OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# White Hall (Alabama)

White Hall, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.014 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, White Hall tenia 1.014 habitants, 361 habitatges, i 266 famílies La densitat de població era de 25,3 habitants/km².
Dels 361 habitatges en un 40,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,5% hi vivien parelles casades, en un 35,7% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,4% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones hi havia 77 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 70,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.158 $ i la renda mediana per família de 21.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.885 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 10.062 $. Aproximadament el 29,4% de les famílies i el 31,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- White Hall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- White Hall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# White Hart Lane

White Hart Lane va ser un estadi de futbol situat al barri londinenc de Tottenham a Anglaterra. El propietari del camp va ser el Tottenham Hotspur F.C. que hi jugà els seus partits com a local.
L'estadi va ser construït l'any 1899 i la seva capacitat total després de nombroses remodelacions és de 36.310, sent així el tretzè camp més gran del Regne Unit i el novè de la Premier League. El Tottenham Hotspur el va reemplaçar amb el Tottenham Hotspur Stadium l'any 2019.

## Enllaços externs

* Pàgina Web del Tottenham Hotspur (anglès)
* Història de White Hart Lane (anglès)

## Referències

* ↑ «Comienza la demolición de White Hart Lane» (en castellà), 15-05-2017. [Consulta: 20 setembre 2024].
* ↑ «Historias de White Hart Lane» (en castellà), 14-05-2017. [Consulta: 20 setembre 2024].
# Vicenç Bacallar i Sanna

Vicenç Bacallar i Sanna (Càller, 6 de febrer de 1669 - La Haia, 11 de juny de 1728) va ser un noble, polític i escriptor sard.

## Biografia

Fill de Pau Bacallar i Santucho, qui seria governador de Sàsser i Logudor des de 1691 fins a 1697, i de Maria Sanna i Mura, descendent d'una família de primera noblesa. Al llarg de la seva vida va ocupar diversos càrrecs polítics d'importància. Va iniciar la seva carrera política el 1698, era funcionari durant el regnat de Carles II de Castella a Sardenya, va rebre diversos encàrrecs a França, Gènova i Holanda.
En el context de la Guerra de Successió Espanyola, Bacallar es va posar del costat de Felip de Borbó, intentant aconseguir de nou Sardenya per a la monarquia. Pel seu suport, Felip V el va distingir amb els títols de vescomte de Fuente Hermosa i marquès de San Felipe el 1703. El 1713 col·labora activament amb Louis d'Albert, llegat a Madrid del príncep elector de Baviera Maximilià II Manuel, en un pla per conquerir militarment Sardenya amb l'objectiu de coronar rei de Sardenya el príncep elector bavarès (Projet sur la Sardaigne), pla que no s'arribarà a dur a terme donada la renúncia per part de Lluís XIV a donar suport al príncep elector bavarès en el seu intent de posseir Sardenya. Segons la investigadora alemanya, en el primer Tractat d'Utrecht (11 d'abril de 1713), Sardenya va passar al duc de Baviera Maximilià II Manuel. Va ser enviat com ambaixador i plenipotenciari als Països Baixos, on va morir l'11 de juny de 1726.
Va ser acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola. Va ser amant de la cultura, tenia una àmplia biblioteca, que probablement formava part del patrimoni familiar i que ell va augmentar sensiblement servint-li com a base d'erudició per a les seves obres. També era col·leccionista d'art, especialment de quadre i teixits.

## Obres

* Los Tobias: su vida, escrita en octavas (1707)
* Palacio de Momo (1717)
* La Monarquia Hebrea
* Comentarios de la guerra de España e historia de su rey Phelipe V el Animoso, desde el principio de su reynado hasta el año 1725

## Referències

* ↑ «Vicenç Bacallar i Sanna». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vicenç Bacallar, el sard botifler als orígens de la Real Academia Española - VilaWeb
* ↑ Vissente Bacallar Sanna, cando sos sardos fiant ispagnolos - Limba Sarda 2.0
* ↑ La storia della Sardegna? «In Baviera e a Vienna», intervista a Sabine Enders - La Nuova Sardegna
* 1 2 Pasolini, 2008, p. 256.
* 1 2 Pasolini, 2008, p. 255.
* ↑ «Académicos - Vicente Bacallar» (en castellà). Reial Acadèmia Espanyola. [Consulta: 22 desembre 2015].
* ↑ Pasolini, 2008, p. 257.

## Bibliografia

* Pasolini, Alessandra «Un coleccionista sardo en la Europa del siglo XVIII: el Marqués Vicente Bacallar Sanna, plenipotenciario y embajador de Felipe V en Holanda» (en castellà). Boletín de la Real Academia de la Historia, 205, 2, 2008, pàg. 251-282. ISSN: 0034-0626.
* Sabine Enders: "Il regno di Sardegna, il duca di Baviera e Vincenzo Bacallar Sanna. Storia di un libro", in: Vincenzo Bacallar Sanna, La Sardegna Paraninfa della Pace e un piano segreto per la sovranità 1712-1714, Stuttgart 2011, pàg. 11-73.
# Víctor José Arriagada Ríos

Víctor José Arriagada Ríos (Santiago de Xile, 16 d'abril de 1934 - Santiago de Xile, 3 de gener de 2012) conegut al món del còmic pel seu pseudònim Vicar va ser un artista xilè, un dels més reeixits dels qui treballen amb els personatges de Disney. Vicar va ser un dels autors més productius de l'univers Disney de l'Ànec Donald, ja que durant els seus més de quaranta anys de carrera, va dibuixar més de 10.000 pàgines repartides en més de 1300 històries. Estilísticament Vicar és considerat per les seues il·lustracions com el més proper a l'estil de l'indiscutible pare dels ànecs de Disney, Carl Barks.

## Biografia

Llicenciat en enginyeria electrònica, Víctor Arriagada, que ja havia fet alguns treballs artístics per pagar-se els estudis universitaris, inicia la seua carrera com a ninotaire en la revista "Mampato", suplement infantil del periòdic El Mercurio. En 1960, Vicar abandonaria Xile per anar a viure a Barcelona on, mentre continua publicant al seu país, col·laboraria també, via agència, amb revistes com Lui o Playboy. També col·laborà amb revistes espanyoles com Trinca o Mata Ratos. A més, cultivaria el cinema d'animació com a dissenyador de personatges al llargmetratge "El Mag dels Somnis", dirigit el 1966 per Francisco Macián.
A finals dels seixanta contactaria amb el grup danès Guttemberghus que li permet començar a dibuixar historietes amb personatges Disney com l'Ànec Donald. Tot i que la pràctica totalitat del seu treball compta amb guions aliens (d'altres guionistes de la casa Guttemberghus/Egmont) Vicar prompte seria un dels dibuixants més apreciats pels lectors, que el compararien amb el recentment retirat Carl Barks. De fet, el mateix Barks va arribar a dir de Vicar que "dibuixa ànecs, com jo, però ho fa millor".
Aquest reconeixement encara seria major quan, l'any 1975, ja de nou a Xile, funda el seu estudi "Vic-Art".
Vicar va morir el 3 de gener de 2012 de leucèmia.

## Referències

* ↑ Fallece Vicar (1934 – 2012) Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine. notícia a mythica.cl del 3 de gener de 2012 (castellà)

## Bibliografia

* Alfons Moliné - Vicar, el primer "buen dibujante de patos" a Hall of Fame volum 1 ISBN: 978-84-674-7115-1 (castellà)

## Enllaços externs

* Vicar a duckipedia (alemany)
* Vicar a Inducks (anglès)
* Vicar a Lambiek (anglès)
# William Waud

William Waud (1832 - 10 de novembre de 1878) va ser un arquitecte i il·lustrador nascut a Anglaterra, especialment conegut pels esbossos i gravats que va realitzar durant la Guerra Civil dels Estats Units, on va ser enviat com a corresponsal.

## Biografia

L'artista va néixer a Londres i va viure als districtes londinencs de Paddington i Marylebone. Havent estudiat arquitectura al seu país natal, va ser assignat assistent de Sir Joseph Paxton en el disseny del Crystal Palace, l'edifici emblemàtic de la Gran Exposició. Tot seguit va anar amb el seu germà Alfred Waud als Estats Units. La seva primera feina d'il·lustrador va ser al diari Frank Leslie's Illustrated Newspaper. Al mateix temps que treballa en qualitat d'artista especial en aquest diari, també realitzava tasques de corresponsal al Sud del país, incloent-hi el nomenament de Jefferson Davis com a president de la Confederació o el bombardeig de Fort Sumter. Va seguir treballant per a diaris nord-americans durant tota la vida. El 1864 Waud va entrar a treballar al Harper's Weekly juntament amb el seu germà Alfred durant la Campanya de Petersburg, i va ser testimoni de la Marxa de Sherman cap al mar i el funeral d'Abraham Lincoln després de la guerra.

## Col·leccions

La Biblioteca del Congrés dels Estats Units en té una col·lecció. Aquesta institució permet la distribució a Wikimedia Commons de les seves il·lustracions, on se'n poden trobar algunes.

## Referències

* ↑ «HugeDomains.com - BohemianBrigade.com is for sale (Bohemian Brigade)». [Consulta: 17 desembre 2017].
* ↑ «Pictorial Americana: Civil War (1864) (Prints and Photographs Reading Room, Library of Congress)». [Consulta: 17 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Ask Art.com
* Tresors Americans de la Biblioteca del Congrés
# Volcà del Puig de l'Ós

El Volcà del Puig de l'Ós és un volcà situat al municipi de Sant Joan les Fonts, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Volcà del Puig de l'Ós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Volcà del Puig de l'Ós». Parcs naturals de Catalunya, 25-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2023].
# Winlock

Winlock és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del tenia 1.166 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Winlock tenia 1.166 habitants, 420 habitatges, i 286 famílies. La densitat de població era de 413 habitants per km².
Dels 420 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 38.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.667 $ mentre que les dones 20.547 $. La renda per capita de la població era de 13.269 $. Aproximadament el 13,4% de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Winlock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Winlock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Willy DeVille

Willy DeVille (Stamford, Connecticut, 25 d'agost de 1950 - Ciutat de Nova York, 7 d'agost de 2009) va ser un cantant i compositor estatunidenc. Va començar la seva carrera a Nova York a l'època del punk amb la formació Mink DeVille el 1974, abans de començar la seva carrera en solitari el 1985. El seu estil musical era una barreja de rhythm and blues urbà dels anys 1950 i 1960, de música llatina i de porto-riquenya. Després de provar el soul i la salsa, la música es va barrejar amb la influència cajun de Nova Orleans, a on es va instal·lar als anys 90. Enamorat de França, on va gravar part del seu àlbum Le Chat Bleu (El gat blau) (1980), era un gran admirador de la cantant Édith Piaf. El seu darrer àlbum, Pistola, va aparèixer el 2008.
Va crear, en una carrera artística de 35 anys, cançons famoses per la seva originalitat amb arrels d'estils musicals tradicionals estatunidencs. Va treballar amb artistes d'estils molt diferents dins la música contemporània, entre els que es poden destacar Jack Nitzsche, Doc Pomus, Dr. John, Mark Knopfler, Allen Toussaint, Eddie Bo, Brenda Lee, Los Camperos de Nati Cano i David Hidalgo. Les seves cançons estan carregades de tendresa i romanticisme. Ritmes llatins, tocs melancòlics de blues, doo wop, música cajun o cabaret francès i influències del soul dels anys 1980.
Va morir de càncer de pàncrees la nit del 6 al 7 d'agost de 2009 a un hospital de Nova York. «Willy DeVille se'n va anar aquesta nit al costat d'Edith Piaf, Jack Nitzsche i Johnny Thunders», va comunicar l'empresa organitzadora de les seves gires per França, Caramba Spectacles. L'artista també patia hepatitis C.

## Discografia
### Mink DeVille

* 1977: Cabretta (a Europa); Mink Deville (als Estats Units) (Capitol)
* 1978: Return to Magenta (Capitol)
* 1980: Le Chat Bleu (Capitol)
* 1981: Coup de Grâce (Atlantic)
* 1983: Where Angels Fear to Tread (Atlantic)
* 1985: Sportin' Life (Polydor)

### En solitari

* 1987: Miracle (Polydor)
* 1990: Victory Mixture (Sky Ranch) 1990 (Orleans Records)
* 1992: Backstreets of Desire (FNAC) (Rhino, 1994)
* 1993: Willy DeVille Live (FNAC)
* 1995: Big Easy Fantasy (New Rose)
* 1995: Loup Garou (EastWest) (Discovery, 1996)
* 1999: Horse of a Different Color (EastWest)
* 2002: Acoustic Trio Live in Berlin (Eagle)
* 2004: Crow Jane Alley (Eagle)
* 2008: Pistola (Eagle)

## Referències

* ↑ «El cantant Willy de Ville mor als 58 anys». 3/24, 07-08-2009. [Consulta: 15 febrer 2015].
* ↑ «Mor Willy de Ville, el mestís del rock». El Punt Avui, 08-08-2009. [Consulta: 15 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Plana web oficial de Willy DeVille (anglès)
* http://www.willydeville-minkdeville.com/ Arxivat 2011-02-08 a Wayback Machine.
# Xatura

Xatura (en rus, Шатура) és una ciutat de l'óblast de Moscou, a Rússia. Es troba a la vora del llac Sviàtoie, 124 km a l'est de Moscou.

## Història

Des del 1423 hi havia un assentament en el que avui dia és Xatura. El 1917 es van començar a explotar dipòsits de torba a prop d'aquest lloc. El 1918 s'hi va construir la primera central elèctrica alimentada per torba, a prop de l'assentament de Torbeievka. El 1919 es va fundar l'assentament de Xaturstroi a prop de la central elèctrica, i el 1920, el de Txórnoie Ózero. El 1928, les tres viles es van unir per formar l'assentament de Xatura, que va obtenir l'estatus de ciutat el 1936.
# Xinxa puntejada

La xinxa puntejada (Graphosoma semipunctatum) és una espècie d'hemípter heteròpter de la família dels pentatòmids que habita quasi exclusivament a la conca del Mediterrani.

## Característiques

El cos de la xinxa puntejada pot arribar fins a 12 mm de longitud. El seu aspecte i la seua biologia són molt similars als de la xinxa ratllada (G. lineatum) és molt comú veure a les dues espècies juntes sobre les plantes de les quals s'alimenten.
La coloració general varia entre tons de roig intens (és el més comú) i ataronjats, sempre amb un seguit de línies amples longitudinals sobre el dors del cap i l'escutel. A diferència de la xinxa ratllada el dors del pronot en lloc de donar continuïtat a les línies negres longitudinals, mostra dues línies transversals de punts negres. Els laterals de l'abdomen que sobreïxen de l'escutel són negres a la part més central i rojos (o ataronjats) a la vora. Les potes són ataronjades excepte els tarsos que són foscos. Ventralment la coloració de base és la mateixa que al dors però esquitxada de taques negres. La seua coloració és aposemàtica i adverteix als possibles depredadors que té un gust repugnant.

## Història natural

Les nimfes evolucionen en 5 estadis abans de convertir-se en imagos (adults). Es solen trobar en grups damunt d'inflorescències d'asteràcies i apiàcies, de les quals s'alimenten de la seua saba, de juny a l'octubre en llocs assolellats per sota dels 2 000 msnm.

## Galeria

* Xinxes puntejades sobre les inflorescències de panical (Eryngium campestre)
* Sobre una inflorescència d'una apiàcia

## Referències

* ↑ «Graphosoma semipunctatum (Fabricius, 1775)» (en espanyol europeu), 14-11-2014. [Consulta: 9 agost 2021].
* ↑ M. Chinery, Insectes de France et d'Europe méridionale, Flammarion, 2005
# Xu Daoning

Xu Daoning (xinès simplificat: 许道宁; xinès tradicional: 許道寧; pinyin: Xǔ Dàoníng) fou un pintor xinès que va viure sota la dinastia Song del Nord. Va néixer vers el 970 i va morir entre els anys 1051 i el 1053. Segons uns historiadors de l'art era originari de Chang'an actualment Xi'an i segons altres de Hejian, actualment Hebei. Va començar a guanyar-se la vida receptant medicines. Mentre, també pintava. Va començar a pintar paisatges a l'estil de Li Cheng. Va ser cèlebre arran de murals per a l'aristocràcia. La seva obra més famosa la del Pescador (coneguda també com El vespre del pescador). Pescant en un riuet de la muntanya (en la qual es pot observar el concepte taoïsta d'harmonia) es troba a la Fundació Nelson del Museu d'Art de Kansas.

## Bibliografia

* Poetry and Painting in Song China: The Subtle Art of Dissent d'Alfreda Murck. Pàg. 64 i 65.

## Referències i enllaços externs

* ↑ Font: chinaonlinemuseum
* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-xu-daoning.php
* Part de la informació és la que apareix en l'article dedicat a aquest artista en la Wikipedia en llengua anglesa.
# Xu Chu

    En aquest nom xinès, el cognom és Xu.
Xu Chu (mort al voltant el 230) va ser un guerrer que va viure durant els períodes de la tardana Dinastia Han i els Tres Regnes de la història xinesa. Va servir com escorta del senyor de la guerra Cao Cao. Gegantí i fort, però, ingenu i honest, Xu Chu va ser refereit com "Tigre Idiota" pels seus subordinats. Ell va continuar servint sota els successors de Cao Cao, Cao Pi i Cao Rui, fins a la seva pròpia mort, després de la qual va rebre el títol pòstum de "Marquès Zhuang" (壯侯), literalment significant "marquès cepat".

## Referències

* ↑ de Crespigny, Rafe. A biographical dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23–220 AD). Brill, 2007, p. 902. ISBN 978-90-04-15605-0.
# Zhou Youguang

Zhou Youguang o Chou Yu-kuang (caràcters xinesos: 周有光, pinyin: Zhou Yǒuguāng; Wade-Giles: Chou Yu-kuang) (Changzhou, 13 de gener de 1906 - 14 de gener de 2017) va ser un lingüista, esperantista i economista xinès. És conegut com el «Pare del pinyin», que és la romanització oficial del xinès a la República de la Xina des de 1958 i és utilitzat oficialment per l'Organització Internacional per a l'Estandardització (ISO) des del 1982 i per Taiwan des de 2009.
Zhou Youguang es va graduar el 1923 en economia a la Universitat de Sant Joan a Xangai i va assistir a cursos addicionals de lingüística. El 1925 va sortir de Sant Joan de Terranova durant les protestes del moviment antiimperialista del 30 de maig i es va traslladar a la Universitat de Guanghua, on es va graduar el 1927. A continuació, va passar una experiència d'intercanvi cultural al Japó i després es va traslladar a Nova York, on va començar la seva carrera com a banquer i economista. Va tornar a Xangai el 1949 després de la presa del poder per Mao Tse Tung i el naixement de la República de la Xina. El 1955 va ser escollit pel Partit Comunista de la Xina com a president de la comissió de la llengua xinesa, responsable de l'alfabetització de la població. Aquest comitè va escolir el mandarí com a idioma nacional i també va crear el pinyin que el 1958 va esdevenir la romanització oficial del xinès. Durant la Revolució Cultural va passar dos anys camp de treball. Juntament amb Liu Chien i Wei-zang Zunqi va traduir l'Enciclopèdia Britànica al xinès. Des de l'any 2000 ha publicat deu llibres, alguns d'ells censurats a la Xina. També es va unir a l'Associació per a la Construcció de la Xina Nacional Democràtica, un dels partits polítics permesos pel règim. En els anys 90 va ser professor d'economia a la Universitat de Fudan a Xangai. Zhou Youguang és també parlant de la llengua auxiliar internacional esperanto, que li hauria servit com a influència en la creació del pinyin.
Va morir el 14 de gener de 2017 als 111 anys.

## Referències

* 1 2 3 Branigan, Tania. «Sound Principles». The Guardian, 21-02-2008. [Consulta: 15 gener 2015].
* 1 2 3 4 Swofford, Mark. «Meeting Zhou Yougang». PinyinInfo, 11-07-2009. [Consulta: 15 gener 2015].
* 1 2 3 «China linguist's 109th birthday wish: democracy» (en anglès). Yahoo news, 13-01-2015. [Consulta: 15 gener 2015].
* ↑ «A Chinese Voice of Dissent That Took Its Time» (en anglès). The New York Times, 03-03-2012. [Consulta: 15 gener 2015].
* ↑ «The man who helped 'simplify' Chinese» (en anglès). BBC, 22-03-2012. [Consulta: 15 gener 2015].
* ↑ «Zhou Youguang, father of Chinese Romanization, dies at 111». Washington Post. Arxivat de l'original el 2017-01-15. [Consulta: 14 gener 2017].

## Enllaços externs

* Blog de Zhou Youguang (en xinès)
* Liu Haitao Interlinguistics in China (anglès)