OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# María Gómez de Santibáñez

María Gómez de Santibáñez y Espinosa (Madrid, m. ca. 1605) va ser una dama espanyola que va servir com a cambrera de la reina.
Natural de Madrid, però de família originària de Cantàbria. Era filla de nobles, Juan Gómez de Santibáñez y Cevallos, natural de San Vicente de Toranzo, aposentador d'Isabel de Portugal al palau reial, i de Felipa de Espinosa y Rueda, hostessa de la reina. Es casà el 1759 amb Pedro Gómez de Quevedo, secretari de la reina o de la infanta Maria, amb qui va tenir 4 fills, entre els quals destaca l'escriptor Francisco de Quevedo, i després tingué a Margarita, Felipa, que esdevingué religiosa, i María, que va morir jove. En quedar-se vídua, va reintegrar-se en la seva feina a palau i va procurar una bona educació als seus fills, orientant al seu fill Francisco a les lletres amb els millors mestres, el qual, a la mort de Santibáñez, va quedar a càrrec del protonotari Jerónimo de Villanueva. La mort de Maria Gómez de Santibáñez es va produir abans de 1605, perquè al testament de la seva filla María se citen els béns que va llegar Santibáñez.

## Referències

* ↑ Quevedo y Villegas, Francisco de. Aureliano Fernández-Guerra (ed.). Obras de Don Francisco de Quevedo (en castellà). Madrid: M. Rivadeneyra, 1859, p. XI.
* 1 2 3 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 266.
* ↑ Valbuena Prat, Ángel. Historia de la literatura española: Los siglos de oro (en castellà). Barcelona: Gustavo Gil, 1950, p. 169.
* ↑ Quevedo y Villegas, Francisco de. Eugenio de Ochoa (ed.). Obras escogidas de D. Francisco Quevedo y Villegas (en castellà). París: Baudry, 1860, p. XIV.
* ↑ González Palencia, Ángel. Del "Lazarillo" a Quevedo: estudios historico-literarios (en castellà). Madrid: CSIC, 1946, p. 323.
# Luci Emili Paulus

Luci Emili Paulus és el nom dels següents personatges:
* Luci Emili Paulus (cònsol 219 i 216 aC).
* Luci Emili Paulus Macedònic, cònsol el cònsol 182 i el 168 aC i conqueridor del Regne de Macedònia, fill de l'anterior.
* Luci Emili Paulus (cònsol 50 aC), cònsol el 50 aC, de la família dels Emili Lèpid.
* Luci Emili Paulus (cònsol any 1), consol l'any 1, net de l'anterior
# Hausruckviertel

Hausruckviertel (en alemany, quart d'Hausruck) o Hausruckkreis és una de les quatre regions històriques de l'Alta Àustria. Les altres regions que constitueixen aquest bundesland d'Àustria són Innviertel, Mühlviertel i Traunviertel.
S'anomena així per la serralada que es troba a la regió, la Hausruck.
El límit occidental d'aquesta regió es va establir el 1779 quan es van definir els límits de Bavaria. El límit oriental es va establir durant el segle xix, seguint el curs del riu Traun.
Haustuckviertel inclou els districtes de Eferding, Grieskirchen, Vöcklabruck, Wels i Wels-Land.

## Enllaços externs

* Übersichtskarte Viertelgrenzen Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. a Digitales Oberösterreichisches Raum-Informations-System PDF
# Mas Grau (Girona)

El Mas Grau és un edifici de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta baixa i un pis, amb diferents cossos annexionats a un nucli amb teulat de carener paral·lel a la façana principal. Aquest cos és centrat respecte a tot el conjunt. La façana principal té una important porta dovellada de pedra polida. Al seu damunt hi ha quatre finestres de llinda planera, tres amb motius florals. Igualment, aquestes obertures es repeteixen a la façana lateral dreta, on hi ha una porta de modillons tapiada i diferents finestres com les de la façana principal, de motius florals, llinda planera i brancals de pedra polida. D'elles en ressalta una propera a la façana principal que té, a l'ampit, motllures, un escut amb una creu llatina i dos rodones, una a cada banda superior de la creu. Cal ressaltar també, a l'entrada, una pallissa d'arc rodó reforçada per un pilar posterior per davallament de la clau.
Teulats de teula àrab. A la façana lateral esquerra i en el gir de la façana principal hi ha un afegit com a badius, amb pilar central carrat. La façana té restes d'esgrafiats imitant pedres.

## Referències

* 1 2 «Mas Grau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Mas Grau, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Mayorga

Mayorga és un municipi de la província de Valladolid, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb la província de Lleó (entre altres municipis Izagre), a l'est amb Saelices de Mayorga, Villalba de la Loma i Villagómez la Nueva, i al sud amb Castroponce i Castrobol.

## Llocs d'interès

* Museu del Pa

## Referències

* ↑ Museo del Pan (castellà)
# Maurizio Merli

Maurizio Merli (Roma, 8 de febrer del 1940 – Roma, 10 de març del 1989) és un actor italià de culte.
El seu primer rol protagonista va ser en el film La revenja d'Ullal Blanc (1974), les preqüeles del qual havien estat protagonitzades per l'altre actor de culte Franco Nero. Merli, després, es va convertir en un actor clau i icona del gènere poliziotteschi (policíac italià) protagonitzant-ne una dotzena de pel·lícules. Maurizio va morir el 1989 d'un atac de cor després d'un partit de tennis.

## Filmografia
### Cinema

* Il Gattopardo, de Luchino Visconti (1963)
* Due rrringos nel Texas (1967)
* Fenomenal e il tesoro di Tutankamen (1968)
* Eros e Thanatos (1969)
* Decameron proibitissimo (Boccaccio mio statte zitto) (1972)
* Le mille e una notte all'italiana (1972)
* La revenja d'Ullal Blanc (Zanna Bianca alla riscossa), de Tonino Ricci (1974)
* Catene, de Silvio Amadio (1974)
* Roma violenta, de Franco Martinelli (1975)
* Roma a mano armata, d'Umberto Lenzi (1976)
* Napoli violenta, d'Umberto Lenzi (1976)
* Paura in città, de Giuseppe Rosati (1976)
* Italia a mano armata (1976)
* Il cinico, l'infame, il violento (1977)
* Mannaja (1977)
* Poliziotto sprint (1977)
* I gabbiani volano basso (1977)
* Poliziotto senza paura (1978)
* Il commissario di ferro (1978)
* Sono stato un agente CIA (1978)
* Un poliziotto scomodo (1978)
* Da Corleone a Brooklyn (1979)
* Sbirro, la tua legge è lenta... la mia no! (1979)
* Buitres sobre la ciudad (1980)
* Poliziotto solitudine e rabbia (1980)
* Priest of Love (1981)
* Notturno (1983)
* Tango blu (1987 - també productor)

## Referències

* ↑ «Biografia de Maurizio Merli». The New York Times.
* ↑ «filmografia de Maurizio Merli». The New York Times.
# Maurice Tombragel

Maurice Tombragel (Covington, Kentucky, 9 de març de 1913 - Lake Oswego, Oregon, 20 de gener de 2000) va ser un guionista estatunidenc conegut entre altres coses pel seu treball als Walt Disney Pictures als anys 60.

## Filmografia cinematogràfica

* 1939 : Tropic Fury
* 1939 : Legion of Lost Flyers
* 1940 : Danger on Wheels
* 1940 : Zanzibar
* 1940 : Hot Steel
* 1941 : Horror Island
* 1941 : Mutiny in the Arctic
* 1941 : Men of the Timberland
* 1941 : Raiders of the Desert
* 1941 : Road Agent
* 1942 : Sweetheart of the Fleet
* 1942 : Danger in the Pacific
* 1942 : Stand By All Networks
* 1943 : Two Señoritas from Chicago
* 1944 : The Great Alaskan Mystery
* 1944 : Music in Manhattan
* 1944 : The Mystery of the Riverboat
* 1947 : The Lone Wolf in Mexico
* 1948 : The Prince of Thieves
* 1948 : The Return of the Whistler
* 1948 : Trapped by Boston Blackie
* 1948 : The Creeper
* 1948 : Thunder in the Pines
* 1948 : Highway 13
* 1949 : Boston Blackie's Chinese Venture
* 1949 : Arson, Inc.
* 1949 : Sky Liner
* 1950 : The Daltons' Women
* 1950 : Hostile Country
* 1950 : Marshal of Heldorado
* 1950 : Crooked River
* 1950 : Motor Patrol
* 1950 : Colorado Ranger
* 1950 : West of the Brazos
* 1950 : Fast on the Draw
* 1951 : Man from Sonora
* 1951 : Kentucky Jubilee
* 1951 : Lawless Cowboys
* 1952 : The Frontier Phantom
* 1952 : Night Raiders
* 1952 : Trail of the Arrow
* 1952 : The Yellow Haired Kid
* 1952 : The Ghost of Crossbones Canyon
* 1952 : Behind Southern Lines
* 1953 : Two Gun Marshal
* 1954 : Trouble on the Trail
* 1954 : The Two Gun Teacher
* 1954 : Marshals in Disguise
* 1955 : Timber Country Trouble
* 1955 : The Titled Tenderfoot
* 1955 : The Matchmaking Marshal
* 1955 : Phantom Trails
* 1957 : The Dalton Girls
* 1958 : Fort Bowie
* 1958 : Street of Darkness
* 1960 : Gundown at Sandoval
* 1962 : Moon Pilot
* 1966 : Elfego Baca: Six Gun Law
* 1967 : Monkeys, Go Home!
* 1973 : Running Wild

## Referències

* ↑ Maurice Tombragel a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ «MAURICE TOMBRAGEL». mubi.com. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ (anglès) John G. West, The Disney Live-Action Productions, p. 228
# Mereiterita

La mereiterita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la leonita. Rep el seu nom del Dr. Kurt Mereiter, de Universitat Tècnica de Viena, per les seves contribucions a la química cristal·lina de diversos sulfats de ferro.

## Característiques

La mereiterita és un sulfat de fórmula química K₂Fe(SO₄)₂·4H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3. És l'anàleg de ferro de la leonita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mereiterita pertany a «07.C - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: krausita, tamarugita, kalinita, mendozita, lonecreekita, alum-(K), alum-(Na), tschermigita, lanmuchangita, voltaïta, zincovoltaïta, pertlikita, amoniomagnesiovoltaïta, kröhnkita, ferrinatrita, goldichita, löweïta, blödita, niquelblödita, changoïta, zincblödita, leonita, boussingaultita, cianocroïta, mohrita, niquelboussingaultita, picromerita, polihalita, leightonita, amarillita, konyaïta i wattevil·lita.

## Formació i jaciments

Pot aparèixer com un producte de deshidratació de la hexahidratada picromerita, inestable a temperatura ambient. Va ser descoberta a la mina Hilarion, a la localitat d'Agios Konstantinos, al districte miner de Làurion, a la prefectura d'Àtica, Grècia. També ha estat descrita al volcà Cerro Negro, al departament de León, a Nicaragua. Són els dos únics indrets on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mereiterite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 juliol 2017].
# Mechraa Hammadi

Mechraa Hammadi (en àrab مشرع حمادي, Maxraʿ Ḥammādī; en amazic ⵎⵛⵕⵄ ⵃⵎⵎⴰⴷⵉ) és una comuna rural de la província de Taourirt, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.646 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Mechouar Kasbah

Mechouar Kasbah (en àrab المشور القصبة, al-Mixwār al-Qaṣba; en amazic ⵎⵉⵛⵡⴰⵔ ⵇⴰⵚⴱⴰ) és un municipi de la prefectura de Marràqueix, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.860 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Medul·la renal

La medul·la renal és la part més interna del ronyó, i es divideix en diverses seccions, conegudes com a piràmides, entre les quals hi ha les columnes per on passen els vasos sanguinis.

## Referències

* ↑ «¿Qué es Médula? » Su Definición y Significado [2022]» (en castellà). [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ «Fisiología Renal | Nefrología al día» (en castellà). [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ «What Does The Medulla In The Kidney Do - HealthyKidneyClub.com» (en anglès americà), 15-10-2021. [Consulta: 10 març 2022].
# Michal nad Žitavou

Michal nad Žitavou és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. Compta amb una població de 684 habitants (2022).

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1158.

## Referències

* ↑ «Michal nad Žitavou». en.mapy.cz. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 7 agost 2022].
# Mene phosphatica

Mene phosphatica és una espècie extinta de peix pertanyent a la família dels mènids.

## Distribució geogràfica

Es trobava a Tunísia durant el Paleocè inferior.

## Referències

* ↑ Lacepède B. G. E., 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ deviantART (anglès)
* ↑ deviantART (anglès)
# Menesti

Menesti (en grec antic Μενέσθιος), va ser, segons la mitologia grega, un fill de Polidora, filla de Peleu, i del déu-riu Esperqueu.
Va ser un dels cabdills que lluità a la guerra de Troia a les ordres directes d'Aquil·les, de qui era nebot, al front dels mirmídons. Una tradició feia de Polidora l'esposa de Peleu, no la seva filla. En aquest cas, Peleu era el pare "humà" de Menesti, i el seu pare "diví" era Esperqueu. En altres versions, el pare humà de Menesti era Boros, fill de Perieres.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 359. ISBN 9788496061972.
# Menesecme

Menesecme (en llatí Menesaechmus, en grec antic Μενέσαιχμος "Menésaichmos") fou un orador atenenc, inveterat enemic de l'orador Licurg al que va acusar d'impietat.
Quan Licurg va veure que el final de la seva vida s'acostava, es va presentar ell mateix davant del consell de la Bulé per donar compte de la seva conducta personal i dels assumptes públics on havia intervingut. Només Menesecme es va atrevir a acusar-lo i a declarar-lo culpable. Va continuar la seva hostilitat més enllà de la mort de Licurg, acusant als seus descendents. Va aconseguir que els fills de Licurg fossin posats sota custòdia dels Onze, però van ser alliberats gràcies a la defensa que en va fer de Demòstenes, segons expliquen Suides i el Pseudo Plutarc.

## Referències

* ↑ Menesaechmus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1040
# Mel·lífer de Sulawesi

El mel·lífer de Sulawesi (Myzomela chloroptera) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita manglars i boscos, a les muntanyes de Sulawesi i altres illes properes, incloent les illes Bacan, a les Moluques septentrionals.

## Taxonomia

Segons algunes classificacions, la població de les illes Bacan són en realitat una espècie diferent:
* Myzomela batjanensis Hartert, E, 1903 - mel·lífer de les Bacan.

## Referències

* ↑ mel·lífer de Sulawesi«Mel·lífer de Sulawesi». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
* ↑ mel·lífer de les Bacan«Mel·lífer de Sulawesi». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Mel·lífer de Rosenberg

El mel·lífer de Rosenberg (Myzomela rosenbergii) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de les muntanyes de Nova Guinea i l'illa de Goodenough.

## Taxonomia

Algunes classificacions consideren que la subespècie pròpia de Goodenough, és en realitat una espècie diferent:
* Myzomela longirostris Mayr et Rand, 1935 - mel·lífer de l'illa de Goodenough.

## Referències

* ↑ mel·lífer de Rosenberg«Mel·lífer de Rosenberg». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ mel·lífer de l'illa de Goodenough«Mel·lífer de Rosenberg». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Mexicaltzingo

Mexicaltzingo és un municipi de l'estat de Mèxic. Mexicaltzingo és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Jilotepec i Chapa de Mota, al sud amb Nicolás Romero, a l'oest amb Morelos i a l'est amb Tepotzotlán.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Mexicaltzingo Arxivat 2016-08-14 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Melina León

«Melina León» té aquests significats:
* Melina León, cantant porto-riquenya
* Melina León, directora de cinema peruana
# Melina León (directora)

Melina León (Lima, 1977) és una guionista, productora i directora de cinema peruana.
Va cursar estudis de cinema en la Universitat de Lima i posteriorment un mestratge a l'escola de cinema de la Universitat de Colúmbia gràcies a una beca de tres anys amb fons proveïts per l'Associació de la Premsa Estrangera a Hollywood (HFPA).

## Filmografia

* Una 45 para los gastos del mes (curtmetratge, 2000)
* Silencio (curtmetratge, 2002) productora
* El paraíso de Lili (curtmetratge, 2011)
* Canción sin nombre (2019)

## Premis i nominacions

* 2001 Conacine. Premi al millor curtmetratge per Una 45 para los gastos del mes
* 2009 Conacine. Premi al millor curtmetratge per El paraíso de Lili
* 2020 Festival de Cinema de Madrid (FCM-PNR) Premi al Millor Llarg PNR
* 2022 Nominada al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana

## Refer`rncies

* ↑ «El Invitado de RFI - Melina León, primera realizadora peruana en competición en el Festival de Cannes», 29-05-2019. [Consulta: 18 octubre 2021].
* 1 2 3 4 «"Canción sin nombre", de Melina León: película peruana empieza campaña de crowdfunding» (en castellà), 19-11-2015. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ https://www.goldenglobes.com/articles/melina-leon-en-el-cine-en-peru-se-esta-yendo-por-el-buen-camino Arxivat 2021-10-19 a Wayback Machine.
* ↑ «[10 directoras peruanas Melina León]» (en castellà), 12-03-2009. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «La directora peruana Melina León: El andino soporta en el día a día un abuso» (en castellà), 06-08-2020. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ CIMA – Asociación de mujeres cineastas y de medios audiovisuales. «Zeltia Montes y Melina León, premios en el 29 FCM-PNR» (en castellà). [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «160 largometrajes aspiran a los Premios Goya 2022, cinco más que en 2021». [Consulta: 9 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Melina León, primera directora peruana en Cannes
# Melilot blanc

El melilot blanc (Melilotus albus) és una planta farratgera fabàcia del gènere Melilotus que té les flors blanques i no pas grogues com la resta de les espècies del seu gènere. Pot arribar a fer 2 metres d'alt. És una planta molt mel·lífera. El seu olor característic es deu a la cumarina.

## Hàbitat

És una espècie nativa d'Europa i Àsia, també és present als Països Catalans. Es va introduir als Estats Units i Canadà on ha passat a ser una planta invasora.

## Referències

* Blanchan, Neltje. Wild Flowers Worth Knowing. Project Gutenberg Literary Archive Foundation, 2005.

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Missouri Plants Photo Profile Arxivat 2010-10-06 a Wayback Machine.
# Miguel Ángel Ladero Quesada

Miguel Ángel Ladero Quesada (Valladolid, 1943) és un historiador espanyol, considerat com una autoritat en la Guerra de Granada, en la fiscalitat i en general, el regnat dels Reis Catòlics i el trànsit entre la baixa edat mitjana i l'edat moderna a Castella.
De 1961 a 1965 va treballar com a arxiver a l'Arxiu General de Simancas. De 1966 a 1970 va compaginar la tasca d'arxiver amb la de professor adjunt a la Universitat Complutense de Madrid. El 1970 fou nomenat catedràtic d'història de la Universitat de La Laguna, el 1974 de la Universitat de Sevilla i des de 1978 Complutense de Madrid. És membre de l'Associació Espanyola de Ciències Històriques, de l'Institut Jerónimo Zurita (depenent del CSIC), de l'Institut d'Estudis Canaris i de les Comissions Internacionals d'Història de les Ciutats.
És doctor honoris causa per la Universitat de Cadis i Premio Nacional de Historia de España (1994 i 2004). Des de 1990 és acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.

## Obres

* Castilla y la conquista del reino de Granada (Valladolid, 1967)
* Andalucía en el siglo XV. Estudios de historia política (Madrid-C.S.I.C., 1974)
* Los mudéjares de Castilla y otros estudios de historia medieval andaluza (Granada, 1989)
* Andalucía en torno a 1492. Estructuras. Valores (Madrid, 1992)
* Los Reyes Católicos: la Corona y la unidad de España (Madrid, 1989)
* La Hacienda Real de Castilla en el siglo XV (Premi Menéndez Pelayo - Tenerife, 1973)
* Castilla en el siglo XV. Fuentes de renta y política fiscal (Barcelona, 1982)
* Las Ferias de Castilla. Siglos XII al XIV (Madrid, 1994)
* Historia Universal. Edad Media (Barcelona, 1992)
* Policratus de Juan de Salisbury: un estudio preliminar (Madrid, 1983).

## Referències

* ↑ Miguel Ángel Ladero a mcnbiografias
* ↑ «Programa del curs de doctorat on imparteix una assignatura». Arxivat de l'original el 2009-12-16. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ Honoris Causa Arxivat 2009-07-20 a Wayback Machine. - Universidad de Cádiz
* ↑ «Ressenya amb esbós biogràfic». Arxivat de l'original el 2006-10-10. [Consulta: 28 desembre 2015].

## Enllaços externs

«Obra de Miguel Ángel Ladero Quesada» a Dialnet.
* Curriculum vitae complet
# Mikel Urmeneta Otsoa Errarteko

Mikel Urmeneta Otsoa Errarteko (Pamplona, 25 de desembre de 1963) és un dibuixant i empresari basc. És conegut haver estat fundador i director creatiu de la Fàbrica de Dibuixos Kukuxumusu. És fill d'en Miguel Javier Urmeneta Ajarnaute, que va ser alcalde de Pamplona durant el franquisme. El 1989, després d'un viatge a Austràlia, va crear la marca de samarretes Kukuxumusu juntament amb els seus amics Gonzalo Domínguez de Bidaurreta i Koldo Aiestaran.
A Kukuxumusu ha desenvolupat bona part del seu treball com a dibuixant i creatiu, tot i que també ha realitzat dissenys pel seu compte. El 1990 un cartell seu va ser escollit per a anunciar les festes de Sanfermines. A més, aquell mateix any, va guanyar el concurs de cartells pels Festivals de Navarra i el Festival de Joves Artistes de l'Ajuntament de Pamplona en la categoria de fotografia, una altra de les seves grans aficions. Des de llavors, i mentre que Kukuxumusu s'anava expandint, Mikel Urmeneta es feia un nom en el món del disseny i la il·lustració. Un altre cop es va tornar a seleccionar nous cartells seus per a diversos esdeveniments com el per la festa de Baztandarren Biltzarra, el 1991, i el cartell per l'Oficina de Turisme del Govern Basc, el 1995.
Sol o amb la col·laboració del seu equip de Kukuxumusu, Urmeneta ha participat en projectes de tota classe. Va ser l'autor de la imatge corporativa del Mundial de Pilota de l'any 2002, una altra vegada del cartell oficial de les festes de San Fermín, el 2004, o de la Quinzena Musical Sant Sebastià, el 2006. També ha participat en diverses exposicions col·lectives, bé amb fotografies digital (“Captura.org”, 2004) o amb algun dels seus dibuixos ("Miradas al Universo de Pío Baroja", 2006).
Recentment ha creat dibuixos per encàrrec per associacions, empreses o col·lectius com Kodak, Greenpeace Espanya, Amnistia Internacional, Medicus Mundi, Heraclio Fournier o PETA. També ha dissenyat portades d'alguns llibre com "Tant de bo octubre", de Juan Cruz, o els premiats llibres de receptes de la cuinera riojano-navarresa Angelita Alfaro, i ha compartit el projecte "Hell and Heaven" amb el seu amic Andreu Buenafuente.

## Enllaços externs

* http://www.kukuxumusu.com/web/especial_mikel.php?lang=cas Arxivat 2010-04-11 a Wayback Machine.