OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Medellín-EPM

L'equip Medellín-EPM (codi UCI: MED) és un equip de ciclisme colombià de categoria continental. Es va crear el 2017.

## Principals resultats

* Volta a la comunitat de Madrid: Óscar Sevilla (2017)
* Tour d'Ankara: Brayan Ramírez (2017)
* Volta a Xile: Nicolás Paredes (2017)
* Volta a San Juan: Óscar Sevilla (2018) i Miguel Ángel López (2023)
* Volta a Michoacán: Nicolás Paredes (2018)
* Vuelta a la Independencia Nacional: Robinson Chalapud (2019)
* Volta a l'Uruguai : Walter Vargas (2019)
* Volta al llac Qinghai: Robinson Chalapud (2019)
* Volta a Colòmbia: José Tito Hernández (2021) i Fabio Duarte (2022)

### Campionats nacionals

* Campionat de Colòmbia en contrarellotge: 2021 (Walter Vargas)

## Composició de l'equip

2017 :
2018 :

## Classificacions UCI

L'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2017 | 8è | Óscar Sevilla (17è) |
| 2018 | 5è | Óscar Sevilla (36è) |
| 2019 | 1r | Robinson Chalapud (16è) |
| 2020 | 1r | Nicolás Paredes (16è) |
| 2021 | 5è | Walter Vargas (16è) |
| 2022 | 4t | Walter Vargas (16è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2017 | 61è | Óscar Sevilla (116è) |
| 2018 | 80è | Jonathan Caicedo (272è) |
| 2019 | - | Óscar Sevilla (148è) |
| 2020 | - | Óscar Sevilla (185è) |
| 2021 | - | Óscar Sevilla (413è) |
| 2022 | - | Óscar Sevilla (1395è) |

## Referències

* ↑ «Medellín–Inder». ProCyclingStats. [Consulta: 26 gener 2017].
* ↑ Classificacions UCI (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Medemblik

Medemblik és un municipi de la província d'Holanda Septentrional, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 27.213 habitants repartits per una superfície de 179,00 km² (dels quals 101,61 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Wieringermeer, a l'oest amb Opmeer, a l'est amb Wervershoof i al sud amb Koggenland i Hoorn.

## Centres de població

Ciutats:
* Abbekerk
* Medemblik
Viles:
* Abbekerk
* Benningbroek
* Hauwert
* Lambertschaag
* Midwoud (ajuntament)
* Nibbixwoud
* Oostwoud
* Opperdoes
* Sijbekarspel
* Twisk
* Wadway (parcialment)
* Wijzend
* Wognum
* Zwaagdijk (Zwaagdijk-West)
Llogarets:
* 't Westeinde
* Bennemeer
* Broerdijk
* De Buurt
* Het Hoogeland
* Koppershorn
* Lekermeer
* Veldhuis
* Zomerdijk

## Enllaços externs

* www.medemblik.nl
# Meifuïta

La meifuïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Mei-fu Zhou, del Laboratori Estatal Clau de Geoquímica de Dipòsits de Mineral de Guiyang (Xina).

## Característiques

La meifuïta és un silicat de fórmula química KFe₆(Si₇Al)O$_{19}$(OH)₄Cl₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020, sent publicada l'any 2021. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del museu de geologia del departament de geociències de la Universitat de Wisconsin, als Estats Units, amb els números de catàleg: uwgm 6859, uwgm 6860 i uwgm 6861.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de ferro, coure i terres rares de Yinachang, al comtat de Wuding (Yunnan, República Popular de la Xina). Aquest dipòsit xinès és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Meifuite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 març 2022].
* ↑ Jin, Shiyun; Li, Xiaochun; Hobbs, Franklin; Guggenheim, Stephen; Xu, And Huifang «MEIFUITE, A NEW FERROUS PHYLLOSILICATE MINERAL WITH MODULATED TETRAHEDRAL SHEETS SIMILAR TO MINNESOTAITE». Clays and Clay Minerals, 69, 6, 01-12-2021, pàg. 672–687. DOI: DOI:10.1007/s42860-021-00143-8 [Consulta: 14 octubre 2022].
# Mathematics Knows No Races

Les matemàtiques no saben les races, en anglès, Mathematics Knows No Races, va ser un discurs polític pronunciat per David Hilbert al Congrés Internacional de Matemàtics de 1928. El discurs acaba així:
   Les matemàtiques no coneixen races ni límits geogràfics; per a les matemàtiques, el món cultural és un sol país.

## Context

El Congrés Internacional de Matemàtics de 1928 va ser el darrer on va existir una exclusió de matemàtics al Congrés Internacional de Matemàtics. El boicot del Congrés Internacional de Matemàtics de 1924 va ser un punt d'inflexió en aquesta exclusió, i Hilbert volia reflectir que les matemàtiques no coneixen de fronteres, ni tan sols de races, tan sols la cultural.

## Impacte

El discurs de Hilbert provocà que al Congrés Internacional de Matemàtics de 1932 l'exclusió fos mínima. Diversos dels assistents van aplaudir Hilbert pel discurs, i el missatge va arribar a tots els països membres de la Unió Matemàtica Internacional. Les actes del Congrés de 1928 van incloure aquesta cita a les primeres pàgines, i es va tractar de remarcar aquest discurs a les actes.

## Referències

* ↑ Siegmund-Schultze, Reinhard «“Mathematics Knows NoRaces”: A Political Speech that David Hilbert Planned for the ICM in Bologna in 1928» (en anglès). The Mathematical Intelligencer, 38, 1, 01-03-2016, pàg. 56–66. DOI: 10.1007/s00283-015-9559-4. ISSN: 1866-7414.
* ↑ «“Mathematics knows no races” - a political talk which David Hilbert planned for the ICM in Bologna 1928 | IML». Arxivat de l'original el 2022-10-18. [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ «International Congress of Mathematics at Bologna» (en anglès). Nature, 122, 3074, 01-09-1928, pàg. 494–495. DOI: 10.1038/122494b0. ISSN: 1476-4687.
* ↑ «Hilbert, David (1862-1943) | Mathematical Association of America». [Consulta: 20 octubre 2022].
* ↑ Tonelli, L. «Report on the 1928 International Congress of Mathematicians». Bulletin of the American Mathematical Society, 35, 2, 01-03-1929, pàg. 201–204. ISSN: 0002-9904.
# Mathematische Annalen

Mathematische Annalen (abreviadament Math. Ann. o, antigament, Math. Annal.; Codi ISSN 0025-5831) és una revista científica alemanya de Matemàtiques fundada l'any 1868 per Alfred Clebsch i Carl Neumann. Entre els seus editors posteriors es poden comptar: Felix Klein, David Hilbert, Otto Blumenthal, Erich Hecke, Heinrich Behnke, Hans Grauert, Jean-Pierre Bourguignon i altres destacats matemàtics.
Els volums 1–80 (1869–1919) van ser publicats per Teubner Verlag. Des de 1920 (Volum 81), la revista ha estat publicada per Springer Science+Business Media.

## Bibliografia

* Behnke, Heinrich «Rückblick auf die Geschichte der Mathematischen Annalen» (en alemany). Math. Ann., 200, 1, 01-03-1973, pàg. i–vii. DOI: 10.1007/BF01578287.
* van Dalen, D. «The war of the frogs and the mice, or the crisis of the Mathematische Annalen». Math. Intelligencer, 12, 4, 01-12-1990, pàg. 17–31. DOI: 10.1007/BF03024028.

## Enllaços externs

* Mathematische Annalen pàgina web de la revista a Springer Science+Business Media
* Arxiu de Mathematische Annalen (1869–1996) a Göttinger Digitalisierungszentrum [open access]
# Mather Tower

La Mather Tower és un gratacel situat al 75 East Wacker Drive al Loop de Chicago a l'estat d'Illinois als Estats Units. Forma part del barri històric deMichigan-Wacker Historic District.
Acabat el 1928, l'edifici compta 41 pisos i s'eleva a 158 metres. La part superior de l'edifici és de forma octogonal i els pisos que el componen són els més petits a un gratacel d'aquesta alçada a Chicago.
L'arquitecte Herbert Hugh Riddle ha concebut aquest edifici com a seu de la societat Mather Stock Car Company, que fabricava vagons, en particular per al transport de bestiar. El fundador de la societat és Alonzo C. Mather. Inicialment hi havia prevista en el projecte una torre bessona just al costat de la Mather Tower, però quan el mercat borsari es va esfondrar, els projectes per al segon edifici es van deixar de banda.
El 2000, les quatre corones superiors van ser suprimides per raons de seguretat després que bocins de terracota caiguessin de la façana. El 2006, l'edifici va ser renovat i va rebre un premi d'excel·lència com a edifici històric al Nacional Trust fur Historic Preservation.

## Vegeu també

* Llista dels edificis més alts de Chicago

## Referències

* ↑ McBrien, Judith Paine. Pocket guide to Chicago architecture (en anglès). 2a edició. Nova York: W.W. Norton, 2004. ISBN 0-393-73155-3.

## Enllaços externs

* ChicagoArchitecture.info Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* Chicago Landmarks: Mather Tower Arxivat 2007-10-28 a Wayback Machine.
# Matheus Reimann

Matheus Reimann (Toruń, 1565 - després de 1625) va ser un lutista, compositor i jurista alemany. S'ha de distingir estrictament del jurista i conseller imperial de Rodolf II Matthäus Reimann von Reimannswaldau (1544–1597).
Matheus Reimann va estudiar a la Universitat de Leipzig el 1582. Està documentat com a llaütista el 1623. Matheus Reimann va publicar les Noctes musicae a Leipzig el 1598 en tabulatura francesa

## Bibliografia

* Carl Dahlhaus: Matthieu (Matthias) Reimann: A: Riemann Musiklexikon, 12. edició, tom 5, 1975, p. 467
# Mike Wilds

Mike Wilds va ser un pilot de curses automobilístiques britànic que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 7 de gener del 1944 a Chiswick, Londres, Anglaterra.

## A la F1

Mike Wilds va debutar a la desena cursa de la temporada 1974 (la 25a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 20 de juliol del 1974 el GP de Gran Bretanya al circuit de Brands Hatch.
Va participar en un total de vuit curses, disputades en tres temporades consecutives (1974 - 1976), no aconseguint finalitzar cap cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1974 | Dempster Racing | March | Ford | ARG | BRA | SUD | ESP | BEL | MON | SUE | HOL | FRA | GBR NVQ | ALE | | | | | | - | 0 |
| 1974 | Team Ensign | Ensign | Ford Cosworth DFV | | | | | | | | | | | | AUT NVQ | ITA NVQ | CAN NVQ | USA NC | | - | 0 |
| 1975 | Stanley BRM | BRM | BRM | ARG Ret | BRA Ret | SUD | ESP | MON | BEL | SUE | HOL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | USA | | | - | 0 |
| 1976 | Team P R Reilly | Shadow | Ford Cosworth DFV | BRA | SUD | O.USA | ESP | BEL | MON | SUE | FRA | GBR NVQ | ALE | AUT | HOL | ITA | CAN | USA | JPN | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Mikhalis Kakiuzis

Mikhalis Kakiuzis (Atenes, Grècia, 29 de novembre de 1976), és un jugador grec de basquetbol que va jugar a l'AXA Barcelona. Generalment sol jugar en la posició de 4 o aler pivot tot i que també ho pot fer de 3 o aler. Una de les característiques principals és que llença amb l'esquerra fet que el fa molt difícil de defensar a l'hora de llençar. Bon triplista, també és hàbil a prop de l'anella, tot i la seva mancança de pes i envergadura.

## Biografia

Als vuit anys va apuntar-se a l'equip del seu barri. Juntament amb el seu germà més endavant van anar evolucionant en el seu país així van arribar amb el Ionikos NF a guanyar el títol juvenil de Grècia. A partir de llavors Mihalis va experimentar una progressió molt gran, i l'any 92 va debutar com a professional amb l'equip Ionikos NF, amb el qual va jugar tres temporades a la categoria A-2. Kakiuzis va continuar mostrant la seva enorme progressió i la temporada 94-95 ja s'havia convertit en el segon màxim golejador i rebotador de la categoria. També aquella mateixa temporada va arribar aconseguir la medalla d'or amb la selecció sub-19 de Grècia.
Després d'aquest números els principals equips grecs es van interessar per aquest jugador, ja sigui Panionios i Olympiakos o bé AEK que finalment va ser l'equip que el va fitxar. Dins d'aquest equip va anar ascendint en el seu rol fins a esdevenir l'estrella indiscutible de l'equip. L'any 2002 va aconseguir que l'AEK es proclamés campió de la lliga de Grècia. Un any més tard el 2003 el Montepaschi de Siena el va fitxar. Allà va demostrar el seu enorme potencial davant una lliga més dura i de qualitat com era la italiana. Al marge de tot això Kakiuzis continuava jugant amb el combinat grec en competicions internacionals. És gràcies a això que va aconseguir el títol més important de la seva carrera l'any 2005 aconseguint que Grècia esdevingués campiona del món. Aquell mateix estiu el jugador grec va acabar contracte amb el Siena i va decidir fitxar pel FC Barcelona, equip amb el qual assolí la Copa del Rei de bàsquet 2007, mesos abans de fitxar pel Cajasol Sevilla.

## Vegeu també

* Secció de bàsquet del Futbol Club Barcelona Plantilla 2005-2006
* Secció de bàsquet del Futbol Club Barcelona Plantilla 2006-2007
# Millicent

Millicent, és una ciutat de l'estat australià d'Austràlia Meridional, situada a uns 399 quilòmetres al sud-est d'Adelaida, la capital de l'estat, i a uns 50 quilòmetres al nord del centre regional Mount Gambier. Segons el cens del 2011, la població era de 5.024.
A la ciutat hi ha el museu Millicent National Trust, la Millicent Library & Gallery, el Millicent Civic & Arts Center, el South East Family History Group i altres atraccions on solen anar els locals. Millicent també és a prop del parc de conservació de les coves de Tantanoola i del parc nacional de Canunda.
Molt a prop es troba el llac Bonney SE, on hi ha el parc de generadors eòlics més gran del sud d'Austràlia. Millicent també alberga un llac artificial, el llac McIntyre, que acull més de 50 espècies d'aus aquàtiques i limícoles. Es triga aproximadament 20 minuts a caminar al voltant del llac McIntyre.

## Història

Millicent es va fundar el 1870 després que es desenvolupés el municipi a la carena calcària al centre de les planes Millicent recentment drenades. Porta el nom de Millecent Glen (Short de soltera), esposa d’un dels primers pioners i filla del primer bisbe anglicà d’Adelaida, Augustus Short. El nom de la ciutat es va escriure malament i originalment havia de ser 'Millecent', però per un error del govern nom de la ciutat va ser 'Millicent'.
Millicent també alberga la fàbrica de paper Kimberly Clark Austràlia, que es troba a 10 km de la ciutat; és l'empresa més gran de la zona amb aproximadament 400 empleats. La fàbrica produeix línies de productes Kleenex, Cottonelle i Viva per als mercats australians i alguns d'ultramar. Millicent també és ben coneguda per la seva producció primària, que inclou molts cultius variats. La plantació de pins i eucaliptus blau cobreix grans extensions. També acull l’única planta de collita i processament d’algues al sud d’Austràlia.

## Referències

* ↑ «Millicent cens 2011» (en anglès). Australian Bureau of Statistics, 2011. Arxivat de l'original el 2019-06-01. [Consulta: 24 març 2021].
* ↑ «Lake McIntyre» (en anglès). South Australia.
* ↑ «Millicent» (en anglès). The Sydney Morning Herald, 08-02-2004.
* ↑ «La Costa calcària diu que no a l'expansió de la collita d'algues per part d'Australian Kelp Products, però PIRSA diu que calen proves» (en anglès). ABC, 05-10-2015.
# Millican

Millican és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 108 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Millican tenia 108 habitants, 41 habitatges, i 31 famílies. La densitat de població era de 10,4 habitants/km².
Dels 41 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,4% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 22% no eren unitats familiars. En el 19,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.643 $ i la renda mediana per família de 20.114 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 56.250 $. La renda per capita de la població era de 13.821 $. Cap de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Millican». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Millican». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Miquel Humet Argemí

Miquel Humet i Argemí (Terrassa, 23 de desembre de 1925 - el Masnou, Maresme, 4 de març de 1992) fou un industrial i polític català, alcalde del Masnou de 1972 a 1979.
Industrial de professió. Fill de Joan Humet i Vallès, propietari de la fàbrica textil masnovina de Ca n'Humet, i de Concepció Argemí i Suaña, procedents de Terrassa. El seu avi, Miquel Argemí Barba, va ser alcalde de Terrassa de 1923 a 1924.
Durant el seu mandat es restaurà la Casa de Cultura, que havia estat donada a l'Ajuntament per la propietària Carme Planas Sensat l'any 1967. L'any 1975 es crearen el Patronat Municipal de Cultura, el Patronat Esportiu Municipal i s'inaugurà el port esportiu.

## Referències

* ↑ Toran, Rosa. Atles electoral: els consistoris del Masnou 1812-1979. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2013.
* ↑ Tabaras Bosch, Marta. Record de les dones del tèxtil: treballadores del Masnou a la postguerra. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2019, p. 30-31.
* ↑ «Els alcaldes de Terrassa». Arxiu Municipal de Terrassa. [Consulta: 23 octubre 2020].
* ↑ «Esquela de Miquel Argemí Barba». La Vanguardia, 03-09-1947, p. 7 [Consulta: 23 octubre 2020].
* ↑ Toran, Rosa. Història Contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 684-685 i 711-716.
# Miquel II d'Alexandria

Miquel II d'Alexandria va ser patriarca Ortodox d'Alexandria de l'any 870 al 903.
Anteriorment s'anomenava Joan i era bisbe de Maiuma. L'emperador Basili I el va nomenar patriarca d'Alexandria, i va prendre el nom de Miquel en honor al seu predecessor Miquel I.
Durant el seu patriarcat es va implicar en el cisma que va promoure Foci. L'any 879 va delegar un prelat anomenat Cosme al Concili de Constantinoble de 879-880 (el VIII segons el grecs, el IX segons els romans) sota la presidència de Foci. Es va declarar la nul·litat del Concili de l'any 869 que havia desposseït Foci del patriarcat de Constantinoble.

## Referències

* ↑ «Michael II (870-903)». Previous patriarchs. Patriarchate of Alexandria. [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ Pontini, Giuseppe (ed. i trad.). L'arte di verificare le date dei fatti storici, delle inscrizioni, delle cronache e di altri antichi monumenti dal principio dell'era cristiana sino all'anno 1770 : col mezzo di una tavola cronologica ... vol. II. Venècia: Dalla Tip. di Giuseppe Gattei, 1832, p. 296.
# Ministeri d'Afers Exteriors de Lituània

El Ministeri d'Afers Exteriors de Lituània (en lituà: Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija) és un dels catorze ministeris del Govern de Lituània. Té la seu a la capital, Vílnius. El 4 de novembre de 1918, poc després que Lituània restablís la independència, es va obrir l'oficina d'Afers Estrangers. La seva missió és la participació política de Lituània en Afers Estrangers i representar i protegir els interessos de l'Estat i dels seus ciutadans.

## Vegeu també

* Govern de Lituània

## Enllaços externs

* Ministeri d'Afers Exteriors de Lituània - Lloc web oficial
# Mehrab Shahrokhi

Mehrab Shahrokhi (persa: محراب شاهرخی 2 de febrer de 1944 – 1 de febrer de 1993) fou un futbolista iranià. Era un afroiranià de la província de Khuzestan. Era anomenat El Bombarder Negre (persa: : بمب افکن سیاه) a causa del seu estil de joc i pell fosca i les seves puntades de peu fortes.

## Primers anys

En la seva adolescència, Shahrokhi era membre del club de natació d'Ahwaz, juntament amb Nazim Ganjapour i Akbar Eftekhari. Tots tres companys de classe van unir-se als grans clubs de la capital des dels 5 anys, i tots ells van arribar a l'equip nacional.

## Carrera professional

Shahrokhi va començar la seva carrera de futbol en el seu lloc natal, Ahwaz, jugant en el Shenaye Ahvaz Club. L'any 1963 es va traslladar a Teheran i va començar a jugar en el per Shahin F.C.. Shahrokhi va deixar el club per anar al Daraei F.C. l'any 1966, després de tenir problemes amb la direcció del club. El seu període a Darei fou de curta durada, traslladant-se primer al Paykan F.C. i després al Persepolis F.C.. Allà va guanyar els campionats iranians de futbol de 1972 i 1974.
Va continuar jugant amb el amb Persepolis fins al 1974 i es va retirar del futbol l'any 1975.

## Carrera internacional

Mentre jugava a Ahwaz, l'any 1963 Shahrokhi fou convidat a unir-se a l'equip de futbol nacional iranià. La intenció era que participés en els Sigui per participar en el torneig de futbol dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1964, però finalment no hi va assistir després de boicotejar l'equip juntament amb altres jugadors del Shahin. Van rebutjar acompanyar l'equip nacional perquè el director de l'equip nacional (un aficionat del rival de Shahin, Daraei F.C.) va decidir no convocar diversos jugadors del Shahin a l'equip en favor de jugadors del Daraei. Alguns jugadors, inclosos Shahrokhi, van ser sancionats amb la prohibició de qualsevol implicació dins el futbol durant un any.
L'any 1968 va guanyar amb l'equip nacional el seu primer títol important, la Copa d'Àsia, amb l'Iran.

## Retirada

L'any 1976, Shahrokhi va debutar en el món del cinema iranià, actuant en una pel·lícula anomenada Alafhaye Harz. Tanmateix, l'actuació no era la seva passió, i es va convertir en entrenador de diversos equips després de la seva retirada com a jugador, però no va ser capaç d'aconseguir resultats impressionants, ja que la Revolució iraniana i la Guerra Iraq-Iran van fer minvar la presència del futbol a la societat de l'Iran de la dècada del 1980.

## Bibliografia

* «سوگواره بمب افکن سياه...». etemaad.com. Arxivat de l'original el 5 abril 2008.
# Miquel Melendres i Rué

Miquel Melendres i Rué (Girona, 1905 – Tarragona, 1974), escriptor i eclesiàstic català. Va ser canonge de la Catedral de Tarragona des de 1948. Publicà les obres -d'un lirisme de vegades poc subtil- La muntanya de la mirra (1933), La ruta il·luminada (1935), Poemes d'alta mar (1956), Tardor (1963) i Esclat (1964), a més de l'ambiciós poema èpic L'esposa de l'Anyell (L'Esglesiada) (1965-72) i les proses poemàtiques Partícules (1934), El llibre de la Mare de Déu (1936) i les memòries de la guerra civil El martiri de no ser màrtir (1955). Durant la postguerra escriví molt en castellà i adoptà una actitud conservadora.

## Referències

* ↑ «Miquel Melendres i Rué». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 21 novembre 2014].