OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gabriel de la Puerta Ródenas y Magaña

Gabriel de la Puerta Ródenas y Magaña (Mondéjar, província de Guadalajara, 16 de març de 1839 - Madrid, 2 de juny de 1908) fou un químic i farmacèutic espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals i de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina.

## Biografia

Fill d'un notari, en 1857 va obtenir el batxiller en filosofia a l'Institut San Isidro de Madrid i el 1862 es llicencià en farmàcia a la Universitat de Madrid, on es va doctorar en 1863. En 1883 va obtenir la càtedra de química inorgànica a la Universitat Central de Madrid, on posteriorment seria degà de la Facultat de Ciències. Alhora fou director del Laboratori d'Anàlisi Química del Ministeri d'Hisenda d'Espanya i president del Col·legi de Farmacèutics de Madrid. En 1878 fou escollit acadèmic d número de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina, i en 1880 en la Reial Acadèmia Nacional de Farmàcia, de la que en fou vicepresident el 1902. El mateix any fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, en la que ingressà el 1881 amb el discurs Constitución íntima de los cuerpos y acciones químicas de éstos, unos sobre otros i de la que en seria president de la secció de ciències.
Políticament fou elegit diputat pel districte de Pastrana a les eleccions generals espanyoles de 1881 i 1886, i escollit senador per la Reial Acadèmia Nacional de Medicina en la legislatura 1901-1902. El 1904 fou president de la Reial Societat Espanyola de Física i Química.

## Obres

* Tratado práctico de determinación de plantas indígenas y cultivadas en España de uso medicinal, alimenticio e industrial, Madrid, T. Fortanet, 1876.
* Tratado de Química Orgánica, 2 vols., Madrid, Moya y Plaza, 1879.
* Tratado de Química Inorgánica, 2 vols., Madrid, Vda. de Hernando y Cía., 1896-1897.
* Análisis del pimiento molido de Murcia, Madrid, Gaceta, 1904.
* Estudio químico y bacteriológico de las aguas potables, Madrid, Gaceta, 1905.

## Referències

* ↑ Gabriel de la Puerta Ródenas a mcnbiografias.com
* ↑ Gabriel de la Puerta Ródenas y Magaña al web de la RANM
* ↑ Biografia Arxivat 2016-06-05 a Wayback Machine. al web de la RAC
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Presidents de la RSEFQ
# Monsano

Monsano és un comune (municipi) de la província d'Ancona, a la regió italiana de les Marques, situat a uns 20 quilòmetres a l'oest d'Ancona. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 3.350 habitants.
Monsano limita amb els següents municipis de Jesi, Monte San Vito i San Marcello.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 26 març 2020].
# Francisco de Paula Gras Mirambell

Francisco de Paula Gras Mirambell (Monfort, València, 1820 - València, 1891) fou un advocat, periodista i polític valencià. El 1841 es va llicenciar en dret a la Universitat de València, i després d'establir-se a València va participar en els cercles literaris del romanticisme com a deixeble del català Joan Arolas, juntament amb Vicent Boix i Ricarte i Cristòfol Pascual i Genís i publicà articles defensant el lliurecanvisme i la democràcia a l Fénix, El Eco Literario, El Libre Comercio i La Esmeralda. El 1854 va col·laborar a El Justicia de Josep Peris i Valero. Després de la vicalvarada fou comandant del primer batalló valencià de la Milícia Nacional. Seguidor de Nicolás María Rivero, després de la revolució de 1868 fou membre de la Junta Revolucionària i membre de la Diputació de València. Com a membre del Partit Republicà Democràtic Federal el febrer de 1872 fou escollit alcalde de València, càrrec que va exercir fins a juny de 1874. Durant el seu mandat es va crear la Guàrdia Municipal.
Després de la restauració borbònica es va unir al Partit Republicà Possibilista d'Emilio Castelar y Ripoll, del qual en fou cap a València. És autor d'una biografia del diputat liberal Juan Bautista Osca Chornet.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.267. ISBN 9788495484802.
# Calabarra

Calabarra, és una partida rural del municipi de Turís (Ribera Alta), a l'extrem occidental del terme, al nord de la serra de Montserrat i al voltant de la gran masia de Calabarra que li dona nom, a la valleta que forma el barranc de Cortitxelles, afluent del barranc de Torrent o rambla del Poio.
Esta situació geogràfica la fa fora de la vall del riu Magre o dels Alcalans. Els terrenys de la vall són de secà, però també hi ha regadiu al pla de la masia de Calabarra, on es cultiven tarongers, fruiters, dacsa, hortalisses i altres productes de camp. Els vessants de les muntanyes estan replets de xalets de segona residència, mentre que el pla la població es concentra al poblet de Cortitxelles a un parell de quilòmetres de la masia.

## Referències

* ↑ «EL MAS DE CALABARRA». turis.es, 17-07-2009.
# Duncan (cràter)

Duncan és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 40,3 km de diàmetre. Porta el nom d'Isadora Duncan (1878-1927), ballarina estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Duncan». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Gall bankiva

El gall bankiva (Gallus gallus) és una de les espècies de galls, que són ocells membres de la família dels fasiànids (Phasianidae). Es consideren avantpassats directes dels galls domèstics.

## Morfologia

Hi ha un alt grau de dimorfisme sexual. Els mascles són molt més grossos, tenen grans excrescències carnoses de color vermell al cap, una d'elles erecta sobre el capell, en forma de cresta. Plomes llargues i brillants, daurades i color bronze, que formen un mantell sobre l'esquena des del coll fins a la part posterior. La cua és llarga, arquejada que sembla negra, però amb brillantor blau, porpra i verd amb bona llum. Com els altres membres del gènere tenen llargs esperons a la part posterior de les potes.
El plomatge de la femella és el típic d'aquesta família, críptic i dissenyat per al camuflatge, ja que ella s'ocupa en solitari dels ous i els pollets. Tampoc té barbons carnoses o cresta al cap.

## Hàbitat i distribució

Són aus d'ambient selvàtic, que es distribueixen des del nord-est de l'Índia (on l'espècie pura s'ha mesclat molt amb les races domèstiques) cap a l'est fins al sud de la Xina i Malàisia, Filipines i Indonèsia. També es troben naturalitzats en diverses illes com ara les Hawaii, Christmas i Marianes, però en aquest cas són descendents salvatges del pollastres domèstics.

## Hàbits

Durant l'època d'aparellament, els mascles anuncien la seva presència amb el conegut cant de gall, que li val tant per atraure potencials parelles, com per avisar la seva presència a possibles competidors de cria.
Els mascles representen una parada en presència de les femelles, consistent en demostrar la trobada d'aliments en terra, a més de lleugeres contraccions del coll. Repetidament deixa aliment a terra, que és recollit per les femelles, de vegades directament des del bec del mascle. Hi ha successives còpules.

## Alimentació

Són omnívors i s'alimenten d'insectes, llavors i fruites incloses les cultivades, com les de la palmera de l'oli.
Els vols es limiten pràcticament als necessaris per accedir als dormidors, als arbres, o alguna zona alta, o per escapar d'un perill immediat durant el dia.

## Llistat de subespècies

Se n'han descrit diverses subespècies:
* Gallus gallus bankiva Temminck 1813, propi de Java.
* Gallus gallus gallus (Linnaeus) 1758, propi d'Indoxina occidental.
* Gallus gallus jabouillei A.Delacour et Kinnear 1928, propi del Vietnam.
* Gallus gallus murghi Robinson et Kloss 1920, propi de l'Índia.
* Gallus gallus spadiceus (Bonnaterre) 1792, propi de Birmània.
S'ha descrit també Gallus gallus domesticus, que inclouria tots el galls domèstics. Modernament s'ha apuntat la possibilitat que en la gènesi del gall domèstic haja intervingut també algun grau d'hibridació, amb el gall gris (Gallus sonneratii).

## Referències

* ↑ Classificació amb subespècies a ZOONOMEN Rev. 21-05-2010
* ↑ Eriksson J, Larson G, Gunnarsson U, Bed'hom B, Tixier-Boichard M, et al. (2008) Identification of the Yellow Skin Gene Reveals a Hybrid Origin of the Domestic Chicken. PLoS Genet January 23, 2008 «Enllaç». Arxivat de l'original el 2012-05-25. [Consulta: 22 maig 2010].
# Múscul abductor curt del polze

El múscul abductor curt del polze o abductor curt del dit polze (musculus abductor pollicis brevis) és un múscul aplanat i curt de la mà que es troba a la regió palmar externa, a l'eminència tenar. La seva funció és l'abducció del dit polze.

## Estructura

L'abductor curt del polze és un múscul pla i prim localitzat just per sota de la pell del palmell de la mà. Forma part de l'eminència tènar i, per tant, contribueix a formar la prominència del palmell de la mà, en la zona proximal al polze.
S'origina, en l'os escafoide, el lligament anul·lar anterior del carp i el tendó del múscul abductor llarg. Ocasionalment, té fibres inserides en el tubercle de l'os trapezoide.
El múscul corre lateralment fins a inserir-se mitjançant un tendó pla i prim en l'extrem superior de la base de la primera falange del dit polze i en la càpsula de l'articulació que uneix el metacarpià amb la falange.

## Innervació

L'abductor curt del polze generalment està innervat pel nervi medià, a través de la branca tènar. Ocasionalment, està innervat, completament o en part, per una branca del nervi cubital.

## Acció

L'abducció del polze està definit com el moviment perpendicular al palmell de la mà, que separa el polze de la mà. Per això, el múscul abductor curt del polze és anomenat també múscul separador del polze i participa en aquest moviment, ja que actua tant per l'articulació carpometacarpiana com per la metacarpofalàngica. També contribueix a l'oposició i extensió del polze, facilita l'acció en la qual el polze circumda al voltant del seu eix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 3 abril 2014].
* ↑ TERMCAT, Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X
* ↑ Universitat de Granada. Anatomía Funcional en las Ciencias de la Actividad Física y del Deporte - Músculos Consultat el 26 de novembre de 2007.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Disseccions on es pot observar el múscul abductor curt del polze.
* Cadaver dissection
* Abductor pollicis brevis muscle
* Abductor pollicis brevis muscle
* Abductor pollicis brevis muscle
* Abductor pollicis brevis muscle
* Abductor pollicis brevis muscle
* Abductor pollicis brevis muscle
* Abductor pollicis brevis muscle
* Abductor pollicis brevis muscle
* Abductor pollicis brevis muscle
* Abductor pollicis brevis muscle
* Muscles of hand. Cross section.

## Enllaços externs

* LUC abpb
* PTCentral Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
# Francisco de Paula Rodrigues Alves

Francisco de Paula Rodrigues Alves (Guaratinguetá, 7 de juliol de 1848 — Rio de Janeiro, 16 de gener de 1919) va ser un polític brasiler, Conseller de l'Imperi, president de la província de São Paulo, president de l'estat, ministre de la hisenda i cinquè president de Brasil. Va governar São Paulo per tres mandats: 1887 - 1888, com a president de la província, i com a cinquè president de l'estat de 1900 a 1902 i com novè president de 1912 a 1916. Últim paulista de naixement a prendre possessió com a president de Brasil, va ser triat dues vegades, va complir el primer mandat (1902 a 1906), però va morir abans d'assumir el segon mandat (que hauria d'estendre's de 1918 a 1922).

## Referències

* ↑ Koifman, Fabio. Presidentes do Brasil: De Deodoro a FHC (en portuguès). RIO. ISBN 978-0-00-054147-5.
* ↑ A República e a História dos Presidentes do Brasil (en portuguès). Discovery Publicações, 2019. ISBN 978-85-8417-141-5.
* ↑ Vizeu, Rodrigo. Os presidentes: a história dos que mandaram e desmandaram no Brasil, de Deodoro a Bolsonaro (en portuguès). HarperCollins Brasil, 2019. ISBN 978-85-9508-639-5.
# Segona batalla de Làmia

La segona batalla de Làmia va tenir lloc l'any 209 aC entre Filip V de Macedònia i la República Romana aliada amb la Lliga Etòlia i Àtal I de Pèrgam a la localitat de Làmia, aquesta batalla forma part de la Primera Guerra Macedònica.
Com a antecedent molt proper hi va haver la Primera Batalla de Làmia, mentre Filip V de Macedònia feia campanya per terres hel·lenes, l'estrateg etoli Pírries va reagrupar les seves forces, va fortificar la ciutat i va rebre reforços de Roma i Pèrgam.
Quan va acabar la seva campanya, Filip va tornar a passar per Làmia i va atacar la ciutat. Els macedonis, encoratjats per la victòria a la primera batalla, van destrossar l'exèrcit enemic que es va haver de refugiar a l'interior de les muralles després d'haver patit moltes pèrdues.
Les dues batalles més importants de la Primera Guerra Macedònica es van lliurar a la localitat de Làmia, però, aquesta guerra només era una estratagema per tal de mantenir Macedònia en les seves terres i evitar que prestes suport militar a Hanníbal.

## Referències

* 1 2 Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXVI, 26-28
* 1 2 Polibi. Històries, IX, 30; IX, 37; IX, 41-42
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXI, 46
# Ca la Pilar Mestre

Ca la Pilar Mestre és un edifici entre mitgeres situat en ple nucli antic del municipi de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de planta rectangular esbiaixada en el seu angle sud-oest. Consta de planta baixa i dos pisos orientats a llevant. Malgrat l'estretor del carrer de la Plaça, la personalitat d'aquesta construcció fa que no passi desapercebuda al vianant. Ja a la planta baixa observem una notable porta d'entrada, amb dos pilastres amb capitells molt senzills (motllures) que sostenen la gran pedra monolítica que fa de llinda; a sobre, una mènsula d'igual llargària serveix per cloure la portada. Si passem al primer pis, notem també la presència d'interessants elements.
Al costat de tramuntana hi ha una gran fornícula que originàriament devia acollir la imatge d'un sant o santa. A la part central, damunt la porta, tenim la finestra més distingida de la casa, amb carreus de pedra ben treballats emmarcant-la. El ràfec de quatre fileres és l'altre element que contribueix a destacar aquest edifici per sobre dels altres que hi ha al carrer. La coberta és a dues aigües suportada per cairats de fusta. L'aparell combina els grans volums de pedra granítica ben tallats i escairats amb el pedruscall i l'arrebossat.

## Referències

* 1 2 «Ca la Pilar Mestre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Diclorodifenildicloroetà

El diclorodifenildicloroetà (DDD) és un insecticida organoclorat que és lleugerament irritant a la pell. El DDD és el metabòlit del DDT i té propietats molt semblants, encara que es considera menys tòxic per als animals que el DDT. El DDD està englobat al grup B2 dels insecticides, que implica que és probable que sigui cancerigen per als humans.
Aquest compost no està permès ser utilitzat a l'agricultura però la població encara està exposada a ell degut a la seva alta persistència al llarg del temps. Principalment, l'exposició és per via oral, en aliments contaminats.
# Galleria dell'Accademia

La Galleria dell'Accademia és d'un dels museus bàsics de Florència, dedicat a l'escultura i la pintura. Es troba a la Via Ricasoli, 60, a la vora del Museu Nacional de San Marco.

## Història

L'Acadèmia de Belles Arts va ser fundada el 1563. La col·lecció es va formar el 1784 per oferir als estudiants de dibuix material d'estudi. El 1873 es va traslladar l'estàtua de David des de la plaça de la Senyoria fins a l'Acadèmia.
En una part de l'interior de l'edifici de l'acadèmia, es troba el Museu dels instruments musicals.

## Col·lecció

La seva obra més destacada és la de Miquel Àngel, en concret el David (1504).
La primera sala té obres dels segles XV i xvi i, en el centre, el guix de Giambologna, model d'El rapte de les sabines, que s'alberga a la loggia dels Lanzi de la Signoria. En aquest guix s'aprecia bé el bell moviment helicoidal que va donar Giambologna a aquesta composició escultòrica.
Després es passa a la galeria de Miquel Àngel. Aquí es troben quatre esclaus esculpits entre 1521 i 1523 i destinats a la tomba de Juli II. Les obres, sense acabar, sorprenen el visitant, perquè de la pedra pesada semblen intentar de sortir, hercúlies, les figures inacabades. Un esbós de Sant Mateu i la Pietat Palestrina, també inacabada, precedeixen el gegantí David.
Als seus 25 anys, Miquel Àngel va trencar amb els cànons del David clàssic (fins aleshores menut, amb samarra i sarró). El David de Miquel Àngel és un ésser carregat de vida i desig de victòria, amb vigorosa musculatura, que es recolza en una cama per impulsar l'acció, una acció que s'intueix a les seves pròpies mans.
Altres obres que s'exhibeixen a l'acadèmia són:
* Madonna del mare, atribuïda a Botticelli
* Venus i Cupido, de Pontormo
* Cassone Adimari, bagul de fusta pintat per Scheggia
Conté pintures de Filippino Lippi, i Ridolfo Ghirlandaio. El saló de la Toscana presenta pintures i escultures del segle xix i models en guix de Lorenzo Bartolini.

## Referències

* Guía visual de Italia, Aguilar, 1997. ISBN 84-03-59439-9 (castellà).

## Enllaços externs

* Plana oficial del museu Arxivat 2016-05-08 a Wayback Machine..
# Múromske

Múromske (en (ucraïnès): Муромське, en rus: Муромское, Múromskoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 755 habitants. Pertany al districte de Bilogorsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Francisco Hernández de Córdoba

Francisco Hernández de Córdoba és el nom dels següents personatges:
* Francisco Hernández de Córdoba (descobridor de Yucatán) (mort el 1517)
* Francisco Hernández de Córdoba (fundador de Nicaragua) (mort el 1526)
# Camp d'Agde

El Camp d'Agde fou un camp de refugiats creat el 1939 a Agde pel govern francès per acollir refugiats de la Guerra Civil espanyola. Fou conegut com el camp dels catalans perquè la majoria d'internats eren d'origen català.
El camp fou construït entre febrer i maig de 1939 amb una extensió de 30 hectàrees per acollir 25.000 homes. La major part dels refugiats eren d'origen català, procedents de camps com els d'Argelers, que estaven en condicions molt pitjors. Sembla que la concentració de catalans, majoritàriament propers a Esquerra Republicana, Estat Català i la Unió de Rabassaires, fou deguda a negociacions d'exconsellers de la Generalitat de Catalunya, i també a l'interès del govern francès de mantenir separats aquests refugiats d'altres republicans espanyols ateses les divergències polítiques.
Es donà el cas que els refugiats van organitzar una petita exposició artística, a partir de la qual l'Ajuntament d'Agde va encarregar als artistes Pere Cadena, Antoni Clavell i Àngel Tarrac, tots tres refugiats, la decoració de la sala d'honor de l'antic edifici de l'ajuntament, que actualment s'utilitza com a sala per a casaments civils.
Un altre refugiat, l'arqueòleg Francesc Prat Puig, descobrí restes d'un poblat iber prop del camp i fou autoritzat a realitzar una excavació més completa.
Altres refugiats il·lustres foren Agustí Bartra i Pere Vives, que iniciaren una gran amistat en el mateix camp
El camp va tenir una vida curta, i el setembre de 1939 ja s'estava tancant. El juny de 1940, amb França envaïda pels alemanys, el camp va acollir refugiats de diferents països, inclosos jueus. A finals del 1944, ja amb França alliberada, es va tancar definitivament.
El 12 de febrer de 1989 s'hi va inaugurar un monument a la memòria dels refugiats que van passar pel camp.
Segurament amb republicans catalans que van passar pel camp, el 1947 es constituí a Agde l'Agrupació Catalana d'Invàlids i Mutilats de Guerra.

## Referències

* ↑ «AMCA – Association pour la Mémoire du Camp d'Agde» (en francès). [Consulta: 11 abril 2021].
* ↑ Vega, Laia Arañó. «Agde: el ‘camp dels catalans'», 30-03-2014. [Consulta: 11 abril 2021].
* ↑ «camp d'Agde | enciclopèdia.cat». [Consulta: 11 abril 2021].
* ↑ Actualités, AMCA · in. «Trois artistes catalans pour une Salle des mariages – AMCA» (en francès). [Consulta: 11 abril 2021].
* ↑ Actualités, AMCA · in. «Francisco Prat Puig : du camp d'Agde à l'ordre d'Isabelle la Catholique – AMCA» (en francès). [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ Pròleg d'Agustí Bartra a Pere Vives i Clavé, Cartes des dels camps de concentració. Barcelona: edicions 62, 1972
# Llista de missions diplomàtiques de Guinea Equatorial

Aquesta és una llista de les missions diplomàtiques de Guinea Equatorial, amb exclusió dels consolats honoraris. Guinea Equatorial és un petit país de l'Àfrica occidental de parla castellana.

## Àfrica

* Angola
** Luanda (Ambaixada)
* Camerun
** Yaoundé (Ambaixada)
** Duala (Consolat)
** Ebolowa (Consolat)
* Txad
** N'Djamena (Ambaixada)
* Egipte
** El Caire (Ambaixada)
* Etiòpia
** Addis Abeba (Ambaixada)
* Gabon
** Libreville (Ambaixada)
* Ghana
** Accra (Ambaixada)
* Marroc
** Rabat (Ambaixada)
* Nigèria
** Abuja (Ambaixada)
** Calabar (Consolat)
** Lagos (Consolat)
* República del Congo
** Brazzaville (Ambaixada)
* São Tomé i Príncipe
** São Tomé (Ambaixada)
* Sud-àfrica
** Pretoria (Ambaixada)

## Amèrica

* Brasil
** Brasilia (Ambaixada)
* Cuba
** L'Havana (Ambaixada)
* Estats Units
** Washington, DC (Ambaixada)
** Houston (Consolat-General)
* Veneçuela
** Caracas (Ambaixada)

## Àsia

* R.P. de la Xina
** Pequín (Ambaixada)

## Europa

* Alemanya
** Berlín (Ambaixada)
* Bèlgica
** Brussel·les (Ambaixada)
* Espanya
** Madrid (Ambaixada)
** Las Palmas de Gran Canaria (Consolat)
* França
** París (Ambaixada)
* Itàlia
** Roma (Ambaixada)
* Portugal
** Lisboa (Ambaixada)
* Regne Unit
** Londres (Ambaixada)
* Rússia
** Moscou (Ambaixada)
* Ciutat del Vaticà
** Roma (Ambaixada)

## Organitzacions multilaterals

* Addis Ababa (Missió Permanent de Guinea Equatorial davant la Unió Africana)
* Brussel·les (Missió davant la Unió Europea)
* Ginebra (Missió permanent davant les Nacions Unides i altres organitzacions internacionals)
* Nova York (Missió permanent davant les Nacions Unides)
* París (Missió permanent davant la UNESCO)

## Enllaços externs

* Ministeri d'Afers Exteriors de Guinea Equatorial
* Ambaixada de Guinea Equatorial a Londres, Regne Unit