OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# James Meade

James Edward Meade (Swanage, Dorset, 1907 - Cambridge, 1995) fou un economista anglès guardonat amb el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques l'any 1977.

## Biografia

Va néixer el 23 de juny de 1907 a la ciutat de Swanage, població situada al comtat anglès de Dorset. Va estudiar inicialment al Malvern College i posteriorment es graduà l'any 1926 a la Universitat d'Oxford. Es va interessar per l'economia després d'un curs de postgrau realitzat al Trinity College de la Universitat de Cambridge entre 1930 i 1931, on va mantenir discussions amb els economistes més importants de l'època, com Dennis Robertson i John Maynard Keynes.
Després de treballar a la Lliga de Nacions i en l'Oficina del Govern, fou l'assessor econòmic en els primers anys del govern de Clement Attlee. El 1947 fou nomenat professor de la London School of Economics i el 1957 de la Universitat de Cambridge, càrrec que abandonà el 1967.
Va morir el 22 de desembre de 1995 a la ciutat de Cambridge.

## Recerca econòmica

Interessat per l'economia internacional, desenvolupà teories sobre el comerç internacional i els moviments internacionals del capital. L'any 1977 fou guardonat amb el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques, juntament amb Bertil Ohlin, per demostrar els efectes de la política econòmica en el comerç exterior i analitzar els problemes d'estabilització en les economies obertes.

## Principal obra publicada

* 1951: The Theory of International Economic Policy -- The Balance of Payments
* 1955: The Theory of International Economic Policy -- Trade and Welfare
* 1975: The Intelligent Radical's Guide To Economic Policy
* 1976: Principles of Political Economy

## Enllaços externs

* «James Meade» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
* (anglès) "Pathbreaking contribution to the theory of international trade and international capital movements"
# James Mill

James Mill (Angus, 6 d'abril de 1773 – Kensington, 23 de juny de 1836) va ser un historiador, economista, politòleg i filòsof escocès. Va néixer a Northwater Bridge, en la parròquia de Logie-Pert, Angus. El 1808 va iniciar una relació amb Jeremy Bentham, i durant molts anys va ser el seu cap, company i aliat. Va adoptar els seus principis completament, i va dedicar les seves energies a mostrar-les al món. Amb ell va crear els principis de l'Utilitarisme i del principi d'utilitat: El major bé per al major nombre de persones. Van aplicar les seves teories pedagògiques en el fill de James Mill: John Stuart Mill creant un autèntic geni intel·lectual (encara que amb greus problemes de personalitat).

## Enllaços externs

* Pàgina sobre James Mill (anglès) Arxivat 2008-04-03 a Wayback Machine.
* Pàgina de filoxarxa sobre l'utilitarisme
# Isabella Swan

Isabella Marie Swan, familiarment Bella, és un dels personatges principals de la saga Crepuscle la novel·la juvenil escrita per Stephenie Meyer. És el personatge des del punt de vista del qual està narrada la major part de la tetralogia.
Bella és una adolescent estatunidenca que quan entra a l'institut es fixa especialment en uns pocs nois inabitualment guapos i de pell extremadament blanca. A través d'ells coneixerà un grup de vampirs, i més tard es relacionarà també amb homes llop, tradicionalment enfrontats amb els primers. S'enamorarà d'un vampir, Edward Cullen, i d'un home llop, Jacob Black. Coneixerà ambdues cultures, haurà d'escollir entre un dels dos amants i decidir si vol transformar-se en vampiresa, a més d'enfrontar-se als enemics que anirà trobant.
També haurà de triar entre un home llop o un vampir, i el que ella ha de tenir en compte és que els dos són assassins.
Quan la seva mare decideix viatjar amb el seu nou marit pel món, ja que és jugador de beisbol professional, la Bella decideix anar a viure amb el seu pare, en Charlie, a Forks.
La Bella Swana de moment ha protagonitzat 5 pel·lícules de la Saga Crepúsculo: crepusculo, luna nueva, eclipse i la primera i segona part de amanecer.
De novel·les de la saga se n'han publicat totes, tot i que amanecer se centra en un sol llibre, totes estan narrades des del punt de vista de Bella Swan, l'escriptora dels llibres volia publicar "el sol de media noche", que correspon al llibre Crepusculo, però narrat pel vampir Edward Cullen, finalment van cancel·lar la seva venda, ja que uns fans en van publicar les primeres pàgines i ella va decidir que no el publicaria.
# Jalandhar (desambiguació)

«Jalandhar o Jullundur» té aquests significats:
* Divisió de Jalandhar o Divisió de Jullundur
* Districte de Jalandhar o districte de Jullundur
* Jullundur o Jalandhar, ciutat pakistanesa
# Joan Milà i Mestre

Joan Milà i Mestre (Vilanova i la Geltrú, 1803 - Vilanova i la Geltrú, 1864) fou un prevere, ex-jesuïta i poeta del segle xix.
Estudià filosofia i teologia al seminari de Barcelona. Amic de Manuel de Cabanyes i Joaquim Roca, en l'ambient literari era conegut pel pseudònim de Meliso. Va escriure poemes religiosos, originals i traduïts, alguns dels quals foren publicats al Diario de Barcelona i La Religión. En morir Manuel de Cabanyes va compondre una "Elegia a Manuel de Cabanyes".

## Referències

* 1 2 Solà d'Andrés, Xavier «Darrers dies i mort del poeta Manuel de Cabanyes: documents desconeguts». Miscel·lània penedesenca, 23, 1998, pàg. 289 [Consulta: 28 abril 2020].
* ↑ «Joan Milà i Mestre». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Joan Vallès i Pujals

Joan Vallès i Pujals (Terrassa, Vallès Occidental, 1881 - Barcelona, 1966) fou un polític, advocat i escriptor català.

## Biografia

Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona, especialitzat en dret mercantil, el 1909 organitzà i presidí a Barcelona el Primer Congrés de Govern Municipal. També col·laborà a la Veu de Catalunya.
Inicialment, milità en el Partit Liberal, però després es passà a la Lliga Regionalista, partit amb el qual fou elegit regidor de l'ajuntament de Barcelona (1909-1914), diputat provincial (1915-1924), senador per Girona (1916), president de la diputació de Barcelona (1918-24) i conseller de la Mancomunitat de Catalunya, però en proclamar-se la dictadura de Primo de Rivera hagué de deixar els càrrecs. Va intervenir en la redacció del projecte d'estatut d'autonomia de la Lliga que no va reeixir.
A la caiguda de Primo de Rivera recuperà el seu escó com a diputat provincial fins que es proclamà la Segona República Espanyola. Fou elegit diputat per Girona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1932 per la Lliga Catalana. Quan fou empresonat el govern de la Generalitat de Catalunya arran els fets del sis d'octubre de 1934, fou nomenat conseller d'obres públiques d'abril del 1935 a febrer del 1936.
Quan esclatà la guerra civil espanyola, aconseguí de passar a Mallorca i es posà de part de les autoritats franquistes. En acabar el conflicte abandonà la política i es dedicà als negocis. Fou conseller de l'Empresa Nacional Hidroelèctrica de la Ribagorçana (ENHER).

## Obres

* El Contrato de cuenta corriente (1906)
* De la vida i del govern d'Espanya (1922)
* Elogi de Catalunya (1928)
* Hostes vingueren (1929)

## Referències

* ↑ «De la vida i del govern d'Espanya». [Consulta: 27 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Presidents de la Diputació de Barcelona
* «Joan Vallès i Pujals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Biografia (castellà)
* Fitxa del Senat
# Joseph Tacet

Joseph Tacet (Chartres, 8 de desembre de 1732 - Nantes, 5 de setembre de 1801) fou un compositor i flautista francès.

## Biografia

Als 6 anys tocava tan bé la flauta que va donar lliçons a un senyor anglès. Va ser ensenyat per Blavet i aviat el va superar. Als 16 anys, va començar al concert especial, i el seu nom va ressonar a tots els diaris de l'època. Poc després, va passar a Anglaterra. El famós Handel, ja vell i cec, va voler escoltar-lo i el va aplaudir amb entusiasme. Joseph Tasset es va convertir en el primer flauta a Europa. Entre els seus alumnes hi havia la duquessa de Hamilton, que més tard seria duquessa d'Argyle, i la senyoreta Gardiner, tan famosa per la seva bellesa. Tenia amics poderosos a la cort; i entre els que van fer l'encant de la seva vida privada, va comptar amb Sterne, Ferguson i Gutrie. Amb independència de les flautes amb tres, quatre, cinc i claus, de les quals va ser l'inventor, en va crear una als divuit anys i que es va reservar per al seu ús.
Aquest instrument sorprenent pel seu mecanisme, i que funcionava per si mateix, va fer l'admiració de coneixedors a Anglaterra. Li va permetre jugar en tots els tons possibles, tenint una gamma i uns sons absolutament nous i una precisió perfecta. Joseph Tasset havia compost una altra flauta amb diversos elfs, molt més grans i llargs que les flautes ordinàries; el feia servir per convertir el baix en trios. Aquestes dues flautes no s'han donat al públic. Tenim de Joseph Tasset diverses obres que han obtingut els vots de la gent del gust; però es reconeix l'extrema dificultat de les seves sonates i és potser l'únic que va saber interpretar-les perfectament. S'havia retirat a Nantes allà el 1786. La revolució el va assolar en fortuna i en els seus fills; va suportar les seves desgràcies amb la força de la sàlvia. Va gaudir de l'estima pública, més que més que la del seu talent, quan va morir el 5 de setembre de 1901. El seu epitafi, d'estil lapidari, va ser compost per l'aprenent Fournier, arquitecte-viatger de Nantes, qui també va recollir i descriure els monuments d'aquesta ciutat.

## Referències

* Biographie universelle ancienne et moderne, ou Dictionnaire ...

## Enllaços externs

* Treballs per o sobre Joseph Tacet en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Joseph Thomin

Joseph Thomin (Ploudaniel, 30 de juny de 1931 - Daoulas, 16 de desembre de 2018) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1953 i 1965. Durant la seva carrera professional aconseguí 14 victòries, entre les quals destaca una etapa al Tour de França el 1956.

## Palmarès

* 1950
** 1r a Ploerdut
* 1955
** Vencedor d'una etapa al Tour de Calvados
* 1956
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1958
** 1r a Bannalec
** 1r del Tour de l'Oise i vencedor d'una etapa
* 1960
** 1r a Chateaugiron
* 1961
** 1r a Plonéour-Lanvern
** 1r a Chateaugiron
** 1r a Callac
* 1962
** 1r a La Bouëxière
** 1r a Plougasnou
* 1963
** 1r a Callac
* 1964
** 1r a Mael-Pestivien
* 1965
** 1r a Plessala

### Resultats al Tour de França

* 1956. 37è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1957. 18è de la classificació general
* 1958. 18è de la classificació general
* 1959. 24è de la classificació general
* 1961. 25è de la classificació general
* 1962. Abandona (15a etapa)

## Enllaços externs

* Palmarès de Joseph Thomin (italià)
# Jerzy Radziwiłł (1556-1600)

Jerzy Radziwiłł, (en belarús: Юры Радзівіл, en lituà Jurgis Radvila; Lukiszki, 31 de maig de 1556 – Roma, 21 de gener de 1600), va ser un cardenal polonès-lituà, príncep del Sacre Imperi Romà, duc de Siewierz, polític i un gran autor de la Contrareforma Catòlica .

## Biografia

Membre de la família Radziwiłł, pertanyent a la szlachta polonesa, era el fill de Mikołaj Czarny Radziwiłł i Elżbieta Szydłowiecka.
Educat en la fe calvinista, Radziwiłł va estudiar a la Universitat de Leipzig. El 1572 es va convertir al catolicisme i va començar a forjar relacions amb la Companyia de Jesús. Va estudiar a les escoles de jesuïtes de Poznań, Vílnius i Roma. Tot i que va ser ordenat i elevat al cardenalat en 1583, Radziwill va començar el seu mandat com a bisbe de Vílnius ja en 1579. Va fundar el seminari a Vílnius i va treballar per aconseguir l'estatut d'universitat al Col·legi jesuïta de la ciutat. El 1591 es va convertir en bisbe de Cracòvia.
Radziwill també va participar en la vida política: administrà el Ducat de Livònia a partir 1582 a 1585, va participar en l'elecció del rei Segimon III Vasa i es va convertir en un assessor de confiança, posar el tercer Estatut de Lituània (1588) i la Unió de Brest (1596).
En arribar a Roma amb motiu del Jubileu de 1600, inesperadament va caure malalt i va morir el 21 de gener a l'edat de 43 anys: el dia abans de la mort havia estat visitat pel papa Climent VIII. Va ser enterrat a l'Església del Gesù.

## Conclaves

Durant el seu temps com a cardenal, Jerzy Radziwiłł va participar en els següents conclaves:
* conclave de 1591, que va triar el papa Innocenci IX
* conclave de 1592, que va triar el papa Climent VIII
No va participar en canvi, als conclaves de 1585, que va triar el Papa Sixt V, del de setembre de 1590, que va triar Papa Urbà VII i el d'octubre a desembre de 1590, que va triar papa Gregori XIV.

## Referències

* 1 2 3 4 Simas Sužiedėlis (a cura di), "Radvilas, Georg", in: Encyclopedia Lituanica, IV, Boston, Juozas Kapočius, pp. 414-415. LCC 74-114275.
* ↑ Plantilla:Miranda
# Jerzy Popiełuszko

Jerzy Popiełuszko (Okopy, voivodat de Podlàquia, 14 de setembre de 1947 - Włocławek, voivodat de Cuiàvia i Pomerània, 19 d'octubre de 1984) va ser un sacerdot catòlic i sindicalista polonès, assassinat per les forces repressores del règim comunista del seu país. És venerat com a beat per l'Església Catòlica Romana.

## Biografia

Fill de camperols, va fer els estudis primaris i secundaris a Suchowola i als disset anys ingressà al seminari major de Varsòvia. Va ser ordenat sacerdot el 28 de maig de 1972 pel cardenal Stefan Wyszyński i exercí el seu ministeri en diverses parròquies de la capital polonesa. L'any 1978 li fou confiada la catequesi dels estudiants de la Facultat de Medicina d'aquesta ciutat.
Exercí la seva activitat pastoral entre els treballadors de la indústria siderúrgica de Nowa Huta, prop de la capital, i aviat el nomenaren consiliari del sindicat Solidarność. Rector de la parròquia varsoviana de Sant Estanislau Kostka el 1980, els seus sermons en els quals propugnava la llibertat religiosa i criticava obertament el règim, atreien gernacions de fidels. Fins i tot alguns foren transmesos per Ràdio Europa Lliure, de manera que arribaren a tot Polònia.
Quan fou proclamada la llei marcial el 13 de desembre de 1981, Popiełuszko va ser detingut diversos cops i al final processat i condemnat. El 1983 l'amnistiaren i ell reprengué la seva militància, cosa que el feu objectiu predilecte de la Służba Bezpieczeństwa, la policia política del ministeri de l'interior. El 13 d'octubre de 1984 li pararen una trampa en forma d'accident automobilístic, però ell aconseguí escapolir-se.
Sis dies després, tanmateix, quan tornava de dir missa a Bydgoszcz, tres funcionaris de la policia secreta el segrestaren. Fou sotmès a tortura i finalment llançat al pantà del riu Vístula a Włocławek, on morí ofegat. El cadàver fou trobat el dia 24 d'octubre, i els resultats de l'autòpsia foren concloents a propòsit de les circumstàncies de la mort. La notícia causà una gran commoció a tot el país i les manifestacions de protesta es multiplicaren. Els funerals de Popiełuszko a Varsòvia mobilitzaren centenars de milers de persones.
La pressió popular provocà que els seus assassins i l'oficial que els comandava fossin processats i objecte de llargues condemnes (per bé que més tard alleujades amb revisions i amnisties), cosa que fou interpretada com una victòria per part de l'oposició polonesa, la qual per primera vegada se sentia amb un ample marge de llibertat. També fou un dels motius que el sindicat Solidarność es decidís a actuar com a força política, públicament i sense complexos.

## Beatificació

El 1997 l'Església Catòlica incoà el procés de beatificació de Jerzy Popiełuszko, el qual fou declarat servent de Déu en 2008. El 19 de desembre de 2009 la Santa Seu li reconegué oficialment virtuts heroiques i li confirmà la condició de màrtir. Va ser beatificat el 6 de juny de 2010.
La seva tomba, al jardí de la parròquia de S. Stanislaw Kostki de Varsòvia, de la qual va ser titular, és tothora un lloc de pelegrinatge.
* Estàtua a Sieradz, 2008
* Funeral del p. Popiełuszko
* Tomba a Varsòvia
* Monument al beat a Górsk
# Ji Sheng

Ji Sheng (xinès simplificat: 计盛; xinès tradicional: 計盛; pinyin: Jì Shèng), fou un pintor xinès de la cort imperial que va viure sota la dinastia Ming. No es coneixen les dates del seu naixement ni de la seva mort (en la història de l'art xinès es troben escasses dades registrades sobre aquest artista). Al Museu Nacional del Palau de Pequín es conserva la seva obra Venedor ambulant que formà part de la col·lecció imperial, rotlle pintat a tinta i color. Aquest tema ja s'havia tractar durant el període Song.

## Bibliografia

* Pintura china tradicional: historia cantada en poemas sin voz de Jiayi Zhuang,Chongzheng Nie.ISBN 7801137213. Pàgs.107 i 169.

## Enllaços externs

* Museu del Palau de Pequín: http://www.dpm.org.cn/shtml/660/@/103604.html Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Jia

Jia (xinès tradicional: 郟縣, xinès simplificat: 郏县, pinyin: Jiá Xiàn) és un xian sota l'administració de la ciutat de Pingdingshan, al centre de la província de Henan, a la Xina.
El xian de Jia és famós pels fideus Heluo, el temple Three-Su i el poble de Linfeng.
El temple Three-Su és el lloc on estan enterrats els famosos poetes Su Xun, Su Shi i Su Zhe.
Les arquitectures tradicionals del poble de Linfeng, de pedra vermella, tenen un alt valor històric i cultural amb característiques locals remarcables.
Durant la pandèmia de COVID-19 el govern de la província de Henan, que és veïna de Hubei, on es va originar el brot, va prendre la decisió d'aplicar mesures severes de confinament al xian de Jia el dia 1 d'abril de 2020, a causa d'un rebrot de la infecció, en el moment en què ja estava remetent al país.

## Referències

* ↑ «三苏祠,三苏祠博物馆,眉山三苏祠,眉山三苏祠博物馆» (en xinès). [Consulta: 1r abril 2020].
* ↑ «China cierra por completo el condado de Jia ante el temor a una segunda ola de contagios por coronavirus» (en castellà). Europa Press, 01-04-2020. [Consulta: 1r abril 2020].
* ↑ «La Xina tanca el districte de Jia per por a una segona onada de contagis de la Covid-19». Vilaweb, 02-04-2020 [Consulta: 2 abril 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial del Govern del xian de Jia
# Ji Kang (pintor)

    Advertiment: Existeix un personatge que va viure al segle iii amb el nom Ji Kang (un dels “Set Savis de l'Arbreda de Bambú”).
Ji Kang (en xinès:季康; pinyin: Ji Kang) fou un pintor i cal·lígraf. xinès contemporani nascut el 1913 i mort el 16 d'abril del 2008.
Quan va quedar orfe, Ji Kang va aprendre a pintar amb l'ajut d'àlbums i models. Va traslladar-se a Xangai per ampliar els seus coneixements de pintura amb el seu oncle.Després d'anar a viure a Taiwan es va casar amb una artista que freqüentava el cercle de Pu Hsin-Yu. Va ser professor universitari. Més endavant va anar a viure a San Diego, Estats Units. Ha destacat per pintar joves belleses de la cort i paisatges. Va intercanviar tècniques artístiques amb altres col·legues. Va començar les seves exhibicions amb una exposició realitzada conjuntament amb el seu oncle.

## Bibliografia

* Modern Chinese Artists: A Biographical Dictionary de Michael Sullivan .Pàg 68.

## Enllaços externs

* http://www.art-virtue.com/painting/history/1900/
# José Ramón Betancourt y Aguilar

José Ramón Betancourt y Aguilar (Camagüey (Cuba), 1 de febrer, 1801 - Tacubaya (Mèxic), 24 de juliol de 1857) fou un escriptor i polític cubà establert a Mèxic.

## Referències

* ↑ https://cubanoticiasdisidentes.blogspot.com/2016/02/natalicios-cubanos-jose-ramon.html
# José Ramón Calpe Saera

José Ramón Calpe Saera (Castelló de la Plana, 7 de maig de 1954) és un polític valencià, alcalde de Borriana i diputat al Congrés dels Diputats en la vi, vii i viii legislatures.

## Biografia

Llicenciat en Dret, ha treballat com a secretari de Castellón Diario i de l'empresa Atraccions Turístiques de Benicàssim. Afiliat al Partido Popular, a les eleccions municipals espanyoles de 1995 fou escollit regidor de l'ajuntament de Borriana. Ha substituït en el Congrés dels Diputats dos cops en el seu escó Juan Costa Climent, elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1996 i 2004, i a Fernando Villalonga Campos, elegit diputat a les eleccions de 2000.
Després de les eleccions municipals espanyoles de 2007 fou escollit alcalde de Borriana, càrrec que va ocupar fins a juny de 2015 en no presentar-se a la reelecció.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.111. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Burriana: Calpe anuncia que no se presenta a la reelección de alcalde y propone a Juan Fuster a laplanaaldia, 13 de gener de 2015
# Joan Alavedra

Joan Alavedra és el nom dels següents personatges:
* Joan Alavedra i Segurañas (Barcelona 1896 - 1981), escriptor i periodista
* Joan Alavedra i Subiranas (Sabadell, 1959-), músic
# Jutjat de Pau de Castellar del Vallès

L'antic Jutjat de Pau de Castellar del Vallès (Vallès Occidental), abans safareigs de la Baixada de Cal Verge, actualment l'espai cultural Calissó Espai Plural, és un edifici eclèctic que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Jutjat de Pau de Castellar ocupa l'espai dels antics safareigs públics. L'interior de l'edifici ha estat remodelat adaptant-lo a la seva nova utilització, la qual cosa ha suposat l'enderrocament de la façana posterior per tal d'afegir un cos annex. Pel que fa a la paret lateral dreta, s'han cegat els dos grans finestrals que existien. Després de la restauració i adaptació portada a terme només ha pervingut la façana principal i la teulada del primitiu edifici que s'han restaurat respectant al màxim l'estructura original. La façana presenta una simetria axial i mostra una inclinació vers les formes classicistes. Destaca l'organització de la porta d'entrada on els brancals sostenen les cornises disposades de forma esglaonada que en la part superior sostenen un gerro decoratiu.

## Història

La placa commemorativa situada sobre la porta resumeix la història de l'edifici. Aquest fou donació de la primera Marquesa de Castellar, Emília Carles, vídua de Tolrà, propietària de l'empresa tèxtil del mateix nom que al llarg de la seva vida realitzà diverses donacions pel seu poble: Escoles del Patronat Tolrà, els escolapis, l'església parroquial de Castellar, etc. Anys després, el 1901, es començaria l'edificació d'uns altres safareigs públics, també coberts i que també foren deguts a la iniciativa de la Marquesa (Safareigs de la Baixada de Palau).

## Referències

* 1 2 «Calissó Espai Plural». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].