OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Norma Duval

Norma Duval (Barcelona, 4 d'abril de 1956) és el nom artístic de Purificación Martín Aguilera, una ballarina de cabaret i vedet de revista. Ha estat casada amb el jugador de bàsquet Marc Ostarcevic, amb qui té tres fills. Actualment és parella de l'alemany Mattias Kühn, que té en propietat l'illa de Tagomago (Illes Balears), una de les poques illes privades del Mediterrani.
El 1973 va ser nomenada "Miss Madrid" i poc després va començar a actuar de noia maca a diversos teatres de la ciutat, amb Valerio Lazarov com a padrí artístic. Va fer d'hostessa al programa de TVE ¡Señoras y señores! i va passar al gènere de revista. Va ser vedet dels cabarets Lido, Moulin Rouge i Folies Bergère de París. Va crear la seva pròpia companyia de revista, la Norma y su ballet, que va actuar a Espanya, Itàlia i Mèxic.
A la dècada del 1980 va participar en diverses pel·lícules espanyoles de les anomenades del destape. Amb el final d'aquest gènere va passar a la televisió, presentant programes d'entreteniment i protagonitzant anuncis publicitaris. Ha estat assídua protagonista de la premsa del cor.

## Referències

* 1 2 3 Biografia de Norma Duval Revista Hola (castellà)
* 1 2 3 4 Nieto, Maite. «Norma Duval, una superviviente detrás de una carrera de ‘vedette’» (en castellà), 19-11-2020. [Consulta: 23 febrer 2021].
# Push It To The Limit

Push It To The Limit és una cançó de R&B/dance cantada per Corbin Bleu, un jove cantant-actor estatunidenc molt associat a la companyia de Walt Disney i als seus projectes. Estrenada al novembre de 2006, va ser la cançó més descarregada en iTunes Music Store durant la primera setmana de gener. La cançó va arribar a la 14a posició del Billboard Hot 100.
Va ser creada per a promoure la pel·lícula de Disney Jump In!, i forma part de la seva banda sonora, tot i que també apareix a l'àlbum Another Side, de Corbin Bleu.

## Referències

* ↑ «Beyonce Slips By Fall Out Boy To Remain Atop Hot 100». Billboard, 25-01-2007. [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ Push It To The Limit a Allmusic
# Almirallat de Sant Petersburg

L'Almirallat de Sant Petersburg, construït entre 1806 i 1823, va ser la seu de l'Escola d'Almiralls Imperials Russos. Situat a l'extrem occidental de l'avinguda Nevski, és un dels monuments més famosos de la ciutat.

## Història

L'edifici actual va ser reconstruït al segle xix per donar suport a les ambicions marítimes del tsar. El disseny original era una drassana fortificada que va ser envoltada després per quatre bastions i a més protegida per un fossat. Pere el Gran va mostrar un fort interès en la construcció naval i algun dels seus dissenys es va incloure en els vaixells que es van crear a l'edifici per a la flota del Bàltic.
L'estil imperi de l'edifici, visible avui en dia, va ser construït per Andreian Zakhàrov, dissenyat entre 1806 i 1823. Situat a l'extrem occidental de l'avinguda Nevski, amb una agulla daurada rematada per un penell d'or en forma de petit vaixell (кораблик, koràblik), és un dels monuments més notables de la ciutat. La torre és el punt focal dels tres principals carrers antics de Sant Petersburg: l'avinguda Nevski, el carrer Gorokhóvaia i l'avinguda Voznesenski, cosa que subratlla la importància que Pere I de Rússia donava a la Marina. L'edifici es troba davant per davant del palau Lobànov-Rostovski.
Vladímir Nabókov, famós escriptor i nadiu de Sant Petersburg, va escriure una història curta el maig de 1933 titulada en anglès The Admiralty Spire ('L'agulla de l'Almirallat'). Hi fa referència també la novel·la L'agulla daurada de Montserrat Roig (1985), escrita a partir d'una estada a Leningrad i que testimonia el setge que va patir la ciutat per part dels nazis.

## Referències

* 1 2 Bleckman et al, Boris. «The Admiralty». nevsky-prospekt.com. Arxivat de l'original el 2011-08-23. [Consulta: 27 octubre 2011].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Almirallat de Sant Petersburg
# Llista de partits polítics d'Etiòpia

Els partits polítics d'Etiòpia es poden dividir en diversos grups:
* Governamentals:
** Front Democràtic Revolucionari Popular Etíop
*** Front Popular d'Alliberament de Tigre (Tigrayan Peoples' Liberation Front TPLF)
**** Lliga Marxista-Leninista de Tigre, dissolta
*** Organització Popular Democràtica Oromo (Oromo Peoples' Democratic Organization OPDO)
*** Moviment Nacional Democràtic Amhara (Amhara National Democratic Movement ANDM), abans Ethiopian People's Democratic Movement
*** Moviment Democràtic dels Pobles del Sud d'Etiòpia (South Ethiopian Peoples' Democratic Movement SEPDM)
**** Southern Ethiopia People's Democratic Coalition (unió de 5 partits ètnics del sud), abans Southern Ethiopian People's Democratic Union (10 partits ètnics), fusionats i convertit en el SEPDM.
* Aliats regionals (ètnics) del govern:
** Organització Popular Democràtica dels Àfars (Afar People's Democratic Organization APDO)
** Partit Popular Democràtic Somali (Somali People's Democratic Party SPDP), format el juny de 1998 per unió de part del ONLF amb la:
*** Ethiopian Somali Democratic League (ESDL) formada el 1994 per unió d'onze grups somalis
** Lliga Nacional Harari (Harari National League HNL)
** Moviment Popular Democràtic de Gambela (Gambella People’s Democratic Movement GPDM) o Gambella People’s Unity Democratic Movement (GPUDM)
*** Gambela People's Liberation Movement (GPLM), després Partit d'Alliberament Popular de Gambella unit a:
*** Gambella People’s Democratic Unity Party (GPDUP), unit a l'anterior van formar el:
*** Gambella People’s Democratic Front (GPDF), dissolt el 2002, transformat en GPDM
** Front Unit Democràtic Popular de Benishangul-Gumaz (Benishangul-Gumuz People’s Democratic United Front BGPDUF)
*** Benishangul People's Liberation Movement (BPLM), una part va formar el Front Unit Democràtic Popular de Benishangul-Gumaz i la resta està a l'oposició armada.

## Bibliografia

* B. Wondwosen Teshome, Ethiopian Opposition Political Parties and Rebel Fronts: Past and Present, International Journal of Human and Social Sciences 4:1, 2009

## Enllaços externs

* List of registered political parties on the Ethiopian Ministry of Foreign Affairs webpage Arxivat 2005-11-02 a Wayback Machine.
# Departament de Santa Bárbara

El departament de Santa Bárbara és un dels 18 departaments en què es divideix Hondures. Al nord limita amb la República de Guatemala, al sud amb els departament de Lempira, Intibucá i Comayagua i a l'oest novament amb Guatemala i Copán dividit per la Sierra de l'Espíritu Santo.

## Història

El departament de Santa Bàrbara va ser un dels set departaments originalment creats pel primer cap d'estat d'Hondures, Llicenciat Dionisio de Herrera el 28 de juny de 1825. Posteriorment, sent President Domingo Vásquez va realitzar una divisió al departament i va crear el departament de Cortés en data 4 de juliol de 1893. La seva capital departamental és a ciutat de Santa Bárbara, la població d'aquest departament és d'aproximadament uns 400,000 habitants.

## Divisió administrativa

Aquest departament, està dividit en 28 municipis i posseeix unes 312 llogarets i més de 1000 caserius, es troba localitzat en la part nord-occidental d'Hondures.

### Municipis

* Arada
* Atima
* Azacualpa
* Ceguaca
* Chinda
* Concepción del Norte
* Concepción del Sur
* El Nispero
* Gualala
* Ilama
* Las Vegas
* Macuelizo
* Naranjito
* Nueva Frontera
* Nuevo Celilac
* Petoa
* Protección
* Quimistán
* San Francisco de Ojuera
* San José de Colinas
* San Luis
* San Marcos
* San Nicolás
* San Pedro Zacapa
* Santa Bárbara
* Santa Rita
* San Vicente Centenario
* Trinidad
# Pribeník

Pribeník és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1323.
# Artemisia maritima

Artemisia maritima és una espècie de planta amb flors del gènere Artemisia dins la família de les asteràcies.

## Ecologia

Aquesta espècie és nativa de l'est i el nord d'Europa, es presenta sobretot en sòls salins.

## Morfologia

La seva forma és similar a la d'Artemisia absinthium, però és més petita. La seva tija fa fins a 18 cm d'alt. Les fulles són doblement pinnatifides amb segments estrets i linears, tota la planta està coberta per fibres d'aspecte cotonós. Els capítols florals contenen cadascun sis flòsculs tubulars de color groguenc o marronós. Floreix d'agost a setembre.

## Taxonomia

Aquest tàxon va ser publicat per primer cop l'any 1753 a l'obra Species Plantarum de Carl von Linné.
Dins d'aquesta espècie es reconeixen les següents subespècies:
* Artemisia maritima subsp. humifusa (Fr. ex C.Hartm.) K.Perss.
* Artemisia maritima subsp. maritima
Els següents noms científics són sinònims d'Artemisia maritima':
* Artemisia seriphium Wallr.
* Seriphidium maritimum (L.) Poljakov

## Usos

És una planta medicinal lleugerament amargant, aromàtica i tònica. Conté l'alcaloide santonina.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Artemisia maritima» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 1r juliol 2022].
# Nulvi

Nulvi (en sard, Nuivi) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 3.007 habitants. Es troba a la regió d'Anglona. Limita amb els municipis de Chiaramonti, Laerru, Martis, Osilo, Ploaghe, Sedini i Tergu.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Roberto Luciano | Llista cívica |
# Rasa de cal Catriques

La Rasa de cal Catriques és un torrent afluent per l'esquerra de l'Aigua d'Ora.
Neix al vessant nord-est del Puig Gertell (municipi de Capolat) en l'indret anomenat Valls de Cal Sant, motiu pel qual també se la coneix com a Rasa de les Valls. Desguassa a l'Aigua d'Ora 1 km aigües amunt de la Valldora (Navès).

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de cal Catriques està integrada per un total de 12 cursos fluvials. D'aquests, 6 són subsidiaris de 1r nivell i 5 ho són de 2n nivell.
La totalitat de la xarxa suma una longitud de 6.673 m. 5.888 dels quals transcorren pel terme municipal de Capolat (Berguedà) i els 785 restants ho fan pel de Navès (Solsonès)
Xarxa hidrogràfica de la Rasa de cal Catriques :
| Codi del corrent fluvial | Coordenades del seu origen | longitud (en metres) |
| Rasa de cal Catriques | 42° 4′ 28.73″ N, 1° 41′ 42.96″ E﻿ / ﻿42.0746472°N,1.6952667°E﻿ / 42.0746472; 1.6952667 | 2.451 |
| D1 | 42° 4′ 33.14″ N, 1° 41′ 54.15″ E﻿ / ﻿42.0758722°N,1.6983750°E﻿ / 42.0758722; 1.6983750 | 198 |
| E1 | 42° 4′ 38.01″ N, 1° 41′ 38.37″ E﻿ / ﻿42.0772250°N,1.6939917°E﻿ / 42.0772250; 1.6939917 | 446 |
| D2 | 42° 4′ 26.81″ N, 1° 41′ 57.44″ E﻿ / ﻿42.0741139°N,1.6992889°E﻿ / 42.0741139; 1.6992889 | 795 |
| E2 | 42° 4′ 48.77″ N, 1° 41′ 41.10″ E﻿ / ﻿42.0802139°N,1.6947500°E﻿ / 42.0802139; 1.6947500 | 144 |
| E3 | 42° 4′ 42.10″ N, 1° 41′ 23.20″ E﻿ / ﻿42.0783611°N,1.6897778°E﻿ / 42.0783611; 1.6897778 | 535 |
| D3 | 42° 4′ 34.67″ N, 1° 42′ 2.825″ E﻿ / ﻿42.0762972°N,1.70078472°E﻿ / 42.0762972; 1.70078472 | 1.229 |
| D3·D1 | 42° 4′ 45.60″ N, 1° 42′ 16.73″ E﻿ / ﻿42.0793333°N,1.7046472°E﻿ / 42.0793333; 1.7046472 | 247 |
| D3·E1 | 42° 4′ 48.27″ N, 1° 42′ 1.188″ E﻿ / ﻿42.0800750°N,1.70033000°E﻿ / 42.0800750; 1.70033000 | 139 |
| D3·D2 | 42° 5′ 1.480″ N, 1° 41′ 55.82″ E﻿ / ﻿42.08374444°N,1.6988389°E﻿ / 42.08374444; 1.6988389 | 96 |
| E3·D3 | 42° 5′ 3.693″ N, 1° 41′ 54.46″ E﻿ / ﻿42.08435917°N,1.6984611°E﻿ / 42.08435917; 1.6984611 | 146 |
| D3·D4 | 42° 5′ 5.687″ N, 1° 41′ 50.88″ E﻿ / ﻿42.08491306°N,1.6974667°E﻿ / 42.08491306; 1.6974667 | 157 |

## Referències

* 1 2 3 Mapa de l'ICC. On els topònims són distints segons l'escala que es visualitzi
* ↑ Mapa Vall de Lord, Esc. 1:25.000., Editorial Alpina. Topònim comprovat "in situ"
* ↑ Segos els mape digitals de l'ICC a escala 1:25.000 i inferiors, l'inici d'aquesta rasa és a 42° 4′ 34.61″ N, 1° 42′ 2.788″ E﻿ / ﻿42.0762806°N,1.70077444°E﻿ / 42.0762806; 1.70077444. S'ha optat per l'inici que s'indica perquè és el que consta al web de la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya Arxivat 2010-09-22 a Wayback Machine. i en el propi mapa digital de l'ICC a escala 1:50.000.
* 1 2 3 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 29 maig 2010].
# Proasellus hercegovinensis

Proasellus hercegovinensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Bòsnia i Hercegovina.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Karaman, S., 1933. Ueber zwei neue Isopoden der Gruppe Asellus aus Jugoslavien. Extrait Receuil Travaux offert a J. Georgevitch. Beograd Pp. 103-113.
* 1 2 3 4 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Wen Zhong (personatge de ficció)

Wen Zhong (xinès: 闻仲; pinyin: Wén Zhòng) és un personatge rellevant dins de la novel·la xinesa Fengshen Yanyi).
Wen Zhong havia estat un oficial d'alta categoria sota el Rei Da Yi des dels temps de l'antiguitat. Després de la mort de Da Yi, Wen Zhong coronaria a Zi Shou com el nou rei de la Dinastia Shang. En poc temps, Wen Zhong es dirigiria amb el seu gran drac per subjugar als dimonis revoltats al Mar del Nord (una acció que comportaria més de quinze anys d'esforç).
Al llarg de quinze anys de batalla de Wen Zhong, ell estaria destinat a tenir un paper molt important en els plans del cel. Per decret del mateix Emperador de Jade, Wen Zhong aconseguiria d'un tercer ull al seu front. Aquest tercer ull podia veure a través de qualsevol nivell d'engany i mentida. En arribar Wen Zhong a la Porta del Migdia, anà a saludar els seus col·legues i va veure l'absurd de la situació; de seguida Wen Zhong demana que el rei es presente davant seu. Després d'escoltar les disputes del rei, i fàcilment veure a través de la seva idiotesa enganyosa, Wen Zhong convidà als seus aliats per assistir a la situació.
Wen Zhong és nomenat com la deïtat de Puhua Tianzun (普化天尊) al final del llibre.

## Referències

* ↑ Shi, L. History of Literature in the Ming Dynasty. DeepLogic, p. 147 [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ Chen, F.P.L.. Chinese Shadow Theatre: History, Popular Religion, and Women Warriors. McGill-Queen's University Press, 2007, p. 182. ISBN 978-0-7735-7599-8 [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ Ni, X.C.. From Kuan Yin to Chairman Mao: The Essential Guide to Chinese Deities. Red Wheel Weiser, 2018, p. 61. ISBN 978-1-63341-067-1 [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ Fengshen Yanyi Capítol 99.

## Bibliografia

* Investidura dels Déus
# Artemisia nova

Artemisia nova és una espècie de planta amb flors del gènere Artemisia dins la família de les asteràcies nativa de l'oest dels Estats Units d'Amèrica.

## Morfologia

Es tracta d'un dels arbustos més comuns de l'oest dels Estats Units. La seva identificació és, a vegades, difícil, ja que aquesta espècie és similar en aparença a Artemisia arbuscula, i fàcilment s'hibrida amb Artemisia tridentata quan creixen a la mateixa zona, donant lloc a formes intermèdies. Alhora, A. nova té dues formes morfològiques principals: una més fosca, més fàcil de reconèixer, i una menys freqüent de color gris verdós que s'assembla molt a les altres espècies d'Artemisia. En general, aquest arbust és petit i erecte i produeix tiges ramificades des d'una base central. Sol arribar a mesurar de 20 a 30 cm d'alçada, però hi ha espècimens que excedeixen els 70 cm d'alçada. Les fulles són aromàtiques i de color verd, curtes i estretes i, de vegades, dentades a la punta. Aquesta espècie es pot distingir dels seus parents d'aspecte similar pels pèls glandulars negres de la punta de les seves fulles. Les inflorescències són en forma de raïms de caps de flors. El fruit és un petit aqueni de fins a un mil·límetre de llarg. La planta es reprodueix a partir de llavors, excepte en molt rares ocasions quan es reprodueix vegetativament per colgats.

## Taxonomia

Aquest tàxon va ser publicat per primer cop l'any 1900 al Bulletin of the Torrey Botanical Club pel botànic estatunidenc Aven Nelson. Els següents noms científics són sinònims d'Artemisia nova:
* Artemisia arbuscula subsp. nova (A.Nelson) G.H.Ward
* Artemisia arbuscula var. nova (A.Nelson) Cronquist
* Artemisia nova var. duchesnicola S.L.Welsh & Goodrich
* Artemisia tridentata var. nova (A.Nelson) McMinn
* Artemisia tridentata subsp. nova H.M.Hall & Clem.
* Seriphidium novum (A.Nelson) W.A.Weber

## Referències

* ↑ «Artemisia nova» a EOL. Data consulta: 10 de febrer de 2014.
* 1 2 3 «Artemisia nova» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 2 juliol 2022].
* 1 2 3 Forest Service Info Sheet
* 1 2 3 Forest Service Fire Ecology

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Photo gallery
# Nullsoft

Nullsoft és una empresa de programari creada pel programador estatunidenc Justin Frankel. Nullsoft és l'empresa creadora de diferents programes populars, en particular el reproductor multimèdia Winamp i el servidor de audio streaming SHOUTcast.
El nom de la companyia és un joc de paraules amb el nom Microsoft, sent null (o nul) menor que micro. Nullsoft va ser adquirida per America Online el 1999 i actualment existeix com una subsidiària.
Nullsoft va crear també diversos programes lliures, entre els quals es troba el sistema d'instal·lació de programari NSIS, que va adquirir una àmplia popularitat com a alternativa al no lliure, InstallShield.

## vegeu també

* Winamp
* NSIS
* SHOUTcast

## Enllaços externs

* Nullsoft Arxivat 2009-08-01 a Wayback Machine.
* Winamp
* SHOUTcast
* NSIS
* Control Panel ShoutCast Nullsoft
# Rasa de l'Alzina

* Aquest article tracta sobre el curs fluvial del Solsonès. Vegeu-ne altres significats a «Rasa de l'Alzina (desambiguació)».
La Rasa de l'Alzina en confluir amb la Rasa de la Solana dona origen a la Rasa de Guardiola, afluent per la dreta del Riu Negre.

## Descripció

Amb direcció predominant cap al SO, neix a 810 msnm al terme municipal de Llobera. De seguida entra al municipi d'Olius on passa per la Font de Cal Masó i pel costat de Cal Masó just abans d'entrar al terme municipal de Riner on, davant de la masia de l'Alzina, rep per la dreta la Rasa de Tracs.

## Termes municipals que travessa

Des del seu naixement, la Rasa de l'Alzina passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Llobera | 135 | 3,8% |
| Per l'interior del municipi d'Olius | 1.020 | 28,9% |
| Per l'interior del municipi de Riner | 2.373 | 67,3% |

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la rasa de l'Alzina :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 805 | - |
| 250 | 798 | 2,8% |
| 500 | 791 | 2,8% |
| 750 | 785 | 2,4% |
| 1.000 | 772 | 5,2% |
| 1.250 | 757 | 6,0% |
| 1.500 | 746 | 4,4% |
| 1.750 | 744 | 0,8% |
| 2.000 | 722 | 8,8% |
| 2.250 | 712 | 4,0% |
| 2.500 | 698 | 5,6% |
| 2.750 | 687 | 4,4% |
| 3.000 | 675 | 4,8% |
| 3.250 | 667 | 3, % |
| 3.528 | 659 | 2,9% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de l'Alzina està integrada per un total de 12 cursos fluvials dels quals 8 són subsidiaris de 1r nivell i 3 ho són de 2n nivell. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 10.607 m.

### Distribució per termes municipals
## Referències

* 1 2 3 4 5 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Segons el web de la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya la longitud d'aquest corrent fluvial és 3.227 m.
* 1 2 3 Aquest curs fluvial és una séquia
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 41° 56′ 3.668″ N, 1° 31′ 40.30″ E﻿ / ﻿41.93435222°N,1.5278611°E﻿ / 41.93435222; 1.5278611
* 1 2 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 8 maig 2010].
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 41° 56′ 2.212″ N, 1° 31′ 23.77″ E﻿ / ﻿41.93394778°N,1.5232694°E﻿ / 41.93394778; 1.5232694
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Anacroneuria genualis

Anacroneuria genualis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1932. Rev. Acad. Cienc. Madrid 29:58.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2007. Zootaxa 1461:15.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):156.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:484.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 28 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Llista de monuments del Gers

Llista de monuments del Gers (Migdia-Pirineus) registrats com a monuments històrics, bé catalogats d'interès nacional (classé) o bé inventariats d'interès regional (inscrit).
A data 31 de desembre de 2009, el departament del Gers comptava amb 305 monuments històrics, dels quals 81 són catalogats i 224 inventariats.
La llista es divideix per districtes:
* Llista de monuments del districte d'Aush
* Llista de monuments del districte de Condòm
* Llista de monuments del districte de Miranda

## Referències

* ↑ Base Arquitectura Mérimée
* ↑ «Patrimoine et architecture: Chiffres clés 2011» (en francès). Ministère de la Culture et de la Communication. [Consulta: 18 juliol 2011].
* ↑ «Liste des immeubles protégés au titre des monuments historiques en 2012».