OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Liomiosarcoma

El liomiosarcoma (LMS) és una neoplàsia de múscul llis maligne (cancerós). Una neoplàsia benigne originada del mateix teixit s'anomena liomioma. Tot i que no es creu que els liomiosarcomes sorgeixin dels liomiomes, la classificació d'algunes variants de liomioma està evolucionant.
Al voltant d'una de cada 100.000 persones se'ls diagnostica liomiosarcoma cada any. L'LMS és un dels tipus més comuns de sarcomes de teixits tous, que representa entre el 10 i el 20% dels casos nous. (El liomiosarcoma de l'os és més rar). El sarcoma és rar, que consisteix només en l'1% dels casos de càncer en adults. Els liomiosarcomes poden ser molt impredictibles; poden romandre latents durant llargs períodes i reaparèixer després d'anys. És un càncer resistent, és a dir, generalment no respon molt a la quimioteràpia o a la radioteràpia. Els millors resultats es donen quan es poden extirpar quirúrgicament amb marges amplis i precoçment, i millor encara quan és petit i in situ.

## Referències

* ↑ Kumar, Vinay; Abbas, Abul; Aster, Jon. Robbins and Cotran Pathologic Basis of Disease. Philadelphia, PA: Elsevier, 2015, p. 1020–1021. ISBN 978-1-4557-2613-4.
* ↑ «Surveillance, Epidemiology, and End Results (SEER) Program Stat Database: Incidence—SEER 18 Regs Research Data + Hurricane Katrina Impacted Louisiana Cases, Nov 2016 Sub 2000-2014 Katrina/Rita Population Adjustment—Linked To County Attributes - Total U.S., 1969–2015 Counties, DCCPS, Surveillance Research Program». National Cancer Institute, 01-04-2017. [Consulta: June 6, 2017].
* ↑ Serrano, Cesar; George, Suzanne «Leiomyosarcoma». Hematology/Oncology Clinics of North America, vol. 27, 5, 2013, pàg. 957–74. DOI: 10.1016/j.hoc.2013.07.002. PMID: 24093170.
* ↑ «Basic info». Leiomyosarcoma.info. Arxivat de l'original el 2009-04-30.
# Llengua criolla

La llengua criolla és un idioma nou, evolucionat del pidgin resultant del contacte de grups humans sense cap llengua comuna, quan ja hi han sorgit parlants que la tenen com a llengua materna, i passa a funcionar com a la primera llengua de la comunitat.

## Referències

* ↑ «Llengua criolla». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Lipski, John M. «Las lenguas criollas (afro)ibéricas: estado de la cuestión» (en castellà). [Consulta: 18 abril 2014].
# Llac Dâmbovița

El llac Dâmbovița ("Lacul Dâmbovița") és un llac situat al riu Dâmbovița a Bucarest i Chiajna, a l'oest del llac Morii i que limita amb aquest llac. Té una superfície de 55 ha (140 acres). El llac és a 3 km del centre de Bucarest (plaça de la Universitat) i es troba entre el llac Morii a l'est, el districte de Giulești al nord, la comuna de Chiajna i el bosc de Roșu al sud.

## Referències

* 1 2 «În Administrare» (en romanian). Administraţia Lacuri, Parcuri și Agrement, 17-02-2009. Arxivat de l'original el 2009-02-21. [Consulta: 17 febrer 2009].
# Llau de Vall d'en Pere

La llau de Vall d'en Pere és una llau del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, dins del territori de l'antic terme d'Orcau.
Aquesta llau es forma al Pas de Vall d'en Pere, per la unió de diversos barrancs: el barranc de la Cultia, que procedeix de l'oest-nord-oest, el barranc de les Collades, que davalla del nord-est, i d'altres de més petits. Des d'aquest lloc, la llau de Vall d'en Pere emprèn la direcció sud, decantant-se lleugerament cap a ponent, en un primer tram, i ja decididament cap al sud-oest quan arriba a prop del poble de Basturs. Passa pel nord d'aquest poble, on s'uneix al barranc dels Corrals.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llau de l'Obaga

La llau de l'Obaga és una curta llau del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins del seu antic terme de Toralla i Serradell, en territori del poble de Torallola.
Situada al nord-oest de Torallola, té el seu origen a l'Obaga de Vilanova, des d'on davalla cap a l'est-sud-est i en 250 metres de recorregut arriba al lloc de Fornot, on s'aboca en el barranc del Solà, formant entre tots dos el barranc de Vilanova.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Llau de Sellent

La llau de Sellent és una llau del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori del poble de Pessonada.
Es forma a llevant de Pessonada, al capdamunt de la Serra de Pessonada al nord del Roquissot, des d'on davalla cap a l'est-sud-oest per saltar, en cas de pluja, la cinglera de la Serra de Pessonada just a llevant del poble de Pessonada. Les seves aigües contribueixen a formar la llau de la Marrada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Llaç de seguiment de fase

El llaç de seguiment de fase, bucle de bloqueig de fase o PLL (de l'anglès Phase-Locked Loop) és un dispositiu molt popular en electrònica des de la dècada del 1960. Es tracta d'un sistema realimentat, en el qual les magnituds realimentades són la freqüència i la fase. La primera vegada que es van usar PLL va ser a la dècada dels 60 quan la NASA els va aplicar per compensar les variacions de freqüència que patien les transmissions des dels seus satèl·lits degut a inestabilitats dels components i a l'efecte Doppler. S'apliquen en potència de senyals en FM i FSK, també s'apliquen en desmodulador QPSK (una de les configuracions és el bucle de costes); filtres de seguiment; oscil molt estables; modulació i desmodulació de senyals en FM; i sintetitzadors de freqüència.

## Anàlisi

Els circuits amb PLL són analitzats de dues maneres diferents:
* Anàlisi lineal, on es consideren tots els components lineals i el PLL està inicialment enganxat.
* Anàlisi no lineal
* Un altre tipus d'anàlisi en el qual es tinguin en compte tots els dispositius de la forma en què són, ja siguin lineals o no.

### Marges de funcionament

    Defineixen les condicions en les quals el PLL està enganxat, que li costarà aconseguir-ho i en quines es desenganxa.

### Hold in o rang de bloqueig

    Es parteix del PLL enganxat. És el marge de freqüències per les quals el PLL pot seguir a l'entrada per variacions molt lentes d'aquesta freqüència.

### Pull out

    És el marge de freqüències per les que davant d'un salt brusc de la freqüència d'entrada el PLL no es desenganxa.

### Lock in

    Es parteix del PLL desenganxat. És el marge de freqüències en què el PLL es pot enganxar en menys d'un període de la freqüència del senyal de sortida.

### Pull in o Rang de captura

    És el marge de freqüència per les quals el PLL pot, amb un temps major al període de la sortida, arribar a enganxar.

## Enllaços externs

* AN535 Arxivat 2004-04-08 a Wayback Machine. PDF
* Com utilitzar PLL per controlar un motor elèctric. Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine. (castellà)
# Llista de missions d'exploració de cometes

A continuació es presenta una llista de les missions d'exploració de cometes, ordenades cronològicament i per cometa estudiat:

## 1P/Halley

    Missió Llançament Data de l'estudi Objectiu Resultat ICE12 d'agost de 1978Març de 1986SobrevolÈxit. Giotto2 de juliol de 1985Març de 1986SobrevolÈxit. Vega 115 de desembre de 1984Març de 1986SobrevolÈxit. Vega 221 de desembre de 1984Març de 1986SobrevolÈxit. Sakigake7 de gener de 1985Març de 1986SobrevolÈxit. Suisei18 d'agost de 1985Març de 1986SobrevolÈxit.

## 2P/Encke

    Missió Llançament Data de l'estudi Objectiu Resultat CONTOUR3 de juliol de 2002-SobrevolPèrdua de contacte.

## 6P/d'Arrest

    Missió Llançament Data de l'estudi Objectiu Resultat CONTOUR3 de juliol de 2002-SobrevolPèrdua de contacte.

## 9P/Tempel

    Missió Llançament Data de l'estudi Objectiu Resultat Deep Impact12 de gener de 2005Juliol de 2005Sobrevol + sonda d'impacteÈxit.

## 19P/Borrelly

    Missió Llançament Data de l'estudi Objectiu Resultat Deep Space 124 d'octubre de 1998Setembre de 2001SobrevolÈxit.

## 21P/Giacobini-Zinner

    Missió Llançament Data de l'estudi Objectiu Resultat ICE12 d'agost de 1978Juny de 1985SobrevolÈxit. Sakigake7 de gener de 1985Novembre de 1998SobrevolFallada. Suisei18 d'agost de 1985Novembre de 1998SobrevolFallada.

## 26P/Grigg-Skjellerup

    Missió Llançament Data de l'estudi Objectiu Resultat Giotto2 de juliol de 1985Juliol de 1992SobrevolÈxit.

## 67P/Txuriúmov-Herassimenko

    Missió Llançament Data prevista de l'estudi Objectiu Resultat Rosetta2 de març de 20042014Sonda orbital + sonda de superfície-

## 73P/Schwassmann-Wachmann

    Missió Llançament Data de l'estudi Objectiu Resultat CONTOUR3 de juliol de 2002-SobrevolPèrdua de contacte.

## 81P/Wild 2

    Missió Llançament Data de l'estudi Objectiu Resultat Stardust7 de febrer de 1999Gener de 2004Sobrevol + retorn de mostresÈxit.
# Lluís Homs i Ginesta

Lluís Homs i Ginesta (Barcelona, 18 de novembre de 1878 - 11 de desembre de 1936), fou un sacerdot català.
Es va formar al Seminari Conciliar de Barcelona, d'on fou professor de Missionologia, i en Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona. Es va doctorar en Sagrada Teologia a la Universitat Pontificia de Tarragona. El 1902 es va ordenar com a sacerdot, i el mes de maig de 1903 fou nomenat vicari de la parròquia de Mollet del Vallès. Des del 1915 i fins a la seva mort fou el Director Diocesà de l'Obra de Santa Infància; i entre d'altres càrrecs, el 1925 fou nomenat president de la Unió Missional del Clergat.
Juntament amb dos germans més, fou detingut i empresonat el 16 de setembre de 1936. El van traslladar a la presó de Sant Elíes. Fou afusellat la nit del 10 a l'11 de desembre de 1936.

## Obres

* Homs i Ginesta, Lluís. Monografiá sobre la conveniencia de fomentar : las congregaciones marianas como semillero de virtudes y beneficios sociales (en castellà). Barcelona: Imp. El Mensajero, 1905.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Un Seminario mártir : notas biográficas e históricas : el Seminario Conciliar de Barcelona durante el período rojo (en castellà). Barcelona: Seminario Conciliar, 1940, p. 40. OCLC 807823122.
# Lluís Homs i Moncusí

Lluís Homs i Moncusí (Valls, 1868 - Barcelona, 1956) va ser un arquitecte català.

## Biografia

Es va titular el 1897. Va ser arquitecte municipal de Valls i Sarrià, i director tècnic de l'empresa Construcciones y Pavimentos S.A.
A Castellar de n'Hug va construir, en col·laboració amb Eduard Ferrés i Puig, el xalet del Clot del Moro (1904), al costat de la Fàbrica de Ciment Asland.
A Sabadell va edificar al costat de Francesc Izard i Joaquim Manich el conjunt de magatzems Condicionament i Docks Sabadell, actual Escola Superior de Disseny (1908, carrer Marquès de Comillas, 79), un edifici de cort monumentalista i aire clàssic, com es denota pel seu frontó triangular en la cornisa superior i l'ús de pilastres.
També amb Eduard Ferrés i amb Ignasi Mas i Morell va construir a Barcelona la casa Damians, posteriorment Magatzems El Siglo (1913-1915, Carrer de Pelai, 54), on destaca la seva cúpula de claraboia esfèrica d'influència expressionista.
El 1915 va projectar amb Francesc Izard la Torre de l'Aigua a Sabadell, emplaçada entre el riu Ripoll i la carretera C-1413 de Caldes de Montbui. Realitzada en formigó armat, està formada per vuit pilars amb una escala helicoidal en el seu interior, que sostenen el cos elevat de la torre, de forma octogonal i coronada per un xapitell.
El 1917 va treballar de nou amb Eduard Ferrés en el Pont de Vallcarca a Barcelona, realitzat en formigó armat, amb una ornamentació de relleus de lleons amb els escuts de Catalunya i de Sant Jordi; va ser inaugurat el 1923.
Va estar casat amb la pintora Maria Ferrés i Puig, germana d'Eduard Ferrés i Puig, i va ser pare de la també pintora Elvira Homs i Ferrés.
# Rousies

Rousies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 4.213 habitants.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 261 | - | - | - | - | 439 | - | - | 391 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | 681 | - | - | - | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1.625 | - | - | - | - | 3.001 | - | - | - |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4.286 | 5.002 | 4.522 | 4.377 | 4.302 | 4.257 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965-1977 | Léon Liemans | |
| 1977-1984 | Jean Gilson | |
| 1984-1995 | Philippe Léon | |
| 1995-2001 | Daniel Demarque | |
| 2001- | Pierre Roche | PS |
# Rachid Benhadj

Rachid Benhadj (àrab: رشيد بن حاج, Raxīd ibn Ḥājj) (Alger, 12 de juliol de 1949) és un director de cinema algerià.

## Biografia

De jove es va traslladar a París per estudiar arquitectura à l'École nationale supérieure des arts décoratifs i després cinema a la Universitat de París.
També pintor, va realitzar diverses pel·lícules de televisió i documentals a partir de 1979 per a la Télévision Algérienne. El 1992 va rodar Touchia, que va obtenir el 1994 el Premi del Públic al 4t Festival de Cinema Africà, Asiàtic i Llatinoamericà de Milà, a Itàlia.
Es va traslladar a Itàlia, on encara viu, i allà va fer un migmetratge, L'Ultima cena (1995), així com dos dels seus últims llargmetratges.
És professor en una escola de direcció cinematogràfica de l'Acadèmia de Cinécittà ACT MULTIMEDIA.

## Filmografia

* 1988: La Rose des sables
* 1992: Touchia, cantique des femmes d'Alger
* 1995: L'Ultima céna
* 1997: L'Albero dei destini sospesi
* 2000: Mirka
* 2004: Le Pain Nu
* 2005: El Khoubz El Hafi
* 2010: Parfums d'Alger
* 2016: L'Étoile d'Alger

## Distincions

* Globus d'Oro del 2006: premi de la pel·lícula que no s'oblida per El Khoubz El Hafi

## Referències

* ↑ Ginsberg, Terri; Lippard, Chris. Historical Dictionary of Middle Eastern Cinema (en anglès). Scarecrow Press, 11 March 2010, p. 58. ISBN 978-0-8108-7364-3.
* ↑ Ginsberg, Terri; Lippard, Chris. Historical Dictionary of Middle Eastern Cinema (en anglès). Rowman & Littlefield, 2020, p. 91–2. ISBN 978-1-5381-3905-9.
* ↑ Armes, Roy. Roots of the New Arab Film (en anglès). Indiana University Press, 2018, p. 30–2. ISBN 978-0-253-03173-0.
* ↑ Armes, Roy. Postcolonial Images: Studies in North African Film (en anglès). Indiana University Press, 2005, p. 42. ISBN 978-0-253-21744-8.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2010-04-25 a Wayback Machine.
* Touchia, le cantique des femmes d’Alger Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Escafoide del carp

L'escafoide és un os del carp complex amb moltes caretes articulars, té una forma semblant a un tirabuixó i presenta una variabilitat interindividual molt àmplia. És l'os més extern i gran del carp.L'escafoide ocupa les dues files d'ossos del carp.

## Anatomia i localització

L'escafoide és el primer os extern de la primera fila del carp. S'articula amb tota una sèrie d' ossos: el radi, semilunar, el gran, trapezoide i el trapezi.
Forma part de tot el grup d' ossos que forma el canell. S'hi poden distingir dues files formades per diferents ossos. La classificació següent és de l'os més extern al més intern.
* Primera fila: escafoide, semilunar, piramidal i pisiforme.
* Segona fila: trapezi, trapezoide, os gran i ganxut.

## Ossos del carp

| Fila | Nom | Articulacions proximals/radials | Articulacions distals | Articulacions metacarpianes |
| Proximal | Escafoide | radi, semilunar | trapezi, trapezoide, gran del carp | - |
| Proximal | Semilunar | radi, escafoide, piramidal | gran del carp, ganxut | - |
| Proximal | Piramidal | semilunar, pisiforme (però no el cúbit) | ganxut | - |
| Proximal | Pisiforme | piramidal | - | - |
| Distal | Trapezi | escafoide | trapezoide | #1 i #2 |
| Distal | Trapezoide | escafoide | trapezi, gran del carp | #2 |
| Distal | Gran del carp | escafoide, semilunar | trapezoide, ganxut | #2, #3 i #4 |
| Distal | Ganxut | piramidal, semilunar | gran del carp | #4 i #5 |

## Fractura d'escafoide

La fractura d'escafoides és una lesió òssia localitzada a la mà, concretament, a l'os escafoides del canell. L'escafoide és un os del carp complex amb moltes caretes articulars, té una forma semblant a un "tirabuixó" i presenta una variabilitat interindividual molt àmplia. és l'os més extern i gros del carp.
La fractura tarda a consolidar degut als següents factors:
* Inestabilitat fracturaria. Es troba al mig de les dues files carpianes. Hi ha molta tendència a tenir flexió en aquesta zona.
* Poca vascularització per l'abundància del cartílag.

## Vegeu també

* Síndrome del túnel carpià
* Tabaquera anatòmica

## Imatges

* Reconstrucció tridimensional per CT, dels ossos del carp.
* Ossos del canell, placa de Anatomy of the Human Body , 1918.
* Ossos del canell.
* Ossos de la mà esquerra. Cara palmar.
* Ossos de la mà esquerra. Cara dorsal.

## Referències

* ↑ «Escafoide». enciclopèdia.cat. [Consulta: 28 octubre 2019].
* ↑ «Las fracturas del escafoides» (en castellà). American Society for surgery of the hand, 2014. [Consulta: 28 octubre 2019].
# Fontaine-Couverte

Fontaine-Couverte és un municipi francès, situat al departament de Mayenne i a la regió del País del Loira.
# Joan Botella

«Joan Botella» té aquests significats:

## Biografies

* Joan Botella Asensi, polític valencià
* Joan Botella Corral, catedràtic de ciència política de la UAB
# Joan Glicas

Joan Glicas o Joan Glicis (en llatí Joannes Glycas o Glycis, en grec Ἰωάννης Γλύκις ὁ Γλυκᾶς) fou patriarca de Constantinoble del 1316 al 1320. Era un erudit amb grans coneixements i brillant oratòria. Fou mestre de Nicèfor Gregoràs, l'historiador, que parla de Joan amb elogi en diversos passatges de la seva Historia Byzantina. El 1320 va renunciar al càrrec envellit, malalt i cansat de la feina del seu càrrec, i es va retirar al convent de Cynotissa, on va viure amb una petita quantitat de diner que s'havia reservat, fora de la seva propietat immobiliària.
Glicas escrivia amb un bon estil i es va esforçar per purificar la llengua grega d'aquells barbarismes que la contaminaven en el seu temps. Es distingia per la seva erudició, i també com a estadista. L'emperador el va enviar com a ambaixador a Roma, i Glicas va escriure un relat sobre seu viatge, del que Nicèfor Gregoràs en parla amb gran elogi, però actualment perdut.
Altres obres seves són una gramàtica grega, que es conserva en manuscrit, titulada Περὶ Ὀρθότητος Συντάξεως (Peri orthotetos syntaxeos). També es conserven algunes produccions menors com ara Ἡ παραίτησις τοῦ Πατριαρχείου (E paraitesis tou patriarcheirou), en què explica els motius que el van induir a renunciar al patriarcat i Ὑπομνηστικὸν εἰς τὸν βασιλέα τὸν ἅγιον (Ypomnestikon eis ton basilea ton agion), una admonició a l'emperador Miquel IX Paleòleg.

## Referències

* ↑ Glycis, Joannes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 278
# Jaume Mimó i Llobet

Jaume Mimó i Llobet (Cerdanyola del Vallès 17 de febrer de 1893 - 15 de febrer de 1964) va ser un historiador i polític català.

## Biografia

Jaume Mimó i Llobet va néixer a Cerdanyola del Vallès el 17 de febrer de 1893. Historiador i polític, era fill d'Agustí Mimó Astort i Maria Llobet Barcons. Vivia al carrer Sant Ramon, però passava algunes temporades a la masia de Canaletes, de la família del seu pare. Quan va acabar d'estudiar magisteri a Sabadell va exercir de mestre a Súria i després a Mollet, quan tenia 20 anys. Després va deixar la docència per dedicar-se a l'ofici familiar: mestre d'obres. A més es dedicava a escriure i publicava alguns textos en diverses revistes. Es va casar amb Isabel Sarrablo i van tenir tres fills: Maria Teresa, Maria del Pilar i Jaume. Va ser el primer alcalde republicà (per ERC) de Cerdanyola del Vallès [1931-1933], però més tard va esdevenir jutge municipal, al [1936-1939]. Ja havia sigut jutge municipal l'any 1920 i quatre anys més tard es va canviar per jutge suplent, lloc que va mantenir fins al 1930. Amant de totes les expressions culturals, es va sentir atret per la pintura i els llibres. Li agradava llegir. Un dia a la setmana baixava a Barcelona, a la tertúlia d'Els Quatre Gats. Va ser amic d'en Viladomat, l'escultor i va tenir contacte amb bons pintors com en Manuel Humbert i en Josep Gimeno. També va ser un col·leccionista infatigable. El 15 de febrer de 1964 va morir a la seva casa de la plaça Sant Ramon.

## Obra

El 1948 va publicar el seu primer llibre Guia excursionista a les masies del terme de Cerdanyola, i dos anys més tard va publicar el seu segon llibre Coses de Cerdanyola. El 1956 va escriure un altre llibre "Les fonts boscanes" que estava en preparació per ser publicat quan va tenir lloc el seu traspàs, però que va aparèixer entre 1965 i 1966 a la revista Sardanyola. Un quart volum, Romiatge a les ermites del terme de Cerdanyola, estava en preparació i no va poder ser acabat. També havia començat a treballar sobre el lloc de Valldaura i el castell de Sant Marçal. Un altre treball va ser sobre les rajoles de mostra catalanes dels segles XVI, XVII I XVIII. Va guanyar els "Jocs Florals de Bellaterra" l'any 1950. L'any 1960 va participar en la fundació de la "Revista de Sardanyola".

## Referències

* ↑ Produccions, Tirabol. «Homenatge a Jaume Mimó i Llobet» (en catalan), 04-12-2011. [Consulta: 11 novembre 2023].
# John Boehner

John Andrew Boehner (nascut el 17 de novembre de 1949) és l'actual President de la Cambra de Representants dels Estats Units. És membre de la Cambra de Representants pel 8è districte congressual de l'estat d'Ohio, servint des de 1991.
Boehner va servir prèviament com a líder de la minoria republicana a la Cambra de Representants des de 2007 fins al 2011 i com a líder de la majoria des de 2006 fins a 2007.
Boehner és membre del Partit Republicà dels Estats Units.