OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1131 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1131 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 29 de setembre de 1997 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental, el Consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 20 d'octubre 1997.
La resolució va expressar la satisfacció que tant Marroc com el Front Polisario havien cooperat amb l'Enviat Personal del Secretari General de les Nacions Unides i van reiterar el seu compromís amb el Celebració d'un referèndum lliure i imparcial per a l'autodeterminació del poble del Sàhara Occidental.
El mandat de la MINURSO es va ampliar per preparar la represa del procés d'identificació dels votants potencials i permetre que els membres del Consell afectats consultessin amb les seves autoritats sobre l'ampliació proposada de l'operació. El Consell també va donar suport a la recomanació de Kofi Annan que la MINURSO es prorrogués fins al 20 d'abril de 1998 per continuar amb el procés d'identificació.

## Vegeu també

* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 – 1998)

## Referències

* 1 2 «Security Council extends mandate of Western Sahara mission till 20 October, pending possible further action». United Nations, 29-09-1997.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1133 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1133 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 20 d'octubre de 1997 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental però amb especial esmena en la Resolució 1131, el Consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 20 d'abril de 1998.
Hi va haver nous acords signats sobre la implementació del Pla de Regularització de les Nacions Unides per al Sàhara Occidental. El Consell va reiterar la seva determinació de celebrar un referèndum lliure, just i imparcial sobre l'autodeterminació per al poble del Sàhara Occidental. També estava satisfet amb la cooperació del Marroc i el Front Polisario amb James A. Baker III, l'enviat personal del Secretari General.
En aquest sentit, es va demanar a ambdues parts que continuessin el seu compromís amb les Nacions Unides executant plenament el Pla de Regularització. El mandat de la MINURSO es va ampliar perquè pogués continuar amb les tasques d'identificació dels votants i per incloure fins a nou centres un nou personal addicional de 298 persones. S'espera que el procés estigui complet el 31 de maig de 1998. Finalment, es va demanar al secretari general Kofi Annan que presentés un informe complet a tot tardar el 15 de novembre de 1997 amb un pla detallat, un calendari i les implicacions financeres del referèndum, i després un cada 60 dies per informar sobre l'aplicació del pla de Regularització

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 – 1998)

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of Western Sahara mission until 20 April 1998 to enable it to resume identification process». United Nations, 20-10-1997.
* ↑ «Report of the Secretary-General on the situation concerning Western Sahara». United Nations, 24-09-1997.
* ↑ «Peacekeeping mission updates (October–December 1997)». International Peacekeeping, 5, 2, 1998, pàg. 112–117. DOI: 10.1080/13533319808413722.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Swiss Indoors 2013

El Torneig de Basilea 2013, oficialment conegut com a Swiss Indoors 2013, és un esdeveniment de tennis masculí disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 500 de l'ATP. La 44a edició del torneig es va celebrar entre el 19 i el 27 d'octubre de 2013 al St. Jakobshalle de Basilea, Suïssa.
El tennista argentí Juan Martín del Potro va guanyar el seu quart títol de la temporada, tots quatre de categoria 500, i va retenir el títol aconseguit en l'edició anterior.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J.M. del Potro | 6 | 6 | |
| | M. Bagdatís | 1 | 2 | | 1 | J.M. del Potro | 6 | 6 | |
| Q | P-H. Mathieu | 6 | 6 | | Q | P-H. Mathieu | 4 | 4 | |
| | M. Llodra | 4 | 3 | | | | | | | 1 | J.M. del Potro | 6 | 4 | 6 |
| | É. Roger-Vasselin | 7 | 6 | | | | | | | | É. Roger-Vasselin | 4 | 6 | 2 |
| Q | T. Kamke | 5 | 3 | | | É. Roger-Vasselin | 6 | 4 | 6 | | | | | |
| | Ł. Kubot | 2 | 4 | | | D. Brands | 3 | 6 | 3 | | | | | |
| | D. Brands | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 1 | J.M. del Potro | 7 | 2 | 6 |
| 8 | G. Dimitrov | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 3 | R. Federer | 6$^3$ | 6 | 4 |
| WC | A. Dolhopòlov | 3 | 2 | | 8 | G. Dimitrov | 3 | 6² | | | | | | |
| | D. Istomin | 6 | 3 | 2 | 3 | R. Federer | 6 | 7 | | | | | | |
| 3 | R. Federer | 4 | 6 | 6 | | | | | | 3 | R. Federer | 6 | 6$^3$ | 7 |
| 6 | K. Nishikori | 1 | 2 | | | | | | | | V. Pospisil | 3 | 7 | 5 |
| | I. Dodig | 6 | 6 | | | I. Dodig | 6$^{11}$ | 4 | | | | | | |
| | V. Pospisil | 6 | 6 | | | V. Pospisil | 7 | 6 | |
| | I. Karlović | 3 | 4 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Rohan Bopanna Édouard Roger-Vasselin | 4 | 4 |
| | Rohan Bopanna Oliver Marach | 6 | 6 | | Rohan Bopanna Oliver Marach | 6 | 7 |
| 3 | Mariusz Fyrstenberg Marcin Matkowski | 6 | 6 | 3 | Mariusz Fyrstenberg Marcin Matkowski | 4 | 6$^4$ |
| | Lukáš Dlouhý Paul Hanley | 3 | 2 | | | | | Rohan Bopanna Oliver Marach | 3 | 6 | [4] |
| | Michaël Llodra Nicolas Mahut | 6 | 7 | | | | | Treat Conrad Huey Dominic Inglot | 6 | 3 | [10] |
| | Andre Begemann Martin Emmrich | 3 | 6⁵ | | Michaël Llodra Nicolas Mahut | 6$^3$ | 6² |
| | Denis Istomin Horacio Zeballos | 4 | 6⁵ | | Treat Conrad Huey Dominic Inglot | 7 | 7 |
| | Treat Conrad Huey Dominic Inglot | 6 | 7 | | | | |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (alemany) (anglès) (francès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Basilea :
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2022
2023 :
ATP World Tour 2013
< 2012
2014 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Ca la Massona

Ca la Massona és un edifici del municipi de Valls (Alt Camp) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres format per planta baixa i tres pisos. És una de les construccions més notables entre les existents actualment a la plaça del Pati. En la primera planta sobresurt una tribuna decorada amb columnes d'ordre compost, de les quals les centrals són de secció circular i les dues extremes de secció quadrada. L'edifici s'acaba en un balcó cobert corregut al llarg de la façana, que també es troba ornamentat per quatre parells de columnes coronades per capitells d'ordre jònic. Són interessants els treballs de les baranes, de ferro forjat. Els materials emprats en la construcció són nobles: pedra i marbre. El vestíbul conserva interessants elements decoratius modernistes i noucentistes (pintura sostre, esgrafiats, relleus…)

## Història

L'edifici, tot i inscriure's en el moviment modernista, incorpora en la seva ornamentació solucions academicistes (columnes i capitells d'ordre compost, on les volutes i les fulles d'acant es transformen en motius florals gairebé barrocs) o definitivament noucentistes (esgrafiats interiors). Actualment la seva funció és d'habitatge plurifamiliar.

## Referències

* 1 2 «Ca la Massona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].

## Enllaços externs

* «Ca la Massona». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Raymond Passat

Raymond Passat (Gannat, 28 de desembre de 1913 - Montluçon, 16 de juny del 1988) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1936 i 1941, aconseguint 3 victòries, dues d'elles etapes del Tour de França.

## Palmarès

* 1936
** 1r a la París-Contres
* 1937
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1939
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

## Resultats al Tour de França

* 1936. 36è de la classificació general
* 1937. 12è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1938. 22è de la classificació general
* 1939. 12è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Palmarès de Raymond Passat Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (italià)
# Britomaris

Britomaris (en llatí Britomaris) va ser un cabdill dels gals sènons, que va induir als seus paisans a matar als ambaixadors romans enviats per queixar-se de l'assistència que els sènons havien prestat als etruscs durant la guerra amb Roma.
Quan se'n va assabentar el cònsol Publi Corneli Dolabel·la, va sortir amb un exèrcit cap a territori dels sènons, i el va assolar, matant a tots els mascles que va trobar. Britomaris va ser fet presoner i va ser exhibit al triomf del cònsol, i tot seguit executat.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/520?rgn=full+text;view=image;q1=Britoma+risSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 505. ]
# Swiss-Prot

El Swiss-Prot és una base de dades biològica de seqüència de proteïnes. Va ser creada el 1986 per Amos Bairoch durant la seva tesi doctoral i desenvolupada per l'Institut Suis de Bioinformàtica i l'Institut Europeu de Bioinformàtica.
La característica principal de Swiss-Prot és que les proteïnes que es troben emmagatzemades en aquesta base de dades tenen un alt nivell d'anotació. Això significa que es coneix la seva estructura tridimensional, la funció, les modificacions post-traduccionals, variant, etc.
El 2002 es va crear el consorci UniProt, sent una col·laboració entre Swiss Institut of Bioinformatics, el European Bioinfarmatics Institut (EBI) i el Protein Information Resource (PIR). Swiss-Prot junt amb TrEMBL (que és d'anotació automàtica) es van unir amb la Protein Information Resource (PIR) per produir la UniProt Knowledgebase, el catàleg de proteïnes més important del món.

## Referències

* Bairoch A. Serendipity in bioinformatics, the tribulations of a Swiss bioinformatician through exciting times! Bioinformatics 2000;16:48-64. PDF Arxivat 2005-04-07 a Wayback Machine.. A historical account by Bairoch.

## Enllaços externs

* Base de dades de proteïnes de Swiss-Prot (Swiss Institute of Bioinformatics)
* UniProt (Swiss Institute of Bioinformatics)
* Modelado de Proteïnes per comparació (Swiss Model)
# Isoperla mongolica

Isoperla mongolica és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Descripció

* Els adults presenten un color general d'ocre opac a marró clar amb taques clares, l'abdomen ocre al dors i més clar al ventre tirant a groguenc i les antenes de color marró clar, una mica més fosques que els palps, les potes i els cercs que són de color ocre.
* Les ales anteriors dels mascles adults fan 8,9-9,5 mm de llargària i les de les femelles entre 10,8 i 12,8.
* L'ou, ovalat, fa 185 micròmetres d'amplada i 272 de llargada.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Mongòlia, incloent-hi el riu Selengà.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zhiltzova, 1972. Nasekomye Mongolii 1:132.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 P. Zwick i P. Surenkhorloo, 2005. The Mongolian Species of Isoperlinae (Plecoptera: Perlodidae). Acta Zoologica Academiae Scientiarum Hungaricae 51 (3), pp. 253–276.
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ On the stonefly (Plecoptera) fauna of the transfrontier Selenga River basin (anglès)

## Bibliografia

* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:416.
* Zhiltzova, 1995. Katalog tipovykh ekzemplyarov kollektsii zoologicheskogo instituta RAN. Vesnyanki (Plecoptera) (Catàleg d'exemplars tipus a la col·lecció de l'Institut Zoològic de l'Acadèmia Russa de les Ciències. Plecoptera), 9.
* Teslenko, 2006. Zootaxa 1130:20.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# Dahlem

* Per a altres significats, vegeu «Dahlem (Luxemburg)».
Dahlem és un municipi situat al districte d'Euskirchen, a l'estat federat del Rin del Nord-Westfàlia (Alemanya). Té 4220 habitants (cens de 2016). El municipi està situat al sud-oest de l'estat, a la regió de Colònia, a la serralada d'Eifel prop de la frontera amb els Països Baixos i l'estat federat alemany de Baden-Wurtemberg. La població medieval de Kronenburg, situada a pocs quilòmetres del nucli de població principal, forma part del municipi.

## Referències

* ↑ «Estadístiques del districte d'Euskirchen». Citypopulation.de.

## Enllaços externs

* Pàgina web del govern municipal (alemany)
# Coelorinchus thompsoni

Coelorinchus thompsoni és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 247-366 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus thompsoni». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Frederic Oliver Buxó

Frederic Oliver Buxó (Sabadell, 1833-1904) fou un pintor sabadellenc, especialitzat en natures mortes i en clarobscurs. Llicenciat en dret, com a pintor va ser deixeble de Josep Margalef. El seu germà, Antoni Oliver i Buxó, també va ser pintor i un dels fundadors del Banc de Sabadell.
L'any 1887 va participar en l'exposició que va organitzar l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell a l'Ateneu Sabadellenc, presentant una natura morta, un paisatge i un estudi de fruites, entre d'altres. L'any 1889 hi mostrava una natura morta.
El seu estil es va veure molt influït per l'obra de Zurbarán. Els seus treballs mostren una bona dosi de realisme, amb especial atenció als detalls.
Es conserva obra seva al Museu d'Art de Sabadell.

## Referències

* ↑ «Frederic Oliver Buxó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El seu germà, Antoni Oliver i Buxó, també va ser pintor i un dels fundadors del Banc de Sabadell.». Revista de Sabadell, 20-01-1887, p. 5-6.
* ↑ Revista de Sabadell, 19-05-1889, p. 5.
* ↑ Torrella, Engràcia (coord). Inanimats? La natura morta a la col·lecció. Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, 2009, p. 39. ISBN 978-84-87221-98-9.
* ↑ «Museus en línia». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2019].
# Resolució 90 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 90 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 31 de gener de 1951, va resoldre eliminar l'element "càrrec d'agressió contra la República de Corea" de la llista d'assumptes pendents del Consell.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1946 - 1952)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Campionat del món d'escacs femení de 1965

El campionat del món d'escacs femení de 1965 fou guanyat per Nona Gaprindaixvili, qui va defensar amb èxit el seu títol contra l'aspirant Alla Kushnir. Aquest fou el primer de tres matxs consecutius pel títol entre aquestes dues dones, les millors escaquistes del seu temps.

## Torneig de Candidates, 1964

El Torneig de Candidates se celebrà a Sukhumi entre setembre i octubre de 1964. Tres jugadores empataren al primer lloc, però Kushnir va guanyar el playoff a Moscou el desembre de 1964 i obtingué així el dret de reptar la campiona regnant, Gaprindaixvili.
    Torneig de Candidates, 1964 Player123456789101112131415161718PuntsDesempat 1 Milunka Lazarević (Iugoslàvia)-11½½10½11½11011½112½102.00 2 Alla Kushnir (Unió Soviètica)0-01½1110½11½1111112½93.50 3 Tatiana Zatulovskaya (Unió Soviètica)01-0½1½01111½1111112½93.25 4 Kira Zvorykina (Unió Soviètica)½01-½1½11101011½011191.25 5 Katarina Jovanović (Iugoslàvia)½½½½-½0½½½1111½½111182.50 6 Maaja Ranniku (Unió Soviètica)0000½-½1½01111111110½ 7 Valentina Borissenko (Unió Soviètica)10½½1½-100½0½11½111078.75 8 Henrijeta Konarkowska (Polònia)½010½00-1111101½½11075.75 9 Verica Nedeljković (Iugoslàvia)0100½½10-1101½101½9 10 Kveta Eretova (Txecoslovàquia)0½00½1100-01½1½1½18½ 11 Elisabeth Bykova (Unió Soviètica)½00100½001-1½½01118 12 Lisa Lane (Estats Units)00000010100-1½1½117 13 Eva Ladanyike-Karakas (Hongria)0½½100½00½½0-½0½116½48.00 14 Gisela Kahn Gresser (Estats Units)10000001½0½½½-0½116½45.75 15 Margareta Teodorescu (Romania)0000½0000½1011-½116½38.75 16 Antonia Ivanova (Bulgària)000½½0½½100½½½½-½½6 17 Tsend (Mongòlia)½001000½0½00000½-14 18 Celia Baudot de Moschini (Argentina)00000000½000000½0-1
    Torneig de desempat, 1964 Jugadora123Total 1 Alla Kushnir (Unió Soviètica)-0 11 ½2½ 2 Milunka Lazarević (Iugoslàvia)1 0-1 02 3 Tatiana Zatulovskaya (Unió Soviètica)0 ½0 1-1½

## Matx pel Campionat, 1965

El matx final pel campionat se celebrà a Riga el 1965. Malgrat la lluita de Kushnir, la victòria de Gaprindaixvili mai va estar realment en dubte.
    Matx final pel campionat del món, 1965 12345678910111213Total  Alla Kushnir (Unió Soviètica) 01½00½00½10104½  Nona Gaprindaixvili (Unió Soviètica) 10½11½11½01018½

## Referències

* ↑ http://www.mark-weeks.com/chess/64wo$cix.htm
* ↑ Magazine "Chess" (Riga), 1965-05, pp. 13 - 15.
* ↑ «World Chess Championship (women) : 1965 Gaprindaixvili - Kushnir» (en anglès). Mark-weeks.com. [Consulta: 6 febrer 2012].
# Cal Samario

Cal Samario és una casa senyorial de la Fuliola (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Juntament amb Cal Pané, restaurada i feta de nou el 2004, i Cal Terés (arcada) formen un nucli de la Placeta de la vila closa, el nucli antic de la Fuliola, just al centre de la vila.

## Descripció

És una antiga casa senyorial, l'esplendor de la qual queda avui molt malmès per culpa de les diverses reformes sofertes posteriorment, que tapen l'edifici original.
És un edifici de tres plantes, de grans dimensions, construït amb maons de pedra de diferents mides, de forma rectangular i disposats en filades irregulars lligats amb morter. La part baixa de la casa es compon de dos grans portalades emmarcades per grans estructures de pedra formant un arc escarser. La més gran és moderna, imitant la construcció de la del costat. L'altra portalada conserva una data a llinda: 1738. Al primer pis, corresponent a l'habitatge, s'obren dos grans finestrals disposats en balconada. Finalment, a la tercera planta, les golfes s'obren a l'exterior mitjançant dues obertures quadrangulars de reduïdes dimensions. La teulada de Cal Samario és voladissa i la teula àrab es disposa en dos nivells. Pel que fa al lateral exterior de l'edifici, anteriorment era arrebossat de tàpia, però avui està pintat de blanc, tapant completament la pedra.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Samario». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Cal Salvador (Torrefeta i Florejacs)

Cal Salvador és una obra de Torrefeta i Florejacs (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a pocs metres de Ca l'Ermet. Es troba en estat ruïnós. Consta de quatre façanes i tres plantes. A la façana sud, hi ha dues entrades que donen a la planta baixa, la de la dreta amb arc escarser i llinda feta amb totxo. La de l'esquerra, és més senzilla. A la segona planta hi ha dues entrades a balcons interiors, que quasi no es conserven.
A la façana est, hi ha les restes d'una finestra que donen a la segona planta. A la façana nord., hi ha una petita obertura a la planta baixa i una finestra a la segona.
A la façana oest, hi ha una entrada a la part esquerra, que dona a la planta baixa. A la planta següent hi ha una finestra al centre i a la seva esquerra les restes d'una altra finestra. No conserva la coberta.
Davant de la façana est i nord, hi ha murs que envolten aquestes façanes. Davant de la façana sud, hi ha un petit edifici també en estat ruïnós.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Salvador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 juny 2021].