències

* 1 2 Bigorne, 1990, p. 122-184.
* 1 2 Brienomyrus brachyistius.Llista Vermella de la UICN
* ↑ Stiassny, 2008.
* ↑ Fowler, 1936, p. 243-335.

## Bibliografia

* Bigorne, R. Faune des poissons d'eaux saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Tome 1. (en francès). París: Faune Trop. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, and ORSTOM, 1990.
* Fowler, H. W.. Zoological results of the George Vanderbilt African Expedition of 1934. Part III,--The fresh water fishes (en anglès). 88. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 1936.
* Stiassny, Melanie L. J.; Teugels, Guy G.; Hopkins, Carl. Poissons d'eaux douces et saumâtres de basse Guinée, ouest de l'Afrique centrale (en francès). 1-42. IRD Editions, 2008. ISBN 978-27-0991-620-2.

## Enllaços externs

* "Brienomyrus brachyistius" en Fishbase (Rainer Froese i Daniel Pauly, eds.)
# Ca l'Adelaida

Ca l'Adelaida és un edifici al nucli de la Figuera (Priorat) protegida com a bé cultural d'interès local. La construcció fou aixecada en el període pròsper del Priorat. Sembla que havia fet d'hostal en un temps indeterminat, més aviat com a activitat secundària i no pas com a dedicació comercial. Durant la Guerra Civil de propietaris, que són els actuals. L'edifici constitueix un element d'importància dins el conjunt d'edificis locals.
Edifici entre mitgeres d'àmplies dimensions que fa cantonada amb el carrer de Garcia. Té planta baixa, pis i golfes. Sobre la façana principal que dona al carrer de la font s'obre una porta i dues finestres a la planta baixa i tres balcons al primer pis, juntament amb una finestra, i quatre més a les golfes. A la façana del carrer de Garcia hi ha una porta auxiliar, dos balcons i una finestra. La porta principal és adovellada, amb les inicials "J C P" i la data de 1879 a la clau. En època recent s'hi ha fet una remunta de la planta de les golfes que ha desfigurat la composició original de la façana.

## Notes

* 1 2 «Ca l'Adelaida». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2015].

## Enllaços externs

* «Ca l'Adelaida». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ca les Hermanes

Ca les Hermanes és una casa d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Immoble de tres plantes, entre mitgeres, cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana. Està ubicat al costat esquerre de la Rambla del Monestir.
La façana principal dona a la Rambla del Monestir i té dues crugies: la planta baixa consta de dues obertures emmarcades amb pedra. La de la dreta actuaria com a finestra i la de l'esquerra, d'arc carpanell rebaixat, actua com a portal d'accés.
En el primer pis trobem dues obertures rectangulars amb llinda monolítica i muntants de pedra, les quals són projectades com a balconades independents i equipades amb les seves respectives baranes de ferro forjat. El treball de la forja aplicat a les baranes és molt auster i discret i sense cap element important a destacar que sobresurti especialment. Les dues obertures difereixen en un aspecte i és en la mida mastodòntica de l'obertura de l'esquerra en comparació amb la de la dreta, d'una mida més moderada.
En el segon pis tenim dues obertures rectangulars totalment irrellevants, ja que no han rebut cap tractament singular a destacar.
Tanca la façana en la part superior un ràfec de tonalitat vermellosa format per quatre fileres: la primera de rajola plana, la segona de teula, la tercera de rajola plana i la quarta de teula.

## Història

El nom de Ca les Hermanes es deu al fet que l'edifici va acollir un col·legi de monges dominiques.
L'immoble actual ofereix un magnífic estat de conservació que es deu a les obres periòdiques de manteniment i condicionament que se solen dur a terme en tots els edificis per tal d'assegurar la seva preservació. Unes obres que es van materialitzar a principi de segle xxi, aproximadament, i que van tenir com a element protagonista la façana, la qual va esperar un procés de sanejament integral que ha provocat que sigui arrebossada i pintada completament de nou.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Ca les Hermanes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Ca n'Abadals

Ca n'Abadals és una obra de Castellbell i el Vilar (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada entre la carretera C-55 i la línia del ferrocarril. Es tracta d'una construcció que ha sofert diverses reformes al llarg dels segles, que han suposat l'ampliació del volum originari, creant així diversos volums annexos. Cal destacar l'acabat actual arrebossat i emblanquinat, amb les obertures originàries emmarcades amb pedra.

## Història

Masia documentada, per primer cop, l'any 1328.

## Referències

* 1 2 «Ca n'Abadals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Tue-moi

Tue-moi (en alemany, Töte mich) és una coproducció cinematogràfica germano-franco-suïssa dirigida per Emily Afet. La pel·lícula és un drama.

## Argument

Adele, una xiqueta de 15 anys, que vivia amb la seua família en una granja d'Alemanya. Està deprimida perquè el seu germà mor en un accident de trànsit. Per la culpa de la depressió, comença a no prestar cap atenció a les tasques domèstiques i pensava cada vegada més en el suïcidi. Un dia un assassí fuig de la presó i s'amaga a la casa de la seua família. Al principi la segresta i li demana que l'ajude a escapar de la policia.

## Repartiment

* Maria Victoria Drăguș: Adele
* Roeland Wiesnekker: Timo
* Wolfram Koch: germà de Timo, Julius
* Christine Citti: Claudine
* Jean-Jérôme Esposito
* Geno Lechner
* Thiemo Schwarz
* Matthias Breitenbach
* Mateo Wansing-Lorrio
* Norbert Rossa
* Christa Rockstroh
* Peter Harting
* Richard Vidal
* Kentaro Delajoie

## Referències

* ↑ MEDIA. «Töte mich, kill me». [Consulta: 26 desembre 2017].
* ↑ SA, Imedia Plus Group. «Töte mich (2012)» (en romanès). [Consulta: 26 desembre 2017].