OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Psychoda apicalis

Psychoda apicalis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: l'Índia, incloent-hi Kerala.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Brunetti, E., 1911. New Oriental Nemocera. Rec. Indian Mus. Vol. 4: 259-316.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Moth Flies and Sand Flies (Diptera: Psychodidae) of India (anglès)
* ↑ Psychodidae (Diptera) at the Zoological Survey of India Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Josep Fornet Senís

Josep Fornet Senís (València, 24 de juny de 1836 - València, 27 de març de 1915) fou un compositor i organista valencià.
Es formà musicalment com a cantor infantil en el Col·legi del Patriarca de València, on va estar-hi catorze anys i on perfeccionà els estudis de piano i orgue sota la tutela del seu professor Juan Bautista Plasencia Valls. A partir del 1864 passà a ser organista de l'Església de Sant Nicolau de València, on obtigué gran fama com a instrumentista i improvisador.
Compaginà la seva activitat religiosa amb la seva professió com a pianista de saló (tant en cases particulars com en cafès com El Siglo) i com a professor de solfeig de la Societat Econòmica d'Amics del País Valencià. Aquesta entitat li atorgà un diploma amb medalla d'or per a la composició del seu himne, Himno a la educación. També compongué un himne per a veus i orgue amb lletra de Teodor Llorente Olivares dedicat a la Exposició Regional Valenciana el 1909. Es convertí en un dels professors particulars més sol·licitats per la burgesia catalana i participà en les vetllades artístiques organitzades per Lluis Moroder.
La majoria de la producció de Fornet és de caràcter religiós, editada principalment per la casa editorial Antich i Pena. Moltes de les seves peces es troben en la Biblioteca de Compositors Valencians de l'Ajuntament de València.

## Referències

* ↑ Casares Rodicio, Emilio. «Vaquedano [Baquedano], José de». A: Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. vol. 10.. Madrid: SGAE, 2002.
# Gerhard Roth

Gerhard Roth (Graz, 24 de juny de 1942 - Graz, 8 de febrer de 2022) va ser un escriptor austríac.

## Vida i obra

Fill d'un metge i d'una infermera, Roth va començar a estudiar la medicina però va interrompre aviat per concentrar-se en la literatura. A l'inici va guanyar-se la vida com a programador al centre informàtic de Graz. Des del 1976 era un escriptor lliure. Del 1973 al 1978 va ser membre de l'associació d'escriptors Grazer Autorenversammlung però el 1979 va a Hamburg. Des de 1986 va viure a Viena i a Estíria. El seu fill és el director de cinema Thomas Roth.
Al centre de la seva obra es troba el protagonista central en un món que li sembla una situació pertorbant, torturant i doncs inacceptable. Sovint la forma exterior de les novel·les és la d'una novel·la policíaca però la intenció de l'autor és la descoberta de coses clandestines en un sentit figuratiu.
El cicle novel·lístic de Die Archive des Schweigens tracta del passat austríac al mirall dels sistemes polítics i socials d'avui.

## Distincions

* 1976 Literaturpreis des Landes Steiermark
* 1983 Alfred-Döblin-Preis de novel·la
* 1992 Literaturpreis der Stadt Wien
* 1995 Goldene Romy
* 2002 Bruno-Kreisky-Preis für das politische Buch (Premi per al Llibre Polític)
* 2003 Goldenes Ehrenzeichen für Verdienste um das Land Wien
* 2007 Medalla Marietta i Friedrich Torberg
* 2012 Premi de Literatura Jakob Wassermann
* 2015 Premi Jean Paul
* 2016 Großer Österreichischer Staatspreis (Gran Premi de l'Estat Austríac)
* 2016 Premi Hoffmann von Fallersleben

## Publicacions

* Die Archive des Schweigens. Cicle novel·lístic:
** Der Stille Ozean, 1980
** Landläufiger Tod, 1984
** Am Abgrund, 1986
** Der Untersuchungsrichter, 1988
** Im tiefen Österreich, 1990
** Die Geschichte der Dunkelheit, 1991
** Eine Reise in das Innere von Wien, 1991
* Novel·les:
** die autobiographie des albert einstein, 1972
** Der Wille zur Krankheit, 1973
** Der große Horizont, 1974
** Ein neuer Morgen, 1976
** Winterreise, 1978
** Die schönen Bilder beim Trabrennen, 1982
** Der See, 1995
** Der Plan, 1998
** Der Berg, 2000
** Der Strom, 2002
** Das Labyrinth, 2004
** Grundriss eines Rätsels, 2014
* Contes:
** Der Ausbruch des Weltkriegs, 1972
** Circus Saluti, 1981
** Das Töten des Bussards, 1982
* Teatre:
** Lichtenberg, 1973
** Sehnsucht, 1977
** Dämmerung, 1978
** Erinnerungen an die Menschheit, 1985
** Franz Lindner und er selber, 1987
** Fremd in Wien, 1993
* Autobiografia:
** Das Alphabet der Zeit, 2007
* Assaigs:
** Über Bienen. 1996.
** Das doppelköpfige Österreich, 1995
** Gsellmanns Weltmaschine

## Bibliografia referenciada

* P. Ensberg i H. Schreckenberger: G. Roth, 1994
* M. Baltl (Ed.): G. Roth, 1995
* U. Schütte: Auf der Spur der Vergessenen. G. Roth und seine Archive des Schweigens, 1997

## Enllaços externs

* Ressenya crítica del llibre "Das Alphabet der Zeit" Arxivat 2007-12-26 a Wayback Machine.(alemany)
* «Bibliografia relacionada amb Gerhard Roth» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
# Joan Romeu i Figueras

Joan Romeu i Figueras (Òdena (Anoia)- 1925) és un promotor cultural i polític català.

## Biografia

Fill de Rosa Figueras i Mestres i Bonaventura Romeu i Mussons (nascut el 1891), dedicat a l'adobament de pells i membre del Partit Republicà Radical i del Centre Republicà d'Igualada. El seu germà Josep Romeu i Figueras (1917-2004) fou poeta, crític literari i investigador de la literatura i el Teatre medieval català promotor cultural a la seva ciutat i professor de lletres a la Universitat Autònoma de Barcelona (1969-1984). Joan Romeu ha actuat professionalment com a agent comercial de productes de pell i ha desenvolupat una important activitat en el terreny associatiu, en defensa de la llengua i cultura catalanes, així com políticament, com a militant d'Esquerra Republicana de Catalunya.

## Fons personal

El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. El fons aplega la documentació produïda i rebuda per Joan Romeu i Figueras en el curs de les seves activitats professionals i associatives, així com l'activitat familiar, en la qual destaca la relativa a l'activitat política i als negocis d'adobament de pell del seu pare Bonaventura Romeu i Mussons, i, en especial, a l'obra literària del seu germà Josep Romeu i Figueras, dins la qual destaca el dietari personal dels anys 1937-1940. El fons aplega documentació relativa a l'activitat professional de Joan Romeu com a agent comercial, les seves aficions esportives i musicals, la correspondència i l'activitat associativa en l'àmbit cultural. Inclou algunes monografies i publicacions periòdiques de tema literari i polític.

## Referències

* ↑ «Joan Romeu i Figueres». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: juny 2013].

## Enllaços externs

* Fons Joan Romeu i Figueras a l'Arxiu Nacional de Catalunya.
# Psychoda armillariphila

Psychoda armillariphila és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Alemanya i França.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Vaillant, 1988. Contribution à l'étude des Psychodidae mycobiontes (Diptera). Bulletin de la Société entomologique de France, vol. 93, núms. 5-6, pp. 181-191.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Josep Forgas Teixidó

Josep Forgas Teixidó (Olot, 16 de desembre de 1904 - valor desconegut) fou un futbolista català de les dècades de 1920 i 1930.
De jove es traslladà a Figueres, on començà a jugar a un club anomenat Emporium. A continuació fitxà per la UE Figueres, on hi jugà dues temporades. L'any 1924 es traslladà a Badalona, on s'incorporà al club local. En total fou jugador del CF Badalona durant 17 temporades, fet que el converteix en un mite de l'entitat.
Jugà tres partits amb la selecció catalana, el primer l'any 1926, i més tard el 1931 i 1934.

## Referències

* 1 2 3 4 «Una vieja gloria del C. de F. Badalona». Revista de Badalona, 12-08-1944. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ Josep Forgas Teixidó a BDFutbol
* ↑ «Y empieza el partido...». Mundo Deportivo, 20-09-1926. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «El internacional de ayer en Chamartín». Mundo Deportivo, 07-01-1931. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «El Horta-Selección catalana para mañana». Mundo Deportivo, 24-03-1934 [Consulta: 1r abril 2015].
# Glaudi Brueis

Glaudi Brueis fou un escriptor en occità, nascut a Ais de Provença el 1570. De família benestant, era fill d'un dirigent de la Lliga catòlica a la Provença, també fou parlamentari i actiu políticament. Autor del Jardin dei Musas provençalas (1628), publicat a Ais de Provença. El 1622 publicà un poema a l'entrada de Lluís XIII de França a Ais, i també 65 cançons, tres ballets (amb elogi de l'alcoholisme, les marcolfes i la follia universal), i sis comèdies (Comèdia a onze Personatges i dues Comèdias a sèt Personatges).
També va compondre Ordonanças de Caramentrant, Arenga funèbra sur la mòrt de Caramentrant i Rencòntre de Chambrieras, peces breus d'estil groller, farses nodrides d'elements italians influïdes de François Rabelais i d'Aristòfanes que més tard influirà en Molière.

## Referències

* Robèrt Lafont i Christian Anatole (1973) Història de la literatura occitana Dopesa, Barcelona.
* Claude Brueys (1971) Poésies provençales des XVI$^e$ et XVII$^e$ siècles, publiées d'après les éditions originales et les manuscrits par Anselme Mortreuil, Slatkine Reprints, Genève. (francès) [reimpressió de l'edició de Marsella, 1843]
# Josep Forteza-Rey Forteza

Josep Forteza Rey Forteza (Palma, 1912-1999) va ser un odontòleg mallorquí.
Fill d'Ignasi Forteza Rey. Estudià medicina a la Universitat de Barcelona i a la de Santiago, i odontologia a Madrid (1941). A Barcelona va participar en el grup de Batista i Roca organitzat entorn de la revista Palestra. Va fundar la secció Al·lots de Muntanya a l'Associació per la Cultura de Mallorca. D'idees republicanes i mallorquinistes, va col·laborar amb Francesc de Sales Aguiló. Va ser el director de la clínica dental Forteza-Rey de Palma (1953-1975). El 1956 va ser membre de la junta directiva del Congrés Internacional d'Odontologia, celebrat a Palma. El 1962 participà en la fundació de l'Obra Cultural Balear. Publicà treballs a la "Revista Española de Odontoestomatologia", que li lliurà el premi al millor article publicat el 1961. És autor del llibre Ionoforesis en conductoterapia (1974).

## Referències

* ↑ FORTEZA REY, Josep. La proclamació de la República. Memòria Civil. Baleares, 5 de gener de 1986.
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 31. ISBN 84-8661702-2.
# David Bierens de Haan

David Bierens de Haan (1822-1895) va ser un matemàtic neerlandès conegut per les seves taules d'integrals definides.

## Vida i Obra

Bierens de Haan era fill del ric mercader Abraham Pieterszoon de Haan (1795–1880) i de Catharina Jacoba Bierens (1797–1835). El 1843 va acabar els seus estudis en matemàtiques i va rebre el doctorat per la Universitat of Leiden el 1847 sota la direcció de Gideon Janus Verdam (1802–1866) amb la tesi De Lemniscata Bernouillana. A continuació va ser professor de física i atemàtiques al institut de Deventer. el 1852 es va casar amb Johanna Catharina Justina IJssel de Schepper (1827–1906) a Deventer.
In 1856 va ser nomenat membre de la Reial Acadèmia Neerlandesa d'Arts i Ciències. Des de 1866 va ser professor de matemàtiques a la universitat de Leiden. A partir de 1888 va ser coeditor de les obres completes de Christiaan Huygens i el 1892 va editar l'Algebra de Willem Smaasen (1820–1850).
Tenia una gran biblioteca de matemàtiques, història de la ciència i pedagogia, que actualment es troba a la Biblioteca de la universitat de Leiden.
Les seves contribucions a les matemàtiques, a part d'algun treball actuarial i els seus articles sobre història de les matemàtiques, va consistir en la compilació d'una gran taula d'integrals: Tables d'intégrales définies (1858), Supplément aux tables d'intégrales définies (1864) i Nouvelles tables d'intégrales définies (1867).

## Referències

* ↑ «David Bierens de Haan (1822 - 1895)». Koninklijke Nederlandsche Akademie van Wetenschappen. [Consulta: 12 desembre 2017].
* ↑ Bockstaele, 2002, p. 54.
* ↑ Talvila, 2001, p. 433-434.

## Bibliografia

* Bockstaele, Paul. «Benelux». A: Joseph W. Dauben, Christoph J. Scriba (eds.). Writing the History of Mathematics: Its Historical Development (en (anglès)). Birkäuser, 2002, p. 179-197. ISBN 3-7643-6166-2.
* Talvila, Erik «Some Divergent Trigonometric Integrals» (en anglès). The American Mathematical Monthly, Vol. 108, Num. 5, 2001, pàg. 432-436. ISSN: 0002-9890.
# Viola (Tennessee)

Viola és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 129 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Viola tenia 129 habitants, 52 habitatges, i 37 famílies. La densitat de població era de 293 habitants/km².
Dels 52 habitatges en un 23,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 15,4% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,4% tenia menys de 18 anys, un 13,2% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.188 $ i la renda mediana per família de 46.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.313 $ mentre que les dones 31.250 $. La renda per capita de la població era de 18.803 $. Entorn del 7,7% de les famílies i el 16% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Viola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Viola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Pòssum pigmeu de cua de ploma

El pòssum pigmeu de cua de ploma (Distoechurus pennatus) és una espècie de marsupial de la família dels acrobàtids. Viu a Indonèsia i Papua Nova Guinea.
És l'única espècie vivent del gènere Distoechurus.

## Referències

* 1 2 Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 56. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Leary, T.; Seri, L.; Wright, D.; Hamilton, S.; Helgen, K.; Singadan, R.; Menzies, J.; Allison, A.; James, R.; Aplin, K.; Dickman, C.; Salas, L.; Flannery, T. Distoechurus pennatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 desembre 2008.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Joaquim Cassadó i Valls

Joaquim Cassadó i Valls (Mataró, 30 de setembre de 1867 – Barcelona, 25 de maig de 1926) fou un compositor.
Va iniciar la seva formació musical amb el mossèn Manuel Blanch a Mataró. Amb nou anys va iniciar-se en l'estudi de l'orgue amb Salvador Puigsech, organista de Santa Maria. Un cop a Sant Andreu del Palomar, a l'edat de dotze anys va estudiar harmonia i composició amb Julià Vilaseca, que havia sigut mestre de Montserrat. Als catorze anys va entrar al Seminari Conciliar on va esdevenir mestre de capella fins que va abandonar els estudis eclesiàstics. Anys més tard va esdevenir segon mestre de capella a l'església de la Mercè de Barcelona i finalment el 1901 va substituir a Bonaventura Frigola en la direcció.
Amb la seva esposa Agustina Moreu van fundar una casa de pianos situada al Passeig de Gràcia de Barcelona i anomenada Cassadó & Moreu. Posteriorment va residir durant vuit anys a París on amb els seus dos fills, Agustí i Gaspar, hi va formar el Trio Cassadó. Al seu retorn a Barcelona es va dedicar sobretot a l'ensenyament i la composició però també va dirigir societats corals.
Va ser un compositor polifacètic que va escriure obres simfòniques, teatre musical i música religiosa. Entre les seves obres més destacades hi ha la Sinfonia dramàtica estrenada el 1903 al Palau de Belles Arts de Barcelona, Hispania (fantasia espanyola) un concert per a piano i orquestra que va ser premiat per la Société Indépendente de Musique de París el 1911 i una ópera estrenada el 1920 anomenada Lo monjo negre.

## Obra

* Música escènica: La bohème, La real mentira, La noche del Pilar, El cortijo, Lo monjo negre, El torerito, La alegría de triunfar.
* Música simfònica: Tres poemas sinfónicos (La muerte de San José), Sinfonía dramática, Concierto, Flores de Triana (Capricho español), Hispania, Obertura y suite: Sinfonía macarena.
* Música de cambra: Canciones, Cuarteto español, Sonata.
* Cançons: Cançó d'octubre.
* Piano: Adieux des oiseaux au printemps, Complanta, Tres composiciones en un volumen.
* Música religiosa: Amor divino, Bendita sea tu pureza, Dolores y gozos de San José seguidos de Padrenuestro, Ave María y Gloria, Gozos a la Purísima Concepción, Letrillas para después de la comunión, Oh cor amoris victima, Oración al sagrado corazón de Jesús, Popule meus.

## Referències

* ↑ «Fulls del Museu Arxiu de Santa Maria». [Consulta: 19 gener 2023].
* 1 2 3 Casares Rodicio, Emilio. «Cassadó Valls, Joaquín», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 3, p. 315-316.
* ↑ Història de la Música Catalana, Valenciana i Valear. Barcelona: Edicions 62, 2003, vol. IX, p. 137-138.
# Josep Fortuny i Guarro

Josep Fortuny i Guarro (barri de Sants, Barcelona, 1952 - Barcelona, 30 de setembre de 2013) fou un músic i poeta català, bateria, percussió i veu de la Companyia Elèctrica Dharma, considerat el Poeta de la Dharma, era la veu més cerebral del grup i el seu ideòleg. La seva darrera aparició va ser al Concert per la Llibertat el 29 de juny de 2013 al Camp Nou.

## Obra

* Març de 2013: El soroll després de Kerouac, amb il·lustracions de la seva filla Liliana Fortuny. Edicions Els Llums.

## Referències

* 1 2 «Mor Josep Fortuny, el poeta de la Dharma». Enderrock. [Consulta: 1r octubre 2013].
* 1 2 3 «S'ha mort Josep Fortuny, veu i bateria de la Dharma». Vilaweb, 01-10-2013 [Consulta: 1r octubre 2013].
* ↑ «El soroll després de Kerouac». Editorial Els Llums. Arxivat de l'original el 4 d’octubre 2013. [Consulta: 1r octubre 2013].

## Vegeu també

* Lluís Fortuny i Guarro
* Esteve Fortuny i Guarro
# DLC

«DLC» té aquests significats:
* Diccionari de la llengua catalana, un terme genèric de diccionaris monolingües del català. Alguns cops s'utilitza per referir-se al Diccionari de la llengua catalana de l'IEC, diccionari normatiu també conegut amb les sigles DIEC (o DIEC2 per a la segona edició).
* Contingut descarregable, també denominat contingut de descàrrega (en anglès Downloadable content).
# Odontostilbe roloffi

Odontostilbe roloffi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Napo a l'Equador.

## Referències

* ↑ Cope E. D. 1870. Contribution to the ichthyology of the Marañon. Proc. Am. Philos. Soc. v. 11. 559-570.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Géry, J. 1972. Contribution à l'étude des poissons characoïdes de l'Équateur. Avec une révision du genre Pseudochalceus et la description d'une nouveaux genre endémique du Rio Cauca en Colombie. Acta Humboldtiana (Series Geologica, Palaeontologica et Biologica Nr. 2) Núm. 2: 1-110, Pls. 1-8.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.