OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mikel Salas Zamora

Mikel Salas Zamora (Pamplona, 1970) és un músic navarrès, compositor de bandes sonores de cinema.

## Biografia

Als nou anys no el van admetre al Conservatori de Navarra i fins als 14 anys no va començar la guitarra. Ha treballat amb directors de cinema com Paco Plaza, Félix Viscarret, Manuela Burló Moreno i Álvaro Fernández Armero, amb artistes com Enrique Morente, Christina Rosenvinge, Teresa Salgueiro (Madredeus), Oreka TX o Ara Malikian, i amb organitzacions com el Museu Arqueològic Nacional d'Espanya, TVE, Discovery Channel, Volkswagen, la Comissió Europea, Nacions Unides i Doha Film Institute.
Va començar fent bandes sonores per a curtmetratges el 1994, i va debutar amb els llargmetratges El segon nom (2002) i Romasanta (2004), ambdós de Paco Plaza. Assoliria el reconeixement amb la banda sonora de Bajo las estrellas (2007), amb la que fou nominada al Goya a la millor música original. Pel seu treball a Benvingut a Farewell-Gutmann (2008) fou nominat al Gaudí a la millor música original i va guanyar la Bisnaga de Plata a la millor música al Festival de Màlaga. El 2009 va fer la banda sonora de Mal día para pescar, per la que fou guardonat amb el premi a la millor banda sonora al Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc.

## Filmografia

* El segon nom (2002)
* Romasanta (2004)
* Bajo las estrellas (2007)
* Aqua, el riu vermell (2007)
* Benvingut a Farewell-Gutmann (2008)
* Mal día para pescar (2009)
* América (2010)
* Desafío 14+1 El Everest sin O2 (2011)
* REC 3: Gènesi (2012)
* Las ovejas no pierden el tren (2014)
* Mr. Kaplan (2014)
* Vientos de La Habana (2016)
* Saura(s) (2017)
* Elkarrekin Together (2017)
* Interperie (2019)

## Referències

* ↑ Mikel Salas crea el mundo sonoro de 'Intemperie', Diario de Navarra, 23 de novembre de 2019
* ↑ Mikel Salas: 'La tecnología me permite trabajar de músico', entrevista a Radio Euskadi, 20 de maig de 2011
* ↑ Mikel Salas a suena.org
* ↑ Bajo las estrellas al web dels Premis Goya
* ↑ Bienvenido a Farewell-Gutmann a l'Academia del Cinema Català
* ↑ Palmarés del XI Festival de Cine de Málaga, El Imparcial, 12 d'abril de 2008
* ↑ Festival Cinespaña 2010 a la mejor música (Mikel Salas) al mejor guion (Alvaro Brechner y Gary Piquer) a ibermediadigital.com
# Micos (sarsuela)

Micos és una sarsuela (extravagància lírico-dramàtica) en un acte i en vers, original d'Eduard Vidal i de Valenciano i de Josep Roca i Roca, amb música de Joan Rius, estrenada al Teatre Tívoli de Barcelona, la nit del 10 de juliol de 1875
L'escena té lloc un dia de Carnestoltes.

## Enllaços externs

* Micos, a la xarxa
Viccionari
# Micropterus punctulatus

Micropterus punctulatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels centràrquids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 63,5 cm de llargària màxima (normalment, en fa 30) i 4.650 g de pes.

## Alimentació

Els joves es nodreixen de petits crustacis i larves de quironòmids, mentre que els adults mengen insectes, crustacis més grossos, granotes, cucs i peixets.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical (40°N-29°N), el qual viu als rierols, llacs, embassaments i tolls dels rius petits i mitjans.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: la conca del riu Mississipi des del sud d'Ohio i Virgínia Occidental fins al sud-est de Kansas i el golf de Mèxic. També és present a les conques fluvials del golf de Mèxic des de Geòrgia fins al riu Guadalupe (Texas). Fou introduït a Sud-àfrica l'any 1939 i a Zimbàbue el 1945.

## Longevitat

La seua esperança de vida és de 7 anys.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida, Estats Units.
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ De Moor, I.J. i M.N. Bruton, 1988. Atlas of alien and translocated indigenous aquatic animals in southern Africa. A report of the Committee for Nature Conservation Research National Programme for Ecosystem Research. South African Scientific Programmes Report Núm. 144. 310 p. Port Elizabeth, Sud-àfrica.
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993.
* ↑ Harrison, A.C. et al., 1963. Freshwater fish and fishing in Africa. Thomas Nelson and Sons, Johannesburg. 210 p.
* ↑ Hugg, D.O., 1996.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Barcodes of Life (anglès)
* AQUATAB
# Xot de Cuba

El xot de Cuba (Margarobyas lawrencii) és un ocell de la família dels estrígids (Strigidae) i única espècie del gènere Margarobyas. Habita boscos, matolls i coves de Cuba i l'illa de la Juventud. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Antany era classificat amb el nom de Gymnoglaux lawrenci però va ser reanomenat per l'American Ornithological Society en 2013

## Referències

* ↑ «Xot de Cuba». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 261. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Bare-legged Screech-owl. Margarobyas lawrencii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 17 febrer 2023].
* ↑ R. Terry Chesser, Richard C. Banks, F. Keith Barker, Carla Cicero, Jon L. Dunn, Andrew W. Kratter, Irby J. Lovette, Pamela C. Rasmussen, J. V. Remsen, James D. Rising, Douglas F. Stotz i Kevin Winker (2013). 24 Supplement to the American Ornithologists'Union Check-list of North American Birds. The Auk 130 :558−571.
# Nioro

Nioro (actualment Nioro du Sahel és una vila de Mali, capital del cercle del mateix nom a la regió de Kayes, prop de la frontera amb Mauritània. Té uns 60.000 habitants.

## Història

Fou fundada el 1240 per Beydari Tamboura, un diawando. La vila fou dependència del regne de Diarra i després es va engrandir amb emigrants que venien de la part alta del riu Senegal i de terres a l'est i sud de la vila. Una gran onada d'emigrants bambares massassis va arribar el 1754 després de la conquesta del seu regne pels bambares de Segu. Fou capital durant dos períodes diferents del regne bambara de Kaarta, vers 1755 a 1770 i de 1847 a 1854. Vegeu Kaarta.
El 1854 fou conquerida per al-Hadjdj Umar que el 1856 hi va construir una mesquita. Fou el centre del moviment hammallita, format pel shaykh Hammallah de la confraria sufita tidjane. Els hammallites es van distingir per la seva oposició a la colonització. Hammallah fou deportat per les autoritats colonials a França on va morir el 1942.
Per la ciutat capital del regne del Rip, vegeu Nioro del Rip.

## Bibliografia

* Histoire du Sahel occidental malien, 1989, per Amadou Hampâté Bâ
* Mali, 2007, Éric Milet, Jean-Luc Manaud.
* Le Soudan français de 1939 à 1945, 2006, Vincent Joly, p 204.
# Teognis

Teognis és el nom dels següents personatges:
* Teognis de Mègara, poeta elegíac i gnòmic grec
* Teognis d'Atenes, poeta tràgic grec
* Teognis (escriptor), escriptor grec.
# Llista dels governants de les Illes Orientals d'al-Àndalus
## Valís de Mallorca baix l'emirat i el Califat de Córdova (902-1012)

* Issam al-Khawlani (902-913)
* Abd-Al·lah ibn Issam al-Khawlani (913-946)
* Al-Muwàffaq (946-969)
* Kàutir (969-998)
* Muqàtil (998-1012)

## Valís de Mallorca baix l'emirat de Dénia (1009-87)

* Abu-l-Abbàs ibn Raixiq (1016-1048)
* Al-Àghlab (< 1048)
* Sulayman ibn Maxiqan (<1076)
* Abd-Al·lah ibn al-Murtada ibn al-Àghlab (1076-1087) (com a valí)

## Emirs independents de Mallorca (1087-1115)

* Abd-Al·lah ibn al-Murtada ibn al-Àghlab (1087-1093) (com a emir)
* Mubàixxir Nàssir-ad-Dawla (1093-1114)
* Abu-r-Rabí Sulayman (1114-1115)

## Valís i emirs almoràvits de Mallorca (1116-1203)

* Wànur ibn Abi-Bakr (1116-1126)
* Muhàmmad ibn Ghàniya (1126-1155)
* Ishaq ibn Muhàmmad ibn Ghàniya (1155-1184)
* Muhàmmad ibn Ishaq ibn Ghàniya (1184)
* Alí ibn Ghàniya (1184-1185)
* Muhàmmad ibn Ishaq ibn Ghàniya (1185-1187) (2n cop)
* Taixfin ibn Ishaq ibn Ghàniya (1187)
* Abd-Al·lah ibn Ishaq ibn Ghàniya (1187-1203)

## Valís almohades de Mallorca (1203-1229)

* Abd-Al·lah ibn Ta-Al·lah al-Kumí (1203)
* Abu-Zayd ibn Tujan (1204-1208)
* Abu-Abd-Al·lah ibn Abi-Hafs ibn Abd-al-Mumin (1208)
* Abu-Yahya Muhàmmad ibn Alí ibn Abi-Imran at-Tinmalalí (1208-1229)

## Governants almohades de Menorca semiindependents (1231-1287)

* Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad ibn Àhmad ibn Hixam, cadí (1231-1234)
* Abu-Uthman Saïd ibn al-Hàkam al-Quraixí, arrais i/o almoxerif (1234-1282)
* Abu-Úmar ibn Saïd, arrais i/o almoxerif (1282-1287)
# Logny-lès-Aubenton

Logny-lès-Aubenton és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Logny-lès-Aubenton era de 75 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 38 habitatges eren cases. Dels 32 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 7 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Logny-lès-Aubenton el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 21 eren actives i 15 eren inactives. De les 21 persones actives 20 estaven ocupades (13 homes i 7 dones) i 1 aturada (1 home). De les 15 persones inactives 8 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Logny-lès-Aubenton hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 666 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Logny-lès-Aubenton a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Logny-lès-Aubenton a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Lukas Nola

Lukas Nola (Zagreb, 31 de març de 1964 - 29 d'octubre de 2022) va ser un director de cinema i guionista croat. Va guanyar el Premi Arena d'or al millor director el 2000.

## Filmografia

* Dok nitko ne gleda (Telefilm, 1993)
* Svaki put kad se rastajemo (telefilm, 1994)
* Rusko meso (1997)
* Nebo, sateliti (2000)
* Sami (Sami, 2001)
* Pravo čudo (2007)
* Šuti (2013)

## Referències

* ↑ «Lukas Nola» (en croat). Večernji list, 1 December 2016. [Consulta: 12 December 2019].
* ↑ L. G.. «Nakon duge i teške bolesti preminuo naš proslavljeni redatelj Lukas Nola» (en croat). Jutarnji list, 29-10-2022. [Consulta: 29 octubre 2022].
# Luis Miguel López Beltrán

Luis Miguel López Beltrán (València, 11 de gener de 1975) és un futbolista valencià, que ocupa la posició de defensa.

## Trajectòria

Comença a destacar al filial del València CF. A la campanya 96/97 debuta amb els de Mestalla a primera divisió. Després de passar la 97/98 al València B, marxa a l'altre equip important de la ciutat, del Llevant UE, amb qui ascendeix a Segona Divisió.
La temporada 99/00, amb el Llevant a la categoria d'argent, disputa 28 partits i marca un gol. L'estiu del 2000 fitxa pel Real Jaén. Amb l'equip andalús és titular a Segona Divisió, amb qui participa en 68 partits en dues temporades, que culminen amb el descens a Segona B el 2002.
Entre 2002 i 2004 milita al Logroñés. La temporada 04/05 fitxa pel Nàstic de Tarragona, i l'any següent retorna al País Valencià per militar al Borriana, encara que finalitza la temporada a l'Almansa. El 2006 fitxa per l'Ontinyent CF.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Luis Miguel Fernández Domínguez

Luis Miguel Fernández Domínguez (26 d'abril de 1962) és un exfutbolista extremeny, que ocupava la posició de porter. Va nàixer a Valdelacalzada, Extremadura, tot i que a causa d'una errada a les inscripcions federatives, també hi figura com nat a Tortosa.

## Trajectòria

Va destacar a les files del Xerez CD, equip en el qual hi seria el porter titular fins a la 89/90, a la Segona Divisió, havent sumat 111 partits en les darreres tres campanyes com a xeresista.
Fitxa aleshores pel Reial Betis, amb qui debuta a primera divisió. Suplent de Trujillo, tot i això hi apareix en 13 ocasions. Els sevillans perden la categoria. La temporada 91/92, a la Segona Divisió, el porter hi recupera la titularitat.
Posteriorment militaria en altres equips més modestos, com la UE Badaloní.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Lortel Archives

Els Lortel Archives, també coneguts com a Internet Off-Broadway Database (IOBDB), és una base de dades en línia que cataloga les produccions de teatre que es mostren off-Broadway.
Els arxius reben el nom de l'actriu i productora teatral Lucille Lortel i van ser finançats i desenvolupats per la Fundació Lucille Lortel, sense ànim de lucre.

## Vegeu també

* Internet Broadway Database (IBDB)
* Internet Theatre Database (ITDb)
* Internet Movie Database (IMDb)

## Referències

* ↑ «About the Lortel Archives». «www.IOBDB.com»

## Enllaços externs

* Lortel Archives - Lloc web oficial
# Madregilda

Madregilda és una pel·lícula espanyola dirigida el 1993 per Francisco Regueiro. Ofereix una visió corrosiva i demolidora de la figura de Francisco Franco, recreant-lo com un pare simbòlic d'una època d'horror i crueltat i oferint una visió esperpèntica de l'Espanya de la postguerra.

## Argument

La pel·lícula Gilda fa empremta en la vida dels protagonistes. Tots els primers divendres de mes es reuneixen en un bar del moro Hauma 4 personatges que es van conèixer en la missió militar a Àfrica per a jugar al mus: Franco (Juan Echanove), Longinos (José Sacristán), amic del "caudillo", Huevines, pàter d'un regiment de Regulares i Miguel, antic general...

## Repartiment

* Juan Echanove - Franco
* José Sacristán - Longinos
* Kamel Cherif - Hauma
* Antonio Gamero - Huevines
* Fernando Rey - pare de Franco
* Barbara Auer - madregilda
* Juan Luis Galiardo - Miguel

## Premis
### Goyas 1993

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actor | Juan Echanove | Guanyador |
| Millor guió original | Ángel Fernández Santos Francisco Regueiro | Candidats |
| Millor fotografia | José Luis López-Linares | Candidat |
| Millor direcció artística | Luis Vallés | Candidat |
| Millor disseny de vestuari | Gumersindo Andrés | Candidat |
| Millor maquillatge i perruqueria | Odile Fourquin María de la Mar Paradela | Candidats |
| Millors efectes especials | Reyes Abades | Candidata |

### Fotogramas de Plata 1993 a la millor pel·lícula espanyola
## Referències

* ↑ Madregilda a Fotogramas
* ↑ A la sombra del padre muerto, El País, 21 de setembre de 1993
* ↑ Franco, Gilda y una partida de mus, El País, 28 de febrer de 1993
* ↑ Francisco Regueiro rodarálas historias "ocultas" deFranco y Rita Hayworth, La Vanguardia, 15 de juny de 1992
* ↑ Madregilda al web dels Premis Goya
* ↑ Javier Bardem y Verónica Forqué ganan los premios Fotogramas, El País, 8 de març de 1994

## Enllaços externs

* Lágrimas en el lodo. La imagen de Franco en "Madregilda", Archivos de la Filmoteca.
# Los Planells (Abella de la Conca)

Los Planells, o els Planells és una partida formada per plans del terme municipal d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà.
Està situada a la part més occidental del terme, al nord-est del Tossal de la Doba i al nord-oest del del Gassó. Els Planells conté les antigues masies de Cal Borrell i Casa Xinco. Pertany a la partida de les Vielles.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim purament descriptiu: és un dels sectors plans del municipi d'Abella de la Conca, en contrast amb la resta del terme, tot ell tan muntanyós. En ser un sector pla de menor extensió que els altres del municipi, s'empra en aquest cas el mot pla en diminutiu.

## Enllaços externs

* Los Planells en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Manaji Rao Gaikwar

Shrimant Maharaja Manaji Rao Gaikwar, Sena Khas Khel Shamsher Bahadur, fou regent i maharaja de Baroda, cinquè fill de Shrimant Maharaja Damaji Rao Gaikwar, Sena Khas Khel Shamsher Bahadur maharaja de Baroda.
A la mort del seu germà regent Fateh Singh Rao Gaikwar (I) el 21 de desembre de 1789, Manaji Rao Gaikwar va ocupar el seu lloc. El 1791 hi va haver una epidèmia de fam. El 1792 va morir Sayaji Rao I Gaikwar i tot i les reclamacions del germà gran Govind Rao Gaikwar, fou Manaji Gaikwar el que va agafar el poder i va pagar una forta quantitat al peshwa maratha de Poona per la confirmació.
Sindhia va donar suport a Govind Rao i la rivalitat entre aquest i Manaji va restar viva fins a la mort d'aquest darrer a Baroda el 27 de juliol de 1793 solter i sense fills. Llavors Govind Rao Gaikwar, amb un fort pagament, va poder accedir finalment al poder (agost de 1793) i va rebre el títol de Sena Khas Khel.
# Manahawkin

Manahawkin és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 2.004 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manahawkin tenia 2.004 habitants, 757 habitatges, i 555 famílies. La densitat de població era de 425,1 habitants/km².
Dels 757 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 26,6% no eren unitats familiars. En el 21,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.663 $ i la renda mediana per família de 62.702 $. Els homes tenien una renda mediana de 53.396 $ mentre que les dones 24.688 $. La renda per capita de la població era de 22.875 $. Aproximadament l'1,4% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manahawkin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manahawkin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mancomunitat per la promoció de l'Esquí Nòrdic

La Mancomunitat per la promoció de l'Esquí Nòrdic, és una associació de 8 municipis catalans per a la promoció i el desenvolupament de l'esquí nòrdic, que nasqué l'any 1985 arran de l'impuls d'un municipi cerdà i tres d'urgellencs: Lles de Cerdanya, Josa i Tuixén, Montferrer i Castellbò i la Seu d'Urgell. La constitució no fou efectiva fins a l'aproviacó amb el decret 287/1986 d'ajuda i actuació directa per a la promoció de les estacions d'esquí nòrdic. Amb això s'aconseguí que els Plans Generals de Muntanya de l'Alt Urgell i la Cerdanya van preveure la pavimentació de les carreteres d'accés a totes les estacions d'esquí nòrdic, així com ajudes diverses.
Actualment la mancomunitat integra els municipis d'Alins, Guils de Cerdanya, Josa i Tuixén, Lladorre Lles de Cerdanya, Montferrer i Castellbò, la Seu d'Urgell i la Vansa i Fórnols, és a dir, la totalitat d'estacions nòrdic de Catalunya, que són 7. Les estacions d'esquí alpí que tenen estacions de fons, no estan integrades a la mancomunitat.
Les set estacions són: Aransa, Lles (ambdós a Lles), Guils Fontanera (a Guils), Sant Joan de l'Erm (Montferrer i Castellbò), Tuixent - la Vansa (a Tuixent i la Vansa i Fórnols), Tavascan (Lladorre) i Bosc de Virós (Alins).
Tot i que la Seu d'Urgell, capital de l'Alt Urgell, no disposa de cap estació d'esquí, forma part de la mancomunitat perquè en el seu naixement era el centre geogràfic de les estacions i de les seves activitats. A la vegada la Seu és una ciutat amb gran tradició i molt vinculada a l'esquí nòrdic català, la gran afició es pot veure en l'existència d'un club esportiu pioner i consolidat, el Club d'esquí de fons Urgellet i Cerdanya (CEFUC), d'on han sortit diversos urgellencs olímpics en aquesta modalitat.
La totalitat d'estacions exclusivament d'esquí nòrdic de Catalunya són propietat municipal, és a dir, gestionades pels municipis on s'ubiquen, municipis de poca població i amb pocs recursos materials i tècnics, o per empreses a través d'una concessió.

## Referències

* 1 2 3 Tot nòrdic, Arxivat 2008-12-28 a Wayback Machine. la mancomunitat.
# Mangabei d'Osman Hill

El mangabei d'Osman Hill (Lophocebus osmani) és una espècie de mangabei de la família dels cercopitècids. Anteriorment se'l considerava una subespècie del mangabei de galtes grises (L. albigena). Fou anomenat en honor de William Charles Osman Hill, un primatòleg, antropòleg i anatomista del segle xx.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 160. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009, p. 301–302. ISBN 978-0801893049.
# Manaquí de coroneta taronja

El manaquí de coroneta taronja (Heterocercus aurantiivertex) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les terres baixes de l'est de l'Equador i nord-est del Perú.

## Referències

* ↑ «Manaquí de coroneta taronja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Robert Ridgely i Guy Tudor. 2009, Heterocercus aurantiivertex, p. 490, en Field guide to the songbirds of South America: the passerines – 1st ed. – (Mildred Wyatt-World series in ornithology). ISBN 978-0-292-71748-0
# Manaquí dorsiblau

El manaquí dorsiblau (Chiroxiphia pareola) és una espècie d'ocell sud-americà de la família Pipridae que pobla les selves de Veneçuela, les Guaianes, part del Brasil i Colòmbia i l'illa de Tobago, on es troba una subespècie endèmica (Chiroxiphia pareola atlantica).