OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Busa

«Busa» té aquests significats:
* Toponímia:
** Busa (Navès), entitat de població del municipi de Navès (Solsonès)
** Serra de Busa, serra dels municipis de Navès (Solsonès) i Montmajor (Berguedà)
** Pla de Busa, Altiplà del municipi de Navès (Solsonès)
** San Juan de Busa, església romànica de Biescas (Osca) Iglesia_de_San_Juan_de_Busa
* Lingüística: Busa (llengua), llengua aïllada parlada a Nova Guinea
* Biografies: Busa (dama) (Pulla, s. III aC), dama romana.
# Kanamemo

Kanamemo (かなめも) és una tira de còmic japonès de quatre vinyetes escrita i il·lustrada per Shoko Iwami (石見翔子). La tira va ser serialitzada a la revista de manga seinen de Houbunsha Manga Time Kirara Max des del 19 de juny del 2007. Tracta de Kana Nakamichi i la seva creixent experiència com a repartidor de diaris, cuiner, i orfe. L'adaptació en anime es va estrenar al Japó el 5 de juliol de 2009 de la mà de Feel Studios.

## Referències

* ↑ «Kanamemo Four-Panel Manga Gets Anime Green-Lit». Anime News Network, 17-01-2009. [Consulta: 18 juliol 2009].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'anime (japonès)
* Web oficial de TV Tokyo (japonès)
# Carpocracians

Els Carpocracians eren els membres d'un moviment gnòstic aparegut al segle ii que seguia les ensenyances de Carpòcrates d'Alexandria.
Ireneu de Lió a Adversus haereses i Hipòlit de Roma a Refutació de totes les heretgies, descriuen les creences de la secta. Ireneu diu que els carpocracians defensaven que el món i tot el que hi ha va ser creat per àngels molt inferiors al Pare, i que Jesús va ser engendrat per Josep. Era semblant a la resta dels homes, però tenia una ànima pura. El Pare ingènit li va enviar una potència que li va permetre escapar dels creadors del món i va poder ascendir davant de la seva presència. Jesús, encara que va ser educat en la Llei jueva, la va menysprear, i per això va poder fer miracles curant les malalties, que eren un càstig als homes pels seus pecats. Els carpocracians defensaven la transmigració de les ànimes, mentre a aquestes els quedessin obres per fer. Alguns deixebles eren marcats a foc a la part posterior del lòbul de l'orella, per distingir-los d'altres. Ireneu també afirma que portaven una vida luxuriosa, professaven una doctrina impia i abusaven del Nom de Déu per a amagar la seva maldat. Climent d'Alexandria parla d'un fill de Carpòcrates, Epífanes, que hauria escrit una obra titulada La Justícia en la línia dels estoics i dels cínics i que defensava una visió positiva del plaer sexual.
Hipòlit els acusa d'usar la màgia. Diu que feien encanteris i filtres i en els seus menjars comunitaris invocaven els dimonis. Feien cas dels intèrprets dels somnis i s'entregaven a greus perversitats. També diu que l'adversari és un dels àngels creadors al que anomenen Diable o Satanàs, que condueix les ànimes davant del primer Arcont, el primer dels que van fer el món, i aquell entrega les ànimes a un altre àngel perquè les tanqui en un altre cos.
Modernament s'interpreta que el carpocratisme és més aviat una barreja de platonisme i cristianisme superficial, i es troben a faltar algunes creences característiques dels gnòstics, com l'Element Diví i la figura del Salvador. Es podria considerar una doctrina basada en el sincretisme alexandrí.

## Referències

* ↑ Ireneu de Lió. Adversus haereses. 25 1-3
* 1 2 Montserrat Torrents, Josep. Los gnósticos. Madrid: Gredos, 1990, p. 63. ISBN 8424908848.
* ↑ Hipòlit de Roma. Refutació de totes les heretgies. 32. 1-7
# Campionat de Zúric 1968

L'edició del 1968 fou la 53a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 5 de maig de 1968, pels voltants de Zúric i amb un recorregut de 249 quilòmetres. El vencedor final fou l'italià Franco Bitossi, que s'imposà per davant de Valère Van Sweevelt i Marino Basso.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Franco Bitossi | Filotex | 6h 27' 40" |
| 2 | Valère Van Sweevelt | Smith's | + 4" |
| 3 | Marino Basso | Molteni | m. t. |
| 4 | Daniel Van Rijckeghem | Mann-Grundig | m. t. |
| 5 | Carmine Preziosi | Frimatic-Wolber-De Gribaldy | m. t. |
| 6 | Jan Harings | Caballero-Wielersport | m. t. |
| 7 | Gianni Motta | Molteni | m. t. |
| 8 | Remi Van Vreckom | Pull Over Centrale-Tasmanie-Novy | m. t. |
| 9 | Cees Zoontjens | Caballero-Wielersport | m. t. |
| 10 | Peter Glemser | Frimatic-Wolber-De Gribaldy | m. t. |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
# Kanan

Kanan (河南町, Kanan-chō) és una vila i municipi de la prefectura d'Osaka, a la regió de Kansai, Japó. Kanan es troba al districte de Minamikawachi.

## Geografia

La vila de Kanan es troba a l'àrea muntanyosa del sud-est de la prefectura d'Osaka i està adscrita pel govern prefectural a la regió de Minamikawachi o Kawachi sud, en record de l'antiga província i del districte on es troba. El terme municipal de Kanan limita amb els de Taishi al nord, Chihaya-Akasaka al sud, Tondabayashi a l'oest i la prefectura de Nara a l'est. Al terme municipal de Kana es troben els monts Kongō i Yamato Katsuragi.

## Història

Fins a l'era Meiji l'àrea on actualment es troba Kanan formava part de l'antiga província de Kawachi. Des de 1899 fins a 1956 el territori estava assignat al districte de Minamikawachi, com a l'actualitat, però el 30 de setembre de 1956 es fundà la nova vila de Kanan fruit de la unió dels pobles d'Ishikawa, Shiraki, Kōchi i Naka. Alguns d'aquest pobles havien format part de l'actualment desaparegut districte d'Ishikawa de 1868 a 1896.

## Transport

Degut a la seua situació llunyana dels nuclis més poblats, la vila de Kanan no té cap estació de ferrocarril.

## Referències

* ↑ «河南町ホームページ». [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «大阪府内の市町村» (en japonès). [Consulta: 16 gener 2021].
# Campionat de Zúric 1975

L'edició del 1975 fou la 60a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 4 de maig de 1975, pels voltants de Zúric i amb un recorregut de 254 quilòmetres. El vencedor final fou el belga Roger De Vlaeminck, que s'imposà per davant d'Eddy Merckx i Francesco Moser.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Roger De Vlaeminck | Brooklyn | 6h 56' 20" |
| 2 | Eddy Merckx | Molteni | m. t. |
| 3 | Francesco Moser | Filotex | m. t. |
| 4 | Frans Verbeeck | Maes Pils-Watney | m. t. |
| 5 | Constantino Conti | Furzi-Vibor | m. t. |
| 6 | Roland Salm | Zonca-Santini | m. t. |
| 7 | Herman Van Springel | Carpenter-Confortluxe-Flandria | m. t. |
| 8 | André Dierickx | Rokado | m. t. |
| 9 | Josef Fuchs | Filotex | m. t. |
| 10 | Wladimiro Panizza | Brooklyn | m. t. |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
# Kleméntievo (Ivànovo)

* Per a altres significats, vegeu «Kleméntievo».
Kleméntievo (en rus: Клементьево) és un poble de l'óblast d'Ivànovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 46 habitants.
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1993

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1993 es disputaren del 25 al 29 d'agost de 1993 a Oslo, Noruega.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Masculines |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Lance Armstrong Estats Units | 6h 17' 10" | Miguel Indurain Espanya | + 19" | Olaf Ludwig Alemanya | m. t. |
| Cursa en línia masculina amateur | Jan Ullrich Alemanya | - | Kaspars Ozers Letònia | m. t. | Lubor Tesař Txèquia | m. t. |
| Contrarellotge per equips masculins | Itàlia Rossano Brasi Gianfranco Contri Rosario Fina Cristian Salvato | - | Alemanya Christian Meyer Uwe Peschel Michael Rich Andreas Walzer | - | Suïssa Roman Jeker Beat Meister Markus Kennel Roland Meier | - |
| Femenines |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Leontien van Moorsel Països Baixos | 2h 21' 20" | Jeannie Longo França | m. t. | Laura Charameda Estats Units | + 4" |
| Contrarellotge per equips femenins | Rússia Olga Sokolova Svetlana Bubnenkova Aleksa Koliaseva Valentina Polkhanova | - | Estats Units Eva Stephenson Jeannie Golay Jan Bolland Deirdre Demet | - | Itàlia Roberta Bonanomi Alessandra Cappellotto Michela Fanini Fabiana Luperini | - |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Alemanya | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 1 | Estats Units | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Itàlia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Rússia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Letònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | Txèquia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| TOTAL | TOTAL | 5 | 5 | 5 | 15 |

## Referències

* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1993 - Hommes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 24 setembre 2013].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1993 - Femmes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 24 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 24 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, 100 km Contrarreloj por Equipos, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 24 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Contrarreloj por Equipos, Elite (F)» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 24 setembre 2013].
# Ribàssovo

Ribàssovo (en rus: Рыбасово) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 531 habitants, pertany al districte de Salsk.

## Referències

* ↑ Генеральный план Сальского городского поселения, утвержденный Решением Собрания депутатов Сальского городского поселения от 07.06.2012 № 224/ Администрация Сальского городского поселения /adm-salsk.ru
* ↑ «Главная::Федеральная служба государственной статистики». www.gks.ru. Arxivat de l'original el 2010-12-03. [Consulta: 9 maig 2019].
# Roques del Gavatx

Les Roques del Gavatx són unes roques singulars del terme municipal de Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès.
Estan situada en el Gorg de Saladic, a l'esquerra de la riera de Sant Joan i a l'extrem nord-oest del Sot de l'Arç.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.
# Riha

«Riha» té aquests significats:
* Al-Riha o Jericó, ciutat de la Cisjordània
* Riha o Ariha, població de Síria a la regió d'Alep
* Riha (kurd) o Şanlıurfa (turc), ciutat de Turquia, al lloc de l'antiga Edessa
# Can Teixidor (Pineda de Mar)

Can Teixidor és una masia a l'oest del nucli de Pineda de Mar (al Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Masia que conserva els acabats exteriors originals. Fou adaptada com a restaurant; els seus espais facilitaven la tasca. Actualment no desenvolupa aquest servei.
Masia situada al turó que senyoreja al costat del poble i enfront de la mar. Casa de dues plantes i de teulada a dos vessants. Té tres cossos perpendiculars a la façana i una golfa al cos central, probablement, afegida per a la feina del camp. Portal rodó adovellat i finestres amb llinda horitzontal de pedra. Una escala dona accés a la porta principal. Té dos cossos adossats, i, a més, la pallissa a part, amb la corresponent arcada d'obra sobre muntants de pedra, i de planta rectangular. És una nau preromànica.

## Referències

* 1 2 «Masia de Can Teixidor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Rihards Kozlovskis

Rihards Kozlovskis (Riga, RSS de Letònia, 26 de maig de 1969) és un polític i advocat letó que és l'actual Ministre de l'Interior de Letònia. És membre del partit Unitat. Entre 2011 i 2014 havia estat membre del Partit Reformista
Kozlovskis fou nomenat Ministre de l'Interior el 25 d'octubre de 2011.
Va rebre l'Orde de Viesturs per la seva tasca durant la cimera de Riga de 2006.

## Vegeu també

* Segon Gabinet Straujuma
* Primer Gabinet Straujuma
* Tercer Gabinet Dombrovskis

## Referències

* ↑ «España rechaza que Frontex asuma el salvamento de inmigrantes» (en castellà). El País, 12-03-2015. [Consulta: 28 abril 2015].
* ↑ «Saeima izsaka uzticību Dombrovska trešajai valdībai» (en letó). Delfi, 25-10-2011. [Consulta: 25 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa del Gabinet Arxivat 2012-03-08 a Wayback Machine.
# Karen Dawisha

Karen Dawisha (Colorado Springs, Colorado, 2 de desembre de 1949 - Oxford, Ohio, 11 d'abril de 2018) va ser una politòloga i escriptora estatunidenca. Va ser professora al Departament de Ciència Política de la Universitat de Miami a Oxford (Ohio), i directora del Centre Havighurst per Estudis Russos i Postsoviètics.
Dawisha va morir l'11 d'abril de 2018 als 68 anys a causa d'una aturada cardíaca.

## Referències

* ↑ Menon, Rajan. «‘Putin’s Kleptocracy,’ by Karen Dawisha» (en anglès), 25-11-2014.
* ↑ «Karen Dawisha's Putin book blocked by British libel laws.» (en anglès). Slate Magazine. [Consulta: 4 octubre 2015].
* ↑ Adam Taylor. «The frustrating reason a book detailing Putin’s murky past was blocked from publication» (en anglès). Washington Post, 07-04-2014. [Consulta: 4 octubre 2015].
* ↑ Anna Arutunyan. «Book Review: 'Putin's Kleptocracy' by Karen Dawisha» (en anglès). WSJ, 30-09-2014. [Consulta: 4 octubre 2015].
# Casa Añó

Casa Añó és un edifici als vessants d'un turó davant la vila de Begur (Baix Empordà) des d'on frueix de bones panoràmiques (Begur les Medes, Pals, el Pirineu). L'orientació és contrària a les vistes. Hi ha un extracte de la memòria a la revista "ON". La casa és de projecte del 1976 i execució el 1977. Fa poc el propietari ha canviat l'edifici variant la façana principal, però no la idea de l'arquitecte.
L'edifici, catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, és de planta rectangular de planta baixa i una planta, amb accés per la planta superior degut al desnivell del terreny. S'hi accedeix per una passera d'obra que dona a un petit rebedor exterior des d'on es veuen les vistes. Del rebedor es pot accedir, per la dreta, en estar i menjador i cuina (zona dia) en dues plantes. D'ells surt l'escala que comunica verticalment i que s'exterioritza amb un cos massís i més elevat, situat a la dreta de l'entrada, des del rebedor també es pot anar cap a l'esquerra on hi ha una zona de cambres, i que es repeteixen en planta baixa, essent el passadís la part de muntanya, i els serveis es col·loquen al fons. Les façanes estan confeccionades mostrant-nos tota l'estructura de pilars, aprofitant el concepte de caixa i els elements estructurats són les parets de trancament (massissant-se als laterals i obrint-se a les façanes principal i posterior, apareguem l'estructura i les obertures d'entrepilars es tanquen amb vidre). Aquest concepte de caixa permet el que a l'edifici es pugui fer el que es vulgui, a l'interior, sense modificar l'exterior. L'entrada es produeix asimètricament en façana dividint l'edifici en zones de dia i nit. Horitzontalment també es divideix en una part més massissa en planta baixa i altre més lleugera (més vidre i obertures segons estructura). L'estar té també vidre en planta baixa. Les cobertes són planeres i el color és beix, d'edifici.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Añó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# Ricard Pié

Ricard Pié (1946) és un arquitecte i urbanista català. És professor del Departament d'Urbanisme i Ordenació del Territori de l'ETSAB. Catedràtic d'Urbanisme i Ordenació del Territori a la UPC. Ha impartit també classes a l'ETSAV i l'ETSAB. Actualment és membre del Consell de Govern del Consorci Institut d'Estudis Regionals i Metropolitans de Barcelona i ha estat president de la Societat Catalana d'Ordenació del Territori, així com de patronats de diversos organismes relacionats amb l'estudi del paisatge i el territori. També ha redactat diversos plans d'ordenació a Catalunya i Espanya, entre els quals destaca el Pla General Metropolità de Barcelona (1974-1976), i va dirigir els Serveis de Planejament i Gestió Urbanística de l'Ajuntament de Barcelona entre els anys 1989 i 1992.

## Referències

* ↑ «Ricard Pié». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Karl-Dietrich Diers

Karl-Dietrich Diers (Halle, 9 de maig de 1953), va un ciclista alemany que va defensar el colors de la República Democràtica Alemanya. Del seu palmarès destaca la medalla de bronze al Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1974.

## Palmarès

* 1973
** Campió de la RDA en contrarellotge per equips
* 1974
** Campió de la RDA en contrarellotge per equips
* 1977
** Campió de la RDA en contrarellotge per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ricard Pallejà

Ricard Pallejà Vendrell (Reus, 1867 - 1914) va ser un escriptor i periodista català, germà del polític Ramon Pallejà.
De família modesta, el seu pare era fuster, va estudiar a Reus el batxillerat, i es va dedicar a escriure. Va estrenar la composició humorística "Un tocat del bolet" al teatre a l'aire lliure de la Societat La Palma el 1899. El 1901 va publicar Castigo que enloquece: desahogo dramático en un acto y en prosa a Reus. Publicava assíduament al quinzenari humorístic La Palma, al setmanari El Pandemonium, a la Revista del Centre de Lectura i a Lo Somatent i Les Circumstàncies, on formava part de l'equip de redacció.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 505-506.
# Vanderheydenita

La vanderheydenita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La vanderheydenita és un fosfat de fórmula química Zn₆(PO₄)₂(SO₄)(OH)₄·7H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Austràlia Meridional, ubicat a Adelaida, Austràlia, amb el número de registre G32512.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al block 14 opencut de Broken Hill, al comtat de Yancowinna, dins Nova Gal·les del Sud, Austràlia. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral a tot el planeta.

## Referències

* ↑ «Vanderheydenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 setembre 2018].
# Església de Saint Barnabas (Erdington)

L'església de Saint Barnabas és l'església parroquial d'Erdington, àrea situada al nord de la ciutat de Birmingham (Anglaterra). Es troba al High Street, al centre comercial d'Erdington, i és un edifici protegit de grau II.

## Història

L'església va ser dissenyada per Thomas Rickman i construïda entre 1822 i 1823 com a capella. L'església va ser famosa per les seves setze vidrieres que representen escenes de la vida de Jesús i històries de les Escriptures, com la resurrecció de Llàtzer, la resurrecció de Jesús, la paràbola del bon samarità i Sant Pau i Sant Bernabé, que també van ser dissenyats per Thomas Rickman. Va ser consagrada el 23 de juliol de 1824. L'església va ser construïda pels membres de la Comissió (en anglès, Commissioners) a un cost de cinc mil lliures, mil de les quals van ser recollides a través de donacions públiques.
El matí del 4 d'octubre de 2007 s'hi va produir un incendi, que va deixar l'església severament danyada. El servei de bombers va rebre l'avís a les 6 del matí. Uns 75 bombers i 15 camions van treballar per apagar el foc. Es va destruir el sostre i es van perdre tots els vitralls, menys un, mentre que el rellotge i la torre del campanar i les parets es van mantenir intactes. David Urquhart, bisbe de Birmingham, va afirmar que estava decidit a reconstruir l'església. Es creu que l'incendi va ser causat per piròmans.
La reconstrucció de l'església va començar el gener de 2011 i es va acabar el 2012. El temple va ser tornat a consagrar el desembre de 2012 pel bisbe de Birmingham.

## Cementiri

El cementiri conté tombes disperses de 66 soldats, 29 de la Primera Guerra Mundial i 37, de la Segona. Un monument commemoratiu enumera les persones enterrades en fosses de l'antic terreny que no van poder ser marcades en làpides individuals.

## Referències

* ↑ «Details for IoE Number: 217292» (en anglès). Images of England. Arxivat de l'original el 2012-09-19. [Consulta: 19 abril 2013].
* ↑ Betjeman, John. An American's Guide to English Parish Churches (en anglès). McDowell, Obolensky, 1959.
* ↑ A. W. Skempton. Institution of Civil Engineers Staff. A Biographical Dictionary of Civil Engineers in Great Britain and Ireland (en anglès). Thomas Telford, 2002.
* 1 2 «Arson suspected as blaze wrecks church» (en anglès). Birmingham Post, 05-10-2007.
* ↑ Birmingham Mail, 4 d'octubre de 2007
* ↑ Powell, Walter; Cashmore, Herbert Maurice. A Catalogue of the Birmingham Collection (en anglès). Cornish Brothers Ltd., 1918.
* ↑ White, Francis. History, gazetteer, and directory, of Warwickshire (en anglès). F. White, 1850.
* ↑ «Fire destroys 150-year-old church» (en anglès). BBC News, 04-10-2007.
* ↑ «Church is gutted in blaze - with video» (en anglès). Birmingham Mail, 04-10-2007.
* ↑ «Erdington (St. Barnabas) Chuchyard» (en anglès). CWGC Cemetery Report.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de St. Barnabas
* The History of Erdington, Birmingham City Council
# Soiuz T-8

Soiuz T-8 va ser un vol espacial tripulat de la Unió Soviètica en 1983 a l'estació espacial Saliut 7 en òrbita terrestre. En la missió, la nau va fallar en acoblar-se amb l'estació espacial a causa amb un incident ocorregut amb una antena que es va desprendre per l'expulsió de la capa protectora de la nau. Després d'un intent consumint combustible realitzat en la foscor per un encontre òptic amb la Saliut 7 va resultar en un cancel·lament per prevenir la col·lisió, es va decidir desorbitar el T-8 als dos dies per assegurar-se que la nau tingués prou combustible per a la maniobra de desorbitació. Després del desorbitament, l'aterratge de la nau va finalitzar de manera correcta.

## Tripulació

| Posició | Tripulació | Tripulació |
| Comandant | Vladímir Titov Primer vol espacial | Vladímir Titov Primer vol espacial |
| Enginyer de vol | Guennadi Strekàlov Segon vol espacial | Guennadi Strekàlov Segon vol espacial |
| Cosmonauta d'investigació | Aleksandr Serebrov Segon vol espacial | Aleksandr Serebrov Segon vol espacial |

### Tripulació de reserva

| Posició | Tripulació | Tripulació |
| Comandant | Vladímir Liàkhov | Vladímir Liàkhov |
| Enginyer de vol | Aleksandr Pàvlovitx Aleksàndrov | Aleksandr Pàvlovitx Aleksàndrov |
| Cosmonauta d'investigació | Víktor Savinikh | Víktor Savinikh |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6850 kg
* Perigeu: 200 km
* Apogeu: 230 km
* Inclinació: 51,6°
* Període: 88,6 minuts

## Referències

* ↑ «Spaceflight mission report: Soyuz T-8». [Consulta: 22 desembre 2018].
* ↑ «Soiuz T-8» (en anglès). kursknet.ru. Arxivat de l'original el 2016-01-22. [Consulta: 14 octubre 2018].