OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa senyorial (Bellcaire d'Urgell)

La Casa senyorial és una obra de Bellcaire d'Urgell (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Bonica casa senyorial de dos pisos, amb cos sortit sostingut per arcs de mig punt que formen un porxo. Cantonades ben escairades. La casa es construïda amb pedra i fusta. Porta d'accés amb inscripció. L'interior està molt modificat.

## Història

Aquesta casa està situada dins el carrer Major, part antiga del poble. Fou construïda per un senyor que tenia bastants diners.
La seva edificació data del segle xvi, però al llarg dels anys s'han anat fent reformes. Sempre ha estat utilitzada com a habitació particular.

## Referències

* 1 2 3 «Casa senyorial». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Riparbella

Riparbella és un municipi situat al territori de la província de Pisa, a la regió de la Toscana, (Itàlia).
Riparbella limita amb els municipis de Castellina Marittima, Cecina, Chianni, Lajatico, Montecatini Val di Cecina i Montescudaio.

## Galeria

* Ajuntament
* Església de la MdD. de les Gràcies
* Localització del municipi a la prov. de Pisa
# Gabriel Álvarez de Toledo

Gabriel Álvarez de Toledo y Pellicer de Tovar (Sevilla, 15 de març de 1662 - Madrid, 17 de gener de 1714) va ser un poeta, historiador i teòleg espanyol.
D'ascendència portuguesa, va ser un veritable humanista, interessat en filosofia i filologia. Coneixia les llengües clàssiques, segons sembla també les semítiques i diverses llengües modernes, com el francès, l'italià i l'alemany. Va ser bibliotecari major del rei i oficial de la Secretaria d'Estat. Va pertànyer a l'Orde de Sant Jaume i va ser un dels fundadors de la Reial Acadèmia Espanyola. En la seva vida es distingeixen dos períodes, un de profà -dedicat a les lletres amenes- i un altre religiós -absorbit per temes ascètics, com en el seu sonet La muerte és la vida-.
Les seves obres poètiques van aparèixer després de la seva mort a Madrid en 1744, gràcies a la preocupació de Diego de Torres Villarroel, amb el títol Obras pósthumas poéticas, con la Burromaquia. És aquest últim un extens poema d'èpica burlesca en romanç heroic. També destaquen les complantes A mi pensamiento, de tema místic, i els romanços que formen la part religiosa de la seva producció. En la seva poesia predomina completament el culteranisme, dins del qual utilitza complexes metàfores, i també el conceptisme.
La seva Història de l'Església i del món, des de la seva creació al diluvi (1713) feia una interpretació del Gènesi des de la teoria atomista, la qual cosa va suscitar la resposta polèmica de fra Francisco Polanco que va batejar com novatores als partidaris de la modernització científica d'Espanya.

## Referències

* ↑ Luis García Ejarque: La Biblioteca Nacional de España.
* ↑ «Las polémicas con los escolásticos». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 14 març 2016].

## Bibliografia

* Diccionario Bompiani de autores literarios.

## Enllaços externs

* Afectos de un moribundo hablando con Christo cruzificado. Sevilla, 1701
# Matoller de Grande Comore

El matoller de Grande Comore (Nesillas brevicaudata) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la malesa dels boscos de Grande Comore a les Illes Comores.

## Referències

* ↑ «Matoller de Grande Comore». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Son Verí Vell

Son Verí Vell és una urbanització de cases unifamiliars isolades, principalment de segona residència, del terme de Llucmajor. Està situada a la badia de Palma, al costat de l'Arenal, dins terrenys de la possessió de Son Verí de Baix i separada del nucli de l'Arenal pel torrent de Son Verí. L'acompanya l'adjectiu vell d'ençà de final dels anys vuitanta, quan es construí la urbanització veïna de Son Verí Nou.
Abans que es planificàs la urbanització ja s'hi havien bastit cases: es tracte de cinc cases d'abans de la Guerra que foren venudes a santjoaners, motiu pel qual reben el nom de les Cases dels Santjoaners. Es troben davant el Club Nàutic de l'Arenal, al carrer Roses.
La urbanització, que s'anomenà inicialment Ciutat Jardí de Son Verí de Marina, fou projectada per l'arquitecte i urbanista mallorquí Gabriel Alomar i Esteve el 1959 i fou aprovada el 1960. Alomar concebé un tipus d'ordenació fruit de l'evolució dels principis de la ciutat jardí anglosaxona cap a la ciutat jardí turística del Mediterrani. L'objectiu era que totes les cases tenguessen vistes a la mar o a espais verds públics, els quals havien de ser del 25% enfront del 10% que era habitual a les ciutats. Una part de la urbanització inicial, la situada entre s'Arenal i el torrent de Son Verí, fou transformada el 1965 en zona turística amb construcció d'hotels que podien assolir els 30 m d'alçada.

## Referències

* ↑ Calviño, C; Clar, J.; Grimalt, M. Llucmajor. Palma: Hora Nova, 2000 (Guia dels pobles de Mallorca).
* ↑ Aguiló, Cosme. La toponímia de la costa de Llucmajor. Institut d'Estudis Catalans, 1996, p. 139. ISBN 847283316X.
* ↑ Horrach, B «Nuevas pautas de regeneración de los destinos turísticos maduros. Tras más de cien años de construcción de Platja de Palma». ACE: Architecture, City and Environment = Arquitectura, Ciudad y Entorno, 9, 25, 2013, pàg. 349-372. DOI: 10.5821/ace.9.25.3631. ISSN: 1886-4805.
# Codi de colors de 25 parells

El Codi de colors de 25 parells és un codi de colors usat per a identificar inequívocament un conductor en un cablejat de telecomunicació per a ús en interiors, conegut com a Cable de parells trenats. L'aïllant de cada conductor és acolorit, el primer color és escollit grup de cinc colors i l'altre color d'un segon grup, oferint 25 combinacions de dos colors.
* El primer grup de colors, en ordre, és: blanc, vermell, negre, groc i violeta.
* El segon grup de colors, en ordre, és: blau, taronja, verd, marró i gris.
Les combinacions de colors s'apliquen a l'aïllament que cobreix cada conductor. Normalment, un color és el color de fons que ocupa més superfície de l'aïllament i l'altre és un traçador, format per estretes ratlles, anells o punts, aplicats sobre el fons. El color de fons sempre coincideix amb el color del traçador del seu conductor emparellat, i viceversa.
Les cinc combinacions es mostren a la imatge de la dreta. També es detallen en la taula posterior desglossant les combinacions de color per a cada cable ("1" i "2") i el nombre de parell.
| Parell | Primer cable | Segon cable |
| 1 | Blanc | Blau |
| 2 | Blanc | Taronja |
| 3 | Blanc | verd |
| 4 | Blanc | Marró |
| 5 | Blanc | Gris |
| 6 | Vermell | Blau |
| 7 | Vermell | Taronja |
| 8 | Vermell | verd |
| 9 | Vermell | Marró |
| 10 | Vermell | Gris |
| 11 | Negre | Blau |
| 12 | Negre | Taronja |
| 13 | Negre | verd |
| 14 | Negre | Marró |
| 15 | Negre | Gris |
| 16 | Groc | Blau |
| 17 | Groc | Taronja |
| 18 | Groc | verd |
| 19 | Groc | Marró |
| 20 | Groc | Gris |
| 21 | Violeta | Blau |
| 22 | Violeta | Taronja |
| 23 | Violeta | verd |
| 24 | Violeta | Marró |
| 25 | Violeta | Gris |
Les cinc primeres combinacions són molt comunes en telecomunicacions i cablejat de dades a escala mundial però tenint en compte que es poden considerar més variacions que aquestes.

## Vegeu també

* Cable parell trenat.
# Casa senyorial Montal

La Casa senyorial Montal és un edifici del municipi de Sant Pere de Riudebitlles (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa entre mitgeres i fent cantonada, composta de planta baixa i uns pis amb pati posterior. Composició simètrica a les façanes. Balconada de dos portals. Coronament ondulat a la façana principal i balaustrada a la lateral. Decoració floral. Marcs de formes corbes a les obertures. Llenguatge del modernisme. La planta baixa està molt reformada i correspon als aparadors de la botiga de pa.

## Referències

* ↑ «Casa senyorial Montal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Pina

«Pina» té aquests significats:
* Pina (pel·lícula)
* Toponímia:
** Pina (Alt Palància), municipi valencià a l'Alt Palància
** Pina (Algaida), localitat mallorquina al municipi d'Algaida
** Pina de Ebro, municipi a la província de Saragossa (Aragó)
** Serra de Pina, alineació muntanyosa entre les comarques valencianes de l'Alt Millars i l'Alt Palància
** Riu Pina, riu de Belarús, afluent del Prípiat
# Rip Curl

Rip Curl és una marca australiana de roba esportiva per a la pràctica del surf i un destacat patrocinador d'aquest esport. A nivell mundial, Rip Curl és considerat una de les Big Three de la indústria del surf al costat de Quiksilver i Billabong.
Rip Curl també dissenya roba per a la pràctica del monopatí de carrer, el surfskate, l'acroesquí, el surf de neu i el surfesquí.

## Història

L'empresa va ser creada el 1969 per Doug Warbrick i Brian Singer a Torquay, a l'estat de Victòria, com a fabricant de planxes de surf. El 1970, van decidir començar la producció de vestits de neoprè, amb el propòsit a transformar la tecnologia del busseig en un vestit de neoprè adequat per al surf. Alan Green va ser un empleat de Rip Curl que va desenvolupar els primers pantalons curts Quiksilver a la Rip Curl Factory el 1970.
El 2019, el periodista esportiu Tim Baker va escriure The Rip Curl Story, un llibre que documenta els cinquanta anys d'història de l'empresa.

## Referències

* ↑ V. Pinuaga, Paula. «Rip Curl ficha a Brooke Farris como nueva directora ejecutiva» (en castellà), 18-08-2021. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ Aprhys, Alison. «Rip Curl executives happy to be wet behind the ears» (en anglès), 23-03-2008. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ Martinez, Jaime. «Rip Curl abre su primer outlet en España» (en castellà), 01-09-2021. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ «Rip Curl da una segunda vida a los trajes de surf viejos con un nuevo programa de reciclaje en España» (en castellà), 09-09-2022. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ «Timeline - 1970». quiksilverinc.com. Quiksilver, Inc.. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2015. [Consulta: 2 setembre 2015].
* ↑ Baker, Tim. The Rip Curl Story. Penguin Books, 2019. ISBN 9780143788874.
* ↑ «Introducing "the Rip Curl Story'». Shop Eat Surf, 05-04-2019. [Consulta: 6 setembre 2019].
# Gallets

Els gallets (Serapias parviflora, Serapias: epònim de Serapis, parviflora: de flors petites) són una planta herbàcia de la família de les orquidiàcies. Floreixen l'abril o el maig.

## Sinonímia

* Serapias laxiflora var. parviflora (Parl.) Rchb.f. (1850)
* Serapiastrum parviflorum (Parl.) A.A. Eaton (1908)
* Serapias laxiflora Rchb.f. (1850)
* Serapias columnae Aurnier (1851)
* Serapias occultata J. Gay ex Willk. (1861)
* Serapias elongata Tod. (1876)
* Serapias parviflora f. lutescens Renz (1930)
* Serapias parviflora ssp. occultata (J. Gay) Maire & Weiller (1959)
* Serapias parviflora var. lutescens (Renz) Kalop. (1981)
* Serapias mascaensis H. Kretzschmar, G. Kretzschmar & Kreutz (1993)
* Serapias parviflora ssp. mascaensis (H. Kretzschmar, G. Kretzschmar & Kreutz) Kreutz (2004

## Referències

* ↑ Herbarivirtual
* ↑ Serapias parviflora en PlantList
# Son Xorc

Son Xorc és una possessió al terme municipal de Campos, Mallorca entre Son Ginard, Son Jueu i can Cosmet. Pertanyia a la família Proens des del segle xvii, el 1683 n'era propietari Magí Proens. Tenia cases i era dedicada al conreu de cereals. El 1729 pertanyia a Magí Proens Ginard, de son Xorc. Tenia figuerals destinats al sosteniment de ramaderia porquina. El 1814 era propietat del batle de Campos Joan Proens Obrador. A les terres de Son Xorc hi ha una cova sepulcral prehistòrica, la cova de Son Xorc, destruïda en gran part i només en resta la meitat posterior.
Les cases de la possessió tenen la façana orientada a xaloc. Mostra dues plantes d'alçat amb un conjunt de finestres amb ampit. Damunt el portal forà trobam l'escut nobiliari. Al davant s'alça una petita torre de molí i l'edifici destinat a finalitats agrícoles. L'edifici compta amb dos aiguavessos.

## Referències

* 1 2 Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 253. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Roser, G. i al. «Son Xorc, Son Ginard, Son Vic». A: Catàleg de Béns Patrimonials de Campos ( PDF). III. Ajuntament de Campos, Gener 2006, p. 835-837 [Consulta: 14 setembre 2024]. Arxivat 2014-09-17 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Son Vic
# Consell Econòmic Transatlàntic

El Consell Econòmic Transatlàntic (CET) és un organisme constituït entre els Estats Units i la Unió Europea per dirigir la cooperació econòmica entre les seves economies.

## Establiment i direcció

El CET fou establert mitjançant un acord signat el 30 d'abril de 2007 a la Casa Blanca per part del president dels Estats Units George W. Bush, la presidenta del Consell Europeu Angela Merkel (també cancellera d'Alemanya) i el president de la Comissió Europea José Manuel Durão Barroso.
El Consell està dirigit conjuntament per part d'un directiu de la UE i d'un altre dels Estats Units. Actualment, aquests són Caroline Atkinson, consellera adjunta de Seguretat Nacional pels Afers Econòmics Internacionals, i Cecilia Malmström, Comissària Europea pel Comerç. El Consell es reuneix un mínim d'una vegada cada any, a petició dels dirigents.

## Obra

El Consell té la funció d'ajudar a buscar objectius conjunts en assumptes econòmics, a més d'harmonitzar regulacions. A més, entre les seves prioritats també s'hi troben la seguretat viària, la conservació petrolífica, la prova de cosmètics (buscant alternatives a les proves en animals), noves tecnologies, i més cooperació. Tot i així, el Consell ha estat criticat per empantanegar-se en petits detalls i fallar en produir resultats.
A la reunió del CET del 17 de desembre de 2010, els líders van publicar una U.S.-EU declaració conjunta del Consell Econòmic Transatlàntic Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine..

## Vegeu també

* Associació Transatlàntica pel Comerç i la Inversió
* Relacions entre els Estats Units i la Unió Europea

## Referències

* ↑ A Transatlantic Free Trade Area? Arxivat 2010-01-16 a Wayback Machine. ECIPE
# Voltor cap-roig

El voltor cap-roig (Sarcogyps calvus) és una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae), única espècie del gènere Sarcogyps (Lesson, 1842). Habita estepes i deserts, sovint prop de l'hàbitat humà, de l'Àsia meridional, al Pakistan, l'Índia, el Nepal, sud-oest de la Xina i Sud-est Asiàtic. El seu estat de conservació es considera en perill crític d'extinció.

## Referències

* ↑ «Voltor cap-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 01-11-2021 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 271. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Red-headed Vulture. Sarcogyps calvus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Catedral de Sant Caprasius (Agen)

La catedral de Sant Caprasius o simplement catedral d'Agen és una catedral catòlica de l'estat francés construïda al s. XII com una església parroquial d'Agen, departament d'Òlt i Garona, a Nova Aquitània.
La catedral fou classificada com a monument històric en la llista de 1862. També és, des de 1998, un dels béns individuals inclosos en «Camins de Santiago de Compostel·la a França», inscrit en el Patrimoni de la Humanitat de la Unesco.
La construcció visible de la Seu d'Agen es remunta al s. XII, quan s'edificà com a col·legiata de cànons dedicada a Sant Caprasius, sobre els fonaments d'una basílica saquejada pels normands al 853, però després restaurada.
Danyada novament al desembre de 1561 durant les Guerres de Religió, dos anys després de la Revolució del 1789, l'església es reobrí al 1796 i fou elevada a catedral al 1801, per reemplaçar-ne l'antiga (de Saint Étienne), destruïda durant la Revolució, i esdevingué seu episcopal de la diòcesi.

## Referències

* ↑ «Informació sobre el lloc» (en anglés). [Consulta: 15 novembre 2016].
* ↑ Collectif; Futé; Auzias; Labourdette. Lot-et-Garonne 2015 (avec cartes, photos + avis des lecteurs) (en francés). Petit Futé, 22 de maig de 2015. ISBN 9782746982932.
* ↑ Collectif; Auzias; Labourdette. Les plus belles balades à vélo Périgord-Quercy 2012 (avec cartes, photos + avis des lecteurs) (en francés). Petit Futé, 18 de juliol de 2012. ISBN 2746955520.
* ↑ Referència n. PA00094447, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
* ↑ «Routes of Santiago de Compostela in France». Unesco. World Heritage List.
# Pimòids

Els pimòids o pimoids (Pimoidae) són una petita família d'aranyes araneomorfes descrites per J. Wunderlich l'any 1986. De les altres famílies d'aranyes la més pròxima és la dels linífids.
Són un grup relíquia amb espècies que sobreviuen en zones molt petites i disperses del planeta. La major part dels gèneres es troben a Oceania i Àfrica. Tot i així, es troben espècies en punts d'Europa (Alps, Apenins, serralada Cantàbrica), Amèrica (costa oest de Nord-amèrica) i en l'Himàlaia. L'any 2003 es va trobar una nova espècie al Japó. Aquesta distribució indica que va existir un predecessor en el passat que ocupava tota la zona holàrtica.

## Sistemàtica

Segons el World Spider Catalog amb data del 3 de gener de 2019, aquesta família té reconeguts 4 gèneres i 41 espècies; d'elles, 30 espècies són del gènere Pimoa. El creixement dels darrers anys és rellevant, ja que el 28 d'octubre de 2006 es reconeixien 3 gèneres i 25 espècies. Els 4 gèneres són:
* Nanoa Hormiga, Buckle & Scharff, 2005 (EUA)
* Pimoa Chamberlin & Ivie, 1943 Amèrica del Nord, Àsia, Europa
* Putaoa Hormiga & Tu, 2008 — Xina
* Weintrauboa Hormiga, 2003 — Xina, Japó, Rússia

### Superfamília Araneoidea

Els pimòids havien format part de la superfamília dels araneoïdeus (Araneoidea), al costat de tretze famílies més entre les quals cal destacar pel seu nombre d'espècies: linífids, aranèids, terídids, tetragnàtids i nestícids.
Les aranyes, tradicionalment, havien estat classificades en famílies que van ser agrupades en superfamílies. Quan es van aplicar anàlisis més rigorosos, com la cladística, es va fer evident que la major part de les principals agrupacions utilitzades durant el segle XX no eren compatibles amb les noves dades. Actualment, els llistats d'aranyes, com ara el World Spider Catalog, ja ignoren la classificació de superfamílies.

## Referències

* 1 2 3 4 (anglès) Referència World Spider Catalog : Pimoidae +base de dades
* ↑ Ruaix i Vinyet, J. «Punts conflictius d'ortografia». Llengua Nacional, 83, T2 2013.
* ↑ Wunderlich, J. (1986). Spinnenfauna gestern und heute: Fossile Spinnen in Bernstein und ihre heute lebenden Verwandten. Quelle & Meyer, Wiesbaden, 283 pp.
* ↑ Hormiga, G. (1994): A Revision and Cladistic Analysis of the Spider Family Pimoidae (Araneoidea: Araneae). Smithsonian Contributions to Zoology 549.
* ↑ Coddington, 2005, p. 24.
* ↑ World Spider Catalog, 2018.

### Bibliografia

* Coddington, Jonathan A. Spiders of North America: an identification manual. American Arachnological Society, 2005, p. 18–24 [Consulta: 24 setembre 2015]. «Phylogeny and classification of spiders»
* World Spider Catalog. «World Spider Catalog version 19.0». Natural History Museum Bern, 2018. [Consulta: 11 juliol 2018].
* Hormiga, G. (2003): "Weintrauboa, a new genus of pimoid spiders from Japan and adjacent islands, with comments on the monophyly and diagnosis of the family Pimoidae and the genus Pimoa (Araneoidea, Araneae)". Zoological Journal of the Linnean Society 139:261-281. PDF
* The World Spider Catalog, V7.5

## Vegeu també

* Araneoïdeus
* Llista d'espècies de pimòids
* Classificació de les aranyes
# Ron-Robert Zieler

Ron-Robert Zieler (nascut el 12 de febrer 1989) és un futbolista alemany que juga com a porter al VfB Stuttgart de la Bundesliga i la selecció alemanya.
El 8 de maig de 2014, Neuer va ser inclòs pel seleccionador alemany Joachim Löw a la llista preliminar de 30 jugadors per la fase final del mundial de 2014. Posteriorment, el juny de 2014 fou ratificat com un dels 23 seleccionats per representar Alemanya a la Copa del Món de Futbol de 2014 al Brasil.

## Referències

* ↑ Sky Sports Football Yearbook 2009–2010. Headline, 2009, p. 502. ISBN 978-0-7553-1948-0.
* ↑ Hugman, Barry J. The PFA Footballers Who's Who 2009–10. Edinburgh: Mainstream Publishing, 2009, p. 452. ISBN 978-1-84596-474-0.
* ↑ «Germany unveils preliminary World Cup roster» (en anglès). DW, 08-05-2014. [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ «Alemania presentó su prenómina de 30 jugadores para el Mundial de Brasil». Emol, 08-05-2014. [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ «Jugadors d'Alemanya per la Copa del Món de Futbol de 2014». Web de la FIFA. Arxivat de l'original el 2014-06-06. [Consulta: 6 juny 2014].
* ↑ «WM-Kader steht: Löw streicht Mustafi, Schmelzer und Volland» (en alemany). DFB, 02-06-2014. [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ AFP. «Neuer, Lahm y Schweinsteiger, entre los 23 elegidos». FIFA, 02-06-2014. Arxivat de l'original el 2014-06-04. [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ Agencia EFE. «Sami Khedira lidera la lista alemana de 23 para el Mundial de Brasil» (en castellà). ESPN Sports, 02-06-2014. [Consulta: 7 juny 2014].
Ron-Robert Zieler amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya – Eurocopa 2012
1 Neuer •
2 Gündoğan •
3 Schmelzer •
4 Höwedes •
5 Hummels •
6 Khedira •
7 Schweinsteiger •
8 Özil •
9 Schürrle •
10 Podolski •
11 Klose •
12 Wiese •
13 Müller •
14 Badstuber •
15 Bender •
16 Lahm •
17 Mertesacker •
18 Kroos •
19 Götze •
20 Boateng •
21 Reus •
22 Zieler •
23 Gómez •
Entrenador: Löw
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 2014
1 Neuer •
2 Großkreutz •
3 Ginter •
4 Höwedes •
5 Hummels •
6 Khedira •
7 Schweinsteiger •
8 Özil •
9 Schürrle •
10 Podolski •
11 Klose •
12 Zieler •
13 Müller •
14 Draxler •
15 Durm •
16 Lahm  •
17 Mertesacker •
18 Kroos •
19 Götze •
20 Boateng •
21 Mustafi •
22 Weidenfeller •
23 Kramer •
Seleccionador: Löw :
# Fushun

Fushun —抚顺 en xinès simplificat, 撫順 en xinès tradicional, Fǔshùnen en pinyin —és una ciutat-prefectura al nord-est de la Xina, a la província de Liaoning, a 45 quilòmetres de Shenyang. Fushun té una població a prop d'1,3 milions i una àrea del 10.816 km², incloent-hi els 675 km² del nucli urbà. és un important centre industrial connectat per tren amb Shenyang i Dalian. Està situada en una regió en la qual abunden els jaciments de carbó i esquistos bituminosos, dels quals s'extreu petroli.
# Miquel I

Miquel I és el nom dels següents personatges:
* Miquel I Cerulari, Patriarca de Constantinoble del 1043 al 1058 que va consumar el cisma d'Orient
* Miquel I de Portugal dit «l'Usurpador» o «el Tradicionalista» (Lisboa, 1802 - Karlsruhe, 1866), infant de Portugal, regent del Regne (1827-1828) i rei de Portugal (1828-1834)
* Miquel I Rangabé, emperador romà d'Orient del 811 al 813
* Miquel I de Romania (Sinaia, Comtat de Prahova, 1921), Rei de Romania en dues ocasions (1927 - 1930 i 1940 - 1947)
* Miquel I de Rússia (1596 - 1645), primer Tsar de Rússia de la casa de Romànov
* Miquel I o Miquel el Sirià, patriarca de l'Església Ortodoxa Siríaca de 1166 a 1199
Viccionari
# Sillago boutani

Sillago boutani és una espècie de peix de la família Sillaginidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina i al Golf de Tonquín.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.