OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Le Mesnil-Durdent

Le Mesnil-Durdent és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 23 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Mesnil-Durdent era de 23 persones. Totes les 4 famílies que hi havia eren parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 24 habitatges, 8 eren l'habitatge principal de la família i 16 eren segones residències. 23 eren cases i 1 era un apartament. Dels 8 habitatges principals, 7 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia quatre i 6 en tenien cinc o més. 6 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 4 habitatges hi havia un automòbil i a 3 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Mesnil-Durdent el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 15 persones, 9 eren actives i 6 eren inactives. De les 9 persones actives 7 estaven ocupades (4 homes i 3 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 6 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Mesnil-Durdent a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Mesnil-Durdent a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Psychoda maxima

Psychoda maxima és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Uganda.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Tonnoir, Al., 1939. Psychodidae. A: Museu Britànic (Natural History): Ruwenzori Expedition 1934-1935. 1 (4): 35-80.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Salt, G., 1987. Insects and other invertebrate animals collected at high altitudes in the Ruwenzori and on Mount Kenya. African Journal of Ecology, 25: 95–106.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Francesc Carrera Lamich

Francesc Carrera Lamich (Santa Coloma de Queralt, 1849 – Olesa de Montserrat, 1924) va ser un metge olesà que va arribar a la localitat al 1882 en el qual l'any següent va rebre la plaça de metge. A causa de la seva delicada salut, va deixar d'exercir la medicina l'any 1922. Al morir sense descendència, cedí tot el seu patrimoni personal a l'Ajuntament, facilitant, entre d'altres actuacions, la construcció de l'Escola Mare de Déu de Montserrat.
L'any 1883 se li donà la plaça de metge de la vila on va exercir (al carrer de la Senyora) conjuntament amb el doctor Antoni Blanxart. Participà de la política municipal com a regidor de l'Ajuntament del 1906 al 1910 i del 1912 fins al 1916. El 25 de setembre de 1925 es posà el seu nom a un carrer del municipi. El 25 de març de 2011 se li va retre homenatge des de l'escola que va ajudar a fundar, amb una placa commemorativa i l'1 de novembre de 2011 s'inaugurà un monòlit al cementiri de Can singla, on descansen les seves despulles.

## Referències

* 1 2 «Biografia de Francesc Carrera Lamich». Arxivat de l'original el 2019-09-01. [Consulta: 1r setembre 2019].
# Wolfgang Kapp

Wolfgang Kapp (Nova York, 1858 - Leipzig, 1922) fou un polític ultradretà alemany.

## Biografia

La seua carrera a l'administració de l'Imperi Alemany el va portar fins al càrrec de governador provincial a la Prússia Oriental (1906), alhora que es desenvolupaven les seues conviccions polítiques ultranacionalistes.
Durant la Primera Guerra Mundial (1914-1918) es va oposar públicament que Alemanya acceptés una pau de compromís i, més concretament, a la resolució parlamentària del 1917 per la qual Alemanya renunciava a realitzar annexions territorials. Per això, va fundar, juntament amb l'almirall Tirpitz, el Partit Patriòtic Alemany. Les dures condicions imposades a Alemanya després de la derrota pel Tractat de Versalles van exarcebar la reacció nacionalista de Kapp i li van donar certa popularitat.
El 1920 va protagonitzar un intent de cop d'Estat contra el govern democràtic de la República de Weimar, conegut com el putsch de Kapp: recolzat per tropes de la Marina sota el comandament del general Lüttwitz, va ocupar Berlín i es va fer proclamar canceller. Però l'èxit de la vaga general convocada pels sindicats el va forçar a abandonar al cap de quatre dies, refugiant-se a Suècia.
El 1922 es va lliurar a la Justícia alemanya per a fer front a l'acusació d'alta traïció, però ja estava greument malalt de càncer i moriria abans de celebrar-se el juí. Tot i que el seu intent colpista va fracassar, va contribuir a afeblir el règim democràtic i es pot considerar un precedent de l'ascensió del nacionalsocialisme de Hitler.

## Referències

* 1 2 3 Biografías y Vidas (castellà)
* ↑ Encyclopedia of World Biography (anglès)
* ↑ Wolfgang Kapp - Spartacus Educational (anglès)
* ↑ The Columbia Encyclopedia (sisena edició) (anglès)

## Bibliografia

* Cavallie, James. Ludendorff und Kapp in Schweden. Aus dem Leben zweier Verlierer, Lang: Frankfurt/a. M. u. a. 1995, 396 S., ISBN 3631476787.
* Noske, Gustav. Von Kiel bis Kapp. Zur Geschichte der deutschen Revolution. Berlín: Verlag für Politik und Wirtschaft Berlin W35, 1920.
* Schemann, Ludwig. Wolfgang Kapp und das Märzunternehmen vom Jahre 1920. Múnic/Berlín: J. F. Lehmanns Verlag, 1937.
* Waite, Robert G. L., 1952. Vanguard of Nazism: The Free Corps Movement in Postwar Germany, 1918-1923, Norton Library, Nova York.

## Enllaços externs

* 2016 Encyclopædia Britannica (anglès)
* History Learning Site (anglès)
# Capçat

El capçat o cabet és un petit lligament al final d'un cordó o corda amb el propòsit d'evitar que les fibres se separin. Avui dia se solen fer de plàstic o de llautó. En l'antiguitat fins i tot es realitzaven amb metalls preciosos com a ornaments, perquè es col·locaven al final dels llistons utilitzats per a lligar la roba; abans dels botons.

## Referències

* ↑ «capçat» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «cabet» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
# Sector quaternari

El sector quaternari és el sector econòmic que inclou els serveis altament intel·lectuals tals com la recerca científica, el desenvolupament tecnològic, les tecnologies de la informació i les finances.
Tradicionalment es considera englobat dins del sector terciari, però la seva importància creixent ha comportat que es formés un sector especialitzat. Engloba la indústria d'alta tecnologia, tecnologies de la informació i les telecomunicacions i algunes formes de recerca científica, així com l'educació i la consultòria i la indústria de la informació. S'hi vol invertir per assegurar-ne futures expansions.
El Japó és un gran productor d'aquest sector econòmic.
# Aleksandr Voeikov

Aleksandr Ivànovitx Voeikov (en rus, Александр Иванович Воейков; Moscou, 20 de maig de 1842 - Sant Petersburg, 9 de febrer de 1916) va ser un meteoròleg, climatòleg i geògraf rus que va crear una xarxa d'estacions meteorològiques a tota Rússia i es va interessar en l'estudi de la interconnexió entre els processos meteorològics i el clima a llarg termini. Va descriure una àrea d'alta pressió siberiana que s'estén cap al sud-oest d'Europa, la qual es coneix com a l'Eix de Voeikov en honor seu.

## Biografia

Aleksandr Voeikov va néixer a Moscou. El seu pare era Ivan Fedorovitx, però va quedar orfe als cinc anys i va ser criat pel seu oncle matern D.D. Mervago.
Va estudiar a la Universitat de Sant Petersburg i després va treballar a les universitats de Heidelberg, Berlín, i finalment a Göttingen, on es va doctorar el 1865 amb una tesi de títol Über die direkte Insolation und Strahlung an verschiedenen Orten der Erdoberfläche (Sobre la insolació i la radiació directa en diferents llocs de la superfície terrestre).
Després de viatjar per Europa, Amèrica del Nord i Àsia, va esdevenir secretari de la comissió meteorològica del 1870 i va participar en l'organització d'un sistema d'estacions meteorològiques. El 1887 va esdevenir professor a la Universitat de Sant Petersburg. Va fundar la revista Meteorologicheskü vestnik el 1891. Entre les contribucions de Voeikov hi havia l'ús de balanços d'evaporació, entrada i sortida dels rius per tal d'examinar tendències. A partir d'aquests estudis va predir que el mar d'Aral podria assecar-se. Tanmateix, creia que s'havien d'aprofitar els rius que entraven, ja que el mar d'Aral només estava assecant l'aigua.
Va ser elegit membre de la Societat Geogràfica Russa el 1908. Voeikov també va ser un defensor del vegetarianisme, al capdavant de la Societat Vegetariana de Sant Petersburg.

## Referències

* ↑ Matishov, Gennady G.; Dzhenyuk, Sergei L.; Moiseev, Denis V.; Zhichkin, Aleksandr P. (en polonès) Oceanologia, 56, 3, 2014, pàg. 445–460. DOI: 10.5697/oc.56-3.445 [Consulta: lliure].
* ↑ Kamalov, Yusup S. «A Last Movement for a Lost Sea». A: Disaster by Design: The Aral Sea and its Lessons for Sustainability. 20, 2012, p. 77–88 (Research in Social Problems and Public Policy). DOI 10.1108/S0196-1152(2012)0000020016. ISBN 978-1-78190-375-9.
* ↑ Boomer, Ian; Aladin, Nikolai; Plotnikov, Igor; Whatley, Robin Quaternary Science Reviews, 19, 13, 2000, pàg. 1259–1278. Bibcode: 2000QSRv...19.1259B. DOI: 10.1016/S0277-3791(00)00002-0.
* ↑ Coen, Deborah R. Osiris, 26, 2011, pàg. 45–65. DOI: 10.1086/661264. PMID: 21936186.
* ↑ Oldfield, Jonathan D. WIREs Climate Change, 4, 6, 2013, pàg. 513–524. DOI: 10.1002/wcc.242.
* ↑ Kotlyakov, V. M.; Khromova, T. E.; Zverkova, N. M.; Chernova, L. P.; Kulikova, V. V. (en anglès) Doklady Earth Sciences, 441, 1, 2011, pàg. 1564–1567. DOI: 10.1134/S1028334X11110171. ISSN: 1028-334X.
* ↑ Malitska, Julia (en anglès) Media History, 2021, pàg. 1–22. DOI: 10.1080/13688804.2021.1937972. ISSN: 1368-8804 [Consulta: lliure].
# Le Mesnil-Germain

Le Mesnil-Germain és un antic municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2018 tenia 262 habitants. Des del 1r de gener de 2016 es va integrar en el municipi nou de Livarot-Pays-d'Auge com a municipi delegat. En reunir vint-i-dos antics municipis, aquest municipi nou és el més gros de tots els municipis nous de França.

## Demografia

El 2007 la població era de 243 persones. Hi havia 100 famílies i 128 habitatges: 99 habitatges principals, 24 segones residències i 5 desocupats. Tots els habitatges eren cases.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 164 persones, 122 eren actives i 42 eren inactives. Hi havia sis empreses, una empresa de fabricació industrial, i uns comerços i serveis de proximitat. L'any 2000 hi havia 20 explotacions agrícoles que conreaven un total de 649 hectàrees.

## Referències

* ↑ «Commune de Livarot-Pays-d'Auge (14371)». Insee. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Livarot-Pays d'Auge reste la plus grosse commune nouvelle de France». Ouest France, 12-01-2017.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
# Pseudohemiculter hainanensis

Pseudohemiculter hainanensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)
# Cantó de Thonon-les-Bains-Oest

El cantó de Thonon-les-Bains-Oest és una antiga divisió administrativa francesa del departament de l'Alta Savoia, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Té 9 municipis més una part de la sotsprefectura de Thonon-les-Bains. Va existir de 1998 a 2015.

## Municipis

* Allinges
* Anthy-sur-Léman
* Cervens
* Draillant
* Margencel
* Orcier
* Perrignier
* Sciez
* Thonon-les-Bains

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1998 | Jean Denais | UDF |
| 1998-2004 | Bernard Néplaz | PCF |
| 2004-2011 | Jean Denais | UDF, després Divers droite |
| 2011-2015 | Georges Constantin | PS |
# Carnegie (Oklahoma)

Carnegie és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 1.637 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carnegie tenia 1.637 habitants, 636 habitatges, i 429 famílies. La densitat de població era de 564,3 habitants per km².
Dels 636 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 21% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.987 $ i la renda mediana per família de 24.737 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.917 $ mentre que les dones 14.868 $. La renda per capita de la població era de 12.432 $. Entorn del 24,9% de les famílies i el 30,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carnegie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carnegie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Carles Prats i Cot

Carles Prats Cot (Reus, 1971) és un Biòleg (UB), MBA (BSM-UPF) i polític català, membre del partit polític Primàries Catalunya i diputat durant la XI legislatura de Catalunya per la llista de Junts pel Sí.

## Biografia

És llicenciat en Biologia (UB), MBA (BSM-UPF) i ha treballat a l'Institut Cerdà, al Centre d'Innovació i Desenvolupament Empresarial (CIDEM/ACCIO), Laboratoris Esteve, Centre de Recerca (IPHES).
Actualment és responsable de desenvolupament de negoci a la Universitat d'Aarhus (Dinamarca). Està vinculat a diferents entitats ecologistes de Camp de Tarragona.
El desembre de 2020 fou escollit el cap de llista de Primàries Catalunya a la circumscripció de Tarragona, a través d'unes primàries obertes, per tal de concórrer a les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2021.

## Referències

* ↑ Canovaca, Enrique. «El reusenc Carles Prats serà diputat al Parlament de Catalunya». Reus: reusdigital.cat, 14-01-2016. [Consulta: 9 novembre 2017].
* ↑ admin. «El reusenc Carles Prats, cap de llista per Tarragona de Primàries Catalunya de cara al 14-F», 26-12-2020. [Consulta: 30 desembre 2020].
# Carrie Chapman Catt

Carrie Chapman Catt (Ripon, Wisconsin, 9 de gener de 1859 - 9 de març de 1947) fou una líder sufragista estatunidenca.
Catt va passar la seua infantesa a Charles City, Iowa, i es va graduar en tres anys en el Iowa State College (després anomenat Iowa State University) a Ames, Iowa. Va ser l'única dona de la seua classe. Va ser professora i després directora de diverses escoles a Mason City, Iowa, el 1885.
El 1885, Carrie es va casar amb Leo Chapman, editor d'un periòdic, però ell va morir en poc de temps a Califòrnia. Molt prompte, ella va posar els peus a terra després de tenir experiències molt dolentes en el món laboral masculí. El 1890, es va casar amb George Catt, un ric enginyer. El seu matrimoni li va permetre dedicar, una bona part de cada any, a les campanyes al carrer a favor dels drets sufragistes de les dones, causa en la qual va estar involucrada a Iowa durant els últims anys de la dècada de 1880. Catt, fins i tot, es va unir al Women's Christian Temperance Union (Sindicat de Dones Cristianes Moderades).
Catt es va fer una gran col·laboradora de Susan B. Anthony, que la va designar com a la seua successora en la National American Woman Suffrage Association (NAWSA) (Associació Nacional Americana de Dones Sufragistes). Va ser elegida presidenta de la NAWSA dues vegades, el primer període va ser des del 1900 al 1904 i el segon període va ser des del 1915 al 1920. El segon període va coincidir amb el de més esplendor del moviment sufragista de les dones als Estats Units d'Amèrica, i va culminar amb l'aprovació de la Dinovena Esmena de la Constitució dels Estats Units el 1920.
NAWSA, va ser, amb diferència, l'organització més gran i important de dones sufragistes als Estats Units. Des dels primers esforços a Iowa el 1880, fins als últims a Tennessee el 1920, Catt va dirigir i supervisar dotzenes de campanyes, va mobilitzar nombroses voluntàries i voluntaris (prop d'un milió), i va fer centenars de mítins. Després de l'aprovació de la Dinovena Esmena de la Constitució dels Estats Units, Catt va fundar la League of Women Voters (Lliga per al Vot de les Dones) el 1920, com a successora de la NAWSA. El mateix any, va ser candidata a la presidència del Commonwealth Land Party.
Catt va ser també una líder del moviment internacional de dones sufragistes. Ella va ajudar a fundar la International Woman Suffrage Alliance (IWSA) (Aliança Internacional de Dones Sufragistes) el 1902, la qual va presidir des del 1904 fins al 1923. La IWSA segueix existint ara com la International Alliance of Women (Aliança Internacional de Dones). Catt va ser una activista contra les guerres durant les dècades dels anys 1920 i 1930. Des del 1919 fins al 1928, va residir a Juniper Ledge a Briarcliff Manor, Nova York. El 1928 es va establir a New Rochelle, Nova York. Durant aquest període, freqüentment va ser reconeguda com una de les líders feministes més destacades del moment. Carrie Chapman Catt va morir a New Rochelle el 1947, i va ser soterrada al cementeri de Woodlawn al Bronx de Nova York.

## Referències

* 1 2 Sundem, Garth. Carrie Chapman Catt (en anglès). TIME Magazine Biography, 2014, p. 111. ISBN 1480768111.
# Casa del 45 del Carrer de Sant Joan

La Casa del 45 del Carrer de Sant Joan és un edifici medieval de la vila de Vilafranca de Conflent, de la comarca d'aquest nom, a la Catalunya del Nord.
Com el seu nom indica, és en el número 45 del carrer de Sant Joan, en el sector central - oriental de la vila. Li corresponen la parcel·la cadastral 49.
És un edifici de començaments del segle xiii, molt transformat en el decurs del temps. Conserva una arcada de punt rodó i l'arrencada d'una segona arcada al costat de llevant, que fou substituïda modernament per una porta rectangular més petita. Té planta baixa i tres pisos, i en la resta de l'edifici l'arrebossat exterior no en permet veure res més.

## Referències

* ↑ La casa, en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Garrigou Grandchamp, Pierre. «Inventaire des édifices domestiques des XIIe, XIIIe et XIVe siècles à Villefranche de Conflent». A: La maison au Moyen Age. Toulouse: Société archéologique du Midi, 2002.
# Casa del 41 del Carrer de Sant Joan

La Casa del 41 del Carrer de Sant Joan és un edifici medieval de la vila de Vilafranca de Conflent, de la comarca d'aquest nom, a la Catalunya del Nord.
Com el seu nom indica, és en el número 41 del carrer de Sant Joan, en el sector central - oriental de la vila. Li corresponen les parcel·les cadastrals 47 i 236.
És un edifici format per dues parts diferents (una, amb la planta baixa i el primer pis; l'altra, els dos pisos superiors), amb un tall a la mamposteria format per un cordó de suport o cornisa. Mostra un aparell mitjà a la planta baixa, amb les filades totalment a la inversa que a la casa veïna del costat de llevant. La unió de les dues parts de la casa es devia produir abans de la fi de l'etapa medieval, segons es veu en el cordó de suport que separa els dos pisos actuals de la casa. A la façana es veu a ponent una arcada ogival amb aretes vives i grans dovelles extradossades, però de forma irregular, amb clau d'arc. Al costat de llevant hi ha una finestra d'arc segmental. Al pis, marcat per un cordó de suport amb bandó i cavet, damunt del qual la mamposteria és del tot obrada amb còdols.

## Referències

* ↑ La casa, en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Garrigou Grandchamp, Pierre. «Inventaire des édifices domestiques des XIIe, XIIIe et XIVe siècles à Villefranche de Conflent». A: La maison au Moyen Age. Toulouse: Société archéologique du Midi, 2002.
# Cases d'en Quim

Les Cases d'en Quim és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Grup de deu habitatges de cós entre mitgeres, de planta baixa i pis, amb balcó, l'interès del qual radica en la tipologia del seu agrupament i els espais lliures que genera.
Totes les cases semblen fetes en sèrie, amb balcó i finestra al pis i portal i finestra a la planta baixa. Tenen un jardí al davant de la casa, amb reixa de ferro forjat.

## Referències

* 1 2 «Cases d'en Quim». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Cases d'en Tarruell

Les Cases d'en Tarruell són dos edificis d'apartaments de la Floresta, al municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental), que estan protegits com a béns culturals d'interès local.

## Descripció

Són dos edificis de quatre pisos amb apartaments ubicats en sud amb molt bona orientació a la carena dels Porters. Les terrasses dels pisos tenen uns pòrtics majestuosos amb columnes dòriques. La projecció de la planta s'ha fet segons un esquema higiènic de ventilació transversal on les terrasses jugaven el paper d'espai a l'exterior en uns habitatges concebuts per a treballadors dins una zona de ciutat jardí.

## Història

La seva construcció data dels anys 30 per iniciativa en gran part del constructor Gaietà Tarruell que va urbanitzar aquesta part de la Floresta. Segons l'Arxiu Municipal del 7 de juliol de 1930, Tarruell sol·licità una llicencia d'obres que va ser aprovada a l'agost del mateix any. A l'any següent el mateix propietari tornà a demanar una llicencia d'obres que li fou concedida.

## Referències

* 1 2 «Xalets de la Floresta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].