OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gertrudis Anglesola

Gertrudis Anglesola (1641-1727) fou una monja del monestir de Gratia Dei o Monestir de la Saïdia, on va ingressar, en quedar òrfena de ben petita, per desig del seu avi, el qual va encarregar Guiomar d'Anglesola, sa germana, que la cuidés i eduqués. Malgrat l'oposició d'algunes monges, que temien les seves visions místiques, va professar l'any 1667, i després d'ocupar diversos càrrecs va arribar a ser abadessa del monestir el 1709.
Aleshores, seguint els consells del seu confessor Josep de San Juan de Mata, va iniciar una autobiografia espiritual on narra tant la seva vida quotidiana com els seus pensaments. Aquest document va servir de base per a una biografia posterior, escrita per José Vicente Ortí, titulada Vida, virtudes y prodigios de la venerable señora doña Gertrudis de Anglesola i publicada l'any 1743.
Quan va morir, les seves restes van ser enterrades en una arqueta de fusta al cor de l'església del monestir.

## Referències

* 1 2 «Gertrudis Anglesola». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Bibliografia complementària

* Ortí, José Vicente (1743). Vida, virtudes y prodigios de la venerable señora doña Gertrudis de Anglesola. València: Impremta José Tomás Lucas.
* Poutrin, Isabelle (1995), Le voile et la plume. Autobiographie et sainteté féminine dans l'Espagne moderne. Madrid: Casa de Velázquez.
# Isidre Valls i Pallerola

Isidre Valls i Pallerola (Sallent, 16 de desembre de 1858 - Barcelona, 7 de febrer de 1933) fou un empresari i polític català, pare de Ferran Valls i Taberner. Era enginyer industrial i propietari de la colònia tèxtil Valls (Palà Nou), de la de Sant Mateu de Bages-Navars, i més tard de Manufactures Valls, SA.
Fou elegit diputat pel Partit Conservador pel districte de Solsona a les eleccions generals espanyoles de 1899, 1901 i 1903, aliniant-se inicialment amb Francisco Silvela i després amb Camilo Polavieja. Nogensmenys, després donà suport Antoni Maura i Montaner, tot i que també simpatitzà amb la Lliga Regionalista i signà el manifest constitutiu de la Federació Monàrquica Autonomista. Tanmateix, continuà en el Partit Conservador amb el que intentà presentar-se al Senat el 1916, però fou derrotat per una coalició de liberals, encara que sí que aconseguí l'escó per la província de Lleida el 1918-1919 i 1919-1920.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat Arxivat 2010-08-29 a Wayback Machine.
* Els senadors conservadors
# China Institute for Innovation and Development Strategy

El China Institute for Innovation and Development Strategy (CIIDS) és un institut de recerca i polítiques amb seu a Pequín, Xina. Fundat per Zheng Bijian i Lu Yongxiang el 2010, CIIDS connecta reconeguts personatges polítics xinesos, diplomàtics, acadèmics militars, economistes, personatges públics i acadèmics per tal d'investigar i elaborar estratègies sobre els millors mètodes d'innovació i desenvolupament per a la Xina al segle XXI. Segons el seu lloc web, la missió de CIIDS és "explorar el camí de la Xina cap a l'augment pacífic o el desenvolupament pacífic". Concretament, els estudis de CIIDS se centren en la innovació científica i tecnològica, el desenvolupament econòmic, la governança social i l'avenç cultural.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-05-05. [Consulta: 4 abril 2021].
* ↑ Martínez-Robles, David; Prado-Fonts, Carles. «La Xina del present, el món del futur». L'Espill 62. Universitat de València, 2019. [Consulta: 30 març 2021].
# Cantó de Rivière-Pilote

El cantó de Rivière-Pilote és una divisió administrativa francesa situat al departament de Martinica a la regió de Martinica.

## Composició

El cantó comprèn la comuna de Rivière-Pilote.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004-2014 | Lucien Thomas Adenet | MIM | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Iàmides

Els iàmides (grec antic: Ἰαμίδαι) foren una família o genos d'endevins originària d'Olímpia, a l'antiga Grècia. Es deia que descendien d'Íam, un heroi d'Olímpia. Un altre dels primers membres mítics d'aquesta família era Eumantis (Εύμαντις 'el bon endeví').
Íam era fill d'Apol·lo i net de Posidó i s'havia instal·lat a Olímpia o el seu pare li va atorgar el do de la profecia, o, tal com ho diu Píndar, "escoltava la veu que no coneix cap engany". Íam va esperar que arribés Hèracles a Olímpia per fundar els Jocs Olímpics, i va romandre a la ciutat fent prediccions oraculars.
Els iàmides, a l'oracle d'Olímpia, es transmetien els càrrecs de sacerdot de Zeus i el d'oracle per via hereditària. Les consultes es realitzaven al gran altar de Zeus, mitjançant l'observació de les entranyes dels animals sacrificats o també per l'empiromància, la predicció a través de l'observació del foc mentre cremaven les víctimes. Píndar, que dedica la VI de les seves odes Olímpiques a Agèsies membre dels iàmides, pel seu triomf en la competició del carro amb mules l'any 468 aC, i que va morir a Siracusa dos anys després assassinat en una revolta, parla de les tècniques endevinatòries que utilitzaven ell i la seva família. Diu que miraven les ofrenes quan s'estaven cremant i temptejaven els designis de Zeus per si tenia algun oracle sobre els homes que s'esforcen dins dels seus cors per aconseguir recompensa per les seves virtuts i descans després de les fatigues. Un escoliasta afegeix que també treien presagis de les pells dels animals sacrificats, que examinaven i dissecaven seguint un procediment especial.
Però els iàmides van ser més coneguts com a profetes que exercien lliurement la seva professió. Els primers iàmides van ser Eumantis, Teocle, Tisis, Epèbol i Manticle. Posteriorment la família es va dispersar en diverses branques i els seus membres es van instal·lar en llocs diferents. A Olímpia hi va haver membres de la família fins al segle ii dC. A l'Arcàdia van ser coneguts Enees, Trasibul i Agèsies. A Esparta hi va haver Tisamen, Agèloc, Àgies i Sicaris. A Messènia Tèocle, Manticle i Epèbol. A Siracusa, Agèsies, i a la Magna Grècia, Càl·lies.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 912, p. 1499. ISBN 9788441224223.
* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 317-318. ISBN 8481641618.
# Naustdal

Naustdal és un antic municipi situat al antic comtat de Sogn og Fjordane, Noruega. Té 2.840 habitants (2016) i la seva superfície és de 369,29 km². El centre administratiu del municipi és la població homònima.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 5 gener 2017].

## Enllaços externs

* Naustdal - Lloc web oficial
# Berlon

Berlon (en francès Berlou) és un poble occità del Llenguadoc situat a la part septentrional del departament de l'Erau a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Iuput I

Iuput I va ser un faraó de la dinastia XXIII de l'antic Egipte. Del Tercer període intermedi, és un faraó del qual se'n tenen poques dades. Se sap que va ser corregent amb el seu pare Petubastis I, el primer faraó de la dinastia, com a mínim durant dos anys, per unes inscripcions que es van descobrir al nilòmetre del temple de Karnak, a l'antiga Tebes. En aquella època la capital devia ser Leontòpolis, una ciutat del Baix Egipte, al delta del riu Nil, tot i que es considera Tanis la capital de la dinastia, d'on li ve el nom de (segona) dinastia tanita (la primera va ser la dinastia XXI). Es desconeix la data exacta del seu regnat, devia ser cap al 815 aC; Jürgen von Beckerath, un egiptòleg alemany, proposa entre el 816 i el 800 aC. Un altre egiptòleg, l'escocès Kenneth Kitchen, creu que va ser un important governador del nomos de Tebes.

## Referències

* ↑ Jürgen von Beckerath, Chronologie des Pharaonischen Ägypten, Mainz am Rhein: Verlag Philipp von Zabern. (1997) (alemany)
* ↑ Kenneth Kitchen, The Third Intermediate Period in Egypt (1100–650 BC). 3rd ed. Warminster: Aris & Phillips Limited, 1996. (anglès)

## Enllaços externs

* La pujada al poder dels (faraons) libis. (anglès)
* Fitxa del faraó. (anglès)
# Charlotte Tilbury

Charlotte Tilbury és una maquilladora britànica.

## Infància

Charlotte Tilbury va néixer a França i és filla de l'artista Lance Tilbury i de Patsy Dodd. Quan tenia només nou mesos, la família es va mudar a Eivissa. Als tretze anys, Charlotte es va traslladar a Anglaterra per anar a un internat, on va experimentar amb maquillatge per primera vegada.

## Carrera professional

Tilbury va anar a l'escola de maquillatge Glauca Rossi a Londres. Va començar la seva carrera sent l'ajudant de la maquilladora i mentora Mary Greenwell, que va conèixer als onze anys.
Tilbury treballa amb fotògrafs com Mario Testino i Mert and Marcus; models com Kate Moss i Gisele Bündchen; i revistes com "Vogue (revista) Vogue, Vanity Fair, LOVE i V Magazine". La seva experiència artística inclou desfilades de moda per Tom Ford, Michael Kors, Donna Karan, Rachel Zoe i Missoni. A l'octubre de 2012, Tilbury va començar un canal de YouTube en què publica tutorials de maquillatge i vídeos i un Al setembre de 2013, va llençar la seva col·lecció de maquillatge, i entre els productes destacats hi ha "Charlotte's Magic Cream" (en anglès "la crema màgica de la Charlotte"), en què ha treballat durant anys i que ha emprat en models i gent famosa al backstage.

## Vida personal

Tilbury es va casar amb l'escriptor i director Charles Forbes a Eivissa l'any 2006. Tenen un fill que es diu Flynn. Tilbury i Forbes es van divorciar al 2014. Tilbury es va casar amb el productor cinema George Waud al juny de 2014, i tenen un fill que es diu Valentine.

## Referències

* ↑ Liverpool Daily Post
* ↑ «Glauca Rossi». Arxivat de l'original el 2015-05-01. [Consulta: 7 juliol 2016].
* ↑ «Italian Vogue». Arxivat de l'original el 2013-02-18. [Consulta: 7 juliol 2016].
* 1 2 New York Times
# Capoeta sieboldii

Capoeta sieboldii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 45,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Turquia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volume 2, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Timaixovka (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Timaixovka».
Timaixovka - Тимашёвка (rus) - és un poble (un khútor) del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Kugo-Ieia, afluent del Ieia, a 23 km al nord de Krilóvskaia i a 183 km al nord-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Kugoiéiskaia.
# Idesia polycarpa

Idesia és un gènere de plantes de flors de la família de les salicàcies (anteriorment segregat a la família Flacourtiaceae), que comprèn una única espècie: Idesia polycarpa. És nativa de l'est d'Àsia a la Xina, Japó, Corea i Taiwan. L'espècie es conrea ocasionalment com planta ornamental a les regions temperades, inclosa Europa.
És un arbre caducifoli de mida mitjana que arriba a mesurar els 8-21 m, amb un tronc de 50 cm diàmetre amb l'escorça tova de color gris-verdós. Té les fulles grans, cordades de 8-20 cm de longitud i 7-20 cm d'ample amb pecíols vermells de 4-30 cm. Les fulles són de color verd fosc per dalt i glauques per baix, tenint els marges serrats. Les flors són de color verd-groguenc, petites i oloroses que es produeixen en panícules de 13-30 cm de longitud. Les flors masculines i femenines es produeixen en arbres separats. El fruit és una baia de 5-10 mm de diàmetre, que va canviant de color taronja a vermell-porpra fosc i que conté diverses llavors de 2-3 mm de color marró que sovint persisteixen fins a la següent primavera. El seu fruit és comestible.

## Referències

* ↑ «Idesia polycarpa a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 11 juliol 2017].
* 1 2 Flora of China: Idesia (genus page), Idesia polycarpa (species page)
* 1 2 Rushforth, K. (1999). Trees of Britain and Europe. Collins ISBN 0-00-220013-9.
* ↑ Tanaka, T. (1976). Cyclopaedia of Edible Plants of the World. Keigaku Publishing.
# Berlyn

Berlyn és un mural pintat el 1990 per l'il·lustrador alemany Gerhard Lahr (Reichenberg, Vogtland, 1938- Berlín, 2012) a l'East Side Gallery, una galeria d'art a l'aire lliure situada sobre les restes del Mur de Berlín.
Després de la caiguda del Mur de Berlín l'any 1990, la porció més gran de mur que no havia estat derruïda (d'uns 1,3 km de longitud) es va convertir el 1990 en l'East Side Gallery, la galeria a l'aire lliure més gran del món. El 1992 es va convertir en un monument històric.
L'any 2009, es va demanar als 106 artistes de 22 països diferents autors dels murals de la galeria que els tornessin a pintar, ja que amb l'erosió i el vandalisme s'havien desgastat. Lahr va ser el primer a fer-ho i va recordar l'emoció de quan van pintar el mur per primer cop, el 1990, on guàrdies fronterers armats havien patrullat pocs mesos abans. Només el fet que ens deixessin ser allà, va ser increïble va dir, quan va començar a repintar el mur, sota un cel sense núvols.

## Referències

* ↑ «Berlyn» (en anglès). Véronique Durruty. [Consulta: 26 maig 2015].
* ↑ «Berlin Wall given a facelift as freedom painters return» (en english). The Guardian. Jason Burke, 19-04-2009. [Consulta: 26 maig 2015].
# Iunkiur

Iunkiur (en rus: Юнкюр) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 583 habitants, pertany al districte de Batagai.

## Referències

* ↑ «Верхоянский улус (район)». Arxivat de l'original el 2019-11-03. [Consulta: 3 ноября 2019].
# Capoeta erhani

Capoeta erhani és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Timarc (escultor)

Timarc fou un escultor atenenc de finals del segle iv abans de la nostra era.

## Biografia

Era el menor dels fills de Praxíteles i germà de Cefisòdot el Jove, i molt probablement era net de Cefisòdot el Vell. Plini el Vell situa el seu apogeu en la 121 Olimpíada, és a dir, entre el 296-293 ae.

## Obres

Els texts antics i les inscripcions li atribueixen, amb el seu germà Cefisòdot:
* els retrats de l'orador Licurg i dels seus fills; de Teoxènies, el seu besoncle; del poeta Menandre (a qui s'ha identificat en una sèrie de còpies romanes; i el retrat d'una sacerdotessa d'Atenea, Polias;
* les efígies divines d'Enio (la Discòrdia) del Temple d'Ares d'Atenes, i de l'heroi Cadme a Tebes.
Se'l cita en la base inscrita d'una estàtua perduda.

## Referències

* ↑ Plini el Vell, Història natural XXXVI.24.
* ↑ Plutarc, Licurg 38.
* ↑ Plini el Vell, op. cit. XXXIV.51.
* ↑ Inscriptiones Graecae II-III², 3777.
* ↑ Inscriptiones Graecae II-III², 3876.
* ↑ Inscriptiones Graecae II-III², 3455.
* ↑ Pausànias, Descripció de Grècia I.8.4.
* ↑ Pausànias, op. cit. IX.12.4.
* ↑ Loewy, 1885.
# Nava Telangana Praja Party

Nava Telangana Praja Party és un partit polític de l'Índia, que vol un estat separat per Telangana. Fou fundat per Tulla Devender Goud l'11 de juliol de 2008. El dia de la fundació es va anunciar la bandera que és blava amb l'estat de Telanga en color marró; el blau representa els rius i a un ocell propi de la terra considerat un bon auguri, i el marró representa la terra; dins el mapa hi ha els símbols del partit: la torxa que guia al poble en el seu canvi; la pala dels treballadors; l'aixada dels pagesos; i el llibre de la cultura. El 26 de febrer de 2009, Goud va anunciar que es fusionaria amb el Praja Rajyam Party, però finalmente el 3 d'agost de 2009 es va unir al Telegu Desam

## Referències

* ↑ NTP all set to merge with PR Arxivat 2009-03-01 a Wayback Machine. - The Hindu
# Beer (cràter)

Beer forma part d'un grup relativament petit de cràters d'impacte de la Lluna situats a la Mare Imbrium, a l'est del cràter Timocharis. Just al nord-oest es troba el cràter Feuillée amb el qual forma parella.
És un cràter circular en forma de copa, amb una vora esmolada que no s'ha erosionat significativament. L'interior té una albedo més alta que la mar lunar circumdant, que és generalment una indicació d'un cràter relativament jove. Una cadena de cràters en arc s'alineen des de la vora cap al sud-oest, en una formació coneguda com Fossa d'Arquímedes.
* Fotografia de la missió Apollo 15
* Cràters satèl·lit
* Dom sud del cràter Beer
La mar lunar a l'est té una albedo més alta que la superfície circumdant, i aquesta superfície més clara arriba a la base dels Montes Archimedes. A sud-est de Beer apareix un dom lunar amb un diàmetre comparable al del cràter.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Beer.
| Beer | Coordenades | Diàmetre |
| A | 27° 12′ N, 8° 36′ O﻿ / ﻿27.2°N,8.6°O﻿ / 27.2; -8.6﻿ (Beer A) | 4 km |
| B | 25° 42′ N, 9° 00′ O﻿ / ﻿25.7°N,9.0°O﻿ / 25.7; -9.0﻿ (Beer B) | 2 km |
| E | 27° 48′ N, 7° 48′ O﻿ / ﻿27.8°N,7.8°O﻿ / 27.8; -7.8﻿ (Beer E) | 3 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Gibó huloc oriental

El gibó huloc oriental (Hoolock leuconedys) és un primat de la família dels gibons (Hylobatidae). Aquesta espècie viu a l'extrem oriental d'Assam i parts d'Arunachal Pradesh, Myanmar a l'est del Chindwin i al sud-oest de Yunnan (Xina).

## Classificació

Mootnick i Groves afirmaren que els gibons huloc no pertanyen al gènere Bunopithecus i els classificaren en un nou gènere, Hoolock. Apuntaren que aquest gènere contenia dues espècies distintes anteriorment considerades com a subespècies: Hoolock hoolock i Hoolock leuconedys.

## Referències

* ↑ Groves, C. P. «Geographic variation in the hoolock or white-browed gibbon (Hylobates hoolock harlan 1834).» (en anglès). Folia Primatologica, vol. 7, 1967, pàg. 276–283. DOI: 10.1159/000155125. PMID: 5626313.
* ↑ Mootnick, A. R. i C. P. Groves «A new generic name for the hoolock gibbon (Hylobatidae)» (en anglès). Int. J. Primatol, vol. 26, 2005, pàg. 971–976. DOI: 10.1007/s10764-005-5332-4.
* ↑ Mootnick, A. R. «Gibbon (Hylobatidae) species identification recommended for rescue or breeding centers» (en anglès). Primate Conserv, vol. 21, 2006, pàg. 103–138. DOI: 10.1896/0898-6207.21.1.103.
# Ivan Balikin

Ivan Balikin (en rus Иван Балыкин) (Nàberejnie Txelní, 26 de novembre de 1990) és un ciclista rus, professional des del 2014 i actualment a l'equip Torku Şekerspor.

## Palmarès

* 2013
** 1r al Trofeu Ciutat de Brescia
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Baltic Chain Tour
* 2015
** 1r a la Maikop-Uliap-Maikop
* 2017
** 1r al Gran Premi Oued Eddahab
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Ankara
** Vencedor d'una etapa al Tour de Bihor-Bellotto
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Tour de Mevlana

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Capoeta javanica

Capoeta javanica és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1842. Histoire naturelle des poissons. Tome seizième. Livre dix-huitième. Les Cyprinoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 16. i-xx + 1-472.
* ↑ BioLib

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tomoya Ugajin

Tomoya Ugajin (宇賀神 友弥, 23 de març de 1988) és un futbolista japonès.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2018.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2018 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams