OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àrea insular dels Estats Units

Una àrea insular és un terme genèric utilitzat per l'administració dels Estats Units per a referir-se als territoris que no formen part de cap dels estats federats.
En general, els habitants de les àrees insulars tenen la ciutadania nord-americana, encara que no paguen impostos federals, no participen en les eleccions presidencials, ni tenen representants al Congrés. Els productes manufacturats en àrees insulars poden portar l'etiqueta « made in the USA ».

## Geografia

Les illes que es consideren àrees insulars són:
* Al Carib:
** Illa Navassa
** Puerto Rico
** Illes Verges Nord-americanes
* A Oceania:
** Guam
** Illes Mariannes Septentrionals
** Samoa Nord-americana
** Illes d'Ultramar Menors dels Estats Units. A més de l'illa Navassa al Carib, la resta són: illa Baker, illa Howland, illa Jarvis, atol Johnston, escull Kingman, atol Midway, atol Palmyra i illa Wake.
Les illes d'Ultramar Menors són deshabitades, sense una població estable. La resta d'àrees insulars són habitades.

## Política

Els estatus polítics de les àrees insulars són:
* Territoris incorporats (on s'aplica la Constitució nord-americana): només ho és l'atol Palmyra. La resta són territoris no incorporats.
* Territoris organitzats (que disposen d'un govern local): Guam, illes Mariannes Septentrionals, Puerto Rico i les illes Verges Nord-americanes. La resta són territoris no organitzats. La Samoa Nord-americana oficialment és un territori no organitzat, però a la pràctica té un govern autònom sota l'autoritat del Departament de l'Interior.
* Mancomunitat o commonwealth (territoris organitzats amb acords específics amb el govern federal): les illes Mariannes Septentrionals i Puerto Rico.

## Enllaços externs

* (anglès) Definicions de l'Oficina d'Afers Insulars dels EUA Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
# Anna Duczmal-Mróz

Anna Duczmal-Mróz (Poznań, 24 de juny de 1980) és una directora d'orquestra polonesa, filla de la directora d'orquestra Agnieszka Duczmal i del contrabaix Józef Jaroszewski. Des de 2009, ha estat la segona directora de l'Orquestra de Cambra de la Ràdio Polonesa Amadeus.
Anna Duczmal-Mróz va estudiar violí sota la direcció de Krzysztof Węgrzyn a la Hochschule für Musik und Theatre de Hannover. Allà, el seu talent de direcció va ser descobert pel famós director japonès Eiji Oue que li va oferir estudis de direcció. Es va graduar amb distinció a la seva classe el 2005 i es va convertir en assistent de direcció de la Filharmònica de Hannover.
Mentre encara era estudiant, el 2000 a Hannover va fundar la seva pròpia orquestra, la Benjamin Britten Kammerorchester, amb la qual va fer concerts tot arreu a Alemanya. El 2003 va participar en el 7è Concurs Internacional de Directors anomenat després Grzegorz Fitelberg, en què, com a única dona i la més jove (vint-i-tres anys) participant en la competició va passar a les semifinals. Va tornar a Polònia després de set anys, quan arran de la competició va rebre el lloc de director assistent en l'orquestra Filharmònica Nacional dirigida per Antoni Wit.
Va treballar amb orquestres a Alemanya, Itàlia, Dinamarca i l'orquestra belga I Musici Brucellensis a la famosa sala del Palais des Beaux-Arts de Brussel·les. Va debutar a Polònia amb l'Orquestra de Cambra de Ràdio Polonesa Amadeus, que des del 2009 n'és la segona directora.
Ha actuat moltes vegades, incloses Orquestra i Cor Filharmònica Nacional, Orquestra Simfònica de la Ràdio Polonesa Nacional, Filharmònica de Cracòvia, Sinfonietta Cracòvia, Filarmònica de Lublin, Filarmònica de Poznań, Capella Bydgostiensis, Orquestra Simfònica de Płock i Orquestra Sinfonia Varsovia.

## Referències

* ↑ «Biografia» (en polonès). Amadeus.pl. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ «Dades» (en polonès). dziennikpolski24.pl. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ «Dades» (en polonès). kurierlubelski.pl.
* ↑ «Dades» (en polonès). dziennikplocki.pl.
# Mussig

Mussig (en alsacià Müssig) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.084 habitants.
Forma part del cantó de Sélestat, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes de Sélestat.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 832 | 840 | 882 | 937 | 1.014 | 1.084 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Claude Hilbert | |
# Lancaster (Wisconsin)

Lancaster és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 4.070 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lancaster tenia 4.070 habitants, 1.706 habitatges, i 1.079 famílies. La densitat de població era de 557,2 habitants per km².
Dels 1.706 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.723 $ i la renda mediana per família de 47.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.683 $ mentre que les dones 22.331 $. La renda per capita de la població era de 17.797 $. Aproximadament el 6,4% de les famílies i el 8,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lancaster» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lancaster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Óliver Laxe

Óliver Laxe Coro (París, 11 d'abril de 1982) és un actor, director i guionista gallec. Guanyador el 2010 del Premi FIPRESCI del Festival Internacional de Cinema de Canes per la seva pel·lícula Todos vós sodes capitáns. El 2016 va guanyar el Gran Premi de la Setmana de la Crítica de Canes amb Mimosas.
En els XII Premis Gaudí, Laxe guanyà el Premi a la millor pel·lícula estrangera amb O que arde (2019), una cinta molt particular que explica una història tràgica a Galícia: la dels incendis provocats. Un piròman i un bomber units pel foc que arrasa els boscos, patrimoni imprescindible de la vida i la cultura del país.

## Trajectòria

Fill de pares gallecs, va néixer a París el 1982, i va tornar amb ells a un poble de Lugo el 1988. Després dels seus primers estudis a La Corunya es va traslladar a Barcelona per a estudiar cinema a la Universitat Pompeu Fabra.
La seva filmografia comença a Londres, on al costat d'Enrique Aguilar va rodar el curtmetratge E as chemineas decidieron escapar (2006). Més tard va viatjar a Tànger on va rodar els curtmetratges Suona una trompeta, ahora veo otra cara (2007) i París #1, amb els quals va obtenir diversos premis en certàmens cinematogràfics.
Allà creà el projecte Dao Byed, un taller cinematogràfic per a infants pobres del Magrib. D'aquesta experiència sorgí el seu primer llargmetratge Todos vós sodes capitáns (2009). Més tard va rodar el llargmetratge Mimosas. Es va estrenar l'any 2016 al Festival de Canes alçant-se amb el Gran Premi de la Setmana de la Crítica.
Laxe apareix com a actor en algunes de les seves pel·lícules com en Todos vós sodes capitáns, així com a Moussem les morts (de Vincent Li Port i Jean-Baptiste Alazard, 2010).

## Filmografia

Com a director
* Todos vós sodes capitáns (2010)
* Mimosas (2016)
* O que arde (2019)
Com a actor
* Todos vós sodes capitáns (2010)
* Moussem els morts (2010)
* The Sky Trembles and the Earth Is Afraid and the Two Eyes Are Not Brothers (2015)

## Premis
### Festival de Canes

| Anus | Categoria | Film | Resultat |
| 2010 | Premi FIPRESCI | Todos vós sodes capitáns | Guanyador |
| 2016 | Gran Premi de la Setmana de la Crítica | Mimosas | Guanyador |

## Referències

* ↑ «FIPRESCI Awards».
* ↑ «Oliver Laxe gana la Semana de la Crítica con ‘Mimosas'».
* ↑ «El discurs en gallec i català dels Premis Gaudí emociona la xarxa», 20-01-2020. [Consulta: 25 gener 2020].
* 1 2 3 «Óliver Laxe: “A cultura emancipa ao ser humano”».
* ↑ «Oliver Laxe desembarca en Cannes».
# Verto

Verto és un grup independent de música pop, disco i trap gallec encetat el 2019. El componen Alberto Mira ("Berto") i Fernando Peleteiro ("Fer"). Considerat un dels grups més escoltats de música pop en gallec, acumula milions d'escoltes a la plataforma Spotify.

## Trajectòria

Van debutar el novembre del 2019 amb els seus primers treballs Amolecer i Rebolando x Ti, ja dotats de l'estètica pop que caracteritza actualment el grup.
Més tard, el desembre del 2019, van llançar Pack do nadal, un EP conceptual mitjançant el qual van pretendre simbolitzar els estats emocionals pels que hom passa durant una ruptura. Una de les cançons que contenia, Algo que non sexa, encara avui és un tema insígnia del projecte.
El 17 de gener del 2020, Verto va participar en el Luar de la Televisió de Galícia amb el tema Oie Gayego, una cançó trap feta amb retranca (és a dir, ironia) sobre Galícia i el gallec que els va atorgar gran popularitat.
El 14 de març del 2020 van publicar el seu primer disc de llarga durada Puro Ocio, compost de set temes d'estètica urbana, que ha rebut més de 700 000 reproduccions a Spotify. Únicament hi ha la col·laboració de Grande Amore a Roneo Do Barato.
El 9 d'abril del 2021, finalment van treure a la llum el segon LP Embora, format per catorze temes pop amb ritmes disco i tecno que han estat escoltats més d'1 000 000 de vegades a Spotify. El disc, a més, compta amb les col·laboracions de Sleepy Spice a Achégate i de Toni Martelo i Coco a Embora (la cançó que dona títol al conjunt).

## Discografia
### Àlbums

* Puro Ocio (2020)
* Embora (2021)

### Senzills

* Amolecer (2019)
* Rebolando x ti (2019)
* Pack do nadal (2019)
* Oie Gayego (2020)
* Pegadiño a ti (2020)
* Ambiente amb Rhome (2020)
* Comando Sabor amb LORA (2020)
* Muinheira de Chantada (2021)

## Referències

* ↑ «"Haberá quen pense que somos un par de 'gilipollas' e quen pense que o que facemos é bo para a normalización"» (en gallec). Praza.gal, 24-09-2021. [Consulta: 27 abril 2022].
* ↑ «O ritmo e as letras de Verto sacaron bailar canta persoa había no Luar». crtvg.es, 18 xaneiro 2020.
* ↑ Eiras, Celia. «Verto fan ‘Puro Ocio’, pero teñen potencial para facer moito máis» (en gallec). Balea, 26-03-2020. Arxivat de l'original el 5 de juny 2020. [Consulta: 27 abril 2022].
# Pierre Sue

Pierre Sue (París, 28 de desembre, 1739 - idem. 28 de març, 1816), fou un metge i cirurgià francès.
Va obtenir el títol de cirurgià el 1763 i aviat va ascendir als més alts llocs, merescuts pels seus grans talents. Cirurgià de la ciutat de París, professor d'anatomia de l'Escola Pràctica, professor de terapèutica de la mateixa, secretari de l'Acadèmia de Cirurgia, bibliotecari i professor de bibliografia de l'Escola de Sanitat, el 1808 va ser nomenat professor de medicina legal. El 1784 va ser elegit membre de la Royal Society of Edinburgh proposat per Alexander Monro (primus), Andrew Duncan, el vell i James Gregory.

## Família

Era fill de Jeanne Angelique Martin de Martin i el seu home, l'anatomista Jean-Joseph Sue. El seu germà petit era Jean-Joseph Sue (1760-1830).

## Obres

* Éloge historique de Jean Devaux (París, 1772);
* Éloge de Louis XV (París, 1774);
* Essais historiques, littéraires et critiques sur l'art des accouchements (París, 1779);
* Aperçu général, appuyé de quelques faits, sur l'origine et le sujet de la Médecine légale; Mémoire sur l'état de la chirurgie á la Chine; Histoire du galvanisme; Anécdotes historiques littéraires et critiques, sur la médecine, la chirurgie et la pharmacie (Amsterdam i París, 1785);
* Tables Chronologiques et alphabetiques des thèces soutenues à l'Ecole de médecine de París du nombre de 406 (París, 1806);
* Èloge historique de Chopart (París, 1808);
* Commentaires littéraires sur quelques passages des lettres de Sénèque le philosophe, relatifs à la médecine.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. 25. Madrid: Espasa-Calpe, 1991, p. 363. ISBN 978-84-239-4525-2.
* ↑ Bibliothèque nationale (France) Département des imprimés. Catalogue des sciences médicales (en francès). París: Firmin Didot frères, fils et cie., 1857.
* ↑ «Sue, Pierre. 28/12/1739-28/03/1816. Ref: 1464. Male.». A: Former Fellows of The Royal Society of Edinburgh 1783 – 2002 (en anglès). Biographical Index Part Two. edició en línia. Edinburgh: The Royal Society of Edinburgh, 2006, p. 903. ISBN 0 902198 84 X.
# Montí

Montí, o el Montí, és una muntanya ubicada entre els termes municipals d'Onda i de Tales, a la comarca de la Plana Baixa. Amb els seus 613 metres d'altura sobre el nivell de la mar s'erigeix com el cim onder més elevat i com un dels més destacats del territori taler.

## Toponímia

Algunes teories defenen que el topònim Montí deriva de mûtin, una paraula de l'àrab peninsular que significa 'la muntanya de fang'. La teoria es veuria reforçada per l'abundància d'argila en el paratge, ja descrita per Cavanilles al segle xviii.

## Llocs d'interés

Al Montí hi destaquen:
* L'ermita de santa Bàrbara, documentada des de l'any 1430, va ser reformada en 1697, cremada en 1836 i, hui dia, està en ruïnes.
* La Font del Retor. Actualment assecada i amb un panell ceràmic de sant Vicent Ferrer, obra local de 1958.
* La calera. Forn de calç en ruïnes al cim d'un turonet dels contraforts del Montí.
* La cova de santa Bàrbara. Antiga mina recuperada recentment.
* L'Alcornocar. Únic bosc de sureres del terme d'Onda, ubicat a la partida d'Artesola, a la pedania d'Artesa.
* Antic emissor de TVE. Situat a prop del cim de la muntanya, donava cobertura a Onda i a Artesa. Fou inaugurat el 1964.

## Refranys

* Quan el Montí fa capell, pica espart i fes cordell.
* Qui té casa a la Moreria i vinya al Montí, lladre fi.

## Referències

* ↑ Àlvaro, Maria Teresa. Estudi lingüístic de la toponímia rural d'Onda. Castelló de la Plana: Publicacions de la Universitat Jaume I, 2015.
* ↑ Cavanilles, Antonio Josep. Observaciones sobre la historia natural, geografía, agricultura, población y frutos del Reyno de Valencia (en castellà). Madrid: Imprenta Real, 1797.
* ↑ Xiva i Molina, Ismael. Aproximació a la toponímia rural d'Onda del segle xviii a través dels protocols del notari Joan Batiste Seguí (en valencià). Inèdit, 2022.
* ↑ «Cueva de santa Bárbara» (en castellà). Espeleo Club Castellón. [Consulta: 4 juny 2016].
* ↑ Rull, Baltasar. Noticiario Histórico de Onda (en castellà). Segona edició. Onda: Gràfiques Magovi, 1967.
# Prefectura d'Hiroshima

La prefectura d'Hiroshima (japonès: 広島県, Hiroshima-ken) és a la regió de Chūgoku a l'illa de Honshū, Japó. La capital és la ciutat d'Hiroshima. El 1945, al final de la Segona Guerra Mundial, els Estats Units hi van llançar una bomba atòmica.

## Geografia

Hiroshima inclou les següents ciutats:
* Akitakata
* Etajima
* Fuchū
* Fukuyama
* Hatsukaichi
* Higashihiroshima
* Hiroshima
* Kure
* Mihara
* Miyoshi
* Onomichi
* Ōtake
* Shobara
* Takehara

## Demografia

El 2006, la ciutat tenia una població estimada d'1.154.391 habitants, mentre que el total de la població per a l'àrea metropolitana va ser estimada en 2.043.788 l'any 2000. La superfície total de la ciutat és 905,08 km², amb una densitat de 1.275,4 habitants per km².
La població al voltant de 1.910 va ser de 143.000 habitants, abans de la Segona Guerra Mundial, la població d'Hiroshima havia augmentat a 360.000, i van arribar a un màxim de 419.182 habitants el 1942. Arran dels bombardejos atòmics del 1945 per part dels Estats Units, la població es va reduir a 137.197 habitants. El 1955, la població de la ciutat havia tornat als nivells anteriors a la guerra.

## Gastronomia

Hiroshima és coneguda per l'Okonomiyaki, un plat calent que generalment se serveix i cuina davant del client. Els ingredients típics són: ou, col, moyashi, rodanxes de carn de porc/cansalada i altres ingredients opcionals com: maionesa, calamars fregits, polp, formatge, mochi, kimchi, fideus… i una gran porció de salsa per a Okonomiyaki (Carpa Otafuku), encara que els ingredients poden variar en funció de la preferència del client.

## Persones il·lustres

* Atsuyoshi Furuta
* Katsuyuki Kawachi
* Kazuhisa Kono
* Kazuo Imanishi
# Lancaster (Texas)

Lancaster és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 25.894 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lancaster tenia 25.894 habitants, 9.182 habitatges, i 6.895 famílies. La densitat de població era de 341,3 habitants/km².
Dels 9.182 habitatges en un 40,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 20,8% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,5% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.773$ i la renda mediana per família de 48.498$. Els homes tenien una renda mediana de 33.406$ mentre que les dones 30.653$. La renda per capita de la població era de 18.731$. Aproximadament el 6,1% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lancaster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lancaster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Árainn Mhór

Árainn Mhór (en anglès Arranmore, que significa Gran cresta o potser ferro abundant) és una illa d'Irlanda, al comtat de Donegal, a la província de l'Ulster. Es troba a la Gaeltacht de Na Rosa. Tenia una població de 528 habitants el 2006, baixant a 543 el 2002, i més de 600 el 1996, dels quals el 62% són parlants nadius d'irlandès. No s'ha de confondre amb les illes Aran enfront de la badia de Galway o l'escocesa illa d'Arran). En irlandès l'illa va ser tradicionalment anomenada Árainn l'adjectiu mór (gran) va ser afegit de manera bastant recent. Va ser també anomenada Árainn Uí Dhomhnaill l'"Aran dels O'Donnells".

## Ubicació

L'illa queda a 5 km davant d'Ailt an Chorráin i s'arriba gràcies a dos serveis de ferri, un de convencional que acomoda fins a 96 passatgers a peu i tota mena de vehicles. Aquest viatge porta 15 minuts. En 2007, un servei ràpid de ferri va començar que pot cobrir el recorregut a l'illa en 5 minuts. Tots dos serveis funcionen diàriament tot l'any.

## Ocupació

La major part de la població viu al llarg de la costa meridional, i la protegida en comparació, costa oriental. La vila principal és An Leadhb Gharbh. Ha estat habitada des dels temps anteriors als celtes, i les poques restes que queden d'un assentament d'hora inclou un fort en un promontori i monticles de closques i petxines, al sud de l'illa. La seva posició prop de la zona d'embarqui del Atlántico era explotada, amb una estació de guardacostes i un far situat en el punt més nord-occidental, i un lloc de monitoratge de la Segona Guerra Mundial establert per buscar O-Boots.
La població permanent és de 528, però supera els mil en temporada d'estiu. Una gran proporció de les cases són de vacances, tant amb illencs nadius i els seus descendents.

## Referències

* ↑ Placenames (Ceantair Ghaeltachta) Order 2004. Quan al significat del nom, vegeu Deirdre i Laurence Flanagan, Irish Place Names, Gill & Macmillan, 2002.

## Enllaços externs

* Web d'Árainn Mhór
* Servei de ferri d'Árainn Mhór
* Árainn Mhór Fast Ferry Service
* Irish language study 2006
# Universitat de Sør-Trøndelag

La Universitat de Sør Trøndelag (en noruec: Høgskolen i Sør-Trøndelag) o HiST és un universitat de Noruega situada a la ciutat de Trondheim. L'escola ofereix educació superior quant a la infermeria, l'ensenyament, l'economia, la ciència dels aliments, l'enginyeria i la tecnologia de la informació. La universitat té sis campus a tota la ciutat i es va crear el 1994, resultat d'una fusió entre diversos col·legis independents de la ciutat. Al gener del 2016, la universitat es va fusionar amb la Universitat Noruega de Ciència i Tecnologia, la Universitat d'Ålesund i la Universitat de Gjøvik.

## Facultats

* Facultat d'Educació de la Salut i Treball Social, ubicada a Leangen.
* Facultat d'Infermeria, ubicada a Øya.
* Facultat d'Informàtica, situada a Kalvskinnet.
* Facultat d'Educació de Mestres i estudis per sords, situada a Rotvoll.
* Facultat de Tecnologia, ubicada a Kalvskinnet, Tunga i Øya.
* Facultat d'Administració d'Empreses, situada a Moholt.

## Referències

* ↑ «HiST, Sør-Trøndelag University øvik.». Nordic Academy of Management (Nordiska Företagsekonomiska Föreningen / NFF. [Consulta: 25 gener 2016].
* ↑ «Trondheim and Sør-Trøndelag University College». University Positions. Arxivat de l'original el 2016-02-04. [Consulta: 25 gener 2016].

## Enllaços externs

* Sør-Trøndelag University College
# Platja de les Portes

La platja de les Portes, platja de Colera, o platja de les Barques, és una platja urbana del municipi de Colera (Alt Empordà) situada a la badia de Colera, al nucli urbà, que limita al nord amb la platja dels Morts i al sud-est amb el port de Colera. És la platja principal de la població, que corre paral·lela al passeig marítim i disposa de tot tipus de serveis. Té una longitud de 130 m i una amplada mitjana de 30 m, de sorra de gra mitjà. Disposa d'una zona habilitada per a gossos.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Colera». Catalunya.com.
* ↑ «Platja d’en Goixa». Patronat de Turisme Costa Brava Girona.
* ↑ «Les millors platges per a gossos de Catalunya: descobreix més de 20 opcions a Barcelona, Girona i Tarragona». El Nacional, 02-07-2023.