OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jardins de Menéndez y Pelayo

Els jardins de Menéndez y Pelayo són una zona verda del barri de la Salut a Barcelona. Els jardins fan més mitja hectàrea de superfície i tenen accés pel carrer Maignon i Travessera de Dalt.
Els jardins estan organitzats en una serie de parterres i terrasses comunicades per rampes per tal de salvar el fort desnivell de la zona. Hi ha diverses àrees d'estada, jocs infantils i pistes de petanca. Durant l'any 2017 i 2018 s'hi feu una important remodelació dels jardins, en el marc de la reurbanització de la ronda del mig, vial a la qual hi comunica. Durant aquestes obres s'hi construí un parquing i es modificà per complet la zona verda. Durant el procés de reforma, els jardins han introduït millores fetes per les aportacions del veïnat del barri. Es preveu que la futura estació de Muntanya de la Línia 9 del metro de Barcelona s'ubiqui en aquest espai però de moment no està planificada la seva construcció, almenys a curt termini.
Al jardí podem trobar gran diversitat de plantes llenyoses. Hi ha onze d'arbre, en destaquen la presència de Xicrandes (Jacaranda mimosifolia), liquidambars (Liquidambar styraciflua) i lledoners (Celtis australis). També hi ha una gran quantitat d'espècies arbustives, sobretot aromàtiques com el romaní (Salvia rosmarinus), la sàlvia (Salvia officinalis),diverses espècies d'espígol (Lavandula) i l'espernellac (Santolina chamaecyparissus).

## Referències

* 1 2 «S'obren els Jardins de Menéndez y Pelayo». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «Abren al público los nuevos jardines Menéndez Pelayo de Barcelona». Europa Press [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «L'estació Muntanya de la L9, a Menéndez i Pelayo». Vilaweb [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «El tram central de l'L9 de metro es prepara per a la reactivació». La Vanguardia.
* ↑ «Atles de biodiversitat de Barcelona». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 1r novembre 2020].
# Isabella de Mèdici

Isabella de Mèdici (en italià: Isabella Romola de' Medici) (Florència, Ducat de Florència 1542 - Empoli, Gran Ducat de Toscana 1576) fou una noble florentina que va esdevenir duquessa consort de Bracciano.

## Orígens familiars

Va néixer el 31 d'agost de 1542 a la ciutat de Florència sent la tercera filla del duc Cosme I de Mèdici i Elionor de Toledo. Fou neta per línia paterna de Giovanni dalle Bande Nere i Maria Salviati, i per línia materna de Pedro Álvarez de Toledo y Zúñiga i de la marquesa de Villafranca Juana Osorio y Pimentel.
Fou germana, entre d'altres, dels Grans Ducs Francesc I i Ferran I de Mèdici; de Maria de Mèdici; i de Lucrècia de Mèdici, casada amb Alfons II d'Este.

## Núpcies i descendents

El 1553, a l'edat d'onze anys, fou promesa amb el condottiero Paolo Giordano I Orsini, matrimoni que es realitzà el 1565. D'aquesta unió nasqueren:
* Francesca Elionor Orsini (1571-)
* Virginio Orsini (1572-1615)
Cosme I al negociar el matrimoni amb la poderosa família Orsini va fer possible que Isabella podria seguir vivint a Florència en comptes d'amb el seu marit al Ducat de Bracciano. A la mort de la seva mare va actuar com a primera dama de Florència durant un temps, mostrant l'aptitud de qualsevol Mèdici per a la política. Durant les absències del seu marit tingué relacions amoroses amb el cosí del seu marit, Troilo Orsini, i en assabentar-se de la notícia estrangulà Isabella a la seva residència d'Empoli el 16 de juliol de 1576.

## Bibliografia

* Murphy, Caroline P. (2008) Murder of a Medici Princess Oxford University Press. ISBN 978-0-19-531439-7

## Enllaços externs

* http://genealogy.euweb.cz/italy/medici3.html (anglès)
# Isabella de Forz

Isabel de Forz o Isabel de Redvers (juliol de 1237 – 10 de novembre de1293) va ser la filla més gran de Baldwin de Redvers, sisè compte de Devon (1217–1245). Quan, el 1262 el seu germà Baldwin de Redvers, setè comte de Devon, va morir sense fills, ella va heretar el comtat, la baronia feudal de Plympton a Devon i el senyoriu de l'Illa de Wight. Amb la mort del seu marit i el seu germà, abans de complir trenta anys, va heretar els seus béns i es va convertir en una de les dones més riques d'Anglaterra, vivint principalment al castell de Carisbrooke a l'Illa de Wight. Els seus sis fills també van morir tots abans que ella. En el llit de mort la van convèncer de vendre l'Illa de Wight a Eduard I d'Anglaterra, en una transacció que des de llavors sempre s'ha considerat qüestionable. El seu hereu a la baronia feudal de Plympton va ser el seu cosí Hugh de Courtenay (1276–1340), baró feudal de Okehampton, Devon, que el 1335 va ser declarat Comte de Devon.

## Referències

* ↑ Sanders, I.J. English Baronies: A Study of their Origin and Descent 1086–1327, Oxford, 1960. pp. 137–8
* ↑ Sanders, p. 70, 138
# JPL Horizons On-Line Ephemeris System

JPL Horizons On-Line Ephemeris System proporciona un fàcil accés a les dades clau del Sistema Solar i a la producció flexible d'efemèrides altament exactes per als objectes del Sistema Solar.
Les òrbites osculantrius en una època en una època determinada són sempre una aproximació a l'òrbita d'un objecte (és a dir, una òrbita cònica no pertorbada o una òrbita de "dos cossos"). L'òrbita real (o la millor aproximació a tal) considera les pertorbacions de tots els planetes, alguns dels asteroides més grans, algunes altres forces físiques usualment petites i requereixen integració numèrica.
Les efemèrides del Jet Propulsion Laboratory (JPL) no utilitzen coses com períodes, excentricitats, etc. En canvi, el JPL integra les equacions de moviment en coordenades cartesianes (x,y,z), i ajusta les condicions inicials per adaptar-se a mesures modernes i altament exactes de les posicions planetàries.
A partir d'agost de 2015, l'Horizons ara utilitza l'efemèrides DE431.

## Introducció

Hi ha 3 maneres d'utilitzar el sistema:
* WWW
* Correu electrònic
* Telnet

## Referències

* 1 2 Alan B. Chamberlin. «Frequently Asked Questions (FAQ): What's the exact value of...». JPL Solar System Dynamics, 28-02-2006. [Consulta: 20 gener 2011].
* ↑ Jet Propulsion Laboratory. «HORIZONS User Manual», 28-08-2015. [Consulta: 10 gener 2016].

## Enllaços externs

* JPL Horizons On-Line Ephemeris System (Manual d'usuari de l'HORIZONS)
# Joan Bentallé

Juan Carlos Martínez i Bentallé, més conegut com a Joan Bentallé (Barcelona, 23 d'agost de 1963) és un actor català de cinema, teatre i televisió especialitzat en manipulació d'objectes.
Al cinema protagonitza, entre altres títols, Tres días de libertad dirigida per José Antonio de la Loma (1996) i Amor eterno dirigida per Marçal Forés (2014), coneguda internacionalment com a Everlasting love. També escriu, dirigeix i protagonitza els curtmetratges Déjate morder (2010) i La verdad (2015).
En televisió, treballa a la sèrie La Riera durant les temporades 3 i 4 encarnant el personatge de Víctor Alemany Samper.
Actor especialitzat en manipulació d'objectes i titelles, entre les seves creacions es troben els personatges de Bluki de Barri Sèsam, i la bruixa Lubina i Lublú de Los Lunnis i Lunnis de leyenda.

## Referències

* ↑ «Variety - Film Review: 'Everlasting love'».
* ↑ «Cineuropa - 'Everlasting Love': The forest of earthly delights».
* ↑ «TV3 - 'La Riera' torna amb sorpreses i nous personatges».
* ↑ «RTVE - De los Teleñecos a Trancas y Barrancas, la historia de los Telemuñecos».

## Enllaços externs

* Joan Bentallé - Borial Management
# Joan Esculies i Serrat

Joan Esculies i Serrat (Manresa, 1976) és un historiador, periodista i escriptor català.
Ha publicat diversos articles sobre les figures dels presidents Josep Tarradellas i Francesc Macià, l'aparició del nacionalisme radical català i els paral·lelismes que ha cercat el catalanisme amb altres moviments nacionalistes. És autor de les obres Josep Tarradellas (1899-1936). Dels orígens de la República (2012) i Joan Solé i Pla, un separatista entre Macià i Companys (2011). En l'àmbit de la ficció ha publicat Contes bàrbars (2009), Tràilers (2006) i L'ocell de la pluja (2003).
El 2018 va publicar Ernest Lluch: vida d'un intel·lectual agitador, que va rebre el Premi Gaziel de biografies i memòries. L'any 2020 prologà el llibre Catalunya contra Castella, obra de 1936 d'Anton Sieberer, en la primera publicació traduïda de l'alemany al català. Per la biografia Josep Fornas, el solucionador, va rebre el 43è premi Carles Rahola d'assaig.

## Referències

* ↑ «Més 324 - Joan Esculies analitza els 50 anys de l'atemptat contra Carrero Blanco - 3Cat». CCMA, 20-12-2023. [Consulta: 21 març 2024].
* ↑ «“Ernest Lluch fue un catalanista desacomplejado”». La Vanguardia.
* ↑ «"Catalunya contra Castella", un llibre del 1936 que "sembla escrit abans-d'ahir"». CCMA.cat, 21-09-2020. [Consulta: 3 novembre 2020].
* ↑ L., L. «El Bertrana, per a Gironell». El Punt Avui, 16-06-2022, p. 33.

## Enllaços externs

* Tesi doctoral de Joan Esculies
# Joan Minguell Gasull

Joan Minguell Gasull (Reus, Baix Camp, 1878 - 1936) va ser un advocat català.
Fill de Josep Minguell, un fabricant de sabó reusenc i germà del sacerdot i escriptor Ramon Minguell, va estudiar a l'institut de Reus i després Filosofia a la Universitat de Barcelona, que compaginà amb els estudis de Dret. Es llicencià en Dret el 1909 i en Filosofia el 1912. Va ser professor ajudant de lletres a un institut de Tarragona des de l'any 1914 al 1916, quan amb el mateix càrrec va passar a l'institut de Reus. Va ser professor numerari d'aquest institut des de 1918 fins al 1930. Donava les assignatures de llengua llatina, llengua i literatura castellanes, geografia i història i filosofia.
A més, exercia a Reus com a advocat i va tenir un càrrec al jutjat municipal. El seu paper més destacat va ser com a secretari de la Cambra Oficial de la Propietat Urbana, on defensà, amb un tarannà catòlic conservador, els drets dels propietaris. També va ser secretari de la Cambra de Comerç i Indústria de Reus. Conegut pel seu conservadorisme i catolicisme, pel juliol de 1936 es va amagar juntament amb un germà seu, Josep Minguell, però per l'agost d'aquell any, un grup de milicians els va trobar i els va afusellar a la riera de Maspujols.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 452-453.
# Joan Jordi Miralles i Broto

Joan Jordi Miralles i Broto (Osca, 1977) és un escriptor català. Va rebre el Premi Andròmina de narrativa el 2004 per aportar "un aire nou", destacant-ne la força insòlita i molt fresca, però, alhora, molt violenta en el seu lèxic. També ha escrit i dirigit el migmetratge Die Müllhalde, així com les minisèries de nou format audiovisual Aborígens (2007), Oltre i limiti (2008) i Zoom (2010).
L'any 2020 va rebre una de les Beques per a la creació literària de la Institució de les Lletres Catalanes pel projecte L'encanteri.

## Obres

* L'Altíssim. València: Tres i Quatre, 2005. ISBN 978-84-7502-715-9. (Premi Andròmina de narrativa)
* L'úter de la balena. Palma: Moll, 2010 (Raixa;192). ISBN 978-84-2732-192-2. (Premi de Narrativa Vila de Lloseta 2010)
* Això és Àustria. Palma: Lleonard Muntaner, 2012 (Teatre;5). ISBN 978-84-1559-219-8. (Premi de Teatre Mediterrani Pare Colom)
* Una dona meravellosa. Barcelona: LaBreu, 2014 (Cicuta;7). ISBN 978-84-9418-905-0.
* Els nens feliços. Barcelona: Males Herbes, 2016 (Petjades;1). ISBN 978-84-9446-995-4.
* La intimitat de les bèsties. Barcelona: Empúries, 2017 (Narrativa;511). ISBN 978-84-1636-788-7. (Premi Marian Vayreda)
* Aglutinació. Barcelona: Edicions 62, 2018 (El balancí;782). ISBN 978-84-2977-642-3. (Premi Joanot Martorell)
* Marginàlia. Barcelona: Males Herbes, 2021 (Distorsions;85). ISBN 978-84-1243-522-1.
* Triomfador. Barcelona: Males Herbes, 2023 (Distorsions;98). ISBN 978-84-1253-847-2.

## Referències

* ↑ Coluccio, Luigi. «Extraterrestre portami via». La Differenza, 02-03-2009.
* ↑ Dossier Març 2014, LaBreu Edicions
* ↑ Bordas, Jordi. «El potencial de Miralles i Muñoz». Regió7, 13-05-2010.
* ↑ «Auditoria-Subvencions concedides per la Institució de les Lletres Catalanes en l'àmbit de les lletres (2019-2020)» (PDF) p. 67. Departament de Cultura - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ Pla i Arxé, Ramon. «De la violència i altres solituds». Avui, 12-05-2005.
* ↑ Foguet, Francesc «Com Àustria?». El País, 28-05-2013 [Consulta: 27 març 2014].
* ↑ Puigdevall, Ponç. «La vitalitat del melodrama». El País (Quadern), 09-06-2014.
* ↑ Carreras, Anna. «Els nens feliços». Time Out, 26-07-2016.
* ↑ Pons, Pere Antoni. «Bèsties tan humanes». Diari Ara/Ara llegim, 18-03-2017.
* ↑ «Joan Jordi Miralles busseja en una estada a Londres en la novel·la «Aglutinació»». Regió 7, 23-01-2018. [Consulta: 2 febrer 2018].
# Joan Josep

Joan Josep (en llatí Joannes Josephus, en grec Ἰωάννης Ἰώσηπος) fou un escriptor grec del que Teodoret diu que va revisar la Septuaginta. Probablement és el mateix personatge que l'autor d'una obra signada per Josephus titulada ( Ὓπομνηδτικὸν i en llatí Hypomnesticum s. Commonitorium, la qual està datada l'any 420.

## Referències

* ↑ 78.Joannes Josephus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 598
# Jordi Amat

Jordi Amat és el nom dels següents personatges:
* Jordi Amat i Teixidó (Calella, 1959 – 2014), historiador, mestre de català i escriptor
* Jordi Amat Fusté (Barcelona, 1978), escriptor, filòleg i crític literari
* Jordi Amat i Maas (Canet de Mar, 1992), futbolista professional
# Jean-Luc Ettori

Jean-Luc Ettori (Marsella, Bouches-du-Rhône, el 29 de juliol de 1955 a és un futbolista professional francès retirat que va jugar com a porter.

## Referències

* ↑ «Keeper Landreau sets new record mark». France24, 04-12-2013.
* ↑ (francès) French Football Federation Profile
# Josep Borrell

«Josep Borrell» té aquests significats:
* Josep Borrell i Fontelles, polític català
* Josep Borrell Aloy, empresari català
* Josep Borrell i Figuera, professor català
# Josep Tharrats i Vilà

Josep Tharrats i Vilà (Girona, 30 de maig de 1886 - Barcelona, 7 de desembre de 1975) fou un industrial i poeta català.
Com a empresari regentà una empresa de fabricació i exportació de mosaics ceràmics i paviments d'art amb seus a Girona, Barcelona i Besiers. Com a poeta va escriure una infinitat de sonets. En va deixar cinc mil d'inèdits, molts d'ells dedicats a glossar monuments i paisatges gironins i va publicar vint llibres de poemes.
La seva obra es caracteritza pel formalisme rigorós i un contingut intel·lectual, intimista, paisatgístic o religiós. Té influències del parnassianisme i de l'obra del poeta italià Gabriele D'Annunzio, que va ser una font permanent d'inspiració per Tharrats, especialment en la seva joventut, i en va traduir algunes obres.
Va ser un gran animador de la vida literària i artística de Girona els tres primers decennis del segle xx. Home adinerat, es va permetre portar a Girona músics com ara Granados, Garreta i Casals. Va fundar i dirigir la revista Cultura i va ser director del mensual Armonia i dels fulls satírics Flirt i Les Voltes.

## Obres
### Poesia

* Les ofrenes espirituals (1924)
* Tàlem (1934)
* Crist (1936)
* Ars musica (1946)
* Hores mediterrànies (1948)
* La glòria de Bach (1950)
* Pau Casals (1951)
* L'art de Wagner (1955)
(entre d'altres)
Poemes presentats als Jocs Florals de Barcelona
* L'Amor che muove il Sole e l'altre stelle. IV Sonets (1917)
* El sentit bíblic en la Natura (1927)
* Paternal (1927)
* La Pasqua en la basílica (1930)
* Els èxtasis (1932)
* La glòria (1933)
* Les revelacions (1933)
* Amor creador (1933)
* La humil corona (1934)
* Urna pentagonal (1934)
* Tàlem (1934)

### Prosa

* Orles (1909)
* Al marge de la vida (1927)

## Referències

* ↑ Art i cultura als segles XIX i XX. Museu d'Història de la Ciutat de Girona, p. 14.
* 1 2 «Josep Tharrats i Vilà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El Punt - Notícia: Josep Tharrats Vila-91622. 22/10/09
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques

## Enllaços externs

* GEIS, Camil. "Los que encontré en el camino. Josep Tharrats i Vila. 1973". Revista de Girona. Any: 1975 Núm. 73 pàgs. 69-71 PDF
* ARAGÓ I MASÓ, Narcís-Jordi. "Josep Tharrats, fabricant de sonets". Revista de Girona. Any: 1986 Núm. 116 pàgs. 7-8 PDF
* CAMPS, Assumpta. "El dannunzianisme de Josep Tharrats". Revista de Girona. Any: 1995 Núm. 171 pàgs. 56-59 PDF
* Accés als números de la revista Cultura a ARCA (Biblioteca de Catalunya)
# Jocs dels Qüestors

Els Jocs dels Qüestors (Ludi Quaestorii) van ser uns jocs romans.
Eren des del seu inici uns munera o espectacles de gladiadors. L'any 47 l'emperador Claudi va imposar el deure de donar aquestes munera als qüestors, en lloc de pavimentar els carrers. L'any 54, Neró els va suprimir, però Domicià els va tornar a instaurar. Els qüestors només organitzaven aquests espectacles de manera ocasional i voluntària. Des de l'època de Domicià els munera, eren entreteniments habituals, encara que menys que els Ludi Romani. En temps d'Alexandre Sever només eren els quaestores candidati principis (candidats a qüestors) els que havien d'organitzar els jocs a les seves expenses. Com a recompensa de seguida se'ls nomenava pretors.

## Referències

* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars: Claudi, 24
* ↑ Tàcit. Annals, XI, 22; XII, 5
* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars: Domicià, 4
* ↑ Eli Lampridi. Història Augusta: Alexandre Sever, 43
# Johnstown (Wyoming)

Johnstown és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 236 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Johnstown tenia 236 habitants, 83 habitatges, i 60 famílies. La densitat de població era de 2,9 habitants/km².
Dels 83 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,6% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 21,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,4% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 27.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.286 $ mentre que les dones 18.000 $. La renda per capita de la població era de 10.521 $. Entorn de l'11,3% de les famílies i el 17,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Johnstown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Johnstown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Josep Casals Navas

Josep Casals Navas (Barcelona, 1955) és un filòsof i doctor en Història de l'Art, professor d'Estètica a la Universitat de Barcelona. Ha escrit nombrosos articles en premsa i revistes especialitzades com El Viejo Topo, L'Avenç, Viento Sur o Quimera.

## Obra publicada

* El expresionismo. Orígenes y desarrollo de una nueva sensibilidad (1982)
* L'entusiasme i l'acció. Giordano Bruno i la crisi del Renaixement (1988)
* Aﬁnidades vienesas. Sujeto, lenguaje, arte (Premi Anagrama d'Assaig, 2003)
* Constelación de pasaje. Imagen, experiencia, locura (2015)
* Crónica crítica. Periodismo, universidad, burocracia, política, nación (2020)

## Referències

* ↑ «Josep Casals». CCCB. [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «7 dies - Josep Casals». [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ Reguera, Isidoro «Crítica | La gran Viena de hace un siglo» (en castellà). El País [Madrid], 16-08-2003. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Obiols, Isabel «Josep Casals, premio Anagrama por el ensayo 'Afinidades vienesas'» (en castellà). El País [Madrid], 10-04-2003. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Geli, Carles «Una historia de la desazón europea» (en castellà). El País [Madrid], 15-12-2015. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Casanovas, Marc. «No és veritat que la vindicació dels drets nacionals i l'exigència d'autodeterminació sigui una cosa aliena a l'esquerra». Catarsi Magazín, 16-10-2020. [Consulta: 27 octubre 2020].
# Josep Casals

Josep Casals és el nom dels següents personatges:
* Josep Casals i Siqués (Sant Joan de les Abadesses, 1830 - Lleida, 1882) fou un professor de cant i xantre de la catedral de Lleida.
* Josep Casals i Freixes (el Vendrell, 1872 – Barcelona, 1939), activista d'Estat Català durant la Dictadura de Primo de Rivera.
* Josep Maria Casals i Ariet (Viladrau, 1901- Barcelona, 1986), fotògraf català, representant del pictorialisme tardà.
* Josep Maria Casals i Guiu (Vic, Osona, 1941), enginyer industrial i polític català que ha estat diputat al Parlament de Catalunya.
* Josep Casals Navas (Barcelona, 1955), filòsof, assagista i historiador de l'art.
# Jerzy Putrament

Jerzy Putrament (Minsk, 1910 — Varsòvia, 1986) va ser un escriptor, editor, polític i diplomàtic polonès d'origen belarús. La seva obra està molt influenciada pels esdeveniments històrics del seu país, amb un fort component autobiogràfic.

## Biografia

Va néixer a Minsk, fill d'una família de tradició patriòtica d'origen rus, membres de l'Església Ortodoxa. Durant la Segona República Polonesa va estudiar a la Universitat de Vílnius on inicialment s'afilià a Endecja, un partit de dretes, malgrat que va acabar donant suport als comunistes. Després de la Invasió soviètica de Polònia va viure a Lviv on va fer de funcionari. La seva mare va ser deportada a Sibèria. Durant la Segona Guerra Mundial va viure a Moscou, on va exercir de comissari polític i de corresponsal de guerra en les forces poloneses de l'exèrcit roig. El 1941 va fundar la Unió de Patriotes Polonesos.
Després de la guerra va ocupar diversos càrrecs polítics en la República Popular de Polònia, entre ells ambaixador a Suïssa i França, i membre de la Sejm. Va editar dos revistes literàries, i va influenciar en la política cultural del seu país.
També va ser president de la Federació Polonesa d'Escacs.

## Obres

Putrament va escriure més de 50 obres de ficció. Abans de la guerra va publicar essencialment poesia. Després del conflicte va publicar diverses novel·les basades en la seva militància comunista. La seva obra Bołdyn va ser portada al cinema dirigida per Czesław Petelski.

### Poesia

* 1934 – Wczoraj powrót
* 1937 – Droga leśna
* 1944 – Wojna i wiosna
* 1951 – Wiersze wybrane

### Prosa

* 1936 – Struktura nowel Prusa
* 1946 – Święta kulo
* 1947 – Rzeczywistość
* 1952 – Wrzesień
* 1952 – Notatnik chiński
* 1953 – Od Wołgi do Wisły
* 1954 – Rozstaje
* 1955 – Trzy powroty
* 1956 – Notatki polemiczne
* 1956 – Dwa łyki Ameryki
* 1956 – Wakacje
* 1957 – Wypadek w Krasnymstawie
* 1957 – Trzynasty z Wesołka
* 1958 – Strachy w Biesalu
* 1959 – Kronika obyczajów
* 1959 – Fiołki w Neapolu
* 1961 – Arka Noego
* 1961 – Arkadia
* 1961 – Chińszczyzna
* 1961 – Pół wieku, t. I
* 1961 – Pół wieku, t. II
* 1963 – Cztery strony świata
* 1963 – Pasierbowie
* 1964 – Odyniec
* 1966 – Puszcza
* 1967 – Małowierni
* 1969 – Bołdyn

## Referències

* ↑ «Jerzy Putrament». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.