OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kiang (Senegal)

Kiang fou una regió del Senegal i Gambia. Anava des del riu Gàmbia cap al sud, amb capital a Tendaba prop del riu Gàmbia; una altra ciutat important era Dator, una impressionant fortalesa en mig de la selva, i també Médine (Bapikum) que fou capital de Fode Kaba (no s'ha de confondre amb la Médine del riu Senegal) que igualment va residir a Dator en alguns moments. Tenia al sud-oest la regió de Fogny. que anava del riu Casamance cap al nord.
A la mort de Maaba el 18 de juliol de 1867 a la batalla de Somb; els seus seguidors van entrar al Kiang i van atacar als joles però foren rebutjats amb 54 baixes. Fode Kaba, el marabut manding, va exercir el seu govern sobre tres regions aïllades una de l'altra: el sud del riu Bintang (afluent del Gambia per la seva riba sud); el Kiang oriental i el Jarra occidental. El 1877 Fode Kaba estava a la vora del riu Gàmbia i es va instal·lar a Karantaba al Jarra on fou assetjat el 3 d'agost per Musa Moolo, i va fugir el 5 de setembre cap al Kiang. Musa Moolo va fer aliança amb els britànics per capturar a Fode Kaba.
El 1891 el governador del Senegal Lamothe va planejar la guerra contra el marabut Fode Kaba. Va buscar primer l'aliança britànica però el 26 de març de 1891, Henri de Lamothe va considerar una solució més elegant que la guerra i va enviar al capità Forichon, administrador de Sédhiou (Seju) per posar-se en contacte amb Fode Kaba i explorar la possibilitat d'un tractat de pau. Fode Kaba s'hi va reunir a Médine (Bapikum) i va acceptar un tractat amb França el que se li reconeixia al marabut la possessió de Kiang i Fogny i se li concedia la protecció francesa contra els atacs dels jola. El governador Lamothe va aprovar l'acord fet entre Fode Kaba i el capità Forichon.
El 1892 els britànics van atacar a Fode Kaba al Kiang, a la seva residència de Marige; no el van poder agafar perquè va fugir a Médine però el maig tots els caps del Kiang oriental i Jarra occidental es van sotmetre als britànics i van deixar només al marabut amb els territoris al Kiang del sud i algunes poblacions disperses no gaire poblades. Només Sulaiman Santu de Toniataba a Jarra va seguir fidel a Fode Kaba.
El Kiang fou annexionat el 1901 a França després de la derrota final de Fode Kaba el març de 1901.

## Referències

* Histoire de la Casamance: conquête et résistance, 1850-1920, per Christian Roche
# Karlštejn

Karlštejn (Karlstein, en alemany) és un municipi de la Regió de Bohèmia Central, a la República Txeca, coneguda pel seu castell. El 2020 tenia 861 habitants.
# Kítej

Kítej (rus: Ки́теж) és una ciutat mítica presumptament situada a la riba del llac Svetloiar, al districte de Voskresenski, a l'óblast de Nijni Nóvgorod a la Rússia central. El nom apareix per primera vegada a la Crònica de Kítej de P.S.Meledin. La llegenda s'hauria originat entre els Vells creients.

## La llegenda

Segons la llegenda, Iuri II, Gran Príncep de Vladímir-Súzdal a principis del segle xiii, va construir la ciutat de Mali Kitej (Petita Kítej) a la riba del riu Volga. Sovint s'identifica erròniament amb Gorodets, fundada uns 30 anys abans del naixement de Georgui l'any 1189. Més endavant el príncep creuà els rius Uzola, Sanda i Kerjenets i trobà un bell paratge a la riba del llac Svetloiar, on decidí construir la ciutat de Bólxoi Kítej (Gran Kítej).
Durant la seva incursió en terres russes, Batu Khan s'assabentà de l'existència de Kítej i ordenà al seu exèrcit que es dirigís cap a la ciutat. Els mongols capturaren ràpidament la Petita Kítej, forçant la retirada de Georgui als boscos, en direcció a la Gran Kítej. Un dels presoners revelà el camí secret cap al llac Svetloiar. L'armada mongola aviat arriba a la ciutat, que per a la seva sorpresa no disposava de cap fortificació. Els ciutadans ni tan sols intentaren defensar-se, simplement pregaren a Déu per a la seva redempció. En veure-ho, els Mongols iniciaren l'atac, però de sobte l'aigua començà a brollar de la terra al seu voltant. Els atacans recularen i veieren com la ciutat sencera es submergia dins del llac.
La llegenda va donar peu a molts rumors increïbles, que ha perdurat fins avui. Es diu que només aquells amb una ànima pura són capaços de trobar el camí cap a Kítej. Hi ha qui diu que quan l'aigua està calmada es poden sentir els sons de les campanes i dels cants dels habitants de la ciutat. També es diu que els més purs poden veure els edificis al fons del llac.

## Hipòtesi sobre l'origen de la llegenda

La descoberta recent d'unes restes d'habitatges de fusta al fons del llac Svetloiar obre la porta a l'existència d'una base històrica de la llegenda. És possible que els habitants de l'antiga ciutat l'abandonessin després que les tropes del kan Yedigei devastessin l'óblast de Nijni Nóvgorod l'any 1408. Construïda en una zona propensa als esllavissaments, el poblat abandonat deuria submergir-se, amb el temps, dins del llac, on nous colons van trobar-lo, donant lloc a la llegenda.

## Referències

* ↑ «Discovering the Russian Atlantis». Russia Beyond The Headlines. [Consulta: 19 abril 2014].

## Vegeu també

* La llegenda de la ciutat invisible de Kítej, òpera de Nikolai Rimski-Kórsakov sobre un llibret de Vladímir Belski, estrenada el 1907.
# Kírovskoie (Sakhalín)

* Per a altres significats, vegeu «Kírovskoie».
Kírovskoie (en rus: Кировское) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, el 2013 tenia 1.537 habitants. Pertany al districte municipal de Tímovskoie.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19.
# Kírovskoie (Sverdlovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Kírovskoie».
Kírovskoie (en rus: Кировское) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 900 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# L'ajudant de camerino

L'ajudant de camerino (títol original en anglès: The Dresser) és una pel·lícula britànica dirigida per Peter Yates, estrenada el 1983 i adaptada de l’obra homònima de Ronald Harwood del 1980. (Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català).

## Argument

Un grup de teatre shakesperià de gira. El guarda-roba d'actors - està completament dedicat al cap de la companyia que, encara que brillant, no és per això menys tirànic. El guarda-roba intenta amb pena suportar l'estrella en declivi, mentre que la companyia es debat per seguir la gira a Londres.

## Repartiment

* Albert Finney: Sir
* Tom Courtenay: Norman
* Edward Fox: Oxenby
* Zena Walker: Her Ladyship
* Eileen Atkins: Madge
* Michael Gough: Frank Carrington
* Cathryn Harrison: Irene
* Betty Marsden: Violet Manning
* Sheila Reid: Lydia Gibson
* Lockwood West: Geoffrey Thornton

## Guardons
### Premis

* 1984. Os de Plata a la millor interpretació masculina per Albert Finney
* 1984. Globus d'Or al millor actor dramàtic per Tom Courtenay

### Nominacions

* 1984. Os d'Or per Albert Finney
* 1984. Oscar al millor actor per Albert Finney
* 1984. Oscar al millor actor per Tom Courtenay
* 1984. Oscar a la millor pel·lícula
* 1984. Oscar al millor director per Peter Yates
* 1984. Oscar al millor guió adaptat per Ronald Harwood
* 1984. Globus d'Or al millor director
* 1984. Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera
* 1984. Globus d'Or al millor actor dramàtic per Albert Finney
* 1984. Globus d'Or al millor guió per Ronald Harwood
* 1985. BAFTA al millor actor per Tom Courtenay
* 1985. BAFTA al millor actor per Albert Finney
* 1985. BAFTA a la millor direcció per Peter Yates
* 1985. BAFTA a la millor pel·lícula
* 1985. BAFTA al millor maquillatge i perruqueria per Alan Boyle
* 1985. BAFTA al millor guió adaptat per Ronald Harwood
* 1985. BAFTA a la millor actriu secundària per Eileen Atkins

## Referències

* 1 2 «L'ajudant de camerino». ésAdir. (Primera emissió a TV3 l'11/01/1991)
* ↑ «The Dresser». The New York Times.
# L'alcova vermella

L'alcova vermella és una comèdia dramàtica en tres actes i en vers, original de Josep Maria de Sagarra, estrenada al teatre Romea de Barcelona, la vetlla del 15 de febrer de 1952. L'acció passa a Barcelona, al voltant de 1850.

## Repartiment de l'estrena

* Eulària de Barberà i de Copons, pubilla, 25 anys: Assumpció Balaguer.
* La Senyora Munda Vendrell, 55 anys: Maria Vila.
* Palmira de Barberà, vídua de Despuig: Teresa Cunillé.
* Perpètua, 65 anys: Emília Baró.
* Ramon de Barberà: Lluís Orduna.
* Pelegrí: Ramon Duran.
* Daniel Vendrell: Eduard Berraondo.
* Tristany de Lloberola: Llorenç Duran.
* Direcció escènica de Lluís Orduna.
# Katori

Katori (香取市, Katori-shi) és una ciutat de la prefectura de Chiba, al Japó.
El 2015 tenia una població estimada de 81.065 habitants. Té una àrea total de 262,31 km².

## Geografia

Katori està situada a l'extrem nord-est de la prefectura de Chiba, al llarg del riu Tone.

### Municipalitats veïnes

* Prefectura de Chiba
** Narita
** Sōsa
** Asahi
** Kōzaki
** Tako
** Tōnoshō
* Prefectura d'Ibaraki
** Inashiki
** Itako
** Kamisu

## Història

Després de la restauració Meiji, l'àrea de l'actual Katori estava ocupada pels pobles de Sawara i Omigawa, i les viles de Katori, Kanishi i Higashi-Daito (del districte de Katori des del 23 de maig de 1890). Katori esdevingué poble el 5 de maig de 1897. El 15 de març de 1951 la ciutat de Sawara fou fundada unint Katori, Sawara, Omigawa i Higashi-Daito. Sawara s'expandí l'11 de febrer de 1955 annexant les viles veïnes de Niijima, Okura, Mizuho i Tsunomiya.
El 25 de març de 2006, la ciutat actual de Katori fou creada quan Sawara annexà els pobles de Kurimoto, Omigawa i Yamada (del districte de Katori).

## Referències

* ↑ «Population of Cities» (XLS) (en japonès). Statistics Bureau of Japan, 01-01-2015. [Consulta: març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Katori Arxivat 2012-03-23 a Wayback Machine. (japonès)
# Katoria

Katoria fou un estat tributari protegit al prant de Gohelwar a l'agència de Kathiawar, presidència de Bombai. La superfície era d'uns 3 km² i estava format per un únic poble amb dos tributaris separats. Els ingressos estimats eren de 200 lliures i pagava un tribut de 19,6 al Gaikwar de Baroda o de 2,16 lliures al nawab de Junagarh. La població de Katoria estava a 10 km de Sihor i a 3 km de Songarh, tenint una població el 1872 de 394 habitants i el 1881 de 309.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# L'Estrada (Calders)

L'Estrada és una masia del terme de Calders, al Moianès. Pertanyia a la parròquia rural de Sant Pere de Viladecavalls.
Està situada a 411 metres d'altitud, al sector sud de l'antiga parròquia rural, a ponent de la masia del Soler i a la dreta de la riera de Navarcles.

## Bibliografia

* Fitxa de l'Estrada Catàleg de masies i cases rurals de Calders
# Dècada del 1910
## Esdeveniments

* 1912: Enfonsament del Titanic
* 1914-1918: Primera Guerra Mundial
* 1916: Aixecament a Irlanda contra el Govern britànic
* 1917: Revolució Russa i independència de Finlàndia

## Personatges destacats

* Emperador Guillem II d'Alemanya
* Raymond Poincaré
* Georges Clemenceau
* Papa Pius X
* Papa Benet XV
* Tsar Nicolau II
* Vladímir Lenin
* Francesc Josep I d'Àustria
* Francesc Ferran d'Àustria
* Alfons XIII
* Jordi V del Regne Unit
* H.H. Asquith
* David Lloyd George
* Woodrow Wilson
# Enric el Jove

«Enric el Jove» té aquests significats:
* Enric II el Jove, segon dels cinc fills d'Enric II d'Anglaterra i Elionor d'Aquitània. Fou hereu d'Anglaterra, duc de Normandia i comte d'Anjou, Maine i Turena.
* Enric III el Jove, fill del duc Bertold de Baviera, apartat del tron a la mort del pare el 947, duc de Baviera 982-985.
# Magnolia (Texas)

Magnolia és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.111 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Magnolia tenia 1.111 habitants, 411 habitatges, i 309 famílies. La densitat de població era de 204,3 habitants/km².
Dels 411 habitatges en un 38,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 17,5% dones solteres, i en un 24,8% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.875 $ i la renda mediana per família de 50.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.083 $ mentre que les dones 21.696 $. La renda per capita de la població era de 21.278 $. Aproximadament el 8,1% de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Magnolia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Magnolia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Sun Xia

Sun Xia va ser un líder rebel local dels Turbants Grocs durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. En el 184 EC ell es va convertir en líder d'una força dels Turbants Grocs a la ciutat de Wan després de diverses successions. Sun va acabar lluitant contra les forces imperials dirigides per Zhu Jun.

## Biografia

Sun Xia va néixer a la Comandància de Nanyang, Província de Jing. Entre els inicis de la dècada dels 170 i el 184 EC ell es va unir al líder religiós Zhang Jue i va formar part del seu pla per enderrocar els Han. Zhang Jue acumulà més de 360.000 seguidors procedents de vuit províncies i els va dividir en trenta-sis divisions (方). Cadascuna amb el seu propi líder. Aleshores Sun Xia era un membre ordinari de l'exèrcit turbant groc i era sota les ordres dels líders locals Zhang Mancheng.
Quan Zhang Mancheng va ser mort a causa d'un reeixit atac sobre la ciutat de Wan a la Comandància de Nanyang, aquest va ser succeït per Zhao Hong, que fou triat per les forces supervivents de Zhang Mancheng.
Zhao Hong va aconseguir resistir durant dos mesos contra l'exèrcit de Zhu Jun, però va ser mort en última instància, i va perdre el cap en la batalla. Han Zhong va ser triat per succeir-lo. Zhu Jun va aconseguir atraure fora dels voltants a Han i el va matar.
Sun Xia va ser designat per dirigir les forces dels Turbants Grocs restants. Ell va portar les seves tropes a acampar a la ciutat de Wan una vegada més, però amb experimentà ferotges atacs de Zhu Jun. A principis de gener del 185 EC el Sergent Major Sun Jian va conduir les seves tropes i va ser el primer a enfilar-se per la muralla de la ciutat. L'11 de gener ell i Zhu Jun van irrompre en la ciutat. Sun Xia tractà d'escapar, però va ser empaitat per les forces de Zhu Jun. L'exèrcit imperial va abastar a Sun Xia al Pujols Jing del comtat de Xi’e, on va ser derrotat i mort juntament amb diversos milers dels seus soldats.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes

## Anotacions

* La biografia de Sun Xia mostra moltes semblances amb la del personatge de ficció Sun Zhong. Ambdós van lluitar a Wan i tenien el mateix nom familiar, no obstant Sun Xia no va ser mort per Liu Bei.
* ↑ de Crespigny, A Biographical Dictionary, biografia de Sun Xia, pàgina 777
* ↑ de Crespigny, A Biographical Dictionary, biografia de Zhang Mancheng, pàgina 1068
* ↑ de Crespigny, A Biographical Dictionary, biografia de Zhao Hong, pàgina 1098
* ↑ de Crespigny, A Biographical Dictionary, biografia de Han Zhong, pàgina 305
* ↑ de Crespigny, Emperor Huan and Emperor Ling, Zhongping 1

## Referències

* de Crespigny, Rafe. A Biographical Dictionary of Later Han to the Three Kingdoms. BRILL, 2007
* Emperor Huan and Emperor Ling. Canberra: National Library of Australia, 1989.
* Fan Ye. Hou Han shu.
* Sima Guang. Zizhi Tongjian.
# Emirat de Lurqa

La taifa de Lurqa o emirat de Lurka fou un estat musulmà de la part oriental de l'Àndalus a la regió murciana a l'entorn de Llorca, que va sorgir vers el 1051 quan el governador local Sumàdih ibn Maan va disputar el tron de l'emirat d'Al-Mariyya al seu germà Muhammad ibn Maan al-Mútassim; aquest va triomfar. Llavors Labbun ibn Khatib, cap de la poderosa família local llorquina dels Banu Labbun, que havia donat suport al rebel, es va proclamar emir i va estendre el seu domini cap a Jaén i Baza. La família Banu Labbun hauria desconegut tanmateix no sols a l'emir d'Almeria Muhammad ibn Maan al-Mútassim, sinó també a l'emir de València sota sobirania del qual estava Almeria.
A Labbun Ibn Khatib el van seguir els seus tres fills Abu Muhammad Abdallah ibn Labbun, després Abu Ayas Ibn Labbun, i finalment Abu Lasbag ibn Labbun Said al-Dawla, fins que el 1070 fou ocupada pels abbadites de Sevilla. El darrer emir es va sotmetre sense lluita.

## Emirs de Llorca, dinastia Banu Labbun

* Ibn Khatib
* Abu-Muhàmmad Abd-Al·lah ibn Labbun
* Abu-Ayàs ibn Labbun
* Abu-l-Àsbagh ibn Labbun Sad-ad-Dawla.
# Luci Emili Patern

Luci Emili Patern (llatí: Lucius Aemilius L. f. Gal. Paternus; Aeso, c. segle i - segle ii) va ser centurió romà de l'orde eqüestre durant l'època de Trajà (98-117). Nadiu d'Aeso, actual Isona, era fill de Luci i membre de la tribu Galèria, i el germà gran de Marc Emili Fratern. Participà en les dues guerres dàcies (a l'actual Romania) entre el 101 i el 104, i a la Pàrtia (actual Iran), l'any 115. Fou condecorat tres vegades per l'emperador pel gran valor i fidelitat demostrats en les seves accions. En la seva memòria la vila d'Isona li dedicà una plaça de la vila.
La seva biografia és coneguda per dues inscripcions trobades el segle xviii no lluny d'Isona, una a Perolet i l'altra a Covet, conservades al Museu Arqueològic de Barcelona. La primera és un pedestal dedicat per ell al seu germà Fratern. La segona és un pedestal dedicat a ell per la seva filla Atília Vera; aquesta inscripció forneix força informació biogràfica sobre Patern: primerament fou soldat distingit, després praefectus fabrum i a continuació centurió de la Legió VII Gèmina. D'allí passà a centurió de la Legió I Minervia i després centurió de la Legió VII Clàudia, i després la Legió XIV Gèmina. Fou ascendit a la Legió II Augusta, en la que fou centurió de IV Cohort Pretòria dels 300. En aquesta unitat fou ascendit a primipilari. Pel gran valor que demostrà en les dues expedicions contra la Dàcia i una contra Pàrtia fou condecorat per l'emperador Trajà amb cadenes i braçalet d'or, així com amb corona mural dues vegades a les Guerres dàcies i una altra en les Guerres Pàrtiques.

## Referències

* ↑ CIL II, 4460
* ↑ CIL II, 4461

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 469-471 [Consulta: 12 octubre 2013].
* Hernàndez Cardona, Xavier: Legionari i ciutadà romà. Lluci Emili Patern
# Luis Fábrega Coello

Luis Fábrega Coello (Ourense, 1876 - ?) fou un farmacèutic i polític gallec. Membre del Partit Republicà Radical, quan es proclamà la Segona República Espanyola fou president de la Comissió Gestora de la Diputació d'Ourense, des d'on va promoure la creació de Caixa d'Estalvis Provincial de Vigo, Ourense i Pontevedra. També fou elegit diputat per la província d'Ourense a les eleccions generals espanyoles de 1931.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Luis Francisco Cucarella Mas

Luis Francisco Cucarella Mas (Simat de la Valldigna, 24 de març de 1968), més conegut com a Loripet o Loripi, va ser un pilotari valencià, rest en la modalitat de raspall. Va començar a jugar professionalment als catorze anys, i va estar en actiu fins a la seua retirada en 2011, destacant com a primera figura del raspall.

## Referències

* ↑ Loripet anuncia la seua retirada Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine. notícia a El Mundo del 26 de setembre de 2011 (castellà)
# Luci Valeri Potit

Luci Valeri Potit és el nom dels següents personatges:
* Luci Valeri Potit (cònsol 483 i 470 aC), fundador de la família, cònsol el 483 aC i el 470 aC
* Luci Valeri Potit (cònsol 449 aC), cònsol el 449 aC.
* Luci Valeri Potit (cònsol 393 i 392 aC), tribú amb potestat consular cinc vegades i cònsol el 392 i 392 aC
* Luci Valeri Potit (mestre de la cavalleria), magister equitum el 331 aC.
# Lukas Moser

Lukas Moser, també Lucas Moser (1390 - 1434), fou un pintor gòtic originari de Weil der Stadt, prop de Stuttgart. Va treballar sobretot a Ulm.
Deu la seua fama a la seua opera prima: el retaule de l'altar de la Magdalena (Magdalenenaltar) de l'església parroquial de Tiefenbronn. El va fer al 1432 utilitzant una tècnica mixta sobre fusta. Té fortes influències del realisme flamenc i mostra la gran capacitat d'observació de l'artista.
Moser va nàixer a Ulm i forma part de l'escola inicial d'artistes d'Ulm, com ara Hans Multscher. No se sap massa sobre la seua vida. El nom de Moser es coneix només per una inscripció al quadre del retaule de dalt de l'altar de l'església parroquial de Santa Maria Magdalena de Tiefenbronn. Aquest retaule és un treball significatiu que representa un canvi de l'estil gòtic internacional envers un estil i tècnica realistes més naturals, semblants a la pintura neerlandesa de llavors.

## Referències

* ↑ Lukas Moser Brief Biography (en anglès), http://www.all-art.org/gothic_era/10.html Arxivat 2017-03-04 a Wayback Machine..
* ↑ Late Gothic and Nothern European Renaissance (en anglès) http://www.kettererkunst.com/dict/late-gothic-and-nothern-european-renaissance.shtml

## Vegeu també

* Pintura gòtica
* Escola d'Ulm
# Lois Pérez Castrillo

Lois Pérez Castrillo és un polític gallec nascut el 1961 a Vigo, província de Pontevedra. Va ser el primer alcalde nacionalista de la ciutat olívica.

## Biografia

Va estudiar Magisteri en el Seminari de Vigo. Es va afiliar al Bloc Nacionalista Gallec (BNG) el 1986 com a part de la UPG. Fou regidor de Participació Ciutadana (1991 - 1995), quan es va elaborar el Reglament de Participació Ciutadana de Vigo, en què el BNG va participar en coalició amb Carlos Alberto González Príncipe (PSOE) com a alcalde, quan el BNG va obtenir 1 regidor, 2 el Partit Socialista Galego-Esquerda Galega i 11 el PSOE.
El 1999 el BNG va obtenir vuit regidors (per 7 del PSOE i 11 del PP) i Pérez Castrillo va governar fins al 2003 en coalició amb el PSOE. Mentre tenia el càrrec d'alcalde es casà amb l'advocada Vigo Guadalupe Vidal.
El 2003 el BNG va baixar de vuit a 7 regidors i va perdre l'alcaldia tot i que Perez Castrillo va seguir com a portaveu del BNG a l'Ajuntament de Vigo. El 2005, va deixar aquest càrrec i va abandonar la política municipal passant a formar part del govern de la Xunta de Galícia.
Del seu pas per l'alcaldia de la ciutat queda la forta empremta d'una ciutat que s'humanitza amb importants peatonalitzacions que marquen un abans i un després del seu mandat.
# Luis Miguel Martín Fernández

Luis Miguel Martín Fernández (Lleó, 18 de maig de 1970) és un exfutbolista castellanolleonès, que jugava com a defensa.
Va militar al Reial Valladolid durant la primera meitat de la dècada dels 90. A primera divisió, va disputar nou partits amb els blanc-i-violetes.

## Enllaços externs

* Fitxa de Luis Miguel Martín