OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bonifaci IV de Montferrat

Bonifaci IV de Montferrat, fou marquès de Montferrat del 1518 al 1530. Va heretar el títol del seu pare, quan només tenia sis anys. Un greu accident a cavall va fer que el marquesat passés al seu oncle Joan Jordi.

## Marquès de Montferrat

Bonifaci era fill del marquès, Guillem IX de Montferrat i de la seva esposa Anna d'Alençon. Quan el pare va morir el 1518, Bonifaci només tenia sis anys i, encara que va heretar el títol de marquès, la responsabilitat de govern va recaure en la seva mare i el seu oncle Joan Jordi de Montferrat.
El 1519 va rebre el jurament de fidelitat dels fills d'Odó d'Incisa, que havia mort per rebel·lió contra el pare de Bonifaci.
En aquesta època el marquesat va ser envaït pels Sforza, en resposta a la política d'aliança amb França que van seguir els seus tutors. El territori del Marquesat de Montferrat va ser escenari d'algunes disputes entre l'emperador Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic i el rei de França; els ciutadans van ser castigats per les tropes de l'un i de l'altre. Bonifaci va estar present com a testimoni en la signatura de la Pau de Cambrai, entre França i Espanya.
En els anys següents es va fer més proper a l'emperador que al rei francès, fins al punt que va estar diverses vegades en companyia de Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic.
Bonifaci va acollir a la seva cort la seva germana Maria, casada amb Frederic II Gonzaga, el qual va fer petició a l'Església d'anul·lació. El papa Climent VII, va acceptar la petició, ja que Maria només tenia 8 anys.
Poc després, Bonifaci IV va morir en caure d'un cavall mentre estava a Ronzone, als afores de Casale Monferrato, sense haver tingut fills. El títol va passar al seu oncle.

## Referències

* ↑ Davari, 1890, p. 105.
* ↑ Di Ricaldone, 1972, p. 578.

## Bibliografia

* Davari, S «Federico Gonzaga e la famiglia Paleologa del Monferrato». Giornale linguistico di archeologia, storia e letteratura, XVII, 1890.
* Maltagliati, Paolo. I secondi Paleologi. Soldiershop Publishing, 2015.
* di Conti, Vincenzo. Notizie storiche della città di Casoli del Monferrato, 1839.
* Cognasso, F. L'aleanza sabaudo-viscontee contro Venezia, XLV, 1918.
* Sancio, Giuliano Dalmazzo. Cenno storico intorno ai marchesi del Monferrato di stirpe Paleologa. Tipografia F. Maffei e G. Scrivano, 1835.
* Settia, Aldo. Dizionario Biografico degli Italiani. Treccani, 2001.
* Di Ricaldone, Giusseppe Aldo. Annali del Monferrato: (951-1708). La cartostampa, 1972.
* Sismondi, S. Histoire des republiques italiennes du Moyen Age: 14. Tipografia Elvetica, 1846.
* Tiradoschi, Girolamo. Biblioteca enciclopedica italiana, Volum 24. N. Bettoni, 1833.

## Enllaços externs

* L. Marini, Dizionario Biografico degli Italiani, XII, 1970, p.131-133
# Universitat de Liverpool

La Universitat de Liverpool està ubicada a la ciutat de Liverpool, Anglaterra, i forma part del Russell Group.

## Història

La universitat es va establir el 1881 com a Escola d'Universitat de Liverpool (University College Liverpool). El 1884 era, en part, de la Universitat de Victòria Federal. Segons una Carta Reial i una Llei del Parlament es convertia, el 1903, en universitat independent amb dret per desenvolupar els seus propis graus, adquirint així el nom actual.
La Universitat ha produït vuit guanyadors del Premi Nobel, en els camps de la ciència i la medicina, així com el nobel de la pau, els quals són Ronald Ross, Charles Barkla, Charles Scott Sherrington, James Chadwick, Robert Robinson, Har Gobind Khorana, Rodney Porter i Joseph Rotblat.
L'edifici Victòria, que històricament era el cor administratiu de la Universitat, és un clar exemple de les Universitats de Maons Vermells, terme popularitzat per un professor de la mateixa Universitat de Liverpol i que s'utilitza per descriure les universitats cíviques que es van construir a Anglaterra, sobretot a finals del segle xix, de maó vermell construït; es tractava d'edificis victorians de maó vermell.

## Professors

* Joan Lluís Marfany, filòleg barceloní.

## Enllaços externs

* Universitat de Liverpool - Lloc web oficial

## Referències

* ↑ Informació Web Universitat de Liverpool
# Coca amb cireres

La coca amb cireres és una coca típica del Camp de Tarragona i el costum de menjar-la és molt destacat a Reus i la seua comarca així com a la ciutat de Tarragona, llocs on es menja per Corpus. La coca s'elabora i es consumeix durant els mesos de maig i juny, època natural de les cireres. Durant aquesta diada, a les ciutats es festeja amb els gegants els quals surten encapçalant la processó i es passegen pels carrers.
A Reus la vigília de Corpus de 1918, per iniciativa de l'alcalde accidental Artemi Aiguader, es reprengué el costum de repartir gratuïtament coques amb cireres als nens. Aquell dia, a part de les donades als nens de l'asil, se'n van regalar 2.100. Segons s'explica, el costum va ser iniciat pel pesador del mercat de la farina, de la plaça de la Farinera, a mitjans del segle xix, que les feia amb la pols arreplegada dels sacs que li duien a pesar. La clausura del forn va suposar la desaparició de la tradició.
Actualment la coca de cireres es compra a la pastisseria o al forn però, en els seus orígens, la gent que tenia cireres de casa les portava al forn perquè les posessin al damunt de la seva coca, igual que amb la de recapte. S'hi feien senyals diversos per identificar de qui era cadascuna. La cirera pròpia de les coques és l'anomenada negreta, que ja no es comercialitza i és difícil de trobar, una cirera tardana, petita, de carn dura, gairebé negra i molt dolça. Aquesta és la que fa que, un cop sobre la pasta i coberta de sucre, deixi anar aquell almívar exquisit de color de vi.
Diferenciem tres tipus de coques amb cireres segons la seva pasta, sense comptar-ne els matisos.
La més coneguda actualment és la de pasta adobada o pasta de brioix, és a dir, elaborada amb mantega i ous amb la pasta esponjada. La més antiga i tradicional és la de pasta de pa estirada fina, regada amb força oli i espolsada amb una bona quantitat de sucre, que queda més cruixent. També hi ha una tercera modalitat més casolana que és el cóc de cireres, elaborat com un cóc ràpid tradicional, amb una barreja de licors o anís i cobert completament de cireres negretes, força oli i força sucre.
A la Salzadella i als altres pobles productors de la cirera de la comarca del Baix Maestrat, la coca de cireres es consumeix coincidint amb la Festa de la Cirera, és a dir, la collita de cireres de juny. A més a més, les coques de cirera de la Salzadella són allargades, quadrades i planes, i molt toves. Així i tot, la recepta és essencialment la mateixa.

## Referències

* ↑ Anguera, Pere [et al]. Història gràfica del Reus contemporani I: 1803/1939. Reus: l'Ajuntament, 1986, p. 88. ISBN 8439870027.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Joaquim Casanovas

Joaquim Casanovas (Sabadell, Barcelona 1865) fou un guitarrista i compositor. Va estudiar guitarra des de molt jove, formant-se en un ambient que deixarà el malaguanyat José Brocá. Al morir aquest, al 1882, Casanovas era molt distinguit en el seu instrument. Sis anys després, al celebrar a Barcelona la primera exposició internacional (1888), es va despertar junt amb aquest certamen de feina i ciencia un gran entusiasme per l'art de Orfeo, i el mestre Casanovas va fundar el Quintet Espanya que es componia de dos guitarres, dos bandurries i un llaüt.
Com a compositor se li atribueix una polka, titulada Colombina, publicada per el diari musical de Milà II Plettro, amb cinc compassos d'introducció i dos parts de polka, en el to de La major la primera i Mi major l'altre, seguit d'un trio en Re major.
S'han publicat diverses de les seves composicions per a guitarra, bandurria i llaüt, editades a Madrid, Barcelona i Torí.
Al 1902 va ser nomenat professor del Conservatori Isabel II, institució barcelonesa fundada al 1838.
Posseeix una professió liberal, i gràcies a ella ha pogut ser un bon exponent en la guitarra, degut als seus sempre continuats i plausibles sacrificis.

## Obres

* Guitarra: Colombina, Pk (Milà II Plettro)

## Bibliografia

* DBG; DEM; DML
# Bonifaci I de Savoia

Bonifaci I de Savoia (Chambéry, Savoia 1244 - Torí 1263) fou el comte de Savoia entre 1253 i 1263.

## Antecedents familiars

Va néixer l'1 de desembre de 1244 a la ciutat de Chambéry sent l'únic fill mascle del comte Amadeu IV de Savoia i la seva segona esposa, Cecília dels Baus. Era net per línia paterna de Tomàs I de Savoia i Margarida de Ginebra, i per línia materna de Barral dels Baus i Sibil·la d'Anduze.

## Ascens al tron comtal

A la mort del seu pare, ocorreguda el 1253, fou nomenat comte de Savoia, si bé patí la regència del seu oncle Tomàs de Savoia.
A la mort de Frederic II del Sacre Imperi Romanogermànic, ocorreguda el 1250, el Papat condugué Tomàs de Savoia a enemistar-se amb el nou emperador Conrad IV del Sacre Imperi Romanogermànic. A Pinerolo fou vençut i fet presoner per l'emperador, renunciant a qualsevol dret sobre la ciutat de Torí a canvi de la seva llibertat. Davant aquest desgreuge, Bonifaci volgué venjar el seu oncle, però fou ferit de mort al camp de batalla. Sense haver-se casat mai morí el juny de 1263 als afores de la ciutat de Torí, sent posteriorment enterrat a Saint-Jean-de-Maurienne.
Fou succeït pel seu oncle Pere II de Savoia.
# Joan Baptista Madramany i Carbonell

Joan Baptista Madramany i Carbonell (L'Alcúdia, 25 de novembre de 1738 - L'Alcúdia, 29 de desembre de 1802), pertanyent a una família d'agricultors hisendats, tingué una bona formació humanística, i alternà la dedicació vocacional a l'horticultura amb el cultiu de la poesia en llengua castellana. Fou el primer traductor al castellà de l'Art Poétique de Boileau, obra molt influent en l'expansió del neoclassicisme arreu d'Europa. La versió de Madramany, considerada literàriament inferior a la d'Arriaza que aparegué vint anys després (1807), destaca en canvi, per la seua superior erudició, com a document de gran utilitat per a la història del neoclassicisme a Espanya.
Era cosí del jurista Marià Madramany.

## Obres

* El Arte Poética de Nicolás Boileau Despréau, traducida del verso francés al castellano. Ilustrada con un prólogo y notas del traductor. València: Joseph y Tomás de Orga, 1787.
* El poema del Facistol (le Lutrin) de Boileau, traducido en verso de arte mayor. Ms. inèdit.
* La Quinta. Poema manuscrit, del qual compongué només els dos primers cants dels tres projectats; tracta del cultiu d'un hort seu que tenia a l'Alcúdia, que havia estat de l'antic convent de Descalços i ell l'havia comprat abans que fos enderrocat.

## Referències

* ↑ Fuster, 1830, p. 246.
* ↑ Kerson, 1992, p. 201.
* ↑ Kerson, 2004, p. 165-190.
* ↑ Madramany, 1795, p. 73.

## Bibliografia

* Fuster, Just Pastor. Biblioteca Valenciana de los escritores que florecieron hasta nuestros días.... Vol. 2. València: Imp. Ildefonso Mompié, 1830.
* Kerson, Arnold L. «L'Art poétique de Boileau en España». AIH Actas, XI, 1992 [Consulta: 20 setembre 2020].
* Kerson, Arnold L. «Juan Bautista Madramany y Carbonell, un neoclásico español olvidado». A: Vicent T. Martín (coord.). Clarines de pluma: homenaje a Antonio Regalado. Madrid: Síntesis, 2004. ISBN 8497561910.
* Madramany, Mariano. Tratado de la elocución o del perfecto lenguage y buen estilo respecto al castellano. València: Imp. Hermanos de Orga, 1795.
# Greifswald

Greifswald o en baix alemany Griepswoold és una antiga ciutat hanseàtica i universitària al nord-est d'Alemanya, a la regió de Pomerània Occidental. Està a la vora de la badia de Greifswald, a la mar Bàltica, badia tancada per les més grans illes alemanyes: Rügen i Usedom.

## Història

El 1199, l'abadia d'Eldena fou fundada per frares de l'Orde del Cister danesos. El 1241, el príncep de Rügen i el duc de Pomerània autoritzen un mercat setmanal a l'abadia d'Eldena. Aquest mercat comercial és el punt de partida del desenvolupament de la ciutat de Greifswald. És el 1248 quan, per primera vegada, es menciona l'oppidum gripheswald entre els béns de l'abadia. El dret urbà de Lübeck fou acordat en aquesta aglomeració el 14 de maig del 1250 pel duc Wartislaw III.
El 1278, Greifswald esdevé membre de la Lliga Hanseàtica. El desenvolupament de la ciutat és significatiu fins al segle xvi per la seva incorporació a la lliga nòrdica. La Universitat de Greifswald va ser fundada el 1356 per la iniciativa del burgmestre de Greifswald, Heinrich Rubenow. La universitat és, després de la de Rostock, la més antiga d'Europa del nord.
S'hi va introduir la reforma luterana el 1531, i es va reobrir la universitat el 1539 com a universitat protestant.
Durant el transcurs de la Guerra dels Trenta Anys (1618-1648) Greifswald va ser ocupada per les tropes imperials fins al 1631, l'any en què la ciutat fou conquerida sense combats per les tropes sueques.
A la pau de Westfàlia, Suècia obté Pomerània, i també Greifswald. Comencen llavors les tensions entre Suècia i Prússia, que fa valer les seves pretensions a l'heretatge d'aquest territori. Aquestes tensions porten, durant les següents dèacdes, una sèrie de conflictes armats al llarg dels quals Greifswald és assetjada i ocupada militarment diverses vegades.
El pintor romàntic Caspar David Friedrich va néixer-hi el 1774, i sovint va il·lustrar la regió a les seves obres, s'hi troba amb freqüència les runes de l'abadia d'Eldena.
El 1815, després de les guerres napoleòniques, la Pomerània sueca torna a ser de Prússia. Greifswald forma part de nou de la província prussiana de Pomerània. El llarg període de pau que hi ha a continuació aporta a la ciutat un fort i ràpid creixement econòmic.
El 1939, els pobles de Wieck i d'Eldena, el bressol de Greifswald, situats a la desembocadura del Ryck, van ser incorporats a Greifswald.
# Uranoscopus chinensis

Uranoscopus chinensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels uranoscòpids.

## Descripció

* El mascle pot arribar a fer 22,1 cm de llargària màxima i la femella 20,14.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima subtropical que viu entre 7 i 64 m de fondària (normalment, entre 10 i 18).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: des del Japó fins a Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius).
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Sauvage, H. E., 1882. Description de quelques poissons de la collection du Muséum d'histoire naturelle. Bull. Soc. Philomath. Paris (Ser. 7) v. 6: 168-176.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kishimoto, H., 1987. A new stargazer, Uranoscopus flavipinnis, from Japan and Taiwan with redescription and neotype designation of Uranoscopus japonicus. Jap. J. Ichthyol. 34(1):1-14.
* ↑ Kishimoto, H., 1987.
* ↑ Chen, C.-H., 2004. Checklist of the fishes of Penghu. FRI Special Publication. Núm. 4. 175 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Huh, S.H. i Y.R. An, 2000. Species composition and seasonal variation of fish assemblage in the coastal water off Gadeok-do, Korea. J. Korean Fish. Soc. 33(4):288-301.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Yamada, U., S. Shirai, T. Irie, M. Tokimura, S. Deng, Y. Zheng, C. Li, Y.U. Kim i Y.S. Kim, 1995. Names and Illustrations of fishes from the East China Sea and the Yellow Sea. Overseas Fishery Cooperation Foundation, Tòquio (Japó).

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Pietsch, T.W., 1989. Phylogenetic relationships of trachinoid fishes of the family Uranoscopidae. Copeia 1989(2):253-303.
* Pietsch, T.W. i R. Kishimoto, 1989. Uranoscopus chinensis Guichenot, in Sauvage, 1882, a senior synonym of Uranoscopus flavipinnis Kishimoto, 1987 (Teleostei: Uranoscopidae). Copeia 1989(3):748-750.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Outlook Peak

L'Outlook Peak és una muntanya que es troba a la regió de Qikiqtaaluk, Nunavut, Canadà. Es troba a l'extrem sud-oest de la glacera Muller, i amb 2.210 msnm és el cim més alt de la serralada Princess Margaret, alhora que també ho és de l'illa Axel Heiberg.

## Referències

* ↑ "Yukon, NWT, & Nunavut Ultras 1500m" Peaklist.org. Consulta 9 desembre 2011
# Colònia holandesa de Maurici

La Colònia neerlandesa de Maurici fou un territori neerlandès entre 1598 i 1710, que va estar sota administració de la Companyia Neerlandesa de les Índies Orientals entre 1638 i 1710 (excepte entre 1658 i 1664 quan va ser abandonada).

## Història

L'illa havia estat descoberta pel capità portuguès Domingos Fernández, que la va anomenar Ilha do Cerne; el 1513 fou redescoberta pel capità Pedro de Mascarenhas, que va anomenar a les illes Maurici, Reunión i algunes menors com illes Mascarenhas. No obstant Portugal mai la va colonitzar i només la va fer servir per estació d'abastiment camí cap a l'Índia.
A finals del segle xvi, el 20 de setembre de 1598, fou albirada pel capità neerlandès Wybrant Warwijk, que la va reclamar pels Països Baixos; el neerlandès Van der Neck li va donar el nom de Maurici en honor de Maurici de Nassau i s'hi va fundar un establiment que fou de curta durada. El 7 de maig de 1638 fou reocupada sota iniciativa de la Vereenigde Oostindische Compagnie (. L'illa fou abandonada el 16 de juliol de 1658 però reocupada el 1664. Finalment el 17 de febrer de 1710 fou definitivament abandonada i ocupada el 171vaeser ls francesos en el marc de la guerra francobritànica.
El 6 de setembre de 1718 fou reclamada per a França pel cavaller Jean-Baptiste Garnier de Fougeray que li va donar el nom d'Île de France. França va annexionar formalment l'illa el 23 de setembre de 1721 i en va confiar l'administració a la Companyia Francesa de les Índies Orientals.

## Comandants o Caps (Opperhoofd)

* 1638 - 1639 Cornelis Simonszoon Gooyer
* 1639 - 1645 Adriaan van der Stel
* 1645 - 1648 Jacob van der Meersch
* 1648 - 1653 Reinier Por
* 1653 - 1654 Joost van der Woutbeek
* 1654 - 1656 Maximiliaan de Jongh
* 1656 - 1658 Abraham Evertszoon
* 1658 - 1664 abandonada
* 1664 - 1665 Jacobus van Nieuwlant
* 1665 - 1667 Georg Frederick Wreede
* 1667 - 1668 Jan van Jaar
* 1668 - 1669 Dirk Janszoon Smient
* 1669 - 1672 Georg Frederick Wreede (segona vegada)
* 1672 Swen Felleson
* 1672 - 1673 Philip Col
* 1673 - 1677 Hubert Hugo
* 1677 - 1692 Isaac Johannes Lamotius
* 1692 - 1703 Roelof Diodati
* 1703 - 1710 Adriaan Momber van der Velde
* 1710 - 1718 Abandonada

## Referències

* Worldstatesmen per Ben Cahoon
# Joaquín Zulueta Isasi

Joaquín Zulueta Isasi (valor desconegut - valor desconegut) va ser un militar espanyol que va participar en la Guerra Civil Espanyola.

## Biografia

Oficial de cavalleria destacat en les Forces aèries, durant la Dictadura de Primo de Rivera havia conspirat contra el règim. Expulsat de l'Exèrcit en 1935, va ser readmès a l'any següent, després de l'esclat de la Guerra civil. En el moment de reingressar en l'exèrcit ostentava el rang de tinent.
Durant els primers mesos de la contesa va estar al capdavant de diverses columnes i al desembre de 1936 va ser posat al capdavant de la nova 38a Brigada Mixta, que cobria el sector de Pozuelo. La unitat va haver de fer front a l'escomesa militar franquista durant la Tercera batalla de la Carretera de La Corunya. Al març es va fer càrrec de la 3a Brigada Mixta. Posteriorment va assumir el comandament de la 7a Divisió, unitat que va manar durant la resta de la contesa. Cap a 1939 ja havia ascendit al rang de tinent coronel. El 12 de març de 1939 el coronel Segismundo Casado el va posar al capdavant del II Cos d'Exèrcit, pocs dies abans del final de la contesa. Capturat pels franquistes, va ser condemnat a 30 anys de presó encara que va aconseguir sortir de la presó en 1942 gràcies als avals d'amics dretans.

## Referències

* 1 2 Michael Alpert (1989). El ejército republicano en la guerra civil, Siglo XXI Editores, pág. 388
* ↑ Carlos Engel Masoliver (1999). Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 11
* ↑ Carlos Engel Masoliver (1999). Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 49
* ↑ Cristóbal Zaragoza (1983). Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939, Ed. Planeta, pág. 48
* ↑ Carlos Engel Masoliver (1999). Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 201
* ↑ Fernando Martínez de Baños (2007). El Maquis: Una cultura del exilio español, Delsan Ediciones, pág. 340
* ↑ Guillermo Cabanellas (1978). La Guerra Civil y la victoria, Tebas, pág. 247
* ↑ José Manuel Martínez Bande (1973). Los Cien últimos días de la República, Luis de Caralt, pág. 222
# Blauet nan de les Moluques

El blauet nan de les Moluques (Ceyx lepidus) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita selva i boscos densos des de les Moluques. Les poblacions de les illes Salomó eren considerades conespecífiques, però avui han estat separades en dues espècies diferents: Ceyx nigromaxilla i Ceyx gentianus.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Jason Scotland

Jason Scotland (Morvant, 18 de febrer de 1979) és un exfutbolista de Trinitat i Tobago de la dècada de 2000.
Fou 41 cops internacional amb la selecció de Trinitat i Tobago.
Pel que fa a clubs, destacà a Dundee United, St Johnstone, Swansea City, Wigan Athletic FC, Ipswich Town FC, Barnsley FC i Hamilton Academical.

## Referències

* ↑ Gooderham, Dave. «Knuckled down Scotland walks away from Trinidad». The Green 'Un, 30-09-2011. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2011. [Consulta: 4 octubre 2011].
* ↑ Socawarriors profile
* ↑ Jason Scotland discusses his evolution from Trinidad and Tobago electrical trainee to Premier League footballer (Part One) Wired868.com
* ↑ «Jason Holder's West Indies plan; Best comments on new regional captain - Wired868».
# Greifensee

Greifensee és un municipi del cantó de Zúric (districte d'Uster, Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Club Deportivo Huesca

El Club Deportivo Huesca fou un antic club de futbol aragonès de la ciutat d'Osca.
Després de la desaparició del Huesca FC el 1927, es creà el 1929 el Club Deportivo Oscenese, que més tard es convertí en Club Deportivo Huesca. El 1940 es fusionà amb Club Deportivo Español per formar la Unión Deportiva Huesca.

## Referències

* ↑ «De la disolución del Huesca». Mundo Deportivo, 25-11-1927. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ El Huesca y sus diferentes denominaciones