OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lancaster (Minnesota)

Lancaster és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 363 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lancaster tenia 363 habitants, 154 habitatges, i 91 famílies. La densitat de població era de 62,3 habitants per km².
Dels 154 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 40,9% no eren unitats familiars. En el 39% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 47.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.346 $ mentre que les dones 27.000 $. La renda per capita de la població era de 16.191 $. Entorn del 9,2% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lancaster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lancaster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Új Kelet

Új Kelet (Pronúncia:; hongarès: "Nou Est") és una publicació jueva de caràcter sionista en hongarès, publicada per primer cop a Kolozsvár (avui Cluj-Napoca), a Transsilvània (Romania), i que més tard va ser rellançada en forma de diari israelià a la ciutat de Tel-Aviv.

## Història

La seva primera encarnació va ser en forma de setmanari, a partir del 19 de desembre de 1918. EL director n'era Chajim Weiszburg. Va esdevenir una publicació diària el 1920. El seu editor era Béla Székely, succeït el 1919 per Ernõ Márton. A partir de 1927 fins al final de la seva etapa transilvana, l'editor va passar a ser Ferenc Jámbor. Després de l'annexió hongaresa de Cluj l'any 1940, el règim de Miklós Horthy va prohibir el diari a causa de la seva línia ideològica sionista. Márton va emigrar a Palestina (entesa com a Eretz Israel) després de la Segona Guerra Mundial, i l'any 1948 va començar a ser publicat a Tel-Aviv. Entre els escriptors que han col·laborat amb el diari hi trobem Alexander Sauber, Rudolf Kastner, Yossef Lapid, Ephraim Kishon o Otto Rappaport. En un dels seus articles, Kastner criticà la política del Regne Unit ("la Pèrfida Albió", com l'anomenà) de no donar asil als jueus durant l'Holocaust,

## Referències

* ↑ Porter 2007, pp. 23-24.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Conjunt d'habitatges a la plaça Prim, 1-3

El Conjunt d'habitatges a la plaça Prim, 1-3 és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt integrat per tres habitatges. Els habitatges dels extrems consten de dos alçats.
El primer en cantonada amb dos alçats (un dona al carrer de la Unió i l'altre a la plaça Prim). Ocupa una parcel·la semicircular que només permet col·locar tres obertures per pis a la façana de la plaça i una al del carrer de la Unió. L'edifici és de planta baixa i dos pisos. El primer té balconada seguida amb balcons de ferro forjat i al pis superior s'utilitza el que s'anomena finestra/balcó.
L'acabament de l'edifici ve també donat per un frontó sense cap classe de decoració. La decoració originària amb florons s'ha perdut.
L'edifici del centre es tracta d'un habitatge entre parets mitgeres. Ocupa una parcel·la semicircular que només permet col·locar dues obertures per pis. L'edifici és de planta baixa i dos pisos. El primer té balconada seguida amb balcons de ferro forjat. La decoració originària de l'acabament superior s'ha perdut.
El tercer edifici en cantonada com el primer també consta de dos alçats (un dona al carrer de la Unió i l'altre a la Plaça Prim). Ocupa una parcel·la semicircular que només permet col·locar tres obertures per pis a la façana de la plaça i una al del carrer de la Unió.
L'edifici és de planta baixa, entreplanta i un pis. L'acabament de l'edifici ve també donat per un frontó sense cap tipus de decoració.
La decoració originària amb florons s'ha perdut.
El tractament dels alçats és molt semblant amb la disposició de les arcades als baixos i jerarquització de les obertures.
Horitzontalment cal ressenyar la col·locació d'una imposta a l'altura dels forjats
Tot l'interès de la construcció rau en la disposició acadèmica dels balcons, i en la disposició harmònica amb la resta d'alçats de la plaça.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Conjunt d'habitatges a la plaça Prim, 1-3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Carilau de Paleòpolis

Carilau de Paleòpolis (en llatí Charilaus, en grec antic Χαρίλαος) fou un grec de la Magna Grècia, un dels principals dirigents de Paleòpolis, que juntament amb Nímfios (Nymphius) va entregar la ciutat a Quint Publi Filó, el procònsol romà, durant la segona guerra samnita l'any 323 aC, i va expulsar a la guarnició samnita, segons diu Titus Livi.

## Referències

* ↑ 2.Charilaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 685
# Portada/article abril 21

Heroi dels alemanys i respectat pels seus enemics durant la Primera Guerra Mundial, Manfred von Richthofen era membre d'una família aristocràtica i, per tant, tenia molts familiars de renom. És internacionalment conegut com el Baró Roig.

## Manfred von Richthofen

Manfred Albrecht Freiherr von Richthofen (Breslau, Imperi Alemany, 2 de maig de 1892 – cresta de Morlancourt, prop de Vaux-sur-Somme, França, 21 d'abril de 1918) fou un aviador de combat alemany de la Luftstreitkräfte. És considerat l'as d'asos de la Primera Guerra Mundial; està oficialment acreditat amb 80 victòries.
Heroi dels alemanys i respectat pels seus enemics durant la Primera Guerra Mundial, Manfred von Richthofen era membre d'una família aristocràtica i, per tant, tenia molts familiars de renom. És internacionalment conegut com el Baró Roig.
Quasi 100 anys després que fos abatut, encara avui no se sap exactament qui fou el causant de la seva mort. Diverses teories han aparegut i s'han descartat des de llavors, però encara continua despertant l'interès de diversos investigadors que volen resoldre un dels fets més misteriosos de la Primera Guerra Mundial.
# Cotorra superba

La cotorra superba (Polytelis swainsonii) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos i medi humà de l'interior de Nova Gal·les del Sud, en Austràlia.
# Iraqs

Iraqs és el nom emprat per referir-se conjuntament a dues regions medievals musulmanes:
* L'Iraq Ajamita (o Iraq Ajemí) que correspon a la part occidental de l'Iran
* L'Iraq Arabí, que correspon a grans trets al modern Iraq exclòs el Kurdistan

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam
# Lancaster (Missouri)

Lancaster és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 737 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lancaster tenia 737 habitants, 319 habitatges, i 203 famílies. La densitat de població era de 191 habitants per km².
Dels 319 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 33,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 23,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.202 $ i la renda mediana per família de 37.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.889 $ mentre que les dones 19.063 $. La renda per capita de la població era de 14.263 $. Entorn del 13,8% de les famílies i el 18,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lancaster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lancaster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Constructors i Directors de la Llibertat i la Democràcia

Els Constructors i Directors de la Llibertat i la Democràcia (francès: Bâtisseurs et Gestionnaires de la Liberté et de la Démocratie) és un partit polític opositor de Benín, part de l'Aliança Estel·lar. A les últimes eleccions legislatives, 30 de març del 2003, l'Aliança Estel·lar va guanyar 3 dels 83 escons.
# Candidatura d'Unitat Popular pel Socialisme

La Candidatura d'Unitat Popular pel Socialisme-CUPS fou una coalició electoral que es presentà a les eleccions generals espanyoles de 1977 com a agrupació d'electors, quan la majoria d'organitzacions a l'esquerra del PSUC o de l'independentisme revolucionari encara eren il·legals. Va ser impulsada pel Moviment Comunista de Catalunya i el Partit Carlí de Catalunya i rebé el suport del MUM, del PSAN i del PSAN-Provisional. El nom de la coalició incorporava la unitat popular, inspirats en el projecte polític de Salvador Allende. El seu cap de llista era el conegut activista cultural i polític Salvador Casanova i Grané i, juntament als candidats de l'MCC, s'hi presentaven un grapat d'independents lligats a l'independentisme.
Malgrat que reuní unes 8.000 persones en el míting final, el resultats electorals van ser més aviat minsos: 12.040 vots i cap escó. Encara que pel Senat, la CUPS va donar suport a Lluís Maria Xirinacs, que sortí elegit.

## Referències

* ↑ Elecciones al congreso de junio de 1977 (5): La Candidatura d'Unitat popular pel socialisme (CUPS) a MEL VILLALBI. Carteles transición. Un portal para el coleccionismo y el recuerdo
* ↑ «David Bassa, Carles Benítez, Carles Castellanos i Raimon Soler. Història de l'independentisme (1979-1994)». Arxivat de l'original el 2012-06-21. [Consulta: 16 agost 2012].
# La Soca

La Soca, o Pic de la Souque en francès, és una muntanya de 1635 m. situada a la partió de les valls, i de les comunes, de Cortsaví i Montferrer, a la comarca nord-catalana del Vallespir.
És uns quilòmetres al sud de la Serra del Roc Negre (amb altituds de més de 2.700 m.), serra que li fa de pantalla per davant del majestuós Canigó (2.780 m), al massís del qual forma part. L'ascensió es fa des del Cortal de la Canaleta, amb camins des de Montferrer, però també des de Cortsaví i el Tec.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC
La Soca és un lloc de pas molt freqüentat en les rutes d'ascensió al Canigó, o de travessa pel seu massís,

## Referències

* ↑ «La Soca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ Ribera-Mariné, 2004.
* ↑ Ribera-Mariné, 2003.

## Bibliografia

* Ribera-Mariné, Ramon. Ascensions al Massís del Canigó. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2004 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya). ISBN 97-88484-155-492-18818.
* Ribera-Mariné, Ramon. Travessies pel Massís del Canigó. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2003 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya). ISBN 97-88484-154-709-18816.

## Enllaços externs

* Itinerari d'ascensió (francès)
# Daryl Murphy

Daryl Murphy (nascut el 15 de març de 1983) és un futbolista professional irlandès que juga pel Nottingham Forest FC com a extrem.

## Referències

* ↑ «</ Daryl Murphy profile». ITFC.com.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Daryl Murphy a soccerbase.com
# Itai Ron i Hadar

Itai Ron i Hadar (Israel, 1961) (en hebreu איתי רון) és poeta i traductor israelià. Graduat per la Universitat de Tel-Aviv amb la titulació d'Art del Teatre el 1990, amb un màster en biblioteconomia i documentació (1994) de la Universitat de Bar-Ilan. Al passat, es dedicava al periodisme, a la crítica literària i desenvolupava feines radiofòniques. L'afany de perfeccionar-se i especialitzar-se en la llengua catalana el van portar a Barcelona, on viu en l'actualitat i exerceix de traductor, sobretot, del català i del castellà a l'hebreu. Com a traductor del català a l'hebreu s'ha especialitzat en la traducció de narrativa i poesia. Ha traduït a l'hebreu novel·les dels escriptors Sebastià Alzamora, Lluís-Anton Baulenas, Carme Riera, Mercè Rodoreda, Montserrat Roig i Albert Sánchez Piñol. Així mateix ha traduït a l'hebreu alguns contes literaris de Pere Calders, Jesús Moncada, Quim Monzó, Carme Riera i Mercè Rodoreda. També cal destacar la traducció a l'hebreu de poemes de Montserrat Abelló, de la qual ha editat una antologia de la seva poesia, Josefa Contijoch, Carles Duarte, Manuel Forcano, Feliu Formosa, Oriol Izquierdo, Jordi Pàmias, Francesc Parcerisas, Marta Pessarrodona i Carles Torner. Tot i que s'ha especialitzat en la traducció del català a l'hebreu, ha traduït també del castellà a l'hebreu algunes novel·les de Carmen Laforet, Juan José Millás, Senel Paz i Enrique Vila-Matas. El febrer de 2016 es va publicar una traducció que ha fet de l'obra de l'autor israelià Aharon Appelfeld, Adam i Thomas destinada al públic infantil i juvenil.

## Referències

* ↑ «Itai Ron Hadar». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ «Adam i Tomas». web. Editorial Cruïlla. [Consulta: 31 març 2016].

## Enllaços externs

* Blog de traduccions del català a l'hebreu
# La Dixième Symphonie

La Dixième Symphonie és una pel·lícula muda francesa de 1918 dirigida per Abel Gance.

## Argument

La rica òrfena Eve Dinant ha caigut sota l'encís de l'encantador però malvat Fred Rice. Ella es converteix en la seva amant i ell la indueix a assassinar la seva germana. Ràpidament entén que no pot seguir vivint amb un home tan menyspreable i decideix deixar-lo. Ella li dona diners per comprar el seu silenci.
Un parell d'anys després, coneix el famós compositor Enric Damor i es casen. La filla de l'Enric, Claire, coneix per casualitat en Fred i s'enamora d'ell. Amb l'aprovació de l'Enric, en Fred li proposa matrimoni i ve sovint a visitar la seva promesa. L'Eve està decidida a no deixar que Fred es casi amb Claire i, com ell es nega a escoltar-la, li diu al seu marit que el casament no ha de tenir lloc. L'Enric no entén el comportament de la seva dona i quan en Fred li deixa trobar una carta que li va enviar la Claire, li pregunta si està enamorada de Fred. En lloc de confessar el seu passat, Eve li diu que sí que l'estima.
L'Enric queda bocabadat quan s'assabenta de la traïció de la seva dona, però sublima els seus sofriments per crear una obra mestra, la seva Desena Simfonia, sobre el tema de la traïció de les dones. Fred ofereix a l'Eve que no es casi amb la Claire si ella torna amb ell. Ella accepta i ell escriu una breu carta de ruptura a la seva promesa. L'Enric està devastat per l'absència de la seva dona i la Claire va a casa d'en Fred, decidida a venjar-se i que l'Eve torni. Ella l'amenaça amb una pistola, però l'Eve intenta dissuadir-la de matar-lo. Mentre estan discutint, Fred treu la seva pròpia arma i després d'apuntar-les, la gira contra ell mateix i es dispara. L'Eve li explica a la Claire com havia disparat a la germana d'en Fred a la mateixa habitació. L'Eve ara pot tornar a l'Enric, el seu veritable amor.

## Repartiment

* Séverin-Mars com a compositor Enric Damor
* Jean Toulout com a Frederic 'Fred' Ryce
* Emmy Lynn com a Eve Dinant
* Ariane Hugon com a ballarina
* André Lefaur com el marquès de Groix St-Blaise
* Elizabeth Nizan com a Claire Damor

## Producció

Aquesta pel·lícula va ser produïda per la productora Le Film d'art l'any 1917. A causa de la guerra, només es va estrenar el novembre de 1918.

## Referències

* ↑ «Progressive Silent Film List: The Tenth Symphony». Silent Era. [Consulta: 17 juny 2014].
* ↑ IMdB data «The Tenth Symphony». [Consulta: 17 juny 2014].

## Enllaços externs

* La Dixième Symphonie a YouTube
# Čakajovce

Čakajovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 1.163 habitants.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 22 gener 2021. [Consulta: 25 gener 2022].
# Copenhagen

* Aquest article tracta sobre la població estatunidenca. Vegeu-ne altres significats a «Copenhaguen (desambiguació)».
Copenhagen és una vila del Comtat de Lewis (Nova York) als Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Copenhagen tenia 865 habitants, 318 habitatges, i 237 famílies. La densitat de població era de 278,3 habitants/km².
Dels 318 habitatges en un 42,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,2% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 25,2% no eren unitats familiars. En el 21,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 13,3% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 15,1% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.273 $ i la renda mediana per família de 35.781 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.147 $ mentre que les dones 25.156 $. La renda per capita de la població era de 12.780 $. Entorn del 10,8% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Copenhagen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Copenhagen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Casa Andreu Vidal

La Casa Andreu Vidal és una obra eclèctica de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casal de regust modernista. Actualment consta de dues plantes.
La façana principal és d'estructura i composició simètrica amb tres obertures: la porta central i dues finestres de grandària similar, amb targes d'arc trilobulat El parament és de pedra calcària en forma de mosaic. Tant la façana principal com la posterior són coronades per un frontó de traços corbats concèntrics i excèntrics, configurant un ritme ondulant al carener. Decora la façana l'emblema inserit en la part superior del capcer circular, on apareix la data de construcció, 1909. Els marcs de color clar i textura llisa de les obertures presenten un fort contrast amb la resta de la superfície empedrada. Destaca la tanca del jardí també de calcària. La coberta a doble vessant ha conservat les teules vidriades originals amb tons blaus i marrons.
No conserva la distribució interior original.

## Història

És un dels primers exponents del fenomen de l'estiueig a Matadepera, com veiem molt proper en un principi al nucli urbà existent. L'empresari Andreu Vidal encarregà el projecte d'aquesta casa a Bonaventura Bassegoda, per estiuejar-hi a principis del segle xx. L'arquitecte Bonaventura Bassegoda formava part del cercle d'amistats de Pere Aldavert, i es localitzen a Matadepera alguns edificis prou significatius: la casa de mossèn Camps, l'església i el campanar i la mateix cas d'en Pere Aldavert. Si bé la conservació de les façanes, la coberta i la tanca exterior és molt acurada, la distribució interior ha estat totalment reformada pels actuals propietaris, també es modificà l'alçada del sostre interior, aspecte que va permetre l'ampliació de la segona planta.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Andreu Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Popea Sabina (desambiguació)

Popea Sabina (Poppaea Sabina) és el nom dels següents personatges:
* Popea Sabina Major, esposa de Tit Ol·li, mare de Popea Sabina Menor
* Popea Sabina o Popea Sabina Menor, amant i després esposa de Neró
# Isidre el Llaurador

Isidre el Llaurador o de Madrid (Madrid, 1080-1130) va ser un camperol de Madrid, canonitzat al segle xvii i venerat com a sant per l'Església Catòlica. Des de 1622 és el patró de la pagesia espanyola i de la ciutat de Madrid. A Catalunya, i en menor mesura al País Valencià, va substituir els patrons tradicionals: sant Galderic i els sants Abdó i Senén. Se'n commemora la festa el 15 de maig, aniversari de la mort.

## Vida i llegendes

El seu nom era Isidro de Merlo y Quintana. De molt jove, va treballar la terra, al servei del noble Iván de Vargas. En conquerir els almoràvids Madrid, va marxar a Torrelaguna, on va casar-se amb Maria Toribia, després canonitzada com a santa Maria de la Cabeza. Va dedicar la seva vida al treball i l'oració.
Entre els miracles que hom li atribueix, hi ha el del pou (on, gràcies a la seva oració, les aigües d'un pou pujaren fins que en pogué sortir un nen, son fill, que hi havia caigut; el nen és conegut com a 'San Illán, i el pou es conserva a l'anomenada Casa de San Isidro, a Madrid), i el miracle dels àngels (els àngels llauraven el camp amb els bous mentre Isidre pregava; Iván de Vargas, diu la llegenda, volia recriminar-li que es detingués contínuament a les esglésies que trobava pel camí i que hi pregués, però va poder veure que els àngels feien la feina mentre el sant feia oració).
* Relleu a la Iglesia de San Pedro de Vitoria
* Sant Isidre i Santa Maria de la Cabeza (s. XVII) a la façana de la Col·legiata de St. Isidre (Madrid)
* Talla barroca a St. Peter bei Laien (Alemanya)
* El miracle del pou per Alonso Cano (1648)

## Culte religiós

Isidre va ser beatificat el 2 de maig de 1619 per Pau V i canonitzat poc després el 12 de març de 1622 per Gregori XV. Les seves restes van ser traslladades a l'església de San Andrés i, d'aquí, al Col·legi Imperial dels Jesuites, actualment Col·legiata de Sant Isidre.
Sant Isidre es festeja i celebra el 15 de maig, especialment a Espanya, Sardenya i els països sud-americans. Moltes parròquies catalanes tenen Goigs dedicats a sant Isidre.
* Arca d'argent de St. Isidre, a l'altar de la Col·legiata de S. Isidre (Madrid)
* Col·legiata de St. Isidre (Madrid)
* Interior de la Col·legiata, amb l'altar i la tomba del sant
* Ermita de St. Isidre (Madrid), de 1725
* Museo de los Orígenes (Madrid), antiga casa de St. Isidre
* Pou de Sant Isidre, a la casa del sant
* Capella de Sant Isidre a l'església de San Andrés (Madrid), primera tomba del sant
* Antiga arca del sant (s. XIII, amb decoració gòtica), primitiu sepulcre del sant, a una capella de la Catedral de la Almudena (Madrid)

## Vegeu també

* Corrida de beneficencia
* Fira de Sant Isidre de Madrid
* Fong de Sant Isidre (Psilocybe cubensis).
* Maria Toríbia

## Referències

* 1 2 «Sant Isidre i la pagesia catalana. Calendari l'Ermità», 15-05-2023.
* ↑ «Sant Galderic, patró dels pagesos de Catalunya. Calendari l'Ermità», 16-10-2022.
* ↑ «Goigs a sant Isidre de parròquies catalanes». [Consulta: 2022].