OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llorenç II de Mèdici

Llorenç de Mèdici, també anomenat Llorenç de Pere de Mèdici (Florència, República de Florència 1492 - Careggi 1519), fou un membre de la casa dels Mèdici que va esdevenir senyor de Florència entre 1516 i 1519, duc d'Urbino en els mateixos anys.
És anomenat Llorenç II de Mèdici per a diferenciar-lo del seu avi Llorenç el Magnífic. Nicolau Maquiavel li dedicà la seva obra El príncep.

## Orígens familiars

Va néixer el 12 de setembre de 1492 a la ciutat de Florència sent fill de Pere II de Mèdici i Alfonsina Orsini. Fou neta per línia paterna de Llorenç el Magnífic i Clarice Orsini, i per línia materna de Roberto Orsini i Caterina Sanseverino. Fou germà, així mateix, de Clarice de Mèdici, casada amb Filippo Strozzi el Jove.

## Títols

De jove va viure a la ciutat de Roma, on la família Mèdici va traslladar-se després que el seu pare Pere II de Mèdici fos expulsat del govern l'any 1494 a causa d'una revolta popular instigada per Girolamo Savonarola. El 1512 aconseguí retornar a Florència gràcies a l'ajut del papa Juli II i la Santa Lliga, observant com els seus oncles Giovanni di Lorenzo de Mèdici (futur papa Lleó X) i Julià de Mèdici-Nemours aconseguiren el poder. Finalment, a la mort d'aquest últim, fou nomenat senyor de Florència.
El seu oncle Giovanni di Lorenzo de Mèdici el nomenà l'any 1516 duc d'Urbino, títol que arrabassà al seu enemic Francesc Maria I della Rovere, càrrec que va mantenir fins al 1519, quan aquest recuperà el títol. Fou ferit en la batalla pel control del Ducat d'Urbino, i morí a Careggi, prop de Florència, el 4 de maig de 1519. Posteriorment fou enterrat a la Basílica de Sant Llorenç de Florència.

## Núpcies i descendents

Es casà el 13 de juny de 1518 a Amboise (Regne de França) amb Magdalena de la Tour, filla de Joan III de la Tour i Joana de Borbó-Vendome. D'aquesta unió tingueren una filla:
* Caterina de Mèdici (1519-1589), comtessa d'Alvèrnia i casada el 1533 amb el futur rei Enric II de França

## Enllaços externs

* (anglès) http://genealogy.euweb.cz/italy/medici2.html
# Qalhata

Qalhata va ser una reina nubia d'Egipte de la dinastia XXV.
Qalhata en jeroglífic :
Qalhata era filla del rei Piye i reina consort del seu germà Xabaka. És coneguda per l'estela dels somnis del rei Tanutamon i per la seva piràmide a Al-Kurru (Ku. 5).
Els registres assiris indiquen que el rei Tanutamon era fill de la germana de Taharqa. L'ascendència de Tanutamon no està clara ja que, o bé era fill de Xabaka i de la reina Qalhata o, com han proposat els egiptòlegs Aidan Mark Dodson, Dyan Hilton i Robert George Morkot, ho era de Xabaka i de la reina Tabekenamon.
La tomba de Qalhata a Al-Kurru conté textos que diuen que és "la mare del rei", donant algunes proves de les seves relacions familiars.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 234-240.
* ↑ Tyldesley, 2006.
* ↑ Dunham i Laming Macadam, 1949, p. 139-149.
* ↑ Morkot, 2000, p. 205.

## Vegeu també

* La dona a l'antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Dunham, Dows; Laming Macadam, M. F. «Names and Relationships of the Royal Family of Napata». The Journal of Egyptian Archaeology, 35, 1949, pàg. 139-149.
* Morkot, R. The Black Pharaohs, Egypt's Nubian Rulers (en anglès). Londres: The Rubicon Press, 2000. ISBN 0-948695-24-2.
* Tyldesley, Joyce. Chronicles of the Queens of Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2006 (Chronicles). ISBN 978-0500051450.
# Sant Genís de Talteüll

Sant Genís de Talteüll és l'església parroquial del poble rossellonès de Talteüll, a la Catalunya Nord.
Està situada al bell mig del poble vell de Talteüll.
És esmentada a partir del 1211, quan depenia de la diòcesi de Narbona. Fou reconstruïda el segle xix, i no queda res de l'edificació romànica.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Talteüll». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 292. Sant Genís de Talteüll». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Talteüll. Sant Genís de Talteüll». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ L'església de Sant Genís en els ortofotomapes de l'IGN
# Antonio González

Antonio González és el nom dels següents personatges:
* Antonio González-Barros (Palamós, 1961), empresari fundador i president d'Intercom des del 1995
* Antonio González Batista (Barcelona, 1925 - Madrid, 1999), cantant i guitarrista català de flamenc
* Antonio González Flores (Madrid, 1961 - 1995), actor, compositor i cantant espanyol
* Antonio González Gómez (Puerto de la Cruz, 1968), jugador canari de futbol
* Antonio González González (Realejo Alto, Canàries, 1917 - 2002), bioquímic espanyol
* Antonio González Izquierdo (Santander, Espanya 1969), jugador d'hoquei sobre herba càntabre
* Antonio González Pacheco (Aldea del Cano, Càceres, 1946), membre de la policia franquista
* Antonio González Rodríguez (Albacete, 1982), futbolista castellanomanxec
* Antonio José González Santos (Sevilla, 1972), futbolista andalús que ocupa la posició de defensa
* Antonio González Triviño (Tetuan, Protectorat Espanyol al Marroc, 1951), polític espanyol
* Antonio González Velázquez (Madrid, 1723 - 1794), pintor espanyol
# Jessica Coch

Jessica Coch (Puebla de Zaragoza, 4 de novembre de 1979), de nom complet Jessica Alejandra Coch Montes de Oca, és una actriu de televisió mexicana, coneguda principalment per interpretar en la gran majoria de produccions el rol d'antagonista.

## Biografia

Jessica Alejandra Coch Montes de Oca va néixer el dia 4 de novembre del 1979 a la ciutat de Puebla. Filla d'argentí i mare mexicana, Jessica comença a estudiar actuació en el Centre d'Educació Artística de Televisa, a la generació de l'any 2003, amb només 23 anys d'edat. L'any 2010 es va casar amb el productor i director mexicà Roberto Gómez Fernández, matrimoni que només va durar un any, la seva separació es va dur a terme l'any 2011.

## Trajectòria
### Televisió

| Any | Projecte | Personatge |
| 2022 | El Conde | Leticia de Gallardo |
| 2017 | Mi marido tiene familia | Marisol Córcega Gómez |
| 2015 | Amor de barrio | Tamara Altamirano de Lopezreina / Monalisa |
| 2014-2015 | Muchacha italiana viene a casarse | Tania Casanova |
| 2012 | Un refugio para el amor | Gala Villavicencio Williams |
| 2010-2011 | Cuando me enamoro | Roberta Monterrubio Álvarez |
| 2009 | Mi pecado | Renata Valencia |
| 2009 | S.O.S.: Sexo y otros secretos | Invitada |
| 2008-2009 | Juro que te amo | Cristina de Urbina |
| 2007-2008 | Palabra de mujer | María Inés Castrejón |
| 2006-2007 | Código postal | Juana "Joanna" Villareal |
| 2005-2006 | Alborada | Ana Patiño |
| 2004 | Rebelde | María Salgado |

### Cinema

| Any | Projecte | Personatge |
| 2022 | La octava clausula | Carolina |

### Teatre

| Any | Obra | Personatge |
| 2018 - 2019 | Divinas | Bárbara |
| 2015 | ¿Porqué los hombres aman a las cabronas? | Bárbara |
| 2011 | Tú tampoco eres normal | Julia |
| 2007 | Chicas católicas | Wanda / María Martha |

## Premis i nominacions
### Premis TVyNovelas

| Any | Categoria | Telenovela | Resultat |
| 2016 | Millor Actriu de Repartiment | Amor de barrio | Nominada |
| 2011 | Millor Actriu Co-estelar | Cuando me enamoro | Nominada |

## Referències

* ↑ «Jessica Coch Biography». Arxivat de l'original el 2019-09-24. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ Jessica Coch podría ser la villana en "Un Refugio Para El Amor"
# Llorenç Lafuente i Vanrell

Llorenç Lafuente i Vanrell (Maó, 1881 - 1936) fou un escriptor, publicista i militar menorquí.

## Carrera militar

Lafuente va néixer l'1 d'abril de 1881 a Maó, on va estudiar fins al Batxillerat, decantant seguidament els seus interessos acadèmics cap a la carrera militar. Va ingressar a la Companyia Regional de Sapadors de Balears i, més tard, passà a l'Acadèmia d'Infanteria de Toledo. Malgrat que el seu interès era romandre amb destinació a Menorca, les vicissituds d'aquells temps el dugueren a diversos llocs de la Península i al Nord d'Àfrica. Finalment es retirà amb el grau de comandant d'infanteria, havent rebut la Creu de Cavaller d'Alfons XII i la de Sant Hermenegild.

## Vocació literària

Paral·lelament, des de ben jove, Lafuente va demostrar una gran vocació literària. Va col·laborar en diverses publicacions periòdiques, com ara la Revista de Menorca i el Full Menorquí del diari El Bien Público. Els seus escrits versaven, sobretot, de les seves recerques en la història, el folklore i la literatura de Menorca. També va escriure diverses poesies en català i castellà i dues novel·les en aquest idioma. L'amor per l'illa quedà reflectit a la seva obra Geografía e Historia de Menorca (1907) i en el seu llibre recull, Menorca: Costumbres y Paisajes (1933). També fou un difusor de l'obra poètica d'Antoni Febrer i Cardona.
Com a curiositat, a ell devem, en un article del 1914, la constatació de la versió tradicional de l'origen illenc de la salsa maionesa.

## Activisme cultural

Entusiasta de l'activitat cultural, fou un dels fundadors i secretari de l'Ateneu de Maó, promotor de l'Extensió Universitària a la ciutat, impulsor del monument al cim del Toro i iniciador de l'escoltisme a l'illa.

## Activitat política

El 1931 va col·laborar a la creació de la Unió de Dretes a Menorca. Això va ésser suficient perquè el 1936 fos víctima de la violència desfermada, detingut com a afecte als militars colpistes i empresonat al vaixell presó Atlante. El 18 de novembre se l'endugueren a l'indret de cala Figuera de Maó, on fou afusellat amb 72 companys més, entre seglars i religiosos.
L'Ajuntament de Maó el nomenà Menorquí Il·lustre el 5 de desembre de 1974.

## Referències

* ↑ «Llorenç Lafuente i Vanrell». enciclopèdia.cat (GEC). [Consulta: 18 març 2019].
# Serra del Colomer

«Serra del Colomer o Serrat del Colomer» té aquests significats:
* Serra del Colomer (Aguilar de Segarra), serra entre els municipis d'Aguilar de Segarra i de Rajadell a la comarca del Bages
* Serra del Colomer (les Avellanes i Santa Linya), serra al municipi de les Avellanes i Santa Linya a la comarca de la Noguera
* Serrat del Colomer (Ripollès), serra al municipi de Sant Joan de les Abadesses a la comarca del Ripollès
* Serrat del Colomer (Bertí)
* Serrat del Colomer (la Vall de Boí)
* Serrat del Colomer (Ripollès)
# Pseudoplatystoma orinocoense

Pseudoplatystoma orinocoense és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 52,4 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 39-41.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tom II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Buitrago-Suárez, U. A. i B. M. Burr, 2007: Taxonomy of the catfish genus Pseudoplatystoma Bleeker (Siluriformes: Pimelodidae) with recognition of eight species. Zootaxa Núm. 1512: 1-38.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Buitrago-Suárez, U. A., 2006: Anatomía comparada y evolución de las especies de Pseudoplatystoma Bleeker 1862 (Siluriformes: Pimelodidae). Revista de la Academia Colombiana de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales, v. 30 (Núm. 114): 117-141.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Andito

Els anditos són uns embotits típics de la Vall d'Aran, i és un dels primers productes obtinguts de la matança del porc i està feta a partir de carn del cap, cotnes (codenes), cors, ronyons (arnells), freixura (corada) i sang.
Tenen forma cilíndrica, enfilada, dividida en diferents porcions amb un calibre d'aproximadament 45 mm cadascun, presenten un color fosc entre marró i vermellós, i tenen un gust intens. Durant força anys els anditos es van deixar de fer, però a mitjans del 1990 alguns carnissers de Bossost i Vielha van recuperar aquesta elaboració i des d'aleshores la comercialitzen. La primera setmana del mes de desembre, se celebra a Bossost La setmana del andito, una mostra gastronòmica en què participen diversos restaurants i bars del poble que cuinen plats amb anditos.

## Referències

* ↑ La Cuina comarca a comarca : Alta Ribagorça - Val d'Aran. [Barcelona]: Ciro, DL 2005. ISBN 84-609-6700-X.
* ↑ Contreras. pàg 21.
* ↑ Lleidatur Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. (setmana de l'andito)

## Bibliografia

* Contreras, Jesús; Juanjo Cáceres, Elena Espeitx. Els Productes de la terra. Generalitat de Catalunya. Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, 2003. ISBN 84-393-6213-7.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Film domèstic

* No s'ha de confondre amb cinema domèstic.
Un film domèstic, una pel·lícula casolana o més modernament, un vídeo domèstic, són les pel·lícules realitzades per gent no professional normalment dins l'entorn familiar, filmant la família, els amics, els viatges, etc.., com un tipus d'àlbum familiar no estàtic, que complementa o fins i tot de vegades arriba a substituir les fotografies. Quan s'intenta donar-li un cert argument, entraria dins la categoria de cinema amateur. En el moment d'iniciar-se aquest tipus d'activitat, les pel·lícules casolanes es gravaven sobre un suport de pel·lícula fotogràfica (9mm, 8mm, 16 mm, Super-8, Single 8…).

## Film Zapruder

Zapruder filmà l'assassinat amb una càmera Bell & Howell, model 414 PD 8 mm sèrie Zoomatic «Director» de doble bobina, que havia comprat el 1962. El seu film, probablement la pel·lícula amateur més coneguda de tots els temps, és coneguda amb el nom de film Zapruder.

## Vídeo domèstic

Amb el pas del temps, la disponibilitat de videocàmeres cada cop més petites i de dispositius d'emmagatzematge de dades de gran capacitat (ambdós incorporats inclús al telèfon mòbil) ha fet que aquest passatemps sigui més senzill i accessible a les persones no especialitzades. Els límits entre la creació de vídeos per a la gent del carrer i per a professionals s'han distorsionat cada vegada més, al mateix temps que l'equipament del prosumer es fa cada vegada més accessible al consumidor individual, oferint característiques i possibilitats que abans només estaven disponibles per als equips operats per professionals.
En els darrers anys els vídeos gravats per aficionats s'han emès amb audiències massives a través de programes com America's Funniest Home Videos i el lloc web per compartir vídeos YouTube. Aquest últim, sumat a la popularitat d'Internet i una major disponibilitat de connexions de més velocitat, han permès proveir i desenvolupar noves formes de compartir aquesta mena de vídeos, com ara blocs i podcasting .

## Vegeu també

* Abraham Zapruder
* Periodisme ciutadà
* Orville Nix
* Vivian Maier

## Referències

* ↑ Time Inc. LIFE. Time Inc, 28 novembre 1955, p. 51–. ISSN 00243019.
* ↑ NSIA-Lifton-David
* ↑ «Zapruder». Arxivat de l'original el 2014-04-18. [Consulta: 18 abril 2014].
* ↑ «film_history». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 desembre 2015].
* ↑ «About AFV». Arxivat de l'original el 9 de febrer 2014. [Consulta: 9 març 2014].

## Enllaços externs

* Youtube
# Jessica Drake

Jessica Drake (14 d'octubre de 1974 San Antonio, Texas) és una actriu porno nord-americana, el nom real de la qual és Angela Patrice Heaslet. Ha rodat més de 200 pel·lícules.
Va néixer a Sant Antonio, Texas. És psicòloga graduada de la Universitat de Texas a El Paso. Durant els seus estudis va treballar com a ballarina exòtica en un table dance, on va conèixer a diverses persones relacionades amb el món del porno com el director Michael Raven o l'actriu Sydnee Steele.
Per iniciar la seva carrera, Jessica es trasllada a Los Angeles. Aquí comença fent fotografies per la revista Playboy. El 1999 es produeix la seva estrena davant de la càmera a Pussyman's Decadent Dives 4 actuant en una escena lèsbica. Les seves primeres actuacions van servir perquè la productora Sin City signés amb ella un contracte exclusiu. En finalitzar el contracte, l'actriu va signar amb la productora Wicked Pictures (2002). El 2008 debuta com a directora amb la pel·lícula What Girls Like. Entre l'any 2002 i l'any 2003 va estar casada amb el també actor porno Evan Stone. El 2006 es casaria per segona vegada. Aquesta vegada amb l'actor i director porno Brad Armstrong (antic marit de Jenna Jameson).

## Premis

* 2001 AVN Award Millor Tease Performance
* 2002 Night Moves Magazine's "Editor's Choice" Award Millor Actriu
* 2003 Adult Stars Magazine's "Consumers Choice" Award Millor actriu de repartiment
* 2005 AVN Award Millor escena de sexe oral per 'The Collector'
* 2005 AVN Award Millor actriu per Fluff and Fold
* 2005 XRCO Millor actriu
* 2007 AVN Award Millor actriu per Manhunters
* 2007 AVN Award Millor escena lèsbica per FUCK
* 2009 AVN Award Millor actriu per Fallin
* 2009 AVN Award Millor escena de doble penetració per Fallin al costat d'Eric Masterson i Brad Armstrong

## Referències

* ↑ Filmografia
* ↑ «Lugar de nacimiento». Arxivat de l'original el 2008-10-04. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ Estudios
* ↑ Trabajo como bailarina
* ↑ Fichaje por Sin City
* ↑ Fichaje por Wicked
* ↑ Debut como directora
* ↑ «AVN Awards past Winners». AVN Awards. Arxivat de l'original el 19 de novembre de 2015. [Consulta: 22 abril 2007].
* 1 2 Jared Rutter. «The 22nd Annual AVN Awards: A Jenna Jameson Kinda Night». AVN, 09-01-2005. Arxivat de l'original el 2008-10-19. [Consulta: 4 agost 2007].
* 1 2 «2007 AVN Award Winners Announced». AVN, 16-01-2007. Arxivat de l'original el 2008-04-08. [Consulta: 19 juny 2007].
* 1 2 «2009 AVN Award-Winners Announced» (en anglès). AVN, 10 de gener de 2009. [Consulta: 11 gener 2009].
# Santiago Izaguirre Calvo

Santiago Izaguirre Calvo (Biscaia, 1957) és un empresari basc establert a les Illes Balears. És diplomat i llicenciat en ciències empresarials per la Universitat d'Empresarials de Bilbao (UPV) i màster en distribució per Otalora. Des del 1983 fins al 1990 va ser gerent d'Alcampo i des de l'any 1990 és el responsable nacional de l'explotació dels hipermercats del Grup Eroski i responsable regional al País Basc.
Dins el Consell d'Administració dels hipermercats Eroski té el càrrec de director de mercat i director nacional de supermercats. Des del seu càrrec ha incorporat noves plataformes logístiques per a la distribució de productes frescs d'alimentació en els supermercats de nou format. A més, contribueix a la subscripció d'un acord amb la Fundació per al Desenvolupament Sostenible de les Illes Balears per distribuir entre els seus clients la Targeta Verda, que conjuga els descomptes en la compra de productes i la protecció del patrimoni natural de les Illes Balears. El 2007 va rebre el Premi Ramon Llull.
# Puig de l'Alis

El Puig de l'Alis és una muntanya de 1.663 metres del terme comunal de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
Es troba a la zona nord-oriental del centre del terme de Prats de Molló i la Presta, al sud-oest del Puig dels Sarraïns i al nord-est del Pic de Granarols. Pertany al contrafort meridional del massís del Canigó que arriba fins al nord de la vila de Prats de Molló.
Pel Puig de l'Alis passen algunes rutes de senderisme del massís del Canigó.

## Referències

* ↑ El Puig de l'Alis en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Ruta del siterando66
# Api Claudi Sabí (cònsol 471 aC)

Api Claudi Sabí (llatí: Appius Claudius App. f. M. n. Sabinus) va ser un magistrat romà del segle v aC. Era fill d'Api Claudi Sabí Regil·lensis i formava part de la gens Clàudia.
Candidat al consolat l'any 482 aC, no va guanyar el càrrec per l'oposició dels tribuns, però va ser cònsol patrici el 471 aC i es va oposar amb fermesa a les rogatio de Voleró Publili, tribú de la plebs, fins i tot per la força. Va dirigir l'exèrcit contra eques i volscs i com que els soldats eren plebeus va exercir sobre ells maltractaments i, quan l'enemic els va atacar, els soldats van deixar les armes i van fugir. El cònsol va castigar els soldats amb extrema severitat i els va aplicar la delmació.
A l'any següent es va oposar a l'execució de la llei agrària d'Espuri Cassi i va ser portat a judici pels dos tribuns. Abans del judici es va suïcidar.

## Referències

* Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 767 (v. 1).
# Fermata

Una fermata és una detenció o pausa normalment al final d'un text musical. Quasi sempre va indicada amb un calderó. Aquesta pausa és un element de notació musical indicant que la nota ha de ser sostinguda per més temps del que el seu valor de nota indica (més d'un temps en cas de ser una negra, més de mig temps en cas de ser una corxera…)
Exactament com més ha de ser sostinguda queda a discussió de l'intèrpret, però el doble de la durada no seria estrany.
# John White Newall

John White Newall (Ayr, 21 de juliol de 1917 - Dumfries i Galloway, 21 de gener de 2004), conegut com a Jock Newall, fou un futbolista neozelandès, nascut a Escòcia, de les dècades de 1940 i 1950.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Nova Zelanda.
Pel que fa a clubs, destacà a Ayr United.

## Referències

* ↑ «A-International Lineups». The Ultimate New Zealand Soccer Website. [Consulta: 12 maig 2009].
* ↑ «A-International Appearances - Overall». The Ultimate New Zealand Soccer Website. Arxivat de l'original el 15 juny 2009. [Consulta: 12 maig 2009].
* ↑ «A-International Scorers - Overall». The Ultimate New Zealand Soccer Website. Arxivat de l'original el 15 juny 2009. [Consulta: 12 maig 2009].
* ↑ «2004».
* ↑ «Vaughan Coveny calls time on career». Arxivat de l'original el 2009-02-04. [Consulta: 3 novembre 2019].