OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Küçük Mehmet Said Paixà

Mehmed Said Paşa (Erzurum 1838-Istanbul 1914) fou un gran visir otomà que va exercir set vegades el càrrec (més una interinitat), d'elles 5 vegades sota Abdülhamit II i dues vegades amb els Joves Turcs.
A la mort del seu pare va entrar a l'administració i va anar ascendint a l'escalafó i el 1874 va arribar a cap del secretariat del gran visir. Fou en aquests anys que va conèixer al príncep Abdülhamit i li va fer de conseller, i quan el príncep va pujar al tron el 31 d'agost de 1876 el va nomenar pasha i secretari general (1876-1878). Va rebre llavors el malnom de Küçük (petit) agafat de la seva baixa estatura (1,47 metres) per distingir-lo d'un altra conseller anterior del sultà, Ingiliz Said Pasha. El 1878 fou ministre de Justícia fins a 1879 i va instituir el defensor públic i un nou codi criminal. El 18 d'octubre de 1879 fou nomenat gran visir fins al 9 de juny de 1880. Va tornar al càrrec el 12 de setembre de 1880 fins al 2 de maig de 1882 i va seguir del 12 de juliol de 1882 al 30 de novembre de 1882 i del 3 de desembre de 1882 al 24 de setembre de 1885, sempre al servei de la política de reformes del sultà, centralitzant el poder de les províncies, modernitzant el sistema financer, augmentant la recaptació arribant a un equilibri pressupostari i negociant un préstec que va originar la creació de la comissió del Deute Públic el 1881. Va fundar la Cambra de Comerç d'Istanbul, va modernitzar el sistema escolar i la policia, i va establir la independència dels tribunals. També va modernitzar el sistema burocràtic instituint els exàmens pel reclutament de càrrecs, i amb un sistema de pensions de retir.
El setembre de 1885 va arribar al càrrec el seu rival Kıbrıslı Mehmed Kamil Pasha i Küçük Mehmed Said Pasha no tornà al poder fins al 9 de juny de 1895 exercint breument doncs va dimitir per refusar el nomenament el 3 d'octubre de 1895 per temor per la seva vida a causa de l'hostilitat de Kıbrıslı Mehmed Kamil Pasha. El 13 de novembre de 1901 va tornar a exercir el càrrec fins al 15 de gener de 1903 quan la rivalitat amb Kıbrıslı Mehmed Kamil Pasha estava al punt més alt, i es va allunyar del govern.
Això li va permetre ser considerat pels Joves Turcs quan van prendre el poder el 1908. El 22 de juliol de 1908 era nomenat gran visir però el 6 d'agost de 1908 deixava pas a Kıbrıslı Mehmed Kamil Pasha (que arribava al càrrec per tercera vegada). El 4 d'octubre de 1911 fou nomenat per setena vegada fins al 17 de juliol de 1912 amb el suport del Comitè Unió i Progrés. En aquest temps va combatre a la Unió Liberal i va orientar els esforços del govern contra la invasió italiana de Líbia i del Dodecanès dimitint el 17 de juliol per la forta pressió del militars en favor de la Unió Liberal, deixant el pas a l'heroi de la guerra russó-turca Ahmed Muhtar Pasha que va formar un govern no partidista.
Fou llavors president de la Cambra Alta o Consell de Notables (1913-1914) i es va retirar el 1914 morint aquell mateix any.

## Bibliografia

* Ercümen Kuran, Küçük Said Paşa as a Turkish Modernist, 1970
Gran visir otomà :
# Künefe

Künefe (en turc) són unes postres de kadaif farcides amb formatge, a la cuina turca. El künefe de la província de Hatay, al sud de Turquia, és especialment famós. Els productors i restauradors d'aquesta província han obtingut una indicació geogràfica per a llur producte, l'Antakya Künefesi, sent Antioquia la capital de la província de Hatay.

## Elaboració i consum

Segons el certificat de la indicació geogràfica, künefe es fa amb tel kadayıf fresc de farina de blat blanc, de primera qualitat. En l'elaboració del dolç es fa servir només formatge sense sal d'Antioquia, fet amb llet de vaca. La mantega que es fa servir també es fa amb llet de vaca. El xarop del dolç es fa amb un 60 % d'aigua i un 40 % de sucre. Per cada litre del xarop s'afegeixen 3 o 4 gotes de suc de llimona. Les postres es fan dins d'una safata gran de coure o sini, amb 750 g de formatge i 300 g de mantega per quilo de tel kadayıf. Seguint aquestes normes, Antakya Künefesi es pot elaborar i vendre en altres parts del país amb aquest nom.
El künefe gairebé sempre es serveix amb festucs partits (o molts) i un tros de kaymak damunt.

## Varietats

Hi ha postres similars en les gastronomies dels països de l'Orient Mitjà, amb noms com knafa, kanafe o kanafeh (vegeu Kadaif).

## Referències

* ↑ Albala, Ken. Food Cultures of the World Encyclopedia, Volume 1. ABC-CLIO, 2011, p. 313. ISBN 0313376263.
* 1 2 http://www.tpe.gov.tr/TurkPatentEnstitusu/resources/dosyalar/cografitescil/101.pdf

## Vegeu també

* Ekmek kadayıfı
* Fang de l'Edèn
* Kadayıf dolma
# La cera virgen

La cera virgen és una pel·lícula espanyola de comèdia del 1972 dirigida per José María Forqué amb guió de Rafael Azcona i protagonitzada per Carmen Sevilla i José Luis López Vázquez.

## Sinopsi

Florencio Grijalba és el cacic d'un poble de la manxa, obsessionat amb Maria, una jove que es va desmaiar a la processó de Setmana Santa. Força reprimit sexualment, ha emprat a casa seva i a les seves empreses a les tres germanes de María, Paula, Pilar i Paca, però no li fan oblidar María, que s'ha vist obligada a marxar del poble a treballar a un bar d'alterne de Madrid amb el sobrenom de "Wanda".
Finalment les tres germanes són acomiadades i amb María planegen venjar-se. Inauguren un club al poble i posaran en evidència la hipocresia dels seus veïns. Però les coses no funcionen com esperaven, ja que el veritable negoci, en mans de Florencio, és una cereria, que funciona com a tapadora dels homes del poble per gaudir de la companyia d'altres dones. I quan Florencio li confessi a María que només pot posseir-la si està dormida, ella el posarà en evidència davant la seva família i el poble.

## Repartiment

* Carmen Sevilla ... María / Wanda
* José Luis López Vázquez ... Don Florencio
* Vera Sanders... Paca
* Maribel Martín ... Paula
* Eva León ... Pilar
* Gogó Rojo ... Puri
* Julia Caba Alba... Alcahueta
* Alfonso del Real... El Botanas
* Valentín Tornos... Pascual, pare de María
* Francisco Algora... Matías

## Premis

Maribel Martín va rebre el premi a la millor actriu secundària als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1972.

## Referències

* ↑ La cera virgen, abc.es
* ↑ Fitxa de La cera virgen a Cervantes Virtual
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248

## Enllaços externs

* Presentació de la pel·lícula a Historia de nuestro cine
* Escena de la pel·lícula a YouTube
# Casal Jaume I de Fraga

Casal Jaume I de Fraga és un Centre Cultural fundat a Fraga el 2001 per iniciativa de l'ACPV que respon a l'objectiu i a la voluntat d'articular la societat civil de la Franja de Ponent entorn de la defensa de la llengua i la cultura catalanes. L'organització interna està formada per una Junta Gestora (integrada per membres del Casal i de la comarca), el tècnic del Casal (professional alliberat) i els voluntaris, que asseguren la viabilitat de les activitats que es programen i la seva difusió. Manté coordinació d'activitats com el Correllengua amb els Consells Locals de La Franja, amb Institut d'Estudis del Baix Cinca i l'Associació Cultural del Matarranya. També forma part de l'Observatori de la Llengua Catalana. Sovint ha denunciat haver patit atacs de grups feixistes de signe blaver.
En 2014 va promoure una carta de suport al procés independentista català i en 2015 va promoure amb la Candidatura d'Unitat Popular (CUP) la "Declaració de Ponent" per treballar per la Franja de Ponent en el marc dels Països Catalans.

## Referències

* ↑ Inaugurat el Casal Jaume I de Fraga., vilaweb, 29 de gener de 2002
* ↑ Atacs feixistes contra el Casal Jaume I de Fraga i amenaces al Correllengua, lahaine.org, 29 de setembre de 2003
* ↑ El Casal Jaume I de Fraga promou una declaració de suport al procés, naciodigital.cat, 4 de novembre de 2014
* ↑ Declaració de Ponent, cup.cat
* ↑ Manifiesto independentista de la CUP en favor de la catalanidad de la Franja de Aragón, El Confidencial Autonómico, 1 d'octubre de 2015

## Enllaços externs

* Bloc del Casal Jaume I de Fraga
# Dolicharthria

Dolicharthria és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Stenia sol ser sinònim d'ell, però pot ser diferent.

## Taxonomia

* Dolicharthria aetnaealis (Duponchel, 1833)
* Dolicharthria aquirrealis (Schaus, 1940)
* Dolicharthria bruguieralis (Duponchel, 1833)
* Dolicharthria carbonalis (Warren, 1896)
* Dolicharthria cerialis (Stoll in Cramer & Stoll, 1782)
* Dolicharthria daralis (Chrétien, 1911)
* Dolicharthria desertalis Hampson, 1907
* Dolicharthria grisealis (Hampson, 1899)
* Dolicharthria hieralis (Swinhoe, 1904)
* Dolicharthria intervacatalis (Christoph, 1877)
* Dolicharthria lubricalis (Dognin, 1905)
* Dolicharthria mabillealis (Viette, 1953)
* Dolicharthria metasialis (Rebel, 1916)
* Dolicharthria modestalis (Saalmüller, 1880)
* Dolicharthria paediusalis (Walker, 1859)
* Dolicharthria phaeospilalis (Hampson, 1907)
* Dolicharthria psologramma (Meyrick, 1937)
* Dolicharthria punctalis (Denis & Schiffermüller, 1775)
* Dolicharthria retractalis (Hampson, 1912)
* Dolicharthria retractalis (Hampson, 1917)
* Dolicharthria signatalis (Zeller, 1852)
* Dolicharthria stigmosalis (Herrich-Schäffer, 1848)
* Dolicharthria tenebrosalis (Rothschild, 1915)
* Dolicharthria tenellalis (Snellen, 1895)
* Dolicharthria triflexalis (Gaede, 1916)

## Espècies antigues

* Dolicharthria heringi (Rebel, 1939)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 21 febrer 2019].
* ↑ Savela, Markku (2009): Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms – Dolicharthria.
# Graptopetalum superbum

Graptopetalum superbum és una espècie de planta suculenta del gènere Graptopetalum, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És un petit arbust suculent perenne, que forma rosetes, ramificant-se bàsicament, fins a 20 cm d'alçada o més, totalment glabra.
Tiges que es ramifiquen majoritàriament des de la base, suberectes a semidecumbents, de 10 a 12 cm de gruix prop de la base, de 5 a 10 mm de gruix prop del vèrtex, marcades de manera destacada amb cicatrius el·líptiques de les fulles caigudes.
Les rosetes de 1 a 2 cm sobre la tija apical, amb 12 a 20 fulles, les més apicals en una roseta densa i gairebé plana, les inferiors separades de 5 a 8 mm a la base.
Les fulles decídues, oblongo-obovades, amb un mucró deltoide, molt glauco-pruïnoses, de color verd ambre sota la cera, de 4 a 6 cm de llargada, de 2 a 2,5 cm d'amplada a la part més ampla, de 1,5 a 2 cm a l'àpex, de 5 a 7 mm de gruix a la part més gruixuda. A 5 mm de l'àpex, la superfície superior gairebé plana, la superfície inferior més o menys fortament convexa.
Les inflorescències amb fins a 3 tiges, erectes o ascendents-horitzontals, ramificades en zigazaga, de 30 a 40 cm de llarg i 20 a 30 cm d'ample, peduncle de 7 a 12 cm de llarg, sense bràctees els 2 a 3 cm basals, aproximadament 10 a la part superior, semblants a les fulles però més petites. Cada tija amb 12 a 15 branques amb 5 a 9 flors cadascuna, pedicels de 10 a 14 mm de llargada.

## Distribució

Planta endèmica de l'estat de Jalisco, Mèxic. Creix a 1200 m d'altitud.

## Taxonomia

Graptopetalum superbum va ser descrita per (M. Kimnach) Acevedo-Rosas i publicada a Novon 13(4): 380. 2003.

### Etimologia

Graptopetalum: nom genèric que deriva de les paraules gregues: γραπτός (graptos) per a "escrits", pintats i πέταλον (petalon) per a "pètals" on es refereix als generalment pètals tacats.
superbum: epítet llatí que significa 'excel·lent'.

### Sinonímia

* Graptopetalum pentandrum subsp. superbum M. Kimnach (basiònim).

## Referències

* ↑ «Graptopetalum superbem». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Graptopetalum superbum (M. Kimnach) Acevedo-Rosas». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Júzcar

Júzcar és un poble de la província de Màlaga (Andalusia), que pertany a la comarca de la Serranía de Ronda. Limita al nord amb Ronda a l'est amb Cartajima i Pujerra al sud amb Estepona i a l'oest amb Jubrique, Faraján i Alpandeire.

## La Fàbrica de Llauna

La primera fàbrica de fulla de llauna d'Espanya, es va instal·lar a Júzcar. Així ho afirma un llibre editat per Altos Hornos de Vizcaya. L'elecció del lloc va obeir a la riquesa fustera d'aquesta zona de la Regió muntanyenca de Ronda, indispensable per al carbó vegetal que es necessitava per a la fosa. La fàbrica va començar a produir a mitjan any 1731 sota el nom de La mai vista Espanya REIAL FABRICA DE FULLA DE LLAUNA I LES SEVES ADHERENTS, regnant els sempre invictes monarques i Catòlics Reis don Felip V i donya Isabel Farnese.
Segons figurava en la làpida del frontó d'entrada. La factoria, que va estar situada al costat del riu en el lloc que avui es coneix com a finca la Fàbrica, posseïa un cambra secreta on es realitzava el procés d'estanyat. Va tenir una plantilla de 200 obrers. Com a Espanya no es coneixia el procediment emprat en l'elaboració del producte, van venir d'Alemanya una trentena de tècnics al comandament de dos enginyers suïssos, Pedro Menrón i Emerico Dupasquier. Les cròniques conten que els tècnics van sortir d'Alemanya clandestinament, ficats en barrils, al tenir prohibida la seva marxa a l'estranger per a evitar la competència. Afegeixen les cròniques que el transport de la mercaderia es feia a lloms de camells, més pràctics que els rucs i muls i superior a la seva capacitat de càrrega. Van ser enviats expressament pel Govern de Madrid. La factoria va trencar davant la forta competència de la indústria asturiana i basca.

## Enllaços externs

* Pàgina Web de Júzcar Arxivat 2011-08-02 a Wayback Machine.
* (http://www.juzcar.es Pàgina Web de l'Ajuntament de Júzcar)
* Pàgina sobre els pobles de la Serranía de Ronda
# Ferrys (equip ciclista)

L'equip Ferrys va ser un equip ciclista espanyol que competí entre 1960 i 1969.

## Principals resultats

* Volta a Llevant: José Pérez Francés (1965), Angelino Soler (1966)
* Klasika Primavera: Julio San Emeterio (1961), José Pérez Francés (1965)
* Pujada al Naranco: Antoni Karmany (1963)
* Gran Premi del Midi Libre: Fernando Manzaneque (1963)
* Setmana Catalana: José Pérez Francés (1963, 1964)
* Clàssica d'Ordizia: José Pérez Francés (1964)
* Volta a les Valls Mineres: Ramón Sáez (1968)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 9 participacions (1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968)
** X victòries d'etapa:
*** 2 el 1960: Nino Assirelli, Vicent Iturat
*** 1 el 1961: José Pérez Francés
*** 1 el 1963: José Pérez Francés
*** 1 el 1964: Luis Otaño
*** 2 el 1965: Fernando Manzaneque, Esteban Martín
*** 3 el 1967: Ramón Sáez (2), Ángel Ibáñez
*** 2 el 1968: Ramón Sáez, Eduard Castelló
** 0 classificació final:
** 1 classificacions secundàries:
*** Classificació per punts: José Pérez Francés (1964)
* Tour de França
** 3 participacions (1963, 1964 1965)
** 0 victòries d'etapa:
*** 1 el 1963: Fernando Manzaneque
*** 1 el 1965: José Pérez Francés
** 0 classificacions secundàries:
* Giro d'Itàlia
** 2 participacions (1961, 1962)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificacions secundàries:

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Magatzem de cal Xamora

El Magatzem de cal Xamora és una obra de Guissona (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Planta baixa amb gran porta moderna d'entrada, que substitueix l'antiga i l'obertura(segurament una finestra) que hi devia haver al costat esquerre. A la banda dreta, hi ha una finestra amb arc ovalat, mur de pedra, igual que les quatre pilastres (una trencada per la porta moderna) que donen sentit de verticalitat a la façana.
La façana acaba en línia recta, més alt el cos central. S'alterna la pedra, l'arrebossat i els maons, que s'utilitzen per formar arcs sinuosos i de mig punt i crear zones més sortides que d'altres.
A la part dreta hi ha part d'habitatge, amb una petita entrada a la planta baixa, i un balcó al següent pis.

## Referències

* 1 2 3 «Magatzem de cal Xamora». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2018].
# Mantidactylus leucomaculatus

Mantidactylus leucomaculatus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus leucomaculatus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Mantidactylus madinika

Mantidactylus madinika és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus madinika. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Mantidactylus luteus

Mantidactylus luteus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus luteus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Manolo Zanella

Manolo Zanella (Feltre, província de Belluno, 23 de desembre de 1983) va un ciclista italià, que va competir de 2003 a 2008.

## Palmarès

* 2004
** Vencedor d'una etapa al Giro del Friül-Venècia Júlia
* 2006
** 1r al Circuit del Porto-Trofeu Arvedi
* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Romania

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclingarchives.com
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Manolo Solís del Valle

Manolo Solís del Valle (Lugo de Llanera, 25 de febrer del 1929 - Lleida, 17 de juny del 2022) va ser un jugador d'hoquei sobre patins, entrenador i president del Club Esportiu Lleida Llista Blava. En total va estar cinquanta sis anys vinculat al club esportiu, més de la meitat de la seua llarga vida, a l'entrar a l'entitat només un any després de la fundació el 1951.
Va arribar amb a penes deu anys a la capital del Segrià just després d'acabar la Guerra Civil espanyola. Va morir als 93 anys, després de dedicar-ne cinquanta sis al Lleida Llista Blava.

## Referències

* ↑ «Mor el president d’honor del Llista, Manolo Solís». La Manyana, 18-06-2022. [Consulta: 1r octubre 2022].
* ↑ Martí, Joan. «Folguera injecta ambició». L'Esportiu, 26-04-2018. [Consulta: 1r octubre 2022].
* ↑ Madrona, Xavier. «Mor Manolo Solís, 'alma mater' i emblema del Llista Lleida». Segre, 18-06-2022. [Consulta: 1r octubre 2022].
# Mare de Déu de la Mercè d'Almacelles

Mare de Déu de la Mercè d'Almacelles és una església neoclàssica d'Almacelles (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església bastida en pedra dins els cànons de l'art neoclàssic, de façana austera amb gran portalada d'entrada i una rosassa. El campanar és de torre quadrada, amb rellotge, i s'eleva per damunt de tot el poble.
No es coneix la història de l'edifici, però és evident que ha sofert transformacions al llarg del temps.

## Història

El terme d'Almacelles fou concedit al barceloní Melcior de Guàrdia pel rei Carles III per tal que fos repoblat i urbanitzat en el termini de sis anys. De Guàrdia encarregà a Josep Mas Dordal el projecte urbanístic que inclou l'església, la casa del senyor i quaranta cases per a colonitzadors. Aquest projecte constituí el més important intent urbanístic fet per iniciativa particular al temps de la Il·lustració a Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 «Església parroquial de la Mare de Déu de la Mercè». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2017].

## Enllaços externs

* «Església parroquial de la Mercè». Patrimoni arquitectònic. Consell Comarcal del Segrià.
# Mara Cruz

Mara Cruz (nom artístic de María Isabel Palomo González, Madrid, 24 de març 1941) és una actriu de cinema espanyola.

## Biografia

Cruz va ser estudiant de l'Institut d'Investigacions i Experiències Cinematogràfiques (IIEC) del seu Madrid natal. En la seva carrera del 1957 al 1976 va realitzar 35 pel·lícules, ocasionalment també produccions de televisió, excepte al seu país d'origen sovint a Itàlia; Tot i això, la seva fama no va poder competir amb la de les seves companyes Sara Montiel i Carmen Sevilla.

## Filmografia

* 1958: Caravana de esclavos
* 1958: La rivolta dei gladiatori
* 1958: Gli italiani sono matti
* 1959: En las ruinas de Babilonia
* 1962: Nur tote Zeugen schweigen
* 1965: Johnny West il mancino
* 1966: Las siete magníficas
* 1967: Dos cruces en Danger Pass
* 1967: Los 7 de Pancho Villa
* 1972: Disco rojo
* 1975: Con la música a otra parte
* 1976: El misterio de la perla negra

## Premis

Premi a la millor actriu per Disco rojo als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1972

## Referències

* ↑ http://www.nuestrocine.com/personal.asp?idpersona=1693
* ↑ «Notiz auf Don-Alfredo-Mayo». Arxivat de l'original el 2010-02-06. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ Weisser, 2005, p. 189.
* ↑ Weisser, 2005, p. 307.

## Bibliografia

* Weisser, Thomas. Spaghetti Westerns: the Good, the Bad and the Violent: A Comprehensive, Illustrated Filmography of 558 Eurowesterns and Their Personnel, 1961-1977. McFarland & Company, 22 agost 2005, p. 498. ISBN 9780786424429.
# Maarten den Bakker

Maarten den Bakker (Abbenbroek, Bernisse, Holanda Meridional, 26 de gener de 1969) és un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1990 i 2009.
Bon corredors de clàssiques, sobretot les disputades per les Ardenes, tot i que mai aconseguí guanyar-ne cap: segon a l'Amstel Gold Race de 1998 i Fletxa Valona de 1999 i tercer a la Lieja-Bastogne-Lieja de 1999.
Les principals victòries foren dos campionats nacionals en ruta (1996, 1999) i un en contrarellotge (2003).

## Palmarès

* 1989
** Campió dels Països Baixos amateur
* 1993
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
* 1994
** 1r al Nationale Sluitingsprijs
** 1r a la Ronde van Midden-Zeeland
* 1996
** Campió dels Països Baixos en ruta
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia
* 1997
** Vencedor d'una etapa de la Viena-Rabenstein-Gresten-Viena
* 1998
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Tell
* 1999
** Campió dels Països Baixos en ruta
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
* 2003
** Campió dels Països Baixos en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de l'International Uniqa Classic
* 2005
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Àustria
* 2007
** 1r a la Profronde van Friesland

### Resultats al Tour de França

* 1992. 92è de la classificació general
* 1993. 91è de la classificació general
* 1995. 52è de la classificació general
* 1996. 64è de la classificació general
* 1997. 64è de la classificació general
* 1998. 33è de la classificació general
* 1999. 84è de la classificació general
* 2000. 49è de la classificació general
* 2001. 75è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1993. 71è de la classificació general
* 1994. Abandona (20a etapa)
* 1996. 40è de la classificació general
* 2004. 84è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Maarten den Bakker a sitiodeciclismo.net