OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista del Patrimoni de la Humanitat d'Albània

Són els llocs inscrits a la llista del Patrimoni de la Humanitat d'Albània de la UNESCO amb els bens del patrimoni cultural i natural. A continuació es mostra la llista i la llista provisional dels llocs a Albània.

## Patrimoni material

| La llista | Nom | Data | Criteria | Coordinates |
| Inscrits |
| Inscrits | Butrot | 1996 | III | 39° 45′ N, 20° 01′ E﻿ / ﻿39.750°N,20.017°E﻿ / 39.750; 20.017 |
| Inscrits | Centre històric de Berat i Gjirokastër | 2005 | III, IV | 40° 04′ N, 20° 07′ E﻿ / ﻿40.067°N,20.117°E﻿ / 40.067; 20.117 |
| Inscrits | Fageda verge dels Carpats | 2017 | IX | |
| Inscrits | Patrimoni Cultural i Natural del llac d'Ohrida | 2019 | I,III, IV, VII | 40° 54′ N, 20° 39′ E﻿ / ﻿40.900°N,20.650°E﻿ / 40.900; 20.650 |
| Llista indicativa |
| Llista indicativa | Amfiteatre de Durrës | 1996 | IV | 41° 19′ N, 19° 27′ E﻿ / ﻿41.317°N,19.450°E﻿ / 41.317; 19.450 |
| Llista indicativa | Tombes reials de Selca i Poshtme | 1996 | III | 40° 56′ N, 20° 37′ E﻿ / ﻿40.933°N,20.617°E﻿ / 40.933; 20.617 |
| Llista indicativa | Apol·lònia d'Il·líria | 2014 | II, III, X | |
| Llista indicativa | Fortalesa de Bashtovë | 2017 | IV | |

## Referències

* ↑ Date is the Inscription date for the Main list and Submission date for the Tentative list
* ↑ UNESCO Official page for main list
* ↑ UNESCO Official page for Tentative list

## Enllaços externs

* UNESCO Patrimoni de la Humanitat d'Albània (anglès)
* UNESCO Patrimonio Cultural Inmaterial de la Humanidad en Albania (castellà)
# Luci Aureli Orestes (cònsol 157 aC)

Luci Aureli Orestes (en llatí Lucius Aurelius L.F. L. N. Orestes) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Aurèlia.
Va ser cònsol l'any 157 aC juntament amb Sextus Julius Caesar, i apareix esmentat als Fasti. Plini el Vell, el menciona, però del seu període de govern no queda record de cap fet especial.

## Referències

* ↑ Fasti Annales
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia XXXIII, 3
# Lyskamm

El Lyskamm o Liskamm és una muntanya de 4.527 metres que es troba entre les regions de la Vall d'Aosta a Itàlia i el Valais a Suïssa, sent un dels principals cims dels Alps Penins.
Per la perillositat de la caiguda de pedres i allus té el mal nom de Menschenfresser (menjadora d'homes).
Està format per una aresta de 5 km de llarg, en la que es distingeixen el Lyskamm Oriental (4.527 m.) i el Lyskamm Oriental (4.479 m.). A més del vessant italià, de cara a les dues punxes principals, se n'alça una tercera, de menor altura però particularment característica, anomenada Naso del Lyskamm (El Nas del Lyskamm, 4.272 m). Des del vessant italià del Lyskamm descendeix la glacera de Lys, i pel vessant suís baixa la glacera del Grenz.

## Geografia

A causa de la seva modesta prominència (376 m), Lyskamm de vegades es considera que forma part del veí Massís de Monte Rosa (de fet el Dufourspitze és només 107 metres més alt). Però visualment el Lyskamm és un massís enorme, compost de tres cims: l'Est Liskamm i el més baix Liskamm Occidental entre els cantó suís de Valais al nord i la italiana vall d'Aosta al sud.
La part nord de la muntanya és una impressionant paret de 1.100 metres coberta de gel provinent de la Glacera Gomer. La cara sud està a pocs centenars de metres per sobre la Glacera del Lis.

## Escalada

El pic est està a 4,527 m, i va ser escalat primer l'any 1861 per part d'anglesos i suïssos.
El 9 d'agost de 1890, L. Norman-Neruda amb els guies Christian Klucker i J. Reinstadler varen ser els primers a arribar al cim (Lyskamm Est) per la cara nord a través de la ruta actualment coneguda com a "Norman-Neruda". La primera ascensió hivernal per aquesta ruta es va fer l'11 de març de 1956 per C. Fosson i O. Frachey.

## Referències

* ↑ «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.
* 1 2 Helmut Dumler,Willi P. Burkhardt, Les 4000 des Alpes, ISBN 2-7003-1305-4
* ↑ Collomb, Robin G., Pennine Alps Central, London: Alpine Club, 1975, p. 92

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org (Liskamm Oriental)». [Consulta: 26 agost 2011].
* «Camptocamp.org (Liskamm Occidental)». [Consulta: 26 agost 2011].
* «Summitpost.com» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2011].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Los Perros

Los Perros fon un grup alcudià de punk rock.

## Trajectòria

Sorgits l'any 1990 amb el nom de TV Eyes, al poc de temps començaren a fer concerts i, després de canviar de baixiste i de nom, Joseber (guitarra), Karuso (veu), Puig (baix) i Sam (bateria) gravaren el seu primer EP de tres cançons com a Los Perros. Amb eixe disc es presentaren al concurs Villa de Bilbao, aprofitaren per fer la primera gira per gaztetxes d'Euskadi i foren seleccionats dos anys seguits per al Circuit Rock; eixos primers anys feren seixanta concerts, incloent viatges a França i Alemanya, telonejaren a grups com Cicatriz o La Perrera i oferiren un concert memorable a la sala Gasolinera. L'estiu de 1993, la dispersió dels quatre membres deixà el grup inactiu fins a gener de 1994, en el qual es reuniren amb la intenció de fer un altre enregistrament.
Després de publicar un primer disc compacte homònim en Roto Records i de refundar-se com a quintet amb Gigante al baix i Miguel a l'altra guitarra, els Perros fitxaren per Munster Records i gravaren llur segon disc, Yo nunca me lavo, als estudis Chockablock de Bilbao amb Mikel dels Safety Pins com a productor i versions de Bored!, Radio Birdman, i The Stooges, esta última —"I Got a Right"— l'única menys òbvia per a la crítica gràcies a la col·laboració de Richard de The Onyas, amb els quals compartiren la gira conjunta Booze'n'Speed Los Perros i Los Ass-Draggers, els tres de Munster.
Quatre anys després, repetiren productor i estudi per a gravar Rockeros, un disc cantat quasi tot en castellà i amb cançons més llargues, que la crítica comparà amb el rock escandinau.
El seu últim disc, Live! At the Star-Club, gravat a Londres als estudis Toe Rag de Liam Watson, conté deu cançons en anglés, entre les quals una versió de "Leaving Here".

## Referències

* ↑ «Los Perros» (en anglés). Munster Records. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2018. [Consulta: 3 octubre 2018].
* ↑ M. Contreras «Aiguanabiyurdog» (en castellà). Ruta 66, 104, març 1995, pàg. 70.
* ↑ «Los Perros: Yo nunca me lavo» (en anglés). Munster Records. Arxivat de l'original el 16 d’octubre 2018. [Consulta: 15 octubre 2018].
* ↑ Norbert Johannknecht «Yo Nunca Me Lavo» (en alemany). Ox-Fanzine, 31, 01-02-1998 [Consulta: 20 octubre 2018].
* ↑ Joachim Hiller «Rockeros» (en alemany). Ox-Fanzine, 47, estiu 2002 [Consulta: 22 octubre 2018].
* ↑ Jaime Gonzalo. «La Luna del siglo XXI» (en castellà), 2003. [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ Joachim Hiller «Live! At The Star-Club MCD» (en alemany). Ox-Fanzine, 51, estiu 2003 [Consulta: 25 octubre 2018].
* ↑ «Los Perros - Los Perros (CD, 1995)». Musicoscopio. [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ «Los Perros. Rockeros». Munster Records. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2018. [Consulta: 17 octubre 2018].
* ↑ «Live! At the Star-Club». Munster Records. Arxivat de l'original el 23 de novembre 2018. [Consulta: 22 novembre 2018].
# Los Picalts (la Rua)

Los Picalts és una formació rocosa de 1.140,2 metres d'altitud del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de la Rua.
Estan situats a prop i a migdia del poble de la Rua, i per sota seu, a llevant, discorre el Camí del Riu.

## Etimologia

Aquest topònim és fruit de l'aglutinació del substantiu pic amb l'adjectiu alt, que descriu exactament el que s'entén dels dos mots de la llengua comuna. El fet que només aparegui en plural el segon component és perquè procedeix de la forma, també existent en altres llocs, Picalt.
# Låvenita

La låvenita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la wöhlerita. Rep el nom de l'illa de Låven, a Noruega, la seva localitat tipus.

## Característiques

La låvenita és un silicat de fórmula química (Na,Ca)₂(Mn$^{2+}$,Fe$^{2+}$)(Zr,Ti)(Si₂O₇)(O,OH,F)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la låvenita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'illa de Låven, a Langesundsfjorden, dins el municipi de Larvik (Vestfold, Noruega). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en molts altres indrets del planeta.

## Referències

* ↑ «Låvenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
# Lèagre (mitologia)

Lèagre (en grec antic Λεάγρος) va ser, segons la mitologia grega, un aliat de l'heràclida Temen.
Juntament amb el seu amic Ergieu, descendent de Diomedes, i instigat per Temen, van robar el Pal·ladi que es conservava a Argos. Més endavant Lèagre es va barallar amb Temen i va anar a oferir l'estàtua als reis de Lacedemònia. Aquests reis van acceptar contents la relíquia, ja que qui la tingués podia considerar la seva ciutat com a inexpugnable. La van instal·lar a la rodalia d'Esparta, prop del santuari de les Leucípides. Un oracle els va aconsellar que posessin un vigilant al Pal·ladi, i que havia de ser un dels que l'havien robat. Els lacedemonis van erigir al costat un temple dedicat a Odisseu, que per a ells era com un heroi propi gràcies a l'origen espartà de Penèlope.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 315. ISBN 9788496061972.
# Luz Salgado

Luz Filomena Salgado Rubianes de Paredes (Lima, 3 de juliol de 1949) és una periodista i política peruana que va ser Congressista de la República per Lima Metropolitana per sis períodes no consecutius: de 1995 a 2001 i de 2011 a 2020. A més va ser dues vegades presidenta del Congrés de la República el 2000 i de 2016 a 2017, viceministra de Desenvolupament Regional del Ministeri de la Presidència en 1992 i presidenta executiva de Fons Nacional de Compensació i Desenvolupament Social (FONCODES) de 1991 a 1992.

## Referències

* ↑ Luz Salgado: perfil de la nueva presidenta del Congreso (en castellà). La República [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ Fotos: estas fueron las mujeres que llegaron a la Presidencia del Congreso (en castellà). RPP [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ LUZ FILOMENA SALGADO RUBIANES: PERIODO PARLAMENTARIO 2016-2021: Hoja de vida (en castellà). Congrés de la República del Perú [Consulta: 8 març 2021].
# Los Rebeldes

Los Rebeldes és un grup de rock and roll català, fundat el 1979 per Carles Segarra, Aureli Morata i Moisés Sorolla. Va ser un grup clau en el reneixement del Rock n Roll a Espanya, i gràcies a ell, van tornar a haver-hi grups de Rock and Roll. En els 80, eren el grup més conegut i Carles Segarra va revolucionar la música.

## Formació del grup

Carles Segarra (Barcelona, 6 d'agost de 1961) és el fundador del grup i és el seu cantant, guitarrista i un dels compositors català de rock and roll. Des dels quinze anys tocava en públic a algunes localitats interpretant versions de Jerry Lee Lewis, The Beatles, Bob Dylan i, sobretot, Eddie Cochran. El seu amic Loquillo li feia de mànager, i posteriorment formarien un grup: Teddy, Loquillo y sus amigos.
El 1979 Carles Segarra, junt amb Aureli Morata tocant el baix i Moisés Sorolla la bateria funden Los Rebeldes.
L'any següent, junt amb Los Intocables, acompanyen a Loquillo al disc: Los tiempos están cambiando, que va arribar a una certa fama amb la cançó "Esto no es Hawaii".

## Trajectòria

El 1981 la formació enregistra el seu primer disc: Cerveza, chicas y... rockabilly, on apareixen cançons com "El rock del hombre lobo" i "Rocker".
Posteriorment enregistren el single "Carolina/Demasiado whisky" (1982), on també hi participa en Jordi Simó, guitarrista de la banda durant els anys 1981-1982.
El 1985 entra a formar part del grup el saxofonista Dani Nel·lo, qui romandria amb la banda fins al 1997.
L'any següent surt a la venda el disc Rebeldes con causa, on apareixen temes com "Quiero ser una estrella", "Noche de acción", "No me gusta trabajar" i "Mescalina", aquest darrer un dels seus més populars.
Dos anys més tard enregistren Más allá del bien y del mal, que suposa el salt al gran públic, amb un tema que es converteix en èxit de l'estiu i un clàssic: "Mediterráneo". Durant tot aquests temps, les seues aparicions en ràdio i televisió són constants. També destaca una balada que acabarà convertint-se en una de les més conegudes del final del segle XX a l'estat espanyol: "Bajo la luz de la luna".

## Discografia

* 1981 - Cerveza, chicas y... Rockabilly!
* 1982 - Carolina / Demasiado whisky (single)
* 1985 - Esto es Rocanrol (miniLP)
* 1986 - Rebeldes con causa
* 1987 - Preferiblemente vivos (directe)
* 1988 - Más allá del bien y del mal
* 1990 - En cuerpo y alma
* 1991 - Tiempos de Rocanrol
* 1991 - Héroes
* 1993 - La rosa y la cruz
* 1995 - Básicamente... Rebeldes (directe)
* 1997 - Carne para tiburones
* 1999 - Vicios y virtudes
* 2003 - Rebeldes y rebeldes (recopilatori tribut)
* 2008 - Más sabe el diablo
* 2009 - Rebeldes 1979-1985. Inclou: Cerveza, chicas y Rockabilly - Esto es Rocanrol - Héroes i Las cintas de la buhardilla (versions maqueta)
* 2010 - Noches de Luz, Días de Gas (CD + DVD directe)
* 2011 - Rebeldes con causa (reedició + temes en directe de la gira de 1986)
* 2013 - 123 Acción
* 2016 - A flor de piel
* 2019 - Rock Ola Blues
* 2019 - Corazón de rock & roll (recopilatori commemoratiu del 40 aniversari de la banda)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (castellà)
# Lunda (llengua)

El lunda una és llengua nigerocongolesa de la família bantu. Fou la llengua d'un regne format al segle xvi, l'imperi lunda. Actualment té uns 9.400.000 parlants. La seva extensió geogràfica abasta el curs alt del riu Zambezi, tant a la República Democràtica del Congo, amb un 9.080.000 parlants, com a Zàmbia (190.000), on és una de les vuit llengües oficials, i també a una petita zona d'Angola (130.000), a la província de Moxico.
Les seves principals característiques lingüístiques són:
* Fragmentació en almenys dues grans varietats que mostren dificultats d'intercomprensió.
* Influència del luba i el chokwe dins les varietats del nord i del portuguès a les del sud, no només a Angola, també a Zàmbia.
S'escriu en alfabet llatí mercès a l'impuls cultural dels missioners.

## Vegeu també

* Ruund
# Luci Plauci Hipseu (pretor de la Citerior)

Luci Plauci Hipseu (en llatí Lucius Plautius Hypsaeus) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Plàucia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser pretor l'any 189 aC. Com a província li va correspondre la Hispània Citerior. Titus Livi en parla a la seva Història de Roma. Un probable fill seu, també amb el nom de Luci Plauci Hipseu, va ser pretor de Sicília segurament l'any 134 aC.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXVII, 47,50
# Lídia Nikolàievna Seifúl·lina

Lídia Nikolàievna Seifúl·lina, rus: Лидия Николаевна Сейфуллина (Varlàmovo, gubèrnia d'Orenburg, 3 d'abril de 1889 — Moscou, 25 d'abril de 1954) va ser una escriptora, bibliotecària, periodista, mestra i actriu russa.
Filla d'un sacerdot ortodox d'origen tàrtar, va començar a escriure novel·les amb set anys. Es va graduar de liceu a Omsk, i amb 17 anys va començar a treballar com a professora a l'escola primària d'Orenburg. S'adherí entusiàsticament a la Revolució Russa de 1917. Va intentar actuar com a actriu, i de 1919 a 1921 va treballar com a bibliotecària a Chelyabinsk i va escriure per a un conjunt de teatre infantil que havia fundat. A partir de 1920 va estudiar a Moscou i va escriure per a les revistes siberianes Novosibirsk i Siberian Fire. Obtingué un gran èxit amb Virineja (1925), una de les primeres narracions sobre l'emancipació de la dona a la Unió Soviètica. Rambé va descriure molt vívidament la revolució en el camp siberià i la vida dels fills abandonats (Pravonarušiteli, 1922, Peregnoj, 1924). Les seves obres, d'un accentuat dramatisme, se situen amb preferència en medis rurals i palesen un gran coneixement de la llengua popular. Altres obres seves són les narracions Aleksandr Makedonskij (‘Alexandre de Macedònia’, 1922), Muzickij skaz o Lenine (‘Una llegenda camperola sobre Lenin', 1924) i Sobstvennost' (‘Propietat’ 1933). A partir dels anys trenta la seva producció disminuí notablement de resultes de la censura implantada per Stalin. Després es va dedicar principalment al periodisme i la no-ficció, amb obres com Na svoej zemlje (1946). També va escriure per al teatre.

## Referències

* 1 2 «Lídia Nikolàievna Seifúl·lina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Lidija Nikolajevna Sejfullina, ruská, 1889-1954». Databazeknih.cz. [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ «Sejfullina, Lidija Nikolaevna». Treccani [Consulta: 30 juliol 2018].
# MDC

MDC té els següents significats:
* Memòria Digital de Catalunya, repositori digital obert de documents relacionats amb Catalunya
* MdC, Associació de micropobles de Catalunya
* Moviment Demòcrata Català, moviment polític de Catalunya
* Moviment dels Ciutadans, partit polític de França
* Moviment pel Canvi Democràtic (del seu nom en anglès Movement for Democratic Change), partit polític de Zimbabwe
* Miami Dade College, universitat pública de Miami (Estats Units d'Amèrica)
* McDonnell Douglas Corporation, empresa estatunidenca, constructora d'avions i míssils, integrada a Boeing
* MDC (grup musical) (acrònim de Millions of Dead Cops), grup musical de punk rock dels Estats Units d'Amèrica
* Mozilla Developer Center, lloc web de documentació i projectes de la Fundació Mozilla
* Manuel de Codage, sistema estàndard per a la transliteració de jeroglífics egipcis a l'ordinador
* Quimiocina macròfag-derivada (del seu nom en anglès Macrophage-Derived Chemokine), citocina quimiotàctica de cèl·lules T
* MdC també és l'abreviatura de mariscal de camp, màxim grau militar
# Casa Arnau (Girona)

La Casa Arnau és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un dels més interessants edificis d'habitatges de la segona meitat del segle xix. Presenta planta baixa, pensada per a establiments comercials, i quatre pisos. A la sobrietat de línies de finestres i balcons, se li oposa una cuidada decoració dels exteriors, a base de motllures de terra cuita de temàtica vegetal i geomètrica. Aquesta ornamentació és ben habitual en edificis gironins del segle xix, com la casa Pol, la casa Codina, etc., segurament fruit d'un taller especialitzat en la seva producció. Cal remarcar també l'entrada als pisos, construïda segons models de l'arquitectura àrab (arcs de ferradura emmarcats amb el típic alfiz.

## Referències

* ↑ «Casa Arnau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Casa Arnau, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Graptopetalum occidentale

Graptopetalum occidentale és una espècie de planta suculenta del gènere Graptopetalum, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una planta suculenta perenne, amb les fulles que formen rosetes. Glabra, acaule.
Les rosetes, solitàries o a vegades creixent en agrupacions, cadascuna de fins a 4,5 cm de diàmetre i de 1 a 5 cm d'alçada, amb 80 a 90 fulles.
Les fulles, de 20 mm de llarg i 8 a 10 mm d'ample, oblanceolades, obtuses i mucronades, mucro d'1 a 3 mm de llarg, els marges arrodonits, convexes a banda i banda, de color verd blavós a verd.
Les inflorescències, d'1 a 4, de 11 a 36 cm de llarg, amb 6 o 7 bràctees als 2/3 superiors de la tija, amb 2 a 4 branques en zigazaga, amb 3 a 10 flors cadascuna.
Les flors amb pètals imbricats, oblanceolats, units 2 mm a la base, subaguda, carinada al revers, de color verdós a groc amb franges longitudinals vermelloses al terç superior a l'anvers.

## Distribució

Espècie endèmica de l'estat de Sinaloa, Mèxic Creix al bosc caducifoli tropical a 450 m d'altitud.

## Taxonomia

Graptopetalum occidentale va ser descrita per Rose ex E. Walther i publicada a Cactus and Succulent Journal 5: 411. 1933.
A Cactus and Succulent Journal US 89 (1): 15-16, 2017, Myron Kimnach va crear el nou gènere Reidmorania per a aquesta planta.

### Etimologia

Graptopetalum: nom genèric que deriva de les paraules gregues: γραπτός (graptos) per a "escrits", pintats i πέταλον (petalon) per a "pètals" on es refereix als pètals generalment tacats.
occidentale epítet llatí que significa 'occidental'.

### Sinonímia

Echeveria kimnachii J. Meyrán & Vega

## Referències

* 1 2 «Graptopetamul kimnachii». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Graptopetalum occidentale Rose ex E. Walther». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* ↑ «Echeveria kimnachii J. Meyrán & Vega». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Jürgen Barth

Jürgen Barth és el nom dels següents personatges:
* Jürgen Barth (ciclista) (Berlín, 1943 - Raubling, 2011), ciclista alemany
* Jürgen Barth (pilot) (Thum, 1947), pilot i enginyer alemany
# Ferrós

Ferrós (Fe$^{2+}$), en química, indica un compost químic divalent de ferro (en l'estat d'oxidació +2), ferròs s'oposa al fèrric, el qual indica un compost de ferro trivalent (estat d'oxidació +3). Actualment la nomenclatura segons IUPAC del ferrós és òxid de ferro(II).
Els metalls ferrosos inclouen l'acer i el lingot d'alt forn (amb un cert contingut de carboni) i els aliatges del ferro amb altres metalls (com l'acer inoxidable).
El terme no-ferrós es fa servir per indicar altres metalls i aliatges que no continguin una quantitat apreciable de ferro.

## Referències

* ↑ Ferrous, Merriam-Webster, <http://www.merriam-webster.com/dictionary/ferrous>. Consulta: 19 abril 2008.
* ↑ Etymology (Meaning of Words), 30 November 2007, <http://en.allexperts.com/q/Etymology-Meaning-Words-1474/Origin-word-1.htm>. Consulta: 19 abril 2008 Arxivat 20 April 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-04-20. [Consulta: 23 març 2017]..
* ↑ «Ferrous Alloys Properties». All Metals & Forge Group. Arxivat de l'original el 25 de juliol 2019. [Consulta: 1r octubre 2013].
* ↑ Non ferrous, Merriam-Webster, <http://www.merriam-webster.com/dictionary/non%20ferrous>. Consulta: 19 abril 2008.
# Cantó de Salins-les-Bains

El cantó de Salins-les-Bains és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Lons-le-Saunier. Té 22 municipis i el cap és Salins-les-Bains.

## Municipis

* Aresches
* Abergement-lès-Thésy
* Aiglepierre
* Bracon
* Cernans
* La Chapelle-sur-Furieuse
* Chaux-Champagny
* Chilly-sur-Salins
* Clucy
* Dournon
* Geraise
* Ivory
* Ivrey
* Lemuy
* Marnoz
* Montmarlon
* Pont-d'Héry
* Pretin
* Saint-Thiébaud
* Saizenay
* Salins-les-Bains
* Thésy

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | M. Thurel | RPF, després divers droite |
| 1958-1976 | M. Jacquet | Divers droite, després CD, després CDP |
| 1976-2001 | Jean-Pierre Bach | Divers droite, després RPR |
| 2001- | Marie-Christine Chauvin | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||