OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crossandra infundibuliformis

Crossandra infundibuliformis és una espècie de planta ornamental dins la família acantàcia. És una planta nativa del sud de l'Índia i de Sri Lanka.

## Descripció

És un subarbust erecte i de fulla persistent que fa fins a 1 m d'alt. Les fulles són brillants i marginades amb les flors amb la forma de ventall. Floreix durant tot l'any. Les flors tenen de 3 a 5 pètals asimètrics. El color de les flors va des del taronja al salmó, vermell, groc o fins i tot color turquesa.

## Cultiu i usos

La temperatura mínima que requereix és de 10 °C i en les regions temperades es cultiva com planta d'interior. Les seves flors no són perfumades però es mantenen fresques durant uns dies en un ram. Es propaga per llavors o esqueixos.
Aquesta planta va guanyar el premi Award of Garden Merit de la Royal Horticultural Society

## Referències

* ↑ Christopher D. Brickell. RHS A-Z encyclopedia of garden plants. United Kingdom: Dorling Kindersley, 2008, p. 1136. ISBN 1405332964.
* ↑ «Crossandra infundibuliformis ». Royal Horticultural Society. [Consulta: 22 juliol 2013].
# Aina Maria Sansó Rosselló

Aina Mª Sansó Rosselló (Manacor, 31 de març de 1960 - Palma, 18 de juliol de 2017) fou una mestra d'escola i musicòloga experta en la cultura popular de Mallorca.
Aina Sansó va ser, juntament amb Maria Coloma Gelabert i Maria Galmés, una de les tres recuperadores de la dansa dels Cossiers a Manacor, actualment en mans de l'Escola de Mallorquí de Manacor. Aquestes tres estudiants de magisteri de la UIB feren per a l'assignatura de Cultura Popular que aleshores impartia Biel Majoral, un treball on presentaven un estudi sobre les quatre danses tradicionals de figura a Manacor: els Cossiers, els Moretons, els Indis i els Nanets de Fartaritx. Aquell treball va ser la llavor per aprofundir en l'estudi de la dansa popular. Un aprofundiment que desembocaria en la recuperació el 1981, més de trenta anys després de la seva desaparició, de la dansa dels Cossiers.
Sansó va ser mestre d'escola al CEIP S'indioteria (antic Col·legi Ciutat de Màlaga), al Col·legi Públic de Pràctiques de Palma i a l'IES Madina Mayurqa de Palma. Durant molts d'anys va ser partícip en corals com la Coral d'Adults de l'Escola de Música Irineu Sagarra, la Coral Euterpe de Palma, o el Cor de Mestres Cantaires –secció de la Coral Universitària–dirigit per Joan Companys Florit, així com propulsora de corals juvenils als centres educatius on impartia docència. També molt lligada a Porreres, fou habitual col·laboradora de l'Agrupació Cultural de Porreres, on exercia de programadora dels actes musicals, així com de redactora habitual de la revista de la citada entitat, la revista Llum d'Oli, on participava escrivint les cròniques de les principals activitats musicals així com articles d'opinió.
Des de l'estiu de 2018, l'Escola Municipal de Mallorquí de Manacor custodia el "Fons Aina Sansó" on hi ha tot el material per a la consulta pública que Sansó va recopilar durant tots els anys que va dedicar a l'estudi de la dansa dels Cossiers.

## Obra

* Sansó Rosselló, Aina Maria. Els Cossiers a Manacor. Documents, històries i vivències.. Manacor: Escola Municipal de Mallorquí, Ajuntament de Manacor, 1987. ISBN DL PM 200-1987.
* Sansó Rosselló, Aina Maria. DVD Els Cossiers de Manacor.. Servei de Vídeo Digital, Escola Municipal de Mallorquí, 2005.

## Referències

* ↑ «Fallece Aina Sansó».
* ↑ «Ha mort Aina Sansó una de les tres recuperadores de la dansa dels Cossiers de Manacor».
* ↑ «DVD Els Cossiers de Manacor».
* ↑ «Tres al·lotes manacorines».
* ↑ «Els Cossiers de Manacor».
* ↑ «Cor de Mestres Cantaires».
* ↑ «Concert de Nadal de la Coral UIB».
* ↑ «Concert de Nadal de la Coral».
* ↑ «Paradise of Love in Porreres».
* ↑ «L'èxit en la recuperació dels Cossiers l'any 1981 encoratjà ma mare a seguir la recerca en el món de la cultura popular», 05-07-2018. [Consulta: 1r abril 2020].

## Vegeu també

* Cossiers de Manacor
# Rubria (cràter)

Rubria és un cràter amb coordenades planetocèntriques de -6.3 ° de latitud nord i 169.51 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 10.27 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el 28 de febrer de 2012 fa referència a Rubria, verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Rubria (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Worsfold, T. Cato. Kessinger Publishing. History of the Vestal Virgins of Rome, 1997.
# Estis

Els estis (en llatí Aestii o Aestui) eren un poble germànic format per diverses tribus (Aestuorum gentes), esmentat per Tàcit a Germània.
Diu que vivien al nord-est de Germània i al sud-est de la mar Bàltica, ocupant l'antiga Prússia i Curlàndia. Eren semblants als suions en els costums i les formes de vestir. Adoraven la Mare dels déus, i en el seu honor portaven imatges de senglars que els protegien quan feien la guerra. No feien servir amb gaire freqüència armes de ferro, i treballaven la terra més que cap altra tribu germànica. Tàcit diu que la llengua que parlaven era més propera a la dels angles que la que usaven els seus veïns. Recollien ambre a les seves costes, que venien als romans, però no en coneixien el valor i se sorprenien dels diners que en rebien. L'anomenaven glessum en llatí, que després va passar al gòtic, glass, és a dir, 'vidre'.
El seu nom sembla que volia dir 'homes de l'est' i serien els ancestres dels estonians.

## Referències

* ↑ P. C. Tàcit, 1926, p. 154.
* ↑ Smith, William (ed.). «Aestui». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 juliol 2021].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Obres menors: Diàleg dels oradors. Agrícola. Germània. Fundació Bernat Metge, 1926. ISBN 978-84-7225-923-2.
# Estadi Único Diego Armando Maradona

L'Estadi Único Diego Armando Maradona, anteriorment anomenat Estadi Ciudad de La Plata i popularment Estadio Único, és un estadi de futbol i rugbi de la ciutat de La Plata, a l'Argentina.
És la seu dels clubs Estudiantes de La Plata i Gimnasia y Esgrima de la Plata. També hi juguen les seleccions de futbol i rugbi de l'Argentina. Va ser inaugurat el 7 de juny de 2003, essent considerat un dels més moderns d'Amèrica Llatina.
Després de la mort de Diego Maradona el novembre de 2020, se li posà el seu nom a l'estadi. A més, una de les graderies fou anomenada Alejandro Sabella, futbolista local.
Ha estat seu de la Copa Amèrica de futbol de 2011 i de The Rugby Championship.

## Referències

* 1 2 Homenaje al 10: El Estadio Único de La Plata se llamará Diego Maradona on ESPN, 18 Dec 2020
* 1 2 Maradona y una tribuna llevará el nombre de Alejandro Sabella on La Nación, 18 Dec 2020
* ↑ El Único de La Plata, en la elite de los estadios del planeta fútbol on Infobae (archived, 17 Feb 2011)
* ↑ Todo listo para la reinauguración del Estadio Ciudad de La Plata. Los Andes, 17 Feb 2011
* Cartell amb el logotip del projecte d'un estadi de La Plata que seria la seu del Mundial de 1978. Finalment va ser descartat.
* Vista interior de l'Estadi Único el desembre de 2010.
* Vista aèria de l'estadi a la nit, 2014.
# Llista de poblacions de l'Uruguai

Aquesta és una llista de les quaranta poblacions més grans de l'Uruguai per nombre d'habitants (segons l'INE):
| Lloc | Població | Cens. 1985 | Cens. 1996 | Cens. 2004 | Departament |
| 1. | Montevideo | 1.251.647 | 1.303.182 | 1.269.648 | Montevideo |
| 2. | Salto | 80.823 | 93.117 | 99.072 | Salto |
| 3. | Ciudad de la Costa | 34.483 | 66.596 | 83.399 | Canelones |
| 4. | Paysandú | 76.191 | 74.568 | 73.272 | Paysandú |
| 5. | Las Piedras | 58.288 | 66.584 | 69.222 | Canelones |
| 6. | Rivera | 57.316 | 62.859 | 64.426 | Rivera |
| 7. | Maldonado | 33.536 | 48.936 | 54.603 | Maldonado |
| 8. | Tacuarembó | 40.413 | 45.891 | 51.224 | Tacuarembó |
| 9. | Melo | 42.615 | 46.883 | 50.578 | Cerro Largo |
| 10. | Mercedes | 36.702 | 39.320 | 42.032 | Soriano |
| 11. | Artigas | 35.119 | 40.244 | 41.687 | Artigas |
| 12. | Minas | 34.661 | 37.146 | 37.925 | Lavalleja |
| 13. | San José de Mayo | 31.827 | 34.552 | 36.339 | San José |
| 14. | Durazno | 27.835 | 30.607 | 33.576 | Durazno |
| 15. | Florida | 28.445 | 31.594 | 32.128 | Florida |
| 16. | Treinta y Tres | 28.117 | 26.390 | 25.711 | Treinta y Tres |
| 17. | Rocha | 24.015 | 26.017 | 25.538 | Rocha |
| 18. | San Carlos | 19.878 | 24.030 | 24.771 | Maldonado |
| 19. | Pando | 19.797 | 23.384 | 24.004 | Canelones |
| 20. | Fray Bentos | 20.135 | 21.959 | 23.122 | Río Negro |
| 21. | Colonia del Sacramento | 19.101 | 22.200 | 21.714 | Colonia |
| 22. | Trinidad | 18.372 | 20.031 | 20.982 | Flores |
| 23. | La Paz | 16.209 | 19.547 | 19.832 | Canelones |
| 24. | Canelones | 17.325 | 19.388 | 19.631 | Canelones |
| 25. | Ciudad del Plata | 9.618 | 14.120 | 17.457 | San José |
| 26. | Carmelo | 14.127 | 16.658 | 16.866 | Colonia |
| 27. | Santa Lucía | 14.951 | 16.764 | 16.425 | Canelones |
| 28. | Progreso | 11.244 | 14.471 | 15.775 | Canelones |
| 29. | Young | 12.249 | 14.567 | 15.759 | Río Negro |
| 30. | Dolores | 12.914 | 14.784 | 15.753 | Soriano |
| 31. | Camino Maldonado | 10.082 | 13.349 | 15.057 | Canelones |
| 32. | Paso Carrasco | 10.278 | 12.174 | 15.028 | Canelones |
| 33. | Barros Blancos | 10.585 | 13.464 | 13.553 | Canelones |
| 34. | Río Branco | 9.035 | 12.215 | 13.456 | Cerro Largo |
| 35. | Paso de los Toros | 12.826 | 13.315 | 13.231 | Tacuarembó |
| 36. | Juan Lacaze | 12.574 | 12.988 | 13.196 | Colonia |
| 37. | Bella Unión | 12.238 | 13.537 | 13.187 | Artigas |
| 38. | Chuy | 8.257 | 9.804 | 10.401 | Rocha |
| 39. | Nueva Helvecia | 8.768 | 9.650 | 10.002 | Colonia |
| 40. | Nueva Palmira | 7.151 | 8.339 | 9.230 | Colonia |
| --- | Punta del Este | ----- | ----- | 8.252 | Maldonado |

## Vegeu també

* Departaments de l'Uruguai per IDH
* Llista de departaments uruguaians per població
* Llista de departaments uruguaians per superfície

## Enllaços externs

* Ciutats i pobles de l'Uruguai per nombre d'habitants (anglès)
* Pàgina web de l'Institut Nacional d'Estadística (INE) de l'Uruguai (castellà)
# Aksubàievo

Aksubàievo - Аксубаево (rus) és un possiólok de la República del Tatarstan, a Rússia a 150 km al sud-est de Kazan.
# Arius sumatranus

Arius sumatranus és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 32 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Pakistan fins a Tailàndia, les Filipines i Indonèsia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. (BOOK), Nov., v. 15: i-xxxi + 1-540.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Jayaram, K.C. 1984. Ariidae. A W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean fishing area 51. Vol. 1. FAO, Roma, Itàlia.
# Erzi de da wan'ou

Erzi de da wanou (xinès simplificat: 兒子的大玩偶, pinyin: Érzi de dà wán'ǒu), comercialitzada com The Sandwich Man es una pel·lícula de drama de Taiwan del 1983 dirigida conjuntament per Hou Hsiao-hsien, Wan Jen, i Tseng Chuang-hsiang. El guió de Wu Nien-jen és basat en una història de Huang Chunming titulada "La gran nina del seu fill".
Composta per tres històries separades, la pel·lícula retrata vívidament Taiwan durant el període de la guerra freda quan el país va desenvolupar la seva economia amb l'ajuda dels Estats Units. Es considera un segell distintiu del nou cinema taiwanès.

## Argument

El títol en anglès de la pel·lícula deriva de la primera vinyeta de la pel·lícula, dirigida per Hou Hsiao-hsien, que parla d'un home que es guanya la vida per a la seva jove família portant taulers publiciaris de sandvitxos.
La segona vinyeta parla de dos joves ambiciosos que descobreixen massa tard que un producte que estan intentant vendre és defectuós.
La tercera vinyeta explora què passa quan un treballador pobre és atropellat per l'automòbil d'un alt funcionari estatunidenc.

## Referències

* ↑ The Sandwich Man a decine21.com
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2008-07-05. [Consulta: 5 juliol 2008].
* ↑ The Sandwich Man a fareastfilms

## Enllaços externs

* CONTEXT II: Taiwanese Cinema
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Llanxa taxi

Una llanxa taxi o llanxa bus és una embarcació de passatgers de rodalies utilitzada per prestar serveis de transport públic, en general, però no sempre en un entorn urbà. Serveis que poden ser programats amb múltiples parades, funcionant de manera similar a un autobús (col·lectiu), o sota demanda cap a diferents llocs, funcionant de manera similar a un taxi. Un servei de vaixells anant i venint entre dos punts normalment es descriu com un transbordador (ferri) en lloc de llanxa col·lectiva.
El terme taxi aquàtic es limita generalment a una operació amb llanxa sota demanda, i llanxa bus quan funcionen com un autobús amb un horari fix. A Amèrica del Nord i en parts d'Europa els termes són més o menys sinònims.
Són també comuns a la part oriental de Veneçuela, on reben el nom popular de tapaítos. Presten servei entre les localitats de Cumaná i Manicuare en l'estat Sucre, així com entre Chacopata en aquest estat i l'Illa Margarita.

## Localitats

Localitats amb serveis de llanxes bus:
* Tigre (Buenos Aires)
* Venècia
* Bangkok
* Singapur
* Amsterdam
* Chicago

## Referències

* ↑ http://www.pueblosdevenezuela.com/Sucre/PUSU-Chacopta-BoteRutaMargaritaChacopata.jpg Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Transbordador
* Catamarà
* Hidròpter
# Davide penitente

Davide penitente, K. 469 (també Davidde penitente, en català David penitent), és una cantata de Wolfgang Amadeus Mozart, amb textos de Saverio Mattei. La cantata va ser encarregada per la Tonkünstler-Societät de Viena, i va ser estrenada el 13 de març de 1785 al Burgtheater de la mateixa Viena. Bona part de la música deriva de la Gran Missa en do menor, K. 427 (1782–83, estrenada de forma inacabada el 1783); si bé dues àries (A te, fra tanti affanni i Fra l'oscure ombre funeste) i una cadència de l'últim moviment (Chi en Dio sol spera) les va compondre de bell nou per a l'obra.
Té una durada d'uns 45 minuts aproximadament.

## Autoria del text

El tema de l'obra es basa en els Salms i el Primer llibre de Samuel de l'Antic Testament. El text havia estat atribuït anteriorment a Lorenzo Da Ponte, d'acord amb una informació de Vincent Novello. Tanmateix, ara se sap que el text es va bastir a partir de les traduccions a l'italià dels Salms fetes per Saverio Mattei (1742–95).

## Estructura

* Alzai le flebili voci al Signor (Andante moderato: cor)
* Cantiam le glorie e le lodi (Allegro vivace: cor)
* Lungi le cure ingrate (Allegro aperto: soprano II)
* Sii pur sempre benigno (Adagio: cor)
* Sorgi, o Signore, e spargi i tuoi nemici (Allegro moderato: sopranos I i II)
* A te, fra tanti affanni – Udisti i voti miei (Andante – Allegro: tenor)
* Se vuoi, puniscimi (Largo: doble cor)
* Tra l'oscure ombre funeste – Alme belle (Andante – Allegro: soprano)
* Tutte le mie speranze (Allegro: sopranos I i II, tenor)
* Chi in Dio sol spera (Adagio: cor) – Di tal pericoli non ho timor (cor)

## Referències

* ↑ Michael Quinn, "Cantata," The Cambridge Mozart Encyclopedia, ed. Cliff Eisen and Simon P. Keefe (Cambridge: Cambridge University Press, 2006), 59–60.
* ↑ «Geistliche Gesangwerke» (en alemany). Neue Mozart Ausgabe, vol. I/IV/iii, 1987, pàg. XIV [Consulta: 21 abril 2018].
* ↑ Saverio Mattei, I Libri Poetici Della Bibbia, 5 vols, Naples: Simoniana, 1766–1774.

## Enllaços externs

* Davide penitente: Partitura i informe crític (en alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
* Mostra del text en l'edició original de Mattei
* Text zur Passions-Musik "Ein Lämmlein geht und trägt dau Schuld etc." von C. H. Graun, und zur Cantate "Davidde penitente" (Der büßende David) von W. Un. Mozart. Berlín: Hayn, 1840.
* Davidde Penitente, K.469: Partitures a l'International Music Score Library Project
# Africada ejectiva palatoalveolar

L'africada ejectiva palatoalveolar és un tipus de consonant, utilitzat en algunes llengües parlades. El seu símbol en alfabet fonètic internacional és t͡ʃʼ.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Au-pair

Un o una au-pair és una persona jove que temporalment, i a canvi de la manutenció i l'allotjament, té cura dels infants d'una família en un país estranger, amb l'objectiu d'aprendre'n la llengua. Eventualment, també s'ocupa d'altres feines domèstiques.

## Límits d'edat per ésser au-pair en alguns països

* Austràlia - 18-30
* Bèlgica - 18-26
* Dinamarca - 17-29
* Alemanya - 18-24
* Finlàndia - 17-30
* França - 18-28
* Regne Unit - 17-27
* Irlanda - 18-27
* Itàlia - 18-30
* Canadà - 19-50
* Nova Zelanda - 18-30
* Països Baixos - 18-25
* Noruega - 18-30
* Àustria - 18-28
* Suècia - 18-30
* Suïssa - 18-30
* Estat espanyol - 18-27
* Sud-àfrica - 18-24
* Estats Units - 18-26

## Bibliografia

* Sabine Hess: Globalisierte Hausarbeit. Au-pair als Migrationsstrategie von Frauen aus Osteuropa. Verlag; 2005, ISBN 3-531-14507-X
* Daniela Bergdolt, Katharina Högel: Tagesmütter, Haushaltshilfen, Aupairs. Rechtlicher Rat und praktische Tipps. DTV-Beck, 2000, ISBN 3-423-05673-8
* Susanne Caudera-Preil: Als Au-Pair ins Ausland. Falken Verlag, 2001, ISBN 3-8068-2827-X
* Silja Linnemann und Mareike Lanbacher: Au-Pair in den USA. TIA Verlag, 2000/2001, ISBN 3-933155-07-X
* Eva Gemeinder, Yvonne Kirner: Als Aupair in den USA – Kinder, Kultur, Abenteuer.Freiburg: Interconnections, 2005, ISBN 3-86040-123-8

## Enllaços externs

* International Au Pair Association (IAPA). (anglès), (alemany), (francès), (castellà) i (rus)
* Agència en línia per a famílies i au-pairs. (anglès) i (romanès)
* www.web-aupair.net Arxivat 2019-09-28 a Wayback Machine. (anglès), (alemany) i (rus)
Viccionari
# UK Indie Chart

La UK Independent Chart o Indie Chart (en català, La Llista Independent Britànica o la Llista d'Indie) és una llista dels discs de gravacions independents millor-venuts en el Regne Unit.

## Vegeu també

* UK Singles Chart
* UK Rock Chart
* UK R&B Chart
* UK Dance Chart

## Enllaços externs

* Will the indie chart rise again?. The Guardian (anglès)
* Official Independent Albums Chart (anglès)
# Robert Rodriguez

Robert Anthony Rodriguez (San Antonio, Texas, 20 de juny de 1968) és un director, productor i guionista de cinema estatunidenc. Fundà, a més, el grup de rock mexicà Chingon.

## Biografia

Va néixer i es va criar a San Antonio (Texas), i de ben petit mostrà interès en la creació de dibuixos animats i pel·lícules, aficions a les quals dedicava la major part del seu temps. Anys després, la seva vocació esdevingué professió i el 1992 la seva primera pel·lícula, El mariachi, el va convertir en un dels director més populars de cinema independent de baix pressupost. A partir de llavors la seva carrera es convertí en la referència per molts joves cineastes somniadors. Entre els llargmetratges que ha produït, escrit i/o dirigit destaquen Desperado (1995), Obert fins a la matinada (1996), The Faculty (1998), Spy Kids (2001) i el segment Planet Terror de Grindhouse (2007).

## Filmografia
### Director

* Bedhead (1991)
* El mariachi (1992)
* Four Rooms (1995) (capítol "The Misbehavers")
* Desperado (1995)
* Obert fins a la matinada (1996)
* The Faculty (1998)
* Spy Kids (2001)
* Spy Kids 2: Island of Lost Dreams (2002)
* El mexicà (Once Upon a Time in Mexico) (2003)
* Spy Kids 3-D: Game Over (2003)
* Les aventures de Sharkboy i Lavagirl (The Adventures of Sharkboy and Lavagirl 3-D) (2005)
* Sin City (2005)
* High Hopes (2006)
* Grindhouse (2007) (capítol "Planet Terror") (A Catalunya, els dos capítols de la pel·lícula s'estrenaren per separat)
* Machete (2010)
* Spy Kids: All the Time in the World (2011)
* Machete Kills (2013)
* Sin City: A Dame to Kill For (2014)
* Alita: Battle Angel (2018)
* Red 11 (2019)
* We Can Be Heroes (2020)
* 100 Years: The Movie You Will Never See (2115)

## Referències

* ↑ «TIME» (en anglès). Time. Arxivat de l'original el 2013-05-27. ISSN: 0040-781X [Consulta: 1r agost 2018].
* ↑ «Robert Rodriguez Biography (1968?-)». [Consulta: 1r agost 2018].
* ↑ «Biography - Robert Rodriguez». Arxivat de l'original el 2019-01-07. [Consulta: 1r agost 2018].
* ↑ Team, The Deadline «El Rey’s ‘From Dusk Till Dawn' Rounds Out Cast» (en anglès). Deadline, 15-11-2013.

## Enllaços externs

* Robert Rodriguez - Lloc web oficial
# Església parroquial de Sant Joan Baptista (Matet)

L'església parroquial de Sant Joan Baptista de Matet, a la comarca de l'Alt Palància, és un lloc de culte catòlic que està catalogat com a Bé de Rellevància Local segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana, amb codi identificatiu: 12.07.076-001. Pertany a la Diòcesi de Sogorb-Castelló, i en ella està inclosa a l'arxiprestat número u, L'Assumpció de Nostra Senyora, amb centre a Sogorb.

## Descripció

Es tracta d'un edifici exempt, construït a maçoneria i pedra angular. L'església presenta planta de nau única amb la façana als peus, i capçalera amb absis. La façana segueix la línia de la coberta i presenta una porta adovellada tipus retaule, que es veu emmarcada per pilastres amb rematada en un frontó de disseny corb, en la qual destaquen les ferramentes que són de l'època de la seva construcció.
El campanar de la torre forma part, com a mínim el seu primer cos, de la façana de l'edifici. La torre presenta un segon cos (en el qual hi ha finestres semicirculars en cadascun dels seus laterals) i rematada cobert amb teules ceràmiques de color blau.
Pel que fa a l'interior, presenta capelles laterals amb suports de murs, pilastres i arcs de mig punt, la qual cosa dona peu a la volta de canó que conforma la coberta interior de la nau única. Aquesta coberta presenta llunetes (amb finestres sota ells) en els laterals amb els quals es dona llum natural a l'interior de l'espai. Als peus del temple i elevat, se situa el cor.
Pel que fa a la decoració, està realitzada en escaiola policromada, presentant pilastres adossades a les que s'utilitzen capitells compostos i cos arquitravat superior que s'allarga per tot el temple. A la cornisa es pot observa uns àngels amb rocalla del segle xviii, que serveixen alhora per a sustentar-la. També hi ha escaioles en els diferents trams i en els extrems de les llunetes. Finalment, destacar l'existència d'un arc triomfal que presenta decoració d'acord amb roleus, àngels, així com un escut amb el xai Pascual situat al centre de l'arc.
Es poden observar pintures originals de formes geomètriques (rectangles amb rombes interiors) amb els atributs marians (torre d'ivori, flor de lis, corona, estrella de vuit puntes, lletres M creuades i entrellaçades ...).
Finalment, l'altar es disposa al costat de l'epístola i presenta unes reduïdes dimensions, podent-se classificar dins de l'estil neoclàssic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 http://www.cult.gva.es/dgpa/documentacion/interno/1790.pdf
* ↑ http://www.conferenciaepiscopal.es/index.php/parroquias-por-diocesis/3045-parroquias-de-la-diocesis-de-segorbe-castellon.html
* ↑ http://www.obsegorbecastellon.es/parroquias/PaginaParroquia.php?idparroquia=101 Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.