OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gonesse

Gonesse és un municipi francès, situat al departament de la Val-d'Oise i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 24.721 habitants.
Forma part del cantó de Villiers-le-Bel, del districte de Sarcelles i de la Comunitat d'aglomeració Roissy Pays de France.
# Baterno

Baterno és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Test de Lucas

En teoria de nombres, el test de Lucas és un test de primalitat per a un nombre natural n i requereix que els factors cosins de n - 1 siguin coneguts.
Si hi ha un nombre natural a menor que n i més gran que 1 que verifica les condicions
    $a^{n-1}\ \equiv \ 1{\pmod {n}}$
així com
    $a^{({n-1})/q}\ \not \equiv \ 1{\pmod {n}}$
per a tots els factors primers q de n - 1, llavors n és primer. Si no pot trobar tal a , llavors n és un nombre compost.
Per exemple, prengui n = 71. Llavors, n - 1 = 70 = (2) (5) (7). Preneu-vos ara a = 11. En primer lloc:
    $11^{70}\ \equiv \ 1{\pmod {71}}$
Això no demostra que l'ordre multiplicatiu d'11 mod 71 és 70, perquè algun factor de 70 encara podria funcionar amunt. Verifiquem llavors 70 dividit pels seus factors primers:
    $11^{35}\ \equiv \ 70\ \not \equiv \ 1{\pmod {71}}$
    $11^{14}\ \equiv \ 54\ \not \equiv \ 1{\pmod {71}}$
    $11^{10}\ \equiv \ 32\ \not \equiv \ 1{\pmod {71}}$
Llavors, l'ordre multiplicatiu d'11 mod 71 és 70 i d'aquesta manera, 71 és primer.
Per realitzar aquestes potències modulars hauria d'usar el mètode accelerat de exponenciació binària.
Aquest algorisme és correcte, ja que si a passa el primer pas, podem deduir que a i n són coprimers. Si a també passa el segon pas, llavors l'ordre de a al grup (Z/nZ)* és igual a n- 1, el que significa que l'ordre d'aquest grup és n- 1, implicant que n és primer. Recíprocament, si n és primer, llavors hi ha una arrel primitiva mòdul n i qualsevol arrel primitiva passarà dos passos de l'algorisme.

## Vegeu també

* Edouard Lucas
* Test de Lucas-Lehmer
* Nombre primer

## Referències

* ↑ «Lucas Primality Test» (en anglès americà), 22-10-2017. [Consulta: 9 octubre 2021].
# Rignosot

Rignosot és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 120 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rignosot era de 120 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 24 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família i 3 eren segones residències. 48 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 48 habitatges principals, 44 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 5 tenien tres cambres, 12 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 44 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rignosot el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 12 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones, 50 eren actives i 19 eren inactives. Les 50 persones actives estaven ocupades(27 homes i 23 dones).. De les 19 persones inactives 11 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a Rignosot hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 327 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rignosot a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rignosot a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Casa Dawson

Casa Dawson és un edifici de Joan Bordàs i Salellas (1941) situat al municipi de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) i protegit dins el catàleg de béns a protegir del Pla d'ordenació urbanística municipal

## Descripció

És una casa unifamiliar de tres plantes. És un dels primers edificis de la ciutat d'estil modern, però conjugant encara elements de la tradició arquitectònica més clàssica. Els trets novedosos més característics són la cantonada de forma corvada i els pòrtics que permeten la galeria volada del primer pis.

## Referències

* ↑ «Catàleg de béns a protegir. Volum I: catàleg d'edificacions», 2006. [Consulta: 10 octubre 2015].
# Casa de Josep Aragay

La Casa de Josep Aragay és una obra modernista de Breda (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge situat al nucli urbà, que dona a dos carrers: el carrer Nou i el carrer de Santa Victòria.
Consta de planta baixa i tres pisos, i altres edificacions annexes. Ràfec de la teulada de rajols decorats amb motius vegetals, bigatge de fusta i coberta a un vessant amb teula àrab.
Façana arrebossada i pintada d'un color beix. La part més interessant és l’orientada al sud; amb tres galeries porticades. Les dues primeres amb arcs de mig punt, sustentats sobre pilastres, i la segona a més, té una balustrada. La tercera galeria també té balustrada, però els arcs sustentats sobre pilastres són plans. A cada planta hi ha tres obertures. Sota la balustrada del primer i segon pis, hi ha quatre composicions en ceràmica de colors ocre, blau, verd i blanc amb motius florals- geomètrics.
La façana que dona al carrer Nou, té tres obertures a cada pis. A la planta baixa hi ha dues finestres (la central amb llinda de pedra i les altres dues amb llinda de guix, pintada d'un color marronós) i una porta en arc de mig punt. Al primer pis hi ha tres finestres, totes en arc pla i llinda de guix; l’obertura central amb balcó i barana de forja (el segon pis segueix la mateixa estructura). Just a sobre de l'últim pis, una filera de ceràmica igual que la que trobem a la façana sud.
Un element a destacar, és la xemeneia d'estil modernista, amb forma helicoidal i recoberta amb un trencadís policrom (terra, verd, blau, blanc, groc i vermell).

## Història

Josep Aragay Blanchar, pintor, ceramista i un dels teòrics més destacats del Noucentisme, va néixer a Barcelona el 3 d'agost de 1889.
L'octubre de 1919 ingressà a l'Escola Superior de Bells Oficis de la Mancomunitat, com a professor en l'especialitat de decoració ceràmica, fins al 1924, any en què fou expulsat juntament amb altres professors per la dictadura. Aquell mateix any se li encarregà les pintures del Baptisteri de Breda, això li serví com a excusa per instal·lar-se definitivament en aquest poble, d'on era originària la seva mare, l'any 1925.
Les pintures del Baptisteri de Breda executades al fresc, foren destruïdes en l'incendi que va patir Sant Salvador de Breda durant la Guerra Civil. L'any 1965 refeu les pintures, però aquest cop va emprar pintura plàstica sobre unes peces de fusta sintètica, les quals es col·locaren damunt dels murs.
Dintre de la seva obra cal destacar la font del Portal de l'Àngel.
L'any 1968, dins dels actes del IX Centenari del Monestir de Sant Salvador de Breda, es presentà una mostra antològica de Josep Aragay, i ell manifestà el seu desig de lliurar la seva obra a Breda.
L’any 1973 morí i l'any següent es creà un museu en la seva memòria, situat a la primitiva església parroquial de Santa Maria de Breda.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Casa de Josep Aragay». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Hadur

«Hadur» té aquests significats:
* Hadur Nabi Shuayb, massís del Iemen
* Hadur al-Shaykh, muntanya del Iemen
# Oxyrhachis

Oxyrhachis és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Oxyrhachis gracillima
* Oxyrhachis mildbraediediana
# Berenguer (abat de Sant Quirze, 1061)

Berenguer fou abat del monestir Sant Quirze de Colera almenys el 1061. L'única notícia que es té d'aquest abat és que apareix en els diferents abaciologis que la crítica històrica ha fet en el decurs del temps.

## Referències

* ↑ Badia i Homs, Joan. L'arquitectura medieval a l'Empordà. vol. II-B. 2a ed.. Girona: Diputació Provincial de Girona, 1985, p. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.

## Bibliografia

* Catalunya Romànica. volum 9. Barcelona: Grup Enciclopèdia, 1984-1998.
# Test de Bell

El Test de Bell és un experiment realitzat per primera vegada la dècada del 1970, que demostra que la superposició d'estats que apareix en el formulisme matemàtic de la mecànica quàntica té una existència real i que, contra el que defensaven els partidaris de les teories de variables ocultes i del realisme local, en els sistemes amb comportament quàntic es produeixen interaccions instantànies entre partícules separades per una certa distància.

## Referències

* ↑ «The BIG Bell Test» (en anglès). [Consulta: 2 febrer 2017].
# Superestar

Superestar serà una sèrie de televisió creada per Nacho Vigalondo, dirigida per ell mateix i Claudia Costafreda i produïda per Los Javis (Javier Ambrossi i Javier Calvo).
La sèrie que s'emetrà per Netflix constarà de sis capítols i encara no té data d’estrena.
La producció girarà al voltant dels principis artístics de la cantant que es va donar a conèixer com Tamara i posteriorment Yurena i que es va convertir en una icona popular dels principis dels 2000 després del llançament de la cançó No cambié.

## Referències

* 1 2 «Els Javis i Nacho Vigalondo preparen 'Superestar', una sèrie sobre Yurena per a Netflix». superdeporte, 11-01-2024. [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ «Los Javis i Nacho Vigalondo duran a Netflix la vida de Yurena/Tamara». Diari Segre, 12-01-2024. [Consulta: 12 gener 2024].
# Rosa Maria Subirana Rebull

Rosa Maria Subirana i Rebull (Barcelona, 1948) és una historiadora de l'art. Formada a la Universitat de Barcelona, s'hi doctorà amb la seva tesi La calcografia catalana al segle XVIII (1996), i hi esdevingué professora titular. Centrada en la història del gravat, ha publicat diversos llibres sobre el tema, com Pascual Pere Moles i Corones : València 1741-Barcelona 1797 (1990), Els Orígens de la litografia a Catalunya : 1815-1825 (1991), Josep March, un pioner de la litografia (1992), tots editats per la Biblioteca de Catalunya. El 1996 fou la comissària d'una àmplia exposició sobre el xilògraf i pintor noucentista Ricard Marlet, a càrrec de la Fundació Caixa de Sabadell.

## Referències

* ↑ Subirana i Rebull, Rosa Maria, Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear, IEC, DOI: 10.2436/10.1000.01.1

## Enllaços externs

* Currículum a la UB Arxivat 2019-12-15 a Wayback Machine.
# Casa Dansant

La Casa Dansant (Tančící dům en txec) és un edifici desconstructivista del Nationale-Nederlanden ubicat a Praga, a la República Txeca. Va ser dissenyat per l'arquitecte txec-croata Vlado Milunić en col·laboració amb l'arquitecte canadenc Frank Gehry, en una parcel·la davant del riu Vltava. L'edifici va ser dissenyat el 1992 i acabat el 1996.
El seu disseny, no gaire tradicional, va ser polèmic en el seu moment perquè la casa destaca entre els edificis barrocs, gòtics i d'art nouveau del centre del districte de Praga 2 i que, segons un sector de la població, no concordava amb aquests estils arquitectònics. El llavors president txec Václav Havel, que va viure durant unes dècades al costat de l'edifici, va donar suport activament al projecte amb l'esperança que l'edifici es convertís en un centre d'activitat cultural.
Inicialment, Gehry va anomenar l'edifici com a Fred and Ginger, pels famosos ballarins Fred Astaire i Ginger Rogers (i la sensació que evoca la construcció a una parella de ballarins), però aquest nom està en desús. A més, el mateix Gehry va reconèixer posteriorment una certa por a la importació del kitsch americà de Hollywood a Praga, i és per això que ell mateix va descartar aquest nom.

## Galeria d'imatges

* Façana
* Façana amb tramvia
* Detall finestres
* Casa Dansant de nit
* Vista des de baix
* Des de l'altra vora del riu Vltava

## Referències

* ↑ Nationale-Nederlanden Building Arxivat 2009-02-03 a Wayback Machine. Frank O. Gehry, The Architect's Studio. Digital catalog of the Henry Art Gallery at arcspace
* ↑ “Dancing House in Prague – Ginger and Fred”, last modified March 26, 2012
* ↑ Interview with V. Milunić
# Casa de Joan Bofill

La casa de Joan Bofill és un edifici de Godall (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta baixa i dos pisos. A la planta baixa se situa el molí de planta quadrada i sostre molt alt, que també s'utilitzava per a recollir el carro del pagès. Hi ha una petita escala que porta al primer pis d'habitació.

## Història

L'origen de la casa va lligat al molí d'oli, producte que ha anat fent-se cada vegada més important a la zona (el 1900 hi havia 690 ha dedicades a l'olivera i l'any 1970 havia augmentat fins a 1360 ha). Els molins d'oli eren molt abundants: en un primer moment de barra o «giny» i després del tipus de molí més conegut. Actualment tots aquests molins han estat substituïts per les cooperatives agrícoles amb una maquinària més moderna i que dona un millor rendiment. Així com a la comarca veïna de Baix Ebre, l'extensió dedicada al cultiu de l'olivera és cada vegada més petita, a Godall, la Galera, la Sénia, Santa Bàrbara i Roquetes és un cultiu molt cuidat.
Avui en dia aquest molí està en desús i la casa ocupada pel fill (Joan Bofill) del qui dona nom a la casa. El 2000 a la planta baixa s'ha construït una porta per un vehicle, fent desaparèixer una porta i una finestra. Sobre la porta antiga hi ha la inscripció : «J. 1925 B.»

## Referències

* 1 2 3 «Casa de Joan Bofill». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Casa de Joan Bofill». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Groove metal

El groove metal (neo-thrash, half-thrash, o post-thrash) és un gènere musical derivat del thrash metal format a principis dels 90. El groove metal combina elements del heavy metal tradicional, el hardcore punk i el thrash metal.
Àlbums com Slaughter in the Vatican de Exhorder, Arise de Sepultura o Cowboys from Hell de Pantera van incorporar melodies groove al thrash metal. Tot i això, no va ser fins als àlbums The Law de Exhorder, Vulgar Display of Power de Pantera, La Sexorcisto: Devil Music, Vol. 1 de White Zombie i Burn My Eyes de Machine Head que el groove metal es va formar tal com és conegut actualment.

## Grups destacats

* A.N.I.M.A.L.
* Betzefer
* Byzantine
* Chimaira
* Damageplan
* DevilDriver
* Droid
* Exhorder
* Fear Factory
* Five Finger Death Punch
* Grip Inc.
* God Forbid
* GZR
* Lamb of God
* Machine Head
* Meshuggah
* Pantera
# Onur Kıvrak

Onur Recep Kıvrak (1 de gener de 1988) és un futbolista professional turc que juga actualment com a porter pel Trabzonspor en la Süper Lig. El seu malnom és Papallona als fans del Trabzonspor fans a causa de les seves increïbles parades.

## Clubs

Kivrak va signar pel Trabzonspor el 15 de gener de 2008.
El 6 de desembre de 2013, Kivrak va renovar el seu contracte mantenint-se al club fins al 2018. La seva clàusula de rescissió es va fixar en 10 milions d'euros.
El 2 d'octubre de 2014, durant l'Europa League contra el Legia Varsòvia es va trencar els lligaments creuats del genoll esquerre i va ser retirat. Uns 15 dies després es va sotmetre a una cirurgia de genoll i va ser descartat per a la resta de la temporada 2014-15.

## Referències

* ↑ «Onur Recep Kıvrak "Kelebek"» (en turc). youtube.com. [Consulta: 23 octubre 2011].
* ↑ «Trabzonspor ilk transferini yaptı». Hurriyet. [Consulta: 23 gener 2014].
* ↑ «Onur Kıvrak 2018'e kadar uzattı». Milliyet, 06-12-2013 [Consulta: 2013].

## Enllaços externs

* Onur Kıvrak a National-Football-Teams.com (anglès)
* Onur Kıvrak TFF Profile
# Berenguer Carròs i de Llúria

Berenguer Carròs i de Llúria (? - 1336). Militar al servei de la Corona d'Aragó.

## Orígens familiars

Fill de l'almirall Francesc Carròs i de Cruïlles i d'Estefania de Llúria, emparentada amb Roger de Llúria.

## Matrimoni i descendents

* 1. ∞ Teresa Gombau d'Entença, morta abans de 1330, filla de Gombau baró d'Entença i germanastra de la infanta Teresa.
* 2. ∞ Geraldona de Ribelles
** 1.Berenguer Carròs i de Ribelles

## Biografia

Serví inicialment a les ordres del Robert I de Nàpols durant la Guerra de Sicília contra Frederic d'Aragó. El 1314 fou enviat a l'illa de Gerba, però rebé una contraordre que el feu retornar a Trapani. Durant la conquesta aragonesa de Sardenya actuà amb distinció en la defensa de l'infant Alfons d'Aragó i fou nomenat capità de la gent de guerra de Bonaire. El 1324 i després de la mort de Felip de Saluzzo, fou nomenat governador general de l'illa. El 1326 actuà durament en la repressió de la revolta de Sàsser, condemnant al rebel d'Oria i detenint al marquès Federico Malaspina. Fou recompensat amb extensos feus a Sardenya, com ara el castell de Sant Miquel (Càller), tot i que residí preferentment al Regne de València.

## Referències

* 1 2 3 4 Abcgenealogia.com: Genealogía Carroz, Señores de Rebollet, Barones de la Toga, Marqueses de Mirasol Arxivat 2009-09-06 a Wayback Machine.
* ↑ Mestre i Campi, Jesús. Diccionari d'Història de Catalunya. 6a edició. Edicions 62, 2004, p. 201. ISBN 8429735216.

## Bibliografia

* «Berenguer Carròs i de Llúria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rutherford (cràter marcià)

* No s'ha de confondre amb Rutherford (cràter).
Rutherford és un cràter d'impacte pertanyent al quadrangle Oxia Palus del planeta Mart en les coordenades 19.2° latitud nord i 10.7° longitud oest, i té 110.5 km de diàmetre. El seu nom va ser aprovat en 1973 en memòria de físic britànic d'origen neozelandès Ernest Rutherford.
Algunes imatges de detall dels cràters mostren dunes i materials de tons clars, associats amb minerals hidratats com els sulfats. El rover Opportunity va examinar aquestes capes superficials amb diversos instruments. Els científics van mostrar un viu interès quan aquests assajos van mostrar minerals hidratats com a sulfats i argiles en Mart, perquè normalment es formen en presència d'aigua. Els llocs que contenen argiles i/o altres minerals hidratats són llocs potencialment adequats per buscar evidències de vida.

## Vegeu també

* Nomenclatura planetària
* Presència d'aigua en Mart
* Clima de Mart
* Cràter d'impacte

## Referències

* ↑ "Rutherford (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ «Target Zone: Nilosyrtis? | Mars Odyssey Mission THEMIS». Themis.asu.edu. [Consulta: 4 agost 2012].
* ↑ «HiRISE | Craters and Valleys in the Elysium Fossae (PSP_004046_2080)». Hirise.lpl.arizona.edu. [Consulta: 4 agost 2012].
# Casa Francesc Blancafort

La Casa Francesc Blancafort, o Casa-botiga Blancafort Puig i la fornícula de Sant Roc, és un edifici del municipi de la Garriga (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa Francesc Blancafort és un edifici civil, un habitatge unifamiliar entre parets mitgeres. Consta de planta baixa, pis i golfa. Assentada damunt un sòcol de maçoneria. Imposta de rajola quadriculada llisa i en relleu de color marró i groc. Ferro fuetejat a les baranes del balcó. Les pilastres de l'arcuació del coronament suporten el ràfec de coberta.

## Referències

* ↑ «Casa Francesc Blancafort: Fornícula de Sant Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Casa matriu de l'Orde del Carme

La Casa matriu de l'Orde del Carme és una obra amb elements historicistes i modernistes de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'edifici és un convent de planta quadrada amb claustre interior. Té tres plantes d'alçada i, juntament amb el recinte annexionat, ocupa la quasi totalitat de l'illa de cases. De grans dimensions, posseeix quatre torres als quatre angles de l'edifici.
La façana principal té una decoració amb pinacles i glorieta, i s'hi poden observar alguns detalls inacabats a les altres façanes.
És molt interessant la juxtaposició de l'església, trencant així la planta quadrada, i el cambril de la Verge del Carme.

## Història

Construït com a casa matriu de l'orde, ha complementat la seva funció amb el col·legi.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa matriu de l'Orde del Carme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Hamed Dahane

Hamed Dahane (àrab: حامد دحان) (Sidi Kacem, 1946 - Sidi Kacem, 13 de juliol de 2020) és un exfutbolista marroquí de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció del Marroc amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1970.
Pel que fa a clubs, destacà a Union Sidi Kacem.

## Referències

* ↑ «1970 FIFA World Cup Mexico». Arxivat de l'original el 2012-03-25. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ Perfil a footballdatabase.eu