OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llau de Granollers

La llau de Granollers és una llau del terme de Llimiana, del Pallars Jussà.
Es forma al vessant nord de la Serra de la Vall de Llimiana, a prop del termenal amb Gavet de la Conca (antic terme d'Aransís), des d'on davalla cap al nord-oest, de forma paral·lela al Serrat de Carnestoltes, pel costat de ponent del serrat.
Des d'aquest lloc davalla cap al nord-oest, fins que s'aboca en el barranc de Xércoles a llevant dels Masos de Llimiana i al nord-oest del Mas d'Artús.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Llaus (Herba-savina)

Les Llaus és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Herba-savina.
Està situat a prop i a migdia d'Herba-savina, al sud del Tros de Narriu de Tarrufa. És entre la llau del Canalot, a ponent, i la llau dels Bancals, a llevant, a la dreta del riu de Carreu, al nord del Serrat de les Serretes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Les Llenes (Abella de la Conca)

Les Llenes és un indret i partida del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al nord-est d'Abella de la Conca, en el costat de llevant de la vall del barranc de la Vall i a la dreta del riu d'Abella. Constitueix el contrafort sud-oest del Bony de Calama, al sud-est de la Casa de la Vall, al nord-est del Mas Palou i a ponent de la Masia Gurdem. Al seu nord-oest hi ha la Cantonera de les Guineus.
Al nord de les Llenes hi ha el cim del Cap de les Llenes i, al vessant sud-oriental de la muntanya, l'Espluga de les Llenes.

## Etimologia

Llena procedeix d'un mot preromà que significa llosa, segons estudia Joan Coromines. En efecte, el lloc es caracteritza per l'abundor de lloses despreses de la cinglera que corona aquesta vall.

## Referències

* ↑ Coromines, 1996.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Llena". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. V L-N. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1996. ISBN 84-7256-844-X.

## Enllaços externs

* Les Llenes en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llengua d'Alvèrnia

La Llengua d'Alvèrnia era una de les llengües en què es dividia l'Orde de Sant Joan de Jerusalem, juntament amb les llengües de Provença, França, Itàlia, Aragó, Espanya, Alemanya i Anglaterra.

## Història

La seu de la llengua d'Alvèrnia estava situada a Borgonnuòu a l'actual departament de la Cruesa (Llemosí), a l'antic comtat de la Marche. El 1750, la seu fou desplaçada a Lió. Formaven part de la llengua d'Alvèrnia els territoris de l'Alvèrnia, la Marche, el Velay, el Llemosí, Berry, Forez, Borbonès, el Lionès, el Beaujolais, el Buguey i la Savoia.
El batlle conventual de la llengua d'Alvèrnia era el mariscal, comandant de l'exèrcit que defensava l'orde. El gran prior de la llengua d'Alvèrnia quedava automàticament investit amb la dignitat de mariscal (a vegades gran mariscal).

## Els grans priors

Alguns dels priors de la llengua d'Alvèrnia van arribar a ser Mestres de l'Hospital, com per exemple (entre parèntesis els anys de mestratge):
* Philibert de Naillac (1396-1421), primer fou membre de la llengua d'Alvèrnia i després de França.
* Jean de Lastic (1437-1454),
* Jacques de Milly (1454-1461),
* Pierre d'Aubusson (1476-1503),
* Guy de Blanchefort (1512-1513).
* Philippe Villiers de L'Isle-Adam (1521-1534)

## Possessions de la llengua d'Alvèrnia el 1293
### Allier

* La Racherie, al municipi de Contigny.

### Haute-Loire

* Temple de Vichèi (43).
* Chambot (43): actualment és un lloc destruït que pertanya al municipi de Saint-Ferréol-de-Cohade.
* Temple de Brioude (43).

### Puy de Dôme

* Ségur (63), al districte de Montferrand.
* Temple de Paulhac
* Temple de Chanonat (63)

### Isère

* Montfalcon (38), cantó de Roybon (Isère).

### Cantal

* Comanda de Carlat
* Temple de Celles, al municipi de Celles,
* Temple Montfort, municipi d'Arches,
* Temple d'Ydes, municipi d'Ydes,
* Temple de Courtille, municipi de Vébret,
* Temple de Fournoulx, municipi de Fournoulès,
* Temple de Montchamp, al cantó de Saint-Flour,
* Hôpital Saint-Jean-de-Dône, municipi de Saint-Simon
* Hôpital Saint-Jean de Pierrefitte, municipi de Giou-de-Mamou,
* Temple de Pallihac, segurament a Paulhac.
* Dyana pot ser l'actual Dienne.
* Les Féniers (15), municipi de Condat, al cantó de Marcenais.
* Temple de Fraycinet (15).
* Saleissa, no conegut, potser Salers.
* Crux d'Alba, no conegut, potser el municipi de Saint-Cirque, al canton d'Aurillac.

### A més
#### Allier

* Le Mayet-d'École, cantó de Gannat ;
* Huvert, municipi de Liernolles ;
* Temple de La Marche (03) o Saint-Jean de Charroux (després de 1312 a Charroux) ;
* Temple de Palluet o Temple de Saint-Pourçain.
* Temple de Salles, municipi de Saint-Germain-de-Salles.

## Bibliografia

* Léopold Niepce : Le Grand-Prieuré d'Auvergne - Ordre des Hospitaliers de Saint-Jean de Jérusalem, 1883, Lyon, Genève, Bâle, Librairie Générale Henri Geors.
# Llac Elguiguitguin

El llac Elguiguitguin (en rus: Эльгыгытгын) es troba a Txukotka al nord-est de Sibèria. Té un diàmetre aproximat de 12 km, una superfície de 119,5 km² i una profunditat de 175 metres. El llac està situat en un cràter d'impacte d'un meteorit creat fa 3,6 milions d'anys, al Pliocè. El diàmetre del cràter és de 18 km.
El llac és de gran interès científic, ja que mai ha estat cobert per les glaceres. Això ha permès l'acumulació ininterrompuda d'una capa de sediments de 400 metres de profunditat al fons del llac, cosa que ens ofereix important informació sobre el canvi climàtic al llarg de la història.

## Fauna

Les condicions del llac són extremadament dures per a la vida dels peixos, ja que es classifica com un llac ultraoligotròfic i la superfície està coberta de gel durant uns 10 mesos a l'any. Amb tot, hi ha tres espècies que hi habiten, totes espècies dels salmònids: Salvelinus boganidae, S. elgyticus i Salvethymus svetovidovi. Aquestes dues últimes espècies són endèmiques del llac Elguiguitguin. Les tres espècies estan adaptades a les aigües extremadament fredes del llac, que generalment es troben just per sobre del punt de congelació i passen la major part de l'any a la foscor total.

## Referències

* ↑ «El'gygytgyn». Earth Impact Database. Universitat de Nova Brunswick.
* ↑ Melles; etal «The Lake El'gygytgyn Scientific Drilling Project – Conquering Arctic Challenges through Continental Drilling». Scientific Drilling, 11, 10, 2011, pàg. 29. Bibcode: 2011SciDr..11...29M. DOI: 10.2204/iodp.sd.11.03.2011.
* ↑ «The Elgygytgyn Lake, Chukotka». [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ Salvethymus svetovidovi
* ↑ Brunner, Patrick C.; Douglas, Marlis R.; Osinov, Alexander; Wilson, Chris C.; Bernatchez, Louis «Holarctic Phylogeography of Arctic Charr (Salvelinus alpinus L.) Inferred from Mitochondrial DNA Sequences». Evolution, 55, 3, 2001, pàg. 573–586. ISSN: 0014-3820.

## Enllaços externs

* Dr. Matt Nolan de la Universitat d'Alaska Fairbanks
* Expedició Polar al llac, amb detalls del clima passat
# Llau de l'Hoste

La llau de l'Hoste és una llau que discorre íntegrament pel terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà, tot i que té l'origen en la Canal del Rebost, que neix dins de l'antic terme de Viu de Llevata, actualment pertanyent al Pont de Suert.
El barranc es forma a 1.275 m. alt., a ponent del Pas de la Farriula, per la unió de la Canal del Rebost i una altra canal paral·lela. Des d'aquest lloc davalla cap al nord-est, troba pel camí la Font de l'Hoste, que li dona el nom, a 1.027,5 m. alt., i s'aboca en el riu Bòssia al Tros del Montsió.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llaç de guia

L'as de guia, llaç de guia (o nus de guia), gassa d'amant o gassa de mà és un nus d'origen nàutic, també utilitzat habitualment en altres activitats com el muntanyisme. Es tracta d'un nus bàsic de gran practicitat que pot suportar una gran tensió sense lliscar ni bloquejar-se (és a dir, que pot deslligar amb facilitat).
Encara que generalment es considera un nus fiable, les seves principals deficiències són una tendència a treballar solt quan no esà sota càrrega, lliscar quan s'extreu de costat i una certa tendència del nus a capgirar en certes circumstàncies. Per fer front a aquestes deficiències, s'han desenvolupat diverses variacions més segures del llaç de guia per utilitzar-les en aplicacions de seguretat crítica.

## Usos

Aquest nus s'utilitza per a múltiples aplicacions, entre elles:
* Per encapellar els cordes d'un vaixell en els norais.
* Per lligar una corda a un pal, anella o qualsevol altre suport.
* Per lligar les drisses i escotes a les veles.
* Per improvisar un nus no escorredor per envoltar alguna cosa.
* En muntanyisme, per confeccionar un arnès ràpid (p.e.: en el rescat d'un escalador) .
* Per fer un pont de mico, en classes d'educació física, muntanyisme, etc.

## Realització d'un llaç de guia

* Fer un petit llaç a la corda (no emprar l'extrem lliure en el cas que només un d'ambdós ho estigués).
* Passar l'extrem lliure pel llaç.
* Passar l'extrem lliure per sota de la corda que surt del llaç.
* Encerclar la corda i introduir l'extrem lliure de la mateixa pel llaç, aquesta vegada de dalt a baix.
* Ajustar el nus.
* Pas 1
* Pas 2
* Pas 3
* Pas 4

### Regla mnemotècnica

Hi ha una regla mnemotècnica molt útil per poder recordar els passos a seguir per fer-ho de forma correcta (els 5 passos coincideixen amb els abans descrits).
* Pas 1: Tenim un llac amb un arbre (l'arbre està per darrere del llac)
* Pas 2: Una serp surt del llac (la serp és el cap lliure)
* Pas 3: La serp passa per darrere l'arbre
* Pas 4: La serp es fica dins el llac
* Pas 5: Per ajustar el nus l'últim que haurem de fer és tensar -tirant de l'arbre-, del cap de la serp i la seva cua
El tros de corda que "fa d'arbre" en el cas del rescat d'un escalador seria la part no lliure que ve des de dalt.

## Vegeu també

* Nus escorredor
* Dogal
* Llaç de remolc
* Guindola

## Referències

* 1 2 3 «Llaç de guia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Pompeu Fabra. Miscel·lània Fabra: recull de treballs de lingüística catalana i romànica dedicats a Pompeu Fabra. Institut d'Estudis Catalans, 1943, p. 335–. ISBN 978-84-7283-419-4.
* ↑ «gassa». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ As de guia a Optimot
* ↑ «How safe is the bowline knot in different situations?». The Great Outdoors. [Consulta: 12 març 2013].
* ↑ «LOOP KNOTS».

## Enllaços externs

* Video del "Lightning Method"
* YouTube: animació
# Llista dels resultats del Campionat Mundial de Ral·lis

Aquesta és una llista dels resultats del Campionat Mundial de Ral·lis, ordenada per temporada.
    A 19 d'agost de 2016
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1973
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1974
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1975
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1976
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1977
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1978
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1979
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1980
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1981
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1982
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1983
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1984
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1985
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1986
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1987
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1988
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1989
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1990
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1991
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1992
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1993
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1994
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1995
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1996
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1997
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1998
* Campionat Mundial de Ral·lis del 1999
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2000
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2001
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2002
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2003
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2004
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2005
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2006
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2007
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2008
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2009
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2010
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2011
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2012
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2013
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2014
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2015
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2016
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2017
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2018
* Campionat Mundial de Ral·lis del 2019
# Luci Aurunculeu Cota

Luci Aurunculeu Cotta (en llatí Lucius Aurunculeus Cotta) va ser un militar romà que va servir com a legat a l'exèrcit de Juli Cèsar a la Gàl·lia i es va distingir tant pel seu valor com per la seva prudència.
L'any 57 aC comandà amb Quint Pedi la cavalleria de Juli Cèsar a la batalla de l'Axona, en la que va vèncer als belgues.
El 56 aC, Juli Cèsar, després del fallit desembarcament de Dover, en el retorn a la Gàl·lia Belga va ser enviat amb Quint Tituri Sabí a assolar les terres dels menapis.
L'any 55 aC, Juli Cèsar mancat de provisions, va distribuir les seves tropes per diversos punts de la Gàl·lia per passar l'hivern. Llavors Cotta i Quint Tituri Sabí van obtenir el comandament conjunt d'una legió i cinc cohorts i es van establir al territori dels eburons, entre el Mosa i el Rin. Molt aviat Ambiòrix i Cativolcus, els caps dels eburons, van iniciar la revolta contra els romans i van atacar el camp de Cotta i Sabí que portaven només 15 dies estacionats al lloc. Cotta volia defensar-se al camp, però Sabí considerava la defensa impossible i volia evacuar confiat en el salconduit ofert per Ambiòrix. Per no trencar la concòrdia, Cotta va accedir i els romans van caure en un parany dels gals. Cotta va ser ferit durant el combat, però va seguir lluitant i va refusar negociar amb els gals i finalment ell mateix i la major part dels seus soldats van morir a mans dels gals a la batalla del Jeker.

## Referències

* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico II, 8
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 869.
# Loch Broom

El Loch Broom (en gaèlic escocès: Loch Bhraoin) és un loch de mar, que es troba al nord-oest de Ross i Cromarty, en la parròquia de Lochbroom, a la costa de l'oest d'Escòcia. La petita ciutat d'Ullapool es troba a la riba oriental del loch.
El seu loch germà, Little Loch Broom (en escocès gaèlic: An Loch Beag, «el petit loch»), es troba a l'oest, al peu d'An Teallach i obrint el Minch. El poble de Dundonnell es troba a la boca del loch, enllaçant per la carretera costanera A832 cap a Camusnagaul a la riba oriental, a mig camí cap amunt del loch, i Badcaul més enllà, al nord. El loch és un hàbitat de flora i fauna important, i una població de cormorans es pot veure sovint prenent el sol a les roques que sobresurten de l'aigua.
El Loch Broom és alimentada pel riu Broom, que neix a les muntanyes Dirrie, com sortida de dos lochs: Loch Bhraoin i Loch Droma. El Loch Broom per la seva part alimenta el Riu Cuileig, el qual està unit pel rierol Allt Breabaig que neix al Sgurr Breac. El Loch Droma alimenta el Droma. Els dos rius s'uneixen prop de Cuileig abans d'unir-se al loch com un riu ràpid amb un corrent fort.

## Little Loch Broom

El Little Loch Broom és separat del Loch Broom per la península de Scoraig, entre 3,2–6,4 km d'ample començant a Caileach Head. El loch té 15,3 km de llargada, orientat en direcció sud-est, similar al Loch Broom, i té una amplada mitjana d'1,6 km.
Dos rius desemboquen al Little Loch Broom; l'Allt Airdeasaidh desemboca al llac a Ardessie Falls i el riu Dundonnell, que neix al Dundonnell Forest 4,8 km al sud-est del llac i els innombrables petits llacs i rius que es troben al bosc.

## Muntanyes

L'entrada al Loch Broom és dominada per la muntanya de Ben More Coigach, de 743 metres, a la península de Coigach, el qual té una vista d'Isle Martin i Loch Kanaird. La península que separa Loch Broom del Little Loch Broom conté les muntanyes de Beinn Ghobhlach i Beinn nam Ban.
La Marilyn, Beinn Ghobhlach de 635m, es troba al capdavant de la península, amb vistes a l'entrada del Loch Broom, al nord-est i Little Loch Broom al sud. Compta amb una vista imponent de Gruinard Bay i l'illa de Gruinard a l'oest.
Beinn Ban Nam de 580 m, també és una Marilyn, es troba a la base de la península, amb vistes a Dundonnell al sud-oest i Loch Broom a l'oest i al sud.

## Referències

* ↑ Macrae, Roderick. «Parish of Lochbroom» (en anglès). First or Old Statistical Account of Lochbroom. Ross and Cromarty Heritage, 1790. Arxivat de l'original el 2020-10-20. [Consulta: 18 octubre 2020].
* 1 2 «Lochbroom». A: Mike Spathaky. Ordnance Gazetteer of Scotland (en anglès), 1896, p. 532. ISBN 1 904107 00 1.
# Longview

«Longview o Long View» té aquests significats:
# Lysipomia

El Lysipomia és un dels diversos gèneres de plantes amb flor de la família de les campanulàcies. Es fa a les muntanyes andines des de Veneçuela a Bolívia, on creixen en zones inundades i aiguamolls. El gènere comprèn 43 espècies.
Són plantes que formen àmplies esteses amb fulles simples de fins a 6 cm. que formes rosetes basals. Les flors són blanques, solitàries i els pètals s'agrupen en dos conjunts (bilabiades), un en la part inferior amb tres pètals, i un altre en la superior amb dos.

## Taxonomia

* Lysipomia acaulis, Kunth
* Lysipomia aquatica
* Lysipomia aretioides, Kunth
* Lysipomia bilineata, McVaugh
* Lysipomia bourgonii
* Lysipomia brachysiphonia
* Lysipomia brevifolia
* Lysipomia caespitosa, T.J.Ayers
* Lysipomia columnaris
* Lysipomia crassomarginata, (E.Wimm.) Jeppesen
* Lysipomia crypta
* Lysipomia cuspidata, McVaugh
* Lysipomia cylindrocarpa, T.J.Ayers
* Lysipomia delicatula
* Lysipomia glandulifera
* Lysipomia globularis
* Lysipomia gracilis
* Lysipomia hirta
* Lysipomia hutchinsonii
* Lysipomia laciniata
* Lysipomia laricina, E.Wimm.
* Lysipomia lehmannii, Hieron. ex Zahlbr.
* Lysipomia mcvaughii
* Lysipomia minor
* Lysipomia minuta
* Lysipomia montioides
* Lysipomia multiflora
* Lysipomia muscoides
* Lysipomia oellgaardii, Jeppesen
* Lysipomia pumila
* Lysipomia rhizomata, McVaugh
* Lysipomia sagasteguii
* Lysipomia sanchezii
* Lysipomia sparrei, Jeppesen
* Lysipomia speciosa, T.J.Ayers
* Lysipomia sphagnophila
* Lysipomia subpetata
* Lysipomia tubulosa, McVaugh
* Lysipomia vinosa
* Lysipomia vitreola, McVaugh
* Lysipomia wurdackii

## Referències

* ↑ «Lysipomia Home Page».

## Enllaços externs

* Descripció, bibliografia del gènere, i classificació de les espècies(anglès)(castellà)
# Lætitia d'Arenberg

Lætitia d'Arenberg (Brummana, 2 de setembre de 1941) és una empresària uruguaiana d'origen francès.

## Biografia

És filla d'Henri de Belzunce, marquès de Belzunce i de Marie-Thérèse de la Poëze d'Harambure. Lætitia d'Arenberg pràcticament no va conèixer al seu pare, ja que va morir combatent per França el 13 de maig de 1944 durant la batalla de Montecassino. Va arribar a l'Uruguai el 1951, sent encara una nena, amb la seva mare, que desitjava allunyar-la d'Europa, preocupadas per l'evolució de la situació internacional a causa de la guerra de Corea. La seva mare es va casar en terceres núpcies amb Erik Karl Auguste Hedwige Englebert Antoine Balthasar XI, Duc d'Arenberg,el 20 d'agost de 1949, de qui Lætitia va adoptar el cognom.
Lætitia es va casar amb l'Arxiduc Leopold Francesc d'Habsburg-Lorena (Leopold Franz Erzherzog), Príncep de Toscana (1948-1993), el 19 de juny de 1965 a St. Gilgen am Wolfgangsee, Àustria, en una cerimònia civil, i el 28 de juliol del mateix any en una cerimònia religiosa a Menetou-Salon, Cher, França. Ja casada amb Leopold Franz Erzherzog, va viure a l'Uruguai alguns anys. Té dos fills:
* Sigismund Otto Maria Josef Gottfried Henrich Erik Leopold Ferdinand von Habsburg-Lothringen, Gran Duc de Toscana (nascut a Lausana el 21 d'abril de 1966)
* Guntram Maria Josef von Habsburg-Lothringen, Príncep de Toscana (nascut a Montevideo el 21 de juliol de 1967).
Es van divorciar el 27 de maig de 1981 a Salzburg. Leopold Franz Erzherzog va tornar a Europa i Lætitia va romandre a l'Amèrica del Sud. Els seus pares li van demanar que respectés el codi familiar, és a dir, que deixés la seva casa. Posteriorment va conèixer al seu segon i actual marit, John Anson.
Posseeix diverses empreses Grup d'Arenberg a l'Uruguai, entre les quals es destaquen l'Establecimiento y Haras Las Rosas y Simoca S.A. (Tambo Lapataia - Sosiego). A l'octubre de 2012 va vendre BOR SA. (Mitsubishi, JAC, GW, Mondial Motocicletes) a FIANCAR Uruguai.
Per decret del President de la República Francesa, Nicolas Sarkozy, del 10 d'abril de 2009, el govern francès va decidir atorgar a Lætitia d'Arenberg la condecoració de la Legió d'Honor en el grau de Cavaller (Chevalier). Aquest reconeixement de França té en compte els seus trenta anys d'activitats professionals i el seu compromís amb nombroses obres socials a l'Uruguai, en particular a benefici dels nens pobres i dels joves addictes a les drogues.
La cerimònia oficial de lliurament de la condecoració es va realitzar el 24 de setembre i va ser apadrinada per una delegació del Senat francès, de visita oficial a l'Uruguai, presidida pel senador Jean-Marc Pastor, acompanyat pels senadors Rémy Pointereau, François Fortassin, Gérard Miquel i Annie Jarraud-Vergnolle.

## Referències

* ↑ «House of Habsburg-Lothringen» (en anglès). Genealogy.eu.

## Enllaços externs

* Grupo Laetitia d'Arenberg en Uruguay (castellà)
* A genealogical survey of the peerage of Britain as well as the royal families of Europe (castellà)
* El País: Príncipe de Punta Arxivat 2012-11-28 at Archive.is (castellà)
# Sherman (constructor)

Sherman va ser un constructor estatunidenc de cotxes de competició.
Sherman va competir al campionat del món de la Fórmula 1 a 2 temporades, les dels anys 1951 i 1952.
Va disputar només la cursa del Gran Premi d'Indianapolis 500, no competint a cap més prova del campionat del món de la F1.

## Resultats a la F1

| Temporada | Pilot | Classificació | Punts | Retirada | Resultats |
| 1951 | Andy Linden | 4 | 3 | | Resultats |
| 1952 | George Fonder | 15 | | | Resultats |

## Referències

* ↑ «Standings» (en anglès). [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ «Standings» (en anglès). [Consulta: 24 juny 2021].
# Rorschach

* Per a altres significats, vegeu «Rorschach (còmic)».
Rorschach és un municipi suís que pertany al cantó de Sankt Gallen, districte d'Arbon-Rorschach. Està situat a la vora del llac Constança. El 2022 tenia 9701 habitants.
Es troba a la via romana d'Arbon cap a Bregenz. El primer esment escrit Rorscachun data de l'any 850.
El 2005, 25% dels llocs de treball eren en la indústria i 74% al sector dels serveis.

## Fills il·lustres

* Elsa Cavelti (1914-2001) mezzo-soprano contralt.

## Referències

* ↑ «Generalisierte Grenzen 2023: Hilfsdatei | Publikation» (en alemany). Bundesamt für Statistik, 31-01-2023. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Gemeinde in Zahlen» (en alemany). Consistori de Rorschach, 2022. [Consulta: 6 gener 2024].
* 1 2 Hollenstein, Lorenz. «Rorschach». A: Historische Lexikon der Schweiz (en alemany, francès, italià). Bern: Historisches Lexikon der Schweiz, 7 maig 2020.

## Bibliografia

* Elsener, Otmar. Rorschach: Geschichten aus der Hafenstadt [Rorschach: històries d'una ciutatat portuària]. volum 1 de Rorschach". Herisau: Appenzeller Verl, 2011. ISBN 978-3-85882-579-7.