OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edmonton

Edmonton és la capital de la província canadenca d'Alberta. Edmonton està situat al nord del riu Saskatchewan i és el centre de la regió metropolitana d'Edmonton, que està envoltada per la regió central d'Alberta. La ciutat esta ancorada a l'extrem nord del que l'Statistics Canada defineix com el "corredor Calgary-Edmonton", una regió que s'estén entre Edmonton i la ciutat de Calgary, la ciutat més gran d'Alberta, que inclou els molts municipis més petits entre els dos.
A partir del 2021, Edmonton tenia 1.010.899 persones i una població a l'Àrea metropolitana de 1.418.118 persones, cosa que la converteix en la en la cinquena ciutat més gran i la sisena més gran de l'àrea metropolitana (CMA) del Canadà. Edmonton és tots dos la ciutat i l'àrea metropolitana més al nord d'Amèrica del Nord amb una població de més d'un milió d'habitants. Un resident d'Edmonton és conegut com a Edmontonian.

## Ciutats agermanades

* Gatineau, Canadà (1967)
* Harbin, Xina (1985)
* Nashville, Estats Units (1990)
* Wonju, Corea del Sud (1998)
* Bergen op Zoom, Països Baixos (2013)

## Referències

* ↑ «Geographic Profile». Arxivat de l'original el March 25, 2013.
* ↑ Government of Canada, Statistics Canada. «Census Profile, 2021 Census of Population». www12.statcan.gc.ca, February 9, 2022. [Consulta: February 9, 2022].
* ↑ «Population and dwelling counts, for Canada, provinces and territories, and census subdivisions (municipalities), 2016 and 2011 censuses – 100% data (Alberta)». Statistics Canada, February 8, 2017. Arxivat de l'original el February 11, 2017. [Consulta: February 8, 2017].
* ↑ «Statistics Canada. 2022. (table). Census Profile. 2021 Census. Statistics Canada Catalogue no. 98-316-X2021001. Ottawa. Released February 9, 2022.». Statistics Canada, 2021 Census of Population., February 9, 2022. [Consulta: February 9, 2022].
* ↑ «Population and dwelling counts, for census metropolitan areas, 2016 and 2011 censuses – 100% data». Statistics Canada, February 8, 2017. Arxivat de l'original el February 11, 2017. [Consulta: February 8, 2017].
* ↑ «About Edmonton | Radiology and Diagnostic Imaging». www.ualberta.ca. [Consulta: April 23, 2023].
* ↑ Aubrey, Merrily. Naming Edmonton: From Ada to Zoie. University of Alberta Press, 2004, p. 17, 25, 34, 138, 214. ISBN 0-88864-423-X.

## Vegeu també

* Galeria d'Art d'Alberta
Capitals federal, provincials, i territorials del Canadà :
ABEdmonton
BCVictoria
MBWinnipeg
NBFredericton
NLSt. John's
NSHalifax
ONToronto
PECharlottetown
QCCiutat de Quebec
SKRegina
Territoris:
NT Yellowknife
NU Iqaluit
YT Whitehorse :
# Bathybates leo

Bathybates leo és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 26 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És endèmic del llac Tanganyika (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Bathybates leo» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Brichard, P. Cichlids and All the Other Fishes of Lake Tanganyika (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866226677.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Takahashi, T. 2003: Systematics of Tanganyikan cichlid fishes (Teleostei: Perciformes). Ichthyological Research, 50(4): 367-382.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Masnières

Masnières és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 2.581 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.303 | 2.351 | 2.446 | 2.655 | 2.708 | 2.525 | 2.581 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Colette Dessaint | PCF |
# Grammatobothus krempfi

Grammatobothus krempfi és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 18 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Vietnam i Taiwan.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Glaudi Barsotti

Glaudi Barsotti (també escrit Claudi Barsòtti, en francès Claude Barsotti) (nascut a Marsella, el 26 de gener de 1934) és un escriptor i periodista occità.
Va ser oficial radiotècnic a la marina mercant i va viatjar pertot arreu, de l'Àsia a Europa passant per l'Àfrica. El van mobilitzar durant la Guerra d'Argèlia el 1956 i el 1957. Més tard, va deixar la marina per l'administració.
Militant a l'associació cultural Lo Calen, de Marsella, més tard a l'IEO, és també membre del Pen-Club de Lenga d'Òc.
El 1965, va crear el diari "La Sartan" que aviat es passaria a dir "Actualitat Occitana".
És també home de ràdio i de televisió (va col·laborar en el programa de televisió Vaquí de France 3 Méditerranée de Marsella).

## Les seves obres

* A flor e mesura, cronicas d'un jornalista, 1963
* Lo lop en Occitània, 1964
* Antologia deis escrivans sociaus provençaus (1875 a 1914), 1975
* La tèrra deis autres, roman, Vent Terral, 1979
* Le music-hall marseillais de 1815 a 1914, 1984
* Parlam provençau (obratge collectiu), 1971
* Un sègle de premsa occitana a Marselha de 1840 a 1940, 1981-1982
* Cronicas, 1990
* Bestiari d'Occitània, Lexic latin-occitan provençau-francés dei vertebrats d'Occitània, IEO Sector Recèrca, 1992 (255 p., ISBN 2-85910-116-0).
* Un papier sensa importància, roman, IEO, 1994
* Le bouil et le tian: la cuisine du terroir provençal, 1996, Ais de Provença, Edisud
* Testimòni d'un niston de la guèrra, autobiografia, IEO, 2002, ISBN 2-859103-22-8
* L'estraç, roman IEO, 2002, ISBN 2-859102-97-3
* Lo comunard de la Mitidjà, roman, IEO, ISBN 2-859103-87-2
# Adela d'Anglaterra

Adela d'Anglaterra, Adelaida de Normandia, o Adela de Blois (Normandia, França, ca. 1067 - Marcigny-sur-Loire, Saona i Loira, Borgonya, França, ca. 1137) fou una princesa d'Anglaterra, filla de Guillem I el Conqueridor i de Matilde de Flandes. És venerada com a santa per l'Església catòlica.
En 1080, Adela es casà amb Esteve II de Blois, comte de Blois i Chartres, amb qui tingué tretze fills, entre els quals Esteve I d'Anglaterra, comte de Boulogne i rei d'Anglaterra en 1135.
Fou comtessa consort de Blois, Chartres i Meaux. Fou regent d'aquests estats durant el temps que Esteve II estigué a les Croades.
Entre 1120 i 1122 es retirà a l'abadia cluniacenca de Marcigny, on morí en 1137. Una tradició tardana en situa l'enterrament a Caen, prop la tomba de la seva mare, però es tracta d'un error d'identificació, ja que fou sebollida a l'abadia de Marcigny.

## Descendència

Adela i Esteve tingueren com a descendents:
* Guillem, comte de Sully, casat amb Agnès de Sully (m. post 1104);
* Otó de Blois, que morí molt jove;
* Teobald II de Xampanya, comte de Xampanya
* Lituïsa de Blois (m. 1118) casada amb Miló I de Montlhéry i divorciada en 1115);
* Esteve I d'Anglaterra, rei d'Anglaterra;
* Llúcia Matilde, casada amb Ricard d'Avranches, segon comte de Chester. Tots dos moriren ofegats el 25 de novembre de 1120;
* Felip (m. 1100), bisbe de Châlons-sur-Marne;
* Agnès de Blois, casada amb Hug de Puiset;
* Alix de Blois (m. 1145) casada amb Renat III de Joigni (m.1134);
* Elionor de Blois (m. 1147) casada amb Raül I de Vermandois (m. 1152), divorciada en 1142;
* Enric de Blois (1101 - 1171).

## Referències

* ↑ LoPrete, Kimberly. "Adela of Blois." Women and Gender in Medieval Europe: An Encyclopedia. Ed. Margaret Schaus. Nova York: Routledge, 2006. 6–7.
* ↑ Catholic Online. «St. Adela».
* ↑ Loprete, Kimberly A. «The Anglo-Norman Card of Adela of Blois». Albion, 22, 4, 1990, pàg. 569–589. DOI: 10.2307/4051390. JSTOR: 4051390.
* ↑ Carpenter, David. The Struggle for Mastery: The Penguin History of Britain 1066–1284. Nova York: Penguin, 2004, p. 531–532. ISBN 0-14-014824-8.
* ↑ Green, Judith. Henry I: King of England and Duke of Normandy. Cambridge, UK: Cambridge University Press, 2009, p. 322. ISBN 978-0-521-74452-2.
# Serra Carbonera

La Serra Carbonera és una serra dels Prepirineus situada als municipis de Camarasa i Alòs de Balaguer, a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 789 metres.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Edmonton Oilers

Edmonton Oilers és un equip canadenc d'hoquei sobre gel d'Edmonton (Alberta) de la National Hockey League (NHL), juga a la Divisió Nord-oest de la Conferència Oest.
El seu pavelló és el Rexall Place i juga amb jersei i pantalons blaus amb franges taronges i blanques. Mantenen una forta rivalitat amb els Calgary Flames, l'altre equip d'Alberta que juga en aquesta lliga.

## Història

Fundat el 1979 l'equip va tenir en els anys 1980 la seva millor època guanyant 5 Stanley Cup: 1984, 1985, 1987, 1988 i 1990. També ha guanyat el Trofeu dels Presidents com el millor equip de la temporada regular el 1984, 1986 i 1987. El 1983 van perdre la final de la Copa Stanley vençuts pels New York Islanders. I el 2006 la van perdre en el setè partit vençuts pels Carolina Hurricanes.

## Palmarès

Stanley Cup: 5
* 1983–84, l984–85, 1986–87, 1987–88, 1989–90
Trofeu dels Presidents: 2
* 1985–86, 1986–87

## Enllaços externs

* Web oficial dels Edmonton Oilers
* Edmonton Oilers Heritage Website
# Bit Khalupe

Bit Khalupe (Bit Halupe, Bit Khalupi, Bit Khaluppi, fou un estat arameu a la vall del Khabur. S'hauria fundat abans del 1000 aC com una confederació tribal i va passar a ser tributària d'Assíra durant el segle x, rebent un governador assiri però conservar completa autonomia en els afers domèstics. La capital al segle ix aC era Suru. La població de la zona estava formada per arameus o per locals que s'havien arameitzat.
El 883 aC Assurnasirpal II (884-859 aC) va envair Kummukh (Commagena) potser per exigir el pagament del tribut; el regne es va sotmetre sense lluita i abans d'acabar la tasca prevista la presència del rei fou demanada a la riba de l'Eufrates on els aramaeus vivien en agrupacions tribals o en ciutats, algunes independents i altres dependents d'Assíria i amb governadors assiris; una d'aquestes comunitats era Bit Khalupe (moderna Halebe), a mig camí entre el Balikh i el Khabur, i estava governada per l'assiri Khamitai; estant Assunasirpal II a Kummukh va esclatar una revolta a Suru, la capital o ciutat principal de Bit Khaluppi o Bit KHalepe i el governador fou assassinat i com a cap es va erigir Akhiyababa, vingut de Bit Adini, i de condició humil, potser un agent del rei Adini. El rei assiri amb el seu exèrcit es va dirigir cap allí i es va aturar a Sadikan o Gardikan (moderna Arban, a la riba del Khabur) on va rebre el tribut d'un príncep arameu, Shulman-khaman-ilaniy; després es va aturar a Shuma on va rebre el tribut del príncep de Katnu (no identificada), Ilu-Adad. La notícia de la seva arribada es va saber aSuru que immediatament es va rendir; però el rei no ho va acceptar, i va atacar la ciutat i va forçar l'entrega de tots els que havien participat en la revolta; als oficials els va fer tallar les cames; els nobles que havien pres part a la rebel·lió foren executats i els seus cossos acumulats en una piràmide a la porta de la ciutat; aquesta fou saquejada i destruïda; Akhiyababa fou fet presoner i enviat a Nínive on fou espellat i la seva pell va adornar les muralles de la fortalesa; Azilu fou nomenat nou governador assiri. Els prínceps arameus de Laqu (Laqi, a la riba nord de l'Eufrates al sud de Suru la capital de Bit Khaluppi) i Khindanu (de situació dubtosa; podria ser la clàssica Giddan al sud de l'Eufrates més avall de Mari) van enviar el tribut mentre el rei era a Suru; també va enviar el tribut un altre poble arameu, els shuhites de Suhi o Shuhi, tribut que va portar el mateix rei Ilubani amb els seus fills, que va anar directament a Nínive.
En endavant l'estat ja no torna a ser esmentat.

## Bibliografia

* John Boardman, The prehistory of the Balkans and the Middle East and the Aegean world
* R. W. Roger The History of Assyria
# Camils

«Camils» té aquests significats:
* Pares Camils: Orde dels Ministres dels Malalts, orde religiós fundat al segle xvi per Camil de Lellis
* Germans Camils: Germans Missioners dels Malalts Pobres, congregació religiosa fundada al segle XX
# Marino Bacallado Alfonso

Marino Bacallado (Santa Cruz de Tenerife, 26 de setembre de 1974) és un futbolista canari, que juga de porter.
Es va formar a les files del CD Tenerife, però només va disputar un partit amb el primer equip, a la temporada 96/97.
Durant 12 anys ha estat el porter de la UD Lanzarote, tot arribant a ser el capità. Al desembre de 2008 va deixar l'equip per la crisi econòmica de l'entitat.

## Enllaços externs

* Marino deixa el Lanzarote Arxivat 2013-03-17 a Wayback Machine.
* Fitxa del jugador a bdfutbol.com
# Grammatobothus polyophthalmus

Grammatobothus polyophthalmus és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes que habita des de les costes de l'Índia i Sri Lanka fins a les Filipines, prefectura d'Okinawa i el nord-est d'Austràlia i també al Golf Pèrsic. Pot arribar als 21 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Glaucó (germà de Plató)

Glaucó (en llatí Glaucon, en grec antic Γλαύκων) fou fill d'Aristó i germà de Plató.
Aquest l'assenyala a la seva obra Parmènides com un dels dirigents del consell atenenc, i també apareix com a tal a la Memorabilia de Xenofont. A Suides se l'anomena Glauc (Glaukos). Sembla que fou un filòsof, que seria el mateix del que Diògenes Laerci diu que va escriure un llibre amb nou diàlegs, titulats Φειδύλος, Εὐριπίδης, Ἀμύντιχος, Εὐθίας, Λυσιθειδης, Ἀριστοφάνης, Κέφαλος, Ἀναξίφημος, Μενέξενος. Diògenes diu que altres trenta-dos diàlegs li són atribuïts, però els considera espuris.

## Referències

* ↑ 2.Glaucon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 274
# Agua de Dios

Agua de Dios és un municipi de Cundinamarca (Colòmbia), situat a la província de l'Alto Magdalena, a 114 km de Bogotà. Limita per l'oest amb Girardot; pel nord amb Tocaima; i pel sud amb Ricaurte i Nilo.
La fundació d'Agua de Dios es deu a les polítiques d'aïllament per a les persones afectades per la malaltia de la lepra, que daten del segle xvii. Un grup de malalts de lepra van ser bandejats pels habitants de la població de Tocaima, per la por a ser contagiats, veient-se els malalts obligats a ocupar els terrenys que l'Estat colombià havia comprat, l'any de 1867, i que eren propietat d'expresident dels Estats Units de Colòmbia, Manuel Murillo Toro. Aquests terreny van ser destinats com llatzeret, i la fundació es va efectuar el 10 d'agost de 1870.

## Referències
### Bibliografia

* Reyes Gutierrez, Pedro L.. Amor sin fronteras: Los primeros apóstoles de los lazarinos en Colombia. Comunidad Salesiana de Bucaramanga, 2004. ISBN 958-33-6541-6.
* Agudeo, Teresa del Niño Jesús. Siervo de Dios Padre Luis Variara, Salesiano. Bogotá, Hijas de los Sagrados Corazones de Jesús y María, 1989.
# Scyloxes

Scyloxes és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels escitòdids (Scytodidae). Fou descrit per primera vegada l'any 1992 per P. M. Dunin.
Scyloxes asiatica és segons el World Spider Catalog amb data de 7 de gener de 2018, l'única espècie del gènere. És endèmica del Tadjikistan (Àsia central).

## Referències

* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Scytodes Dunin, 1992 en la família Scytodidae +base de dades. Accés el 7 de gener de 2019.
* 1 2 Dunin, P. M. (1992c). The spider family Scytodidae of the USSR fauna. Trudy Zoologieskogo Instituta Akademija Nauk SSSR 226: 74-82.
* ↑ (anglès) World Spider Catalog: Scytodes asiatica Dunin, 1992 en la família Scytodidae +base de dades. Accés el 7 de gener de 2019.
# Eleccions cantonals franceses de 1992

Les eleccions cantonals es van celebrar el 22 i 29 de març de 1992.

## Resultats

La taxa d'abstenció s'elevà al 29,34% a la primera volta. Els resultats confirmaren la tendència de les eleccions regionals. Aleshores al poder, el Partit Socialista va perdre sis presidències de Consell General en profit de l'oposició de dretes (RPR i UDF): Nord, Puèi Domat, Droma, Gers, Dordonya, Valclusa. L'esquerra conservà finalment un total de 21 presidències.
Arran d'aquesta desfeta electoral, el president de la República, François Mitterrand, nomenà un nou Primier ministre, Pierre Bérégovoy, el 12 d'abril de 1992, per tal que formi un nou govern.

## Fonts

* Jean-Jacques Becker, Crises et alternances, 1974-1995, Nouvelle histoire de la France contemporaine n°19, Seuil, Paris, 1998
# Batoe Bahara Urung

Batoe Bahara Urung fou una confederació (urung) d'estats natius de les Índies Orientals Holandeses a la residència de la Costa Oriental de l'illa de Sumatra, regència de Batoe Bahara. Està formada per cinc estats cadascun governat per un datu (cap):
* Batoe Bahara Urung Lima Puloh, de 148 km²
* Batoe Bahara Urung Tanah Datar, de 84 km²
* Batoe Bahara Urung Lima Laras, de 230 km²
* Batoe Bahara Urung Boga, de 5 km²
* Batoe Bahara Urung Pesisir, de 15 km²

## Referències

* A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Campionat de Catalunya de futbol 1907-1908

La temporada 1907-08 del Campionat de Catalunya de futbol fou la novena edició de la competició. Fou disputada la temporada 1907-08 pels principals clubs de futbol de Catalunya.

## Primera Categoria
### Classificació final

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Classificació |
| 1 | X Sporting Club (C) | 6 | 5 | 0 | 1 | 14 | 6 | +8 | 10 | Campió |
| 2 | FC Barcelona | 6 | 4 | 1 | 1 | 18 | 6 | +12 | 9 | |
| 3 | FC Espanya | 6 | 1 | 1 | 4 | 5 | 12 | −7 | 3 | |
| 4 | Català SC | 6 | 1 | 0 | 5 | 6 | 19 | −13 | 2 | |
| 5 | AC Galeno | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | (Nota) |
Tots els clubs eren de Barcelona. L'AC Galeno, considerat continuador de l'Universitari, estava format per estudiants de la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona i utilitzava el terreny que fou de l'Espanyol les temporades 1903-04 i 1904-05, situat darrere de l'Hospital Clínic. El Galeno es retirà de la competició.

### Resultats finals

* Campió de Catalunya: X Sporting Club
* Classificats pel Campionat d'Espanya: X Sporting Club, però renuncià a participar-hi
* Descensos: No hi havia descensos reglamentats
* Ascensos: No hi havia ascensos reglamentats

## Segona Categoria

Es va organitzar un campionat de segona categoria, anomenat campionat de júniors (el de primera s'anomenava de sèniors), amb els següents participants: Salut SC, Sabadell, Catalònia, Central, Catalunya i FC Numància. També s'hi inscrigué un equip anomenat Foot-ball Club S però renuncià només començar.
Salut SC es proclamà campió. El Catalònia fou segon classificat i Sabadell i Central tercers.

## Referències

* ↑ Bdfutbol Campionat de Catalunya 1907-08
* ↑ RSSSF Catalonia Championship 1903-1940 - All Results
* ↑ Pàgina 3, La Vanguardia, 1908/02/23
* ↑ Pàgina 3, La Vanguardia, 1908/03/25
* ↑ Pàgina 6, La Vanguardia, 1908/03/29
* ↑ Pàgina 4, La Vanguardia, 1908/06/13
* ↑ Pàgina 4, Mundo Deportivo, 1908/05/14
* ↑ Pàgina 4, Mundo Deportivo, 1908/05/21

## Bibliografia

* Garcia Castell, Joan. Història del futbol català. Barcelona: Editorial Aymà, 1968. ISBN 978-84-209-3682-6.
* Closa i Garcia, Antoni; Rius i Solé, Jaume; Vidal i Urpí, Joan. Un segle de futbol català: 1900-2000. Barcelona: Federació Catalana de Futbol, 2001.

## Enllaços externs

* RSSSF
# Marino Amadori

Marino Amadori (Predappio, Forlì-Cesena, Emília-Romanya, 9 d'abril de 1957) és un ciclista italià, que fou professional entre 1978 i 1990. En el seu palmarès destaca la victòria al Giro del Piemont (1981), el Trofeu Matteotti, la Coppa Placci (1983), la Coppa Sabatini (1985) i la Coppa Agostoni (1986). Participà en diversos campionats del món en ruta amb l'equip nacional italià. En retirar-se com a ciclista passà a exercir tasques de director esportiu en diferents equips ciclistes. Així, entre el 2000 i el 2001 ho va fer a l'equip femení Gas Sport Team, i entre el 2002 i el 2003 al Mercatone Uno.
El 2012 va ser reconegut amb el Giro d'onore per la Federació Ciclista Italiana.

## Palmarès

* 1981
** 1r al Giro del Piemont
** Vencedor d'una etapa a la Tirrena-Adriàtica
* 1983
** 1r al Trofeu Matteotti
** 1r a la Coppa Placci
* 1985
** 1r a la Coppa Sabatini
* 1986
** 1r a la Coppa Agostoni
* 1987
** 1r al Gran Premi de la indústria i l'artesanat de Larciano

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1978. 38è de la classificació general
* 1979. 11è de la classificació general
* 1982. 74è de la classificació general
* 1983. 68è de la classificació general
* 1985. 16è de la classificació general
* 1986. 53è de la classificació general
* 1987. 40è de la classificació general
* 1988. 26è de la classificació general
* 1989. 55è de la classificació general
* 1990. 28è de la classificació general

## Referències

* ↑ «SCALETTA PREMIATI GIRO D'ONORE 2012». Ciclonews.it [Consulta: 23 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Guerra romanogal·la

Al voltant del 390 aC, diverses tribus gal·les havien començat a envair Itàlia des del nord expandint la seva cultura per tot Europa, cosa pràcticament desconeguda per als romans, amb tenien interessos purament locals, però que es van alertar quan els sènons, una tribu especialment guerrera, va envair la província etrusca de Siena des del nord i va atacar la ciutat de Clúsium, no molt allunyada de l'esfera d'influència de Roma. Els habitants de la ciutat, desconcertats per la mida de l'enemic en nombre i ferocitat, van demanar ajuda a Roma, que els van anar a buscar a la batalla d'Àl·lia. Els gals van vèncer a l'exèrcit romà i van continuar perseguint-los fins a Roma, que van saquejar parcialment fins que van ser expulsats o subornats. Sense voler-ho, els romans van ser l'objectiu principal dels gals.
L'activitat guerrera entre romans i gals continuaria a Itàlia durant més de dos segles, incloent la batalla de l'Àl·lia, la batalla del llac Vadimonis, la batalla de Fèsules el 225 aC, la batalla de Telamó el 224 aC, la batalla de Clastídium el 222 aC, la batalla de Cremona el 200 aC, la batalla de Placència el 194 aC, la batalla de Mutina el 193 aC, la batalla d'Arausio el 105 aC, i la batalla de Vercelae el 101 aC El problema celta no es resoldria per als romans fins a la subjugació final de tots els gals després de la batalla d'Alèsia el 52 aC.

## Vegeu també

* Guerra címbria
* Guerra de les Gàl·lies
* Llista de celtes històrics de l'edat antiga

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Luci Anneu Flor, Epitome de Gestis Romanorum, 1.13
* 1 2 3 4 5 Grant, The History of Rome, p. 44
* 1 2 Pennell, Ancient Rome, Cap. IX
* ↑ Livi, The Rise of Rome, p. 329
* ↑ Lane Fox, The Classical World, p. 283
* ↑ Livi, The Rise of Rome, p. 330
* ↑ Apià, Historia romana, Las guerras galas, §1