OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zacarias Barco Martínez

Zacarías Barco Martínez (Calahorra, ? - 6 de setembre de 1935) fou un organista
Es va formar a l'escolania de la Catedral de Burgos, entre 1881 i 1887. El 1892 oposità al càrrec d'organista de la Catedral de Santo Domingo de la Calzada. El 9 d'abril de 1894 prengué possessió de l'organistia de la Catedral de Lugo. Entre el 18 de juliol de 1907 i el 22 de setembre de 1928 fou organista de la Catedral de Tarragona. El 1917 Leocadio Hernández Azcunce proposà al capítol catedralici de Calahorra cantar un Miserere compost per diferents mestres de la Rioja, entre els quals hi figurava Zacarías Barco, en qualitat d'organista de la catedral de Tarragona; tanmateix, en la transcripció del Miserere que es conserva a la catedral de Calahorra no hi consta la seva col·laboració. Al fons musical de la Catedral de Tarragona es conserva l'exercici de les oposicions efectuades el 13 de gener de 1907, amb les respostes redactades per M. Rué.

## Obra

Exercici d'oposicions al fons musical TarC.

## Referències

* ↑ «Ecos de Calahorra». La Rioja : diario político: Año XLVII Número 14910 _ 10/09/1935, 10-09-1935, pàg. 4.
* 1 2 LOPÉZ-CALO, José. "Barco Martínez, Zacarías", Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE
* ↑ Ramon i Vinyes, Salvador «Mestres de capella de la Catedral de Tarragona». Butlletí Arqueològic. Reial Societat Arqueològica Tarraconense, Núm. 21-22, 2000, pàg. 591-595. ISSN: 1695-5862 [Consulta: 30 desembre 2017].
* ↑ Bonastre, Francesc; Gregori, Josep Maria; Canela, Montserrat. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 8: Fons de la catedral de Tarragona. Barcelona: Servei de Publicacions de la UAB, 2015. ISBN 9788449053436.
* ↑ «Obres de Zacarías Barco a IFMuC».
# Passatge del Llor

Passatge del Llor és un pas cobert del Llor, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Passatge de 10 metres que comunica el C/ Rectoria amb la Pl. Major.
Aquest passatge està format per dos portals amb arc de mig punt a banda i banda i està resolt amb un entaulament amb bigues de fusta. El paviment presenta formigó i un desnivell d'un 5% aproximadament. La boca que mira a la Pl. Major salva el desnivell respecte a aquesta gràcies a quatre llargs graons.
Aquest passatge donava accés al nucli del poble quan aquest es trobava emmurallat. Encara conserva els forats de les fontisses de les portes que el tancaven.

## Referències

* 1 2 3 «Passatge del Llor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Marta Torné i Gràcia

Marta Torné i Gràcia (Barcelona, 10 de març de 1978) és una actriu i presentadora de televisió catalana, especialment coneguda pels seus papers a les sèries El Internado i Los Protegidos.

## Carrera
### Ràdio i televisió

La carrera en l'àmbit de la comunicació comença amb els seus estudis de producció a l'ensenyament secundari que li permeteren treballar en les emissores Ràdio Estel, Flaix FM i RAC 1. El seu primer treball a televisió fou com a productora a POPcityCLUB a l'antiga City TV (actual 8tv), al costat d'Enric Escudé. El 2002 va presentar una secció al programa Vitamina N de la mateixa cadena i presentat per Jordi González, i al costat d'aquest i part del seu equip va fer el salt a la televisió espanyola amb TNT i Pecado original a la cadena Telecinco l'any 2005. El 2010 va presentar, durant poc més de dues setmanes, un programa d'entrevistes anomenat Algo pasa con Marta a La Sexta.
El juny de 2015 va començar a presentar Cámbiame a la cadena Telecinco amb estilistes com Pelayo Díaz, Natalia Ferviú i Cristina Rodríguez. Des de 2022, presenta el concurs de talents musical de TV3 Eufòria.

### Sèries de televisió

El 2007 fou escollida per interpretar a una assistenta anomenada María a la sèrie El internado de la cadena Antena 3, compartint protagonisme amb joves actors com Blanca Suárez o Yon González i el 2012 es va incorporar a la temporada final de Los protegidos de la mateixa cadena. El 2015 va aparèixer a la sèrie de TV3 "39+1".

### Teatre

A nivell de Teatre, Torné ha destacat per la seva actuació al teatre Borràs de Barcelona, a l'obra de teatre Más allá del puente, dirigida per David Botello i coprotagonitzada amb Santi Millán.

## Premis i nominacions

* Premi Revelación als premis Top Glamour de 2008 per la sèrie de TV El internado.
* Nominació a la Nimfa d'Or a la millor actriu en el Festival de Televisió de Montecarlo de 2009 per El internado'.

## Filmografia

* El internado (2007-2010)
* Impávido (2011)
* Los protegidos (2012)
* Menú degustació (2012)

## Referències

* 1 2 3 ««Prefereixo tancar una sèrie que un hospital»». El Periòdico. Grupo Zeta, 13-06-2012 [Consulta: 22 juny 2012].
* ↑ «Marta Torné repetirá como presentadora de 'Eufòria' en su segunda temporada en TV3» (en castellà). TVienes, 09-12-2022. Arxivat de l'original el 2022-12-12. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Marta Torné, nueva incorporación en Los Protegidos» (en castellà). Antena 3 TV. ANTENA 3 TELEVISION. [Consulta: 22 juny 2012].
* ↑ «Santi Millán y Marta Torné actúan en 'Más allá del puente' desde el mañana» (en castellà). Agencia Europa Press, 01-03-2011 [Consulta: 28 juny 2012].
* ↑ «Marta Torné, nominada en el Festival Internacional de Televisión de Montecarlo» (en castellà). Agencia Europa Press, 10-06-2009 [Consulta: 28 juny 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2012-06-17 a Wayback Machine.
# Catostomus utawana

Catostomus utawana és una espècie de peix de la família dels catostòmids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* El mascle fa 10 cm de llargària màxima i la femella 11.
* 11-12 radis tous a l'aleta dorsal i 7 a l'anal.
* Els mascles presenten una franja daurada per sobre d'una altra franja fosca i mediolateral a tots dos flancs i un punt daurat damunt de cada ull. Les femelles no en presenten cap.
* A diferència de la banda escarlata que tenen ambdós sexes de Catostomus commersonii, ni mascles ni femelles no tenen cap coloració vermella.

## Reproducció

Tots dos sexes assoleixen la maduresa sexual al voltant dels 4 anys de vida i la reproducció té lloc entre principis del juny i finals del juliol o principis de l'agost. Els ous fan a l'enviró de 3 mm de diàmetre.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat, el qual viu a Nord-amèrica: les conques dels rius Sant Llorenç i Hudson a les muntanyes Adirondack (Nova York, els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lesueur C. A. 1817. A new genus of fishes, of the order Abdominales, proposed, under the name of Catostomus; and the characters of this genus, with those of its species, indicated. J. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 1 (pt 1, núms. 5/6). 88-96, 102-111.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Morse, R. S. i R. A. Daniels, 2009. A redescription of Catostomus utawana (Cypriniformes: Catostomidae). Copeia 2009(2):214-220.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P. Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
# Ólguinskaia (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Ólguinskaia».
Ólguinskaia - Ольгинская (rus) és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la desembocadura del riu Beissug a la mar d'Azov. És a 29 km a l'est de Primorsko-Akhtarsk i a 105 km al nord de Krasnodar.
Pertanyen a aquesta stanitsa els possiolki d'Oktiabrski, Dobrovolni, Krupskoi, Vozrojdénie, Beissug i Iàgodnoie.

## Història

El khútor Dobrovolni rebé l'estatus de stanitsa el 1902 amb el nom d'Ólguinskaia en homenatge a la gran princesa Olga Nikolàievna. El 1911 arribà a la vila el ferrocarril.
Després de la Revolució Russa el 1917 i l'establiment del soviet el 1920, en el marc de la col·lectivització a la Unió Soviètica, el 1929 s'hi formà el kolkhoz Gigant i després uns altres vuit. El 1959 es formà el gran kolkhoz Put k kommunizmu, que el 1964 es reanomenà Kavkaz.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Mapa a maps.vlasenko.net (rus).
* El municipi al lloc web del raion Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. (rus).
* Carrer Rogovskaia Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. a Panoramio
# Pierre Cartier

Pierre Cartier (Sedan, 10 de juny de 1932 - Marcoussis, 17 d'agost de 2024) va ser un matemàtic francès.

## Biografia

Tot i la destrucció provocada per la Segona Guerra Mundial, Cartier va poder ser escolaritzat a la seva vila natal de Sedan a la regió de les Ardenes. Després de dos cursos al Lycée Saint-Louis, preparant l'accés a les grandes écoles, va ingressar a l'École Normale Supérieure, en la qual es va graduar el 1951. A continuació va ser investigados del Centre Nacional de la Recerca Científica, fins que va obtenir el doctorat a la universitat de París defensant una tesi de geometria algebraica, dirigida per Henri Cartan i André Weil. Des de 1957 fins a 1959 va ser membre de l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton i en retornar a França, i després de fer el servei militar, va ser nomenat professor de la universitat d'Estrasburg el 1961.
Des de 1971 va estar treballant a la regió parisina essent investigador i professor de l'Institut des hautes études scientifiques, de l'École polytechnique, de l'École Normale Supérieure i de la Universitat de París Sud. Des de 1955 fins a 1983 va ser membre de N. Bourbaki, substituint a Jean Dieudonné en el paper d'escriba i redactor dels volums publicats a partir dels anys 1960. El 1998 va manifestar que Bourbaki era mort, que l'havia assassinat el Maig del 68.
La seva llista de publicacions és molt extensa, amb col·laboradors de tota mena, des de joves estudiants, fins a matemàtics consagrats, i en un sorprenentment ampli ventall d'especialitats: des de la geometria i la geometria algebraica fins a l'anàlisi matemàtica i la teoria de la probabilitat, passant per la física matemàtica i la filosofia de la ciència.

## Referències

* ↑ «Tribute to Pierre Cartier (1932-2024) - IHES». [Consulta: 23 agost 2024].
* ↑ Fresán, 2009, p. 31.
* ↑ Cartier et al., 2016, p. xi.
* ↑ Cartier et al., 2016, p. xii.
* ↑ Mashaal, 2006, p. 36.
* ↑ Fresán, 2009, p. 32.
* ↑ Huet, 1998, p. x.
* ↑ Bourguignon et al., 2004, p. 4.

## Bibliografia

* Bourguignon, J.P.; Broué, M.; Digne, F.; Henniart, G.; Ilyashenko, Yu.S.; Keller, B.; Kosmann-Schwarzbach, Y.; Rosso, M.; Sossinski, A.B.; Tsfasman, M.A. «Pierre Cartier» (en anglès). Moscow Mathematical Journal, Vol. 4, Num. 1, 2004, pàg. 3-4. ISSN: 1609-4514.
* Cartier, Pierre; Dhombres, Jean; Heinzmann, Gerhard; Villani, Cedric. Freedom in Mathematics (en anglès). Springer, 2016. ISBN 978-81-322-2786-1.
* Fresán, Javier «The Castle of Groups: Interview with Pierre Cartier» (en anglès). Newsletter of the European Mathematical Society, Num. 74, 2009, pàg. 31-33. ISSN: 1027-488X.
* Huet, Sylvestre «Boubaki est mort, CQFD» (en francès). Liberation, 28-avril, 1998.
* Mashaal, Maurice. Bourbaki: A secret society of mathematicians (en anglès). American Mathematical Society, 2006. ISBN 0-8218-3967-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Pierre Cartier» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Mehl, Serge. «CARTIER Pierre Émile, français, 1932-» (en francès). ChronoMath, 2023. [Consulta: 31 desembre 2023].
# Mikel Bustamante

Mikel Bustamante (Amurrio, Àlaba, 1986) és un actor basc.

## Biografia

Va néixer a la localitat alabesa d'Amurrio el 1986. Va viure a Vitòria i es va mudar a Barcelona per estudiar Cinema. Va ser a Madrid on va aconseguir el seu primer paper, amb dotze episodis a la sèrie Acacias 38, de Televisión Española. Actor en tres temporades de La casa de papel, ha dirigit també diversos curtmetratges premiats internacional i nacionalment, inclòs un titulat Caníbales, amb nominacions al Notodofilmfest i una desena de premis al circuit de festivals. A Maixabel, va interpretar a Patxi Makazaga, assassí del polític Juan María Jáuregui. En el seu següent paper, ja el 2022, va interpretar Javi a Cinco lobitos, òpera prima com a directora de llargmetratges d'Alauda Ruiz de Azúa. Per aquest paper va obtenir una nominació a millor actor revelació als XXXVII Premis Goya de 2023.

## Filmografia

* Balada triste de trompeta (2010)
* Banda Ancha (2012)
* Apolo 81 (2015)
* El doble más quince (2020)
* La casa de papel (2019-2021)
* Maixabel
* Cinco lobitos (2022)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Oskar Belategui «Mikel Bustamante, el actor vasco que hace magia con su carrera». , 17-05-2022 [Consulta: 13 setembre 2022].
* 1 2 3 4 5 6 7 Iera Argote «Mikel Bustamante: un vitoriano en 'La Casa de Papel'». , 09-10-2021 [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ Nuria Nuño «El cine alavés consolida su idilio con los Goya y logra siete nominaciones». , 01-12-2022 [Consulta: 24 desembre 2022].
* 1 2 3 4 5 «Mikel Bustamante». La Vanguardia. [Consulta: 13 setembre 2022].
# Centre de Fauna del Pont de Suert

El Centre de Fauna del Pont de Suert és un centre de recuperació dedicat especialment al manteniment en captivitat d'exemplars de les espècies visó europeu (Mustela lutreola), llúdriga euroasiàtica (Lutra lutra) i tritó del Montseny (Calotriton arnoldi). Té com a missió la recerca i cria en captivitat d'espècies que estan protegides i, alguna, en perill d'extinció, com també la reproducció i recuperació d'individus ferits o malalts. El centre ofereix visites guiades i gratuïtes, didàctiques i adaptades a tot tipus de públic, a càrrec dels seus educadors.
Situat al municipi del Pont de Suert, a la comarca de l'Alta Ribagorça, es va crear l'any 1995 sota l'eix del Pla de Conservació de la Llúdriga a Catalunya.

## Referències

* ↑ «Centre de Fauna». Patronat Comarcal de Turisme de l'Alta Ribagorça, 19-05-2016. [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Centre de Fauna del Pont de Suert». Associació de Comerciants i Empresaris del Pont de Suert. Arxivat de l'original el 2021-01-17. [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Centre de Fauna del Pont de Suert». catalunya.com. [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Centre de Fauna del Pont de Suert». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2019-12-05. [Consulta: 18 febrer 2021].
# Windows Journal

Windows Journal és una aplicació creada per Microsoft i inclosa des de Windows XP fins a Windows 10. Aquesta App està pensada per usar-se amb pantalles tàctils i capturar dibuixos directament d'aquesta forma, també pot inserir imatges i text; els documents generats tenen extensió jnt.
El seu competidor és OneNote el qual està enfocat a capturar dades escrites per un teclat i a més té avançades de capacitats de sincronització amb OneDrive.

## Disponibilitat

Windows Journal va aparèixer en Windows XP. Des de Windows Vista aquesta disponible en totes l'edicions posteriors; el format .jnt és exclusiu d'aquesta App i és impossible convertir-ho per a la seva lectura en altres apps (Vendor Lock-in).

## Visor Windows Journal

Windows Journal Viewer, és una aplicació creada per Microsoft que permet a l'usuari la visualització de documents de Windows Journal sense la necessitat de tenir-ho instal·lat. La versió més recent publicada és la 1.5, disponible en Windows XP, Windows Server 2003.

## Vegeu també

* Tablet PC

## Enllaços externs

* Windows XP Tablet PC Edition 2005: Eines per la seva Tablet PC
* Getting to Know Windows Journal for Tablet PC
* Detalls de la descàrrega: Windows Journal Viewer 1.5
# Jérôme Bicamumpaka

Jérôme Bicamumpaka (nascut el 1957) és un antic Ministre d'Afers Exteriors del govern interí ruandès. Va estar oficialment en el càrrec entre l'abril de 1994 fins a juliol de 1994, però va abandonar el país al juliol de 1994 i fou detingut a Camerun el 1999 sot càrrecs de conspiració per cometre genocidi, genocidi, complicitat en genocidi i incitació pública per cometre genocidi. També fou acusat el 13 de setembre de 1999 d'assassinat, extermini, violació (delictes contra la humanitat) i dos càrrecs de violacions greus de l'article 3 dels Convenis de Ginebra. Va ser parcialment absolt dels càrrecs de conspiració per cometre genocidi, assassinat, violació, i crims contra la humanitat en 2008. Es manté l'acusació de genocidi, crims contra la humanitat, i crim de guerra. La sentència en el judici contra el Govern II s'esperava l'agost de 2011.
El 30 de setembre de 2011, Jerome Bicamumpaka va ser absolt de tots els càrrecs en el Tribunal Penal Internacional per a Ruanda. Va ser alliberat immediatament i es va reunir amb la seva família.

## Referències

* 1 2 «Bicamumpaka, Jérôme». Hague Justice Portal. Arxivat de l'original el 7 juliol 2010. [Consulta: 3 agost 2010].

## Enllaços externs

* «Rwanda genocide court's stranded men». [Consulta: 1r abril 2016].
# Tor macrolepis

Tor macrolepis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Pakistan i l'Índia.

## Referències

* ↑ Gray J. E. 1830-1835. Illustrations of Indian zoology; chiefly selected from the collection of Major-General Hardwicke, F.R.S., .... 20 parts in 2 vols. Illus. Indian Zool.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mirza, M.R., 2003. Checklist of freshwater fishes of Pakistan. Pakistan J. Zool. Suppl. Ser. (3): 1-30.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Parc Múixrif

El Parc Múixrif (àrab: حديقة مشرف) és un parc aquàtic situat al desert de Dubai, Emirats Àrabs Units, de 5.25 km². Es troba a l'est de la ciutat, a prop del barri de Khawaneej, a uns 16 km del centre tradicional de Dubai. Fou creat el 1980 i ampliat i millorat el 1989.
El 2016 va canviar el seu nom pel de Parc Mare de la Pàtria.

## Referències

* ↑ Abu Dhabi's Mushrif park now Mother of the Nation Park notícia a Khaleejtimes.com del 29 de març de 2016
# Áo dài

Ao dài és el vestit tradicional del Vietnam, utilitzat majoritàriament per dones. Es van originar al Vietnam del Sud durant la dinastia Nguyen. La seva versió actual és un vestit llarg lleugerament cenyit a la part superior, que té una túnica principalment realitzada en seda sobre uns pantalonss.
La paraula «ao dai» s'emprava originalment per a la vestimenta de la cort dels lords Nguyễn de Huế al segle xviii. Aquestes peces van evolucionar cap a un ao ngũ thân, un vestit de cinc peces utilitzat per la reialesa al segle xix i principis del segle xx. Inspirats en la moda parisenca, Nguyễn Cát Tường i altres artistes de Hanoi van convertir el ngũ thân en un vestit modern durant les dècades de 1920 i 1930. Les revistes i publicacions nacionals van convertir aquesta peça en un símbol, i en la dècada de 1950 es va popularitzar un disseny realitzat a Saigon, el conegut com a Ao dai.
L'ao dai s'assembla als salwar kameez, o als kurta de països pertanyents a la cultura indo-islàmica com ara l'Índia, el Pakistan, l'Àsia central, etc.

## Referències

* ↑ Ellis, Claire. «Ao Dai: The National Costume», 1996. Arxivat de l'original el 5 de juliol de 2008. [Consulta: 2 agost 2008].
* ↑ Bach, Trinh. «Origin of Vietnamese Ao Dai», 2020. [Consulta: 23 juliol 2023].
# Pierre Celis

Pierre Celis és un cerveser belga. És considerat com un dels pioners del moviment de la cervesa artesana. És conegut per a la seva contribució a la revifa de la witbier de Hoegaarden, una cervesa de blat i típic estil de cervesa belga extingit el 1955 quan Tomsin, la darrera cerveseria va tancar.
Pierre Celis era un lleter a Hoegaarden. De jove, va ajudar a la fàbrica de cervesa del seu veí Tomsin i apren l'ofici. La cervesaria Tomsin tanca el 1957 i amb el, el darrere fabricant de witbier, víctima de la massificació, industrialització i estandardització. Enyorant el gust perdut Pierre Celis comença experimentant al mig dels anys 1960 a tornar a fabricar la cervesa de Tomsin a la seva cuina. Va tenir èxit i a poc a poc la cuina es tornava massa petita i va comprar i revifar una cerveseria tancada. Amb l'èxit que tenia, va comprar la llimonaderia tancada Hougardia, que tenia una bona font d'aigua mineral. En comprar les instal·lacions de la cervesaria tancada «De Sleutel» de Betekom, va poder transformar Hougardia en cerveseria i augmentar la producció per respondre a la demanda creixent. El 1985, la seva empresa ja ocupava 38 persones. El 7 d'octubre de 1985, un incendi va destruir quasi la totalitat de la fàbrica de cervesa. Per un problema d'assegurança insuficient, no hauria pogut reconstruir-la. Va cercar ajuda a la multinacional de la cervesa Interbrew.

## Referències

* ↑ Banas, Jeremy «Pierre Celis' Vision Revived as Daughter Christine Reopens Celis Brewery» (en anglès). CraftBeer.com, 08-06-2017.
* ↑ Kitsock, Greg «Wit’s End: Remembering Pierre Celis». The Washington Post, 18-04-2011.
* 1 2 Protz, Roger «Pierre Celis obituary» (en anglès). The Guardian, 19-04-2011.
* ↑ «Bierbrouwerij Tomsin» (en neerlandès). Biernet.nl. [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ Hennuy, Christian «“Door deze brand ging mijn vader scheep met Interbrew”». Het Laatste Nieuws, 07-10-2015.