OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ceresco

Ceresco és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 920 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ceresco tenia 920 habitants, 333 habitatges, i 259 famílies. La densitat de població era de 845,7 habitants per km².
Dels 333 habitatges en un 43,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,6% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 22,2% no eren unitats familiars. En el 19,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,5% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 33,8% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.574 $ i la renda mediana per família de 51.053 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.188 $ mentre que les dones 23.029 $. La renda per capita de la població era de 17.467 $. Aproximadament l'1,5% de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ceresco». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ceresco». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Centre Montserrat-Xavier

El Centre Montserrat-Xavier és un centre d'activitats extraescolars, de vacances i esplai fundat el 25 de març de 1904 al barri d'Hostafrancs de Barcelona.
En el moment de la seva fundació hi havia una necessitat d'ajut als nens i nenes del barri d'Hostafrancs. Hostafrancs era un barri extrem de la ciutat de Barcelona amb moltes necessitats. El Centre Montserra-Xavier va néixer amb un caire cristià girant al voltant dels nens del barri amb tres eixos d'actuació: la religió catòlica, el joc i l'ensenyament. L'indret era un gran pati de terra a l'actual carrer Ermengarda del barri d'Hostafrancs. Joan Pelegrí hi introduí l'escoltisme. El 1985 s'edità la revista Full informatiu de l'associació de pares d'alumnes del centre Montserrat-Xavier.
El 2017 el Centre Montserrat-Xavier segueix amb les activitats per a nens i nenes, inclòs dintre la Fundació Cultural Hostafrancs on també hi ha les escoles Joan Pelegrí, activitats esportives, bàsquet, etc.

## Referències

* ↑ «Centre Montserrat-Xavier». Timeout. Timeout. [Consulta: 11 març 2017].
* ↑ «Centre Montserrat - Xavier». joves.bcn.cat. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 11 març 2017].
* ↑ Andreu Soler i Seguís-Bandrich. L'escoltisme i Montserrat: memòries. L'Abadia de Montserrat, 2007, p. 19–. ISBN 978-84-8415-904-9.
* ↑ Antonio Checa Godoy. Historia de la prensa pedagógica en España. Universidad de Sevilla, 2002, p. 311–. ISBN 978-84-472-0711-4.

## Enllaços externs

* Escoltisme al centre
# Irene Masdeu i Torruella

Irene Masdeu i Torruella (Barcelona, 1979) és antropòloga i doctora en Estudis Interculturals per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) amb una tesi sobre mobilitat, retorn i vincles transnacionals en el context de la migració xinesa a l'Estat espanyol.
Ha estat investigadora postdoctoral per la Chiang Ching-kuo Foundation for International Scholarly Exchange (2016–2017). Actualment imparteix docència al Departament de Traducció, d'Interpretació i d'Estudis de l'Àsia Oriental de la UAB i desenvolupa la seva recerca al grup d'investigació Interasia i al Centre d'Estudis i Recerca sobre Àsia Oriental de la UAB.

## Referències

* ↑ «Irene Masdeu Torruella». CCCB. [Consulta: 28 abril 2019].
* ↑ «Irene Masdeu Torruella | Grup de recerca InterAsia». UAB. Arxivat de l'original el 2019-04-28. [Consulta: 28 abril 2019].
# Lori irisat

El lori irisat (Trichoglossus moluccanus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita els boscos de l'est d'Austràlia, des de Queensland fins a Tasmània. Conté diverses subespècies, ubicades tradicionalment a Trichoglossus haematodus.
# Mehwasi

Mehwasi o divisió dels Mehwasis o Dorka Mehwas, era un grup de tres estats tributaris protegits a l'agència de Rewa Kantha, Presidència de Bombai.
El Mehwasi o Dorka Mehwas, estava format per tres estats, regits per tres caps separats amb el títol de patel. Aquestos estats eren Dodka, Raeka i Anghar. El darrer era el més gran i Dodka el més petit (entre 6 i 8 km²). Pagaven tribut al Gaikwar de Baroda. La població del Mehwasi el 1881 era de 4.576 habitants repartida entre els tres estats.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Chvojnica (Myjava)

* No s'ha de confondre amb Chvojnica (Prievidza).
Chvojnica és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La vila fou fundada el 1957.
# Graja de Campalbo

Graja de Campalbo és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 135 | 146 | 134 | 129 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Gràtil

En nàutica, es coneix amb el nom de gràtil el costat o ralinga pel qual se subjecta una vela quadra, una vela llatina o en general, una vela de tallant, a la seva verga, antena o nervi, mitjançant els garrutxos o una guia incrustada.
En el cas d'una vela triangular, és la part de la vela envergada, lligada a la verga, és a dir, la part compresa entre els dos punys anteriors de la vela: el puny d'amura i el puny de drissa.
Hi ha diferents tipus de gràtil, segons la forma de fixar-lo a l'estai o a la ralinga del pal.
* Lligat a l'antena mitjançant cordills passats per ullets
* Lligat al pal o a l'estai mitjançant els garrutxos
* Amb un nervi de cordó o cable cosit al llarg de tota la vora, que llisca dins la ralinga del pal.

## Vegeu també

* Aparell (nàutica)
* Baluma
* Pujament
* Termes mariners

## Referències

* 1 2 3 4 Ricard Jaime Pérez. Diccionari de l'aparell i el velam en els grans velers. Edicions MMB, Barcelona, 2006, p. 245. ISBN 9788493443115.
* ↑ gràtil a Optimot
* ↑ «Gràtil». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ricard Jaime Pérez. La maniobra en els velers de creu. Edicions UPC, Barcelona, 2006, p. 185. ISBN 9788483015902.

## Enllaços externs

* Terminologia_vela_llatina
# Grávalos

Grávalos és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Baixa.

## Llocs d'interès

* Balneari: en el segle xvi es va descobrir una deu natural de propietats medicinals del tipus sulfuroso-càlcica. En 1839 l'ajuntament va decidir construir un balneari per a aprofitar aquestes aigües en la sortida direcció a Fitero. Al novembre de 2006 es va signar un conveni amb el Govern de La Rioja, per a la construcció d'un nou balneari sobre l'estructura de l'anterior.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Grâce-Hollogne

Grâce-Hollogne (en való Gråce-Hologne) és un municipi belga de la província de Lieja en la regió valona. L'any 2008 tenia gairebé 22000 habitants.

## Geografia

Grâce-Hollogne se situa a l'inici de l'altiplà d'Haspengouw, a l'oest de Lieja.

### Nuclis

* Bierset
* Grâce-Berleur
* Hollogne-aux-Pierres
* Horion-Hozémont
* Crotteux
* Velroux.

## Història

El 1950, durant la qüestió reial quan el retorn rei Leopold III de la seva captivitat a Alemanya van crear protestacions tot arreu al país per a la seva col·laboració amb l'enemic, quatre resistents van morir quan la gendarmeria va tirar als manifestants.
El municipi és el resultat de la fusió dels municipis Bierset, Grâce-Berleur, Hollogne-aux-Pierres, Horion-Hozémont, Mons-Crotteux i Velroux a l'1 de gener del 1977. Per a la història anterior a la fusió, vegeu els articles referent als nuclis.

## Economia

Els nuclis rurals van transformar-se i desenvolupar-se al segle xix, durant la revolució industrial. Les mines de carbó i la indústria metal·lurgica eren molt importants. Les mines van tancar-se als anys setanta del segle xx. Després del tancament de les mines, el municipi va tornar a industrialitzar-se gràcies a la creació de nous polígons desenvolupats per la societat provincial d'industrialització SPI+, a l'emplaçament d'una antiga mina de carbó. Aquest polígon, situat a la creu de les autopistes vers Brussel·les, Luxemburg, París, Maastricht i Colònia. És un dels més grans de la província.
L'antic aeroport militar de Bierset va transformar-se en el primer aeroport de mercaderies de Valònia a l'entorn del qual un important centre de serveis logístics va desenvolupar-se.

## Monuments i curiositats

* Església de Sant Pere a Hollogne-aux-Pierres
* Monument als caiguts de les dues guerres mondials
* La darrera vagoneta de carbó de la mina Bonniers a Grâce-Berleur
* Hollogne-aux-Pierres: Casa del poble i antic cine

## Fills predilectes de Grâce-Hollogne

* Gilbert Mottard, primer burgmestre de Grâce-Hollogne després de la fusió dels municipis, diputat i governador de la provincia de Lieja, i ministre des Pensions.
* Alain Van der Biest, burgmestre, diputat, ministre

## Enllaços externs

* Grâce-Hollogne - Lloc web oficial
# Gran Bilbao

El Gran Bilbao (Bilbo Handia en euskera) és una comarca de Biscaia (País Basc). Està constituïda pel conjunt de municipis amatents al llarg del riu Nervión fins a la seva desembocadura i que a causa del seu creixement han arribat a unir-se físicament donant l'aparença d'una sola ciutat.

## Geografia

Es pot dividir al seu torn en diverses subcomarques:
* La Vila de Bilbao.
* El Marge Esquerre (Eskerraldea): zona tradicionalment obrera i fabril en el marge esquerre de la ria de Bilbao, formada per les localitats de Barakaldo, Sestao, Portugalete i Santurtzi.
* El Marge Dret (Eskuinaldea), que té un caràcter més residencial: Erandio, Leioa i Getxo.
* La Zona Minera (Meatzaldea): Trapagaran, Abanto-Zierbena, Ortuella i Muskiz.
* La vall d'Asua (Txorierri): Sondika, Derio, Lezama i Larrabetzu.
* L'Alt Nervión, amb localitats com Basauri, Galdakao o Arrigorriaga.

## Municipis del Gran Bilbao

| Municipi | Extensió | Població | Densitat |
| Alonsotegi | 16,0 km² | 2.745 | 171,6 /km² |
| Arrigorriaga | 22,8 km² | 12.000 | 341 /km² |
| Barakaldo | 24,3 km² | 95.260 | 3.920,2 /km² |
| Barrika | 7,8 km² | 1.337 | 171,4 /km² |
| Basauri | 7,2 km² | 44.052 | 6.118,3 /km² |
| Berango | 8,8 km² | 5.904 | 670,9 /km² |
| Bilbao | 41,3 km² | 353.173 | 8.551,4 /km² |
| Derio | 7,4 km² | 5.030 | 679,7 /km² |
| Etxebarri | 3,3 km² | 7.707 | 2,335.5 /km² |
| Erandio | 18,7 km² | 23.338 | 1.296,6 /km² |
| Galdakao | 31,7 km² | 29.594 | 933,6 /km² |
| Gorliz | 10,2 km² | 4.882 | 478,6 /km² |
| Getxo | 11,9 km² | 82.687 | 6.948,5 /km² |
| Larrabetzu | 21,5 km² | 1.647 | 76,6 /km² |
| Leioa | 8,5 km² | 28.858 | 3.395,1 /km² |
| Lemoiz | 14,3 km² | 925 | 64,7 /km² |
| Lezama | 16,5 km² | 2.287 | 138,6 /km² |
| Loiu | 15,3 km² | 2.205 | 144,1 /km² |
| Muskiz | 20,8 km² | 6.682 | 321,3 /km² |
| Ortuella | 7,7 km² | 8.554 | 1.110,9 /km² |
| Plentzia | 6,3 km² | 3.949 | 626,8 /km² |
| Portugalete | 3,2 km² | 49.788 | 15.558,8 /km² |
| Santurtzi | 7,2 km² | 47.155 | 6.549,3 /km² |
| Sestao | 3,5 km² | 30.350 | 8.671,4 /km² |
| Sondika | 6,3 km² | 4.300 | 682,5 /km² |
| Sopela | 8,4 km² | 11.469 | 1.365,4 /km² |
| Ugao-Miraballes | 5,2 km² | 4.060 | 780,8 /km² |
| Urduliz | 7,8 km² | 3.241 | 415,5 /km² |
| Trapagaran | 13,1 km² | 12.580 | 960,3 /km² |
| Zamudio | 18,1 km² | 3.176 | 175,5 /km² |
| Zaratamo | 10,0 km² | 1.624 | 162,4 /km² |
| Zeberio | 47,1 km² | 1.027 | 21,8 /km² |
| Zierbena | 18.0 km² | 9,503 | 527.9 /km² |
| Total | 473,9 km² | 902.372 | 1.638,8 /km² |

## Enllaços externs

* Comarca del Gran Bilbao Arxivat 2006-02-09 a Wayback Machine..

## Vegeu també

* Àrea metropolitana de Bilbao
# Hakka

Els hakka (en xinès: 客家, en pinyin: Kèjiā), o han hakka, són xinesos han que originàriament parlaven hakka i que viuen o són originaris de les províncies de Guangdong, Jiangxi, Guangxi, Sichuan, Hunan i Fujian, a la Xina. Tot i que la gran majoria dels hakka viuen a Guangdong, tenen una identitat prou diferenciada dels cantonesos.
Els ideogrames xinesos de hakka (客家) signifiquen literalment "les famílies convidades". Els ancestres del poble hakka van emigrar des del nord de la Xina fa milers d'anys. Modernament, des del seu territori actual, els hakka han emigrat arreu del món. La població total dels hakka és d'uns 80 milions, tot i que només uns 30 milions parlen hakka actualment. El poble hakka ha tingut una influència important en la història de la Xina i del món, especialment perquè n'han sortit nombrosos revolucionaris, caps de govern i militars, com, per exemple, Sun Yat-sen, considerat el pare de les dues Xines modernes, o Deng Xiaoping, líder comunista xinès.

## Referències

* ↑ Rubinstein, M. A. Rethinking Taiwanese and Chinese Identity: Melissa J. Brown's Is Taiwan Chinese?. 40. Institute of International Relations, p. 454–458. ISBN 1013-2511. (anglès)
* ↑ Guangdong Hakka culture Arxivat 2015-01-21 a Wayback Machine. Newsgd.com.2009-August-24. Consulta: 6/3/2010 (anglès)
* ↑ LaCroix, Frederick E. The sky rained heroes: A journey from war to remembrance. Austin: Synergy Books, 2009, p. 56. ISBN 978-0-9821601-3-8. (anglès)
* ↑ http://edu.ocac.gov.tw/lang/hakka/english/a/a.htm Arxivat 2019-09-09 a Wayback Machine. The Hakka People, Overseas Chinese Affairs Council (OCAC), Republic of China, Taiwan. On line. (anglès)
* ↑ http://english.longyan.gov.cn/hakka/200810/t20081031_66680.htm Arxivat 2014-04-06 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ "Hakka", Encyclopædia Britannica online, 2011. Consulta:31/3/2011 (anglès)
* ↑ Erbaugh, Mary S. «The Secret History of the Hakkas: The Chinese Revolution as a Hakka Enterprise». The China Quarterly. Cambridge University Press, 132, 01-12-1992, pàg. 937–968. JSTOR: 654189 [Consulta: 22 gener 2013]. (anglès)
# Gymnotus esmeraldas

Gymnotus esmeraldas és una espècie de peix pertanyent a la família dels gimnòtids.

## Descripció

* Fa 30,9 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: els rius Esmeraldas i Palenqué (Equador).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius). «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Albert, J. S. & W. G. R. Crampton, 2003. Seven new species of the neotropical electric fish Gymnotus (Teleostei, Gymnotiformes) with a redescription of Gymnotus carapo (Linnaeus). Zootaxa Núm. 287: 1-54.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Harmònics artificials i harmònics naturals

Els termes harmònic artificial i harmònic natural fan referència a diferents tipus d'harmònics que es poden interpretar amb instruments de corda segons el mode d'executar-los. S'anomenen harmònics naturals aquells produïts en una corda a l'aire, mentre que s'anomenen artificials aquells produïts en una corda trepitjada.

## Harmònics en una corda

Una corda tensa vibra vibra amb un espectre harmònic la freqüència fonamental del qual depèn de la densitat, la tensió i la llargada de la corda; més precisament, és inversament proporcional a la llargada. La vibració de la corda es descompon en suma de diferents modes de vibració que corresponen a les diferents freqüències de l'espectre harmònic, totes elles múltiples enters f, 2f, 3f, 4f, ..., de la freqüència fonamental f.
Els harmònics es produeixen tocant lleugerament la corda en certs punts al llarg de la mateixa. Si es toca en un punt arbitrari es "maten" tots els modes de vibració i queda un so apagat. Tanmateix, tocant en certs punts concrets que corresponguin a divisions de la llargada de la corda per enters petits, s'està tocant en nodes d'alguns modes de vibració. Aquests modes no són doncs amortits pel contacte amb el dit, mentre que sí que ho són el mode fonamental i d'altres. El resultat és un so que, per la seva composició de freqüències, es percep amb una major altura que la que correspondria a la corda lliure.

## Harmònics naturals i harmònics artificials

Quan els harmònics es produeixen en una corda que sona a l'aire (és a dir, sense ser petjada pels dits) s'anomenen naturals. Si es produeixen en una corda petjada es diuen artificials, tot i que la denominació només fa referència a la forma d'execució.
La producció d'un harmònic artificial és més complicada perquè amb la mateixa mà (usualment l'esquerra) l'instrumentista ha de prémer amb un dit la corda sobre la nota que correspongui i amb un altre dit ha de tocar lleugerament la mateixa corda, pel costat que toca al pont, a fi de produir l'harmònic.
Una variant dels harmònics artificials són els pinch harmonics que s'executen amb la guitarra elèctrica.

## Vegeu també

* Guitarra
* Harmònic
* Instrument de corda
* Sobretò

## Referències

* ↑ Max Jaffa; Mercedes Baker. Cómo tocar el violín. EDAF, gener 2006, p. 49–. ISBN 9788441414921 [Consulta: 28 febrer 2011].
# Harmòniques

«Harmòniques» té aquests significats:
* Harmònica, instrument musical
* Harmònic (desambiguació), diversos significats
# Helen Thomas

Helen Amelia Thomas (Winchester, 4 d'agost de 1920 – Washington DC, 20 de juliol de 2013) va ser una escriptora i periodista d'agència de notícies estatunidenca, també va ser membre del cos de premsa de la Casa Blanca (White House press corps) i columinista d'opinió. Treballà per la United Press i la seva successora a partir de 1958, la United Press International (UPI) durant 57 anys. Va ser una columnista per al Hearst Newspapers del 2000 fins al 2010. Va cobrir les administracions d'onze presidents dels Estats Units, des dels anys finals de la presidència de Dwight D. Eisenhower fins al segon any de l'administració de Barack Obama.
Thomas va ser la primera dona oficial del National Press Club, la primera dona membre i president de la White House Correspondents' Association i la primera dona membre del Gridiron Club. Va escriure sis llibres; el darrer amb Craig Crawfordcom coautor, va ser Listen Up, Mr. President: Everything You Always Wanted Your President to Know and Do (2009). Thomas es retirà del Hearst Newspapers el 7 de juny de 2010, a continuació dels seus controvertits comentaris sobre Israel i elconflicte israeliano-palestí.
Va néixer a Winchester, Kentucky, els seus pares eren immigrants provinents del Líban. Thomas va dir que el cognom del seu pare, "Antonious", va ser anglitzat com "Thomas" quan ell entrà als Estats Units a Ellis Island, i que els seus pares mai van aprendre a llegir o a escriure. Thomas es va criar principalment a Detroit, Michigan, on la seva família es va traslladar quan ella tenia 4 anys, i on el seu pare tenia una botiga de comestibles.

## Referències

* ↑ Jeremy W. Peters «Reporter Retires After Words About Israel». New York Times, 07-06-2010 [Consulta: 5 març 2011].
* 1 2 «Elders with Andrew Denton – episode 4: Helen Thomas». Abc.net.au, 07-07-2008. [Consulta: 17 juny 2010].
* 1 2 3 Helen Thomas. Front Row At The White House: My Life And Times (link to Ch. 1). Simon & Schuster, 3 maig 2000 [Consulta: 11 juny 2010]. «Vaig méixer a Winchester sent la setena de nou fills -- Katharine, Anne, Matry, Sabe, Isabelle, Josephine, jo mateixa, Barbara i Genevieve. El meu germà gran va morir quan jo tenia dotze anys víctima d'un accident terrible on, per una tempesta van morir 115 persones més.» Arxivat 14 de juliol 2011 a Wayback Machine.
* ↑ Helen Thomas. Dateline: White House. Macmillan, 1975. ISBN 0-02-617620-3.

## Enllaços externs

* Magda Abu-Fadil. «Happy Birthday Helen!». Huffington Post, 04-08-2010.
* «RadioLIVE New Zealand interview with Helen Thomas» (Audio). RadioLIVE New Zealand, 15-06-2010.
* «Elders Part 4 – Helen Thomas» (Transcript of Andrew Denton interview with Helen Thomas), 07-07-2008.
* Chambers, David «Còpia arxivada». Calling Helen Thomas. Saudi Aramco World, 57, 2, 01-03-2006. Arxivat de l'original el 2011-06-09 [Consulta: 1r setembre 2014]. discusses Thomas impact on younger Arab-American journalists.
* Oct. 2010 Interview of Helen Thomas by Scott Spears (WMRN)
# Gutland

Gutland (en francès, Bon Pays) és una regió que abasta la part meridional i central del Gran Ducat de Luxemburg. Gutland s'estén pel 68% del territori de Luxemburg; al nord de Gutland queda el Oesling, que ocupa el 32% restant del Gran Ducat.
Gutland no és una regió homogènia, i inclou cinc principals subregiones: la Vall dels Set Castells, la Petita Suïssa, l'altiplà de Luxemburg, la vall del Mosel·la i les Terres Roges. Malgrat la seva varietat, Gutland té certes característiques geogràfiques generals, tant físiques com a humanes, que la diferencien de Oesling.
A diferència de l'escassament poblada Oesling, Gutland està relativament urbanitzada. Mentre que Oesling té només una ciutat amb una població major de 2.000 persones, Gutland té quatre amb una població superior als 15.000. No obstant això, les àrees urbanes de Gutland es congreguen principalment en els cantons d'Esch-sur-Alzette i Luxemburg, mentre que algunes altres parts estan gairebé tan deshabitades com Oesling.
Gutland queda més a baix, i és més plana que Oesling. Geològicament, Gutland és predominantment una gran formació de gres juràssic-triàsic, part del sistema lorenès; Oesling és predominantment esquist i quars Devonià. Tots dos tenen boscos, però els boscos d'Oesling són més nombrosos i espessos, un llegat del ritme lent de desenvolupament humà d'Oesling. La major part de Gutland és territori fèrtil agrícola, d'aquí el nom.
# Habitatge al carrer Alonso Martínez, 29 (Tàrrega)

El Carrer Alonso Martínez, 29 és una casa noucentista de Tàrrega (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, entre mitgeres, del carrer Alonso Martínez de Tàrrega. Està estructurat en planta baixa i dos pisos al seu damunt. Tot el mur de la façana està fet amb maons disposats en filades horitzontals la major part dels quals estan arrebossats i, en alguns casos, sobretot a la part superior (en el segon pis) hi ha presència d'esgrafiats. Totes les obertures, però, estan emmarcades amb pedra. A la planta baixa s'obren tres obertures, dues grans portalades a banda i banda, bessones, i una de central més petita, la qual seria la porta d'ingrés a l'habitatge. Aquestes estan emmarcades per una sanefa de pedra que forma un arc escarser.
La primera planta presenta una gran tribuna que sobresurt a la part central. Aquesta està formada per tres arcades de mig punt, una de frontal i dos laterals, sostingudes per columnes amb capitells jònics. A banda i banda d'aquesta tribuna s'obren dos grans finestrals allindats amb balconada de forja.
Un segon pis repeteix el sistema compositiu dels pisos inferiors, pel que fa a les obertures. Hi ha tres finestres, dues a banda i banda que són amb balcó i una de central que desemboca a la balconada de pedra construïda damunt de la tribuna del primer pis.
En aquest pis hi ha esgrafiats dibuixats a la façana, com figures rectangulars verticalitzants entre finestra i finestra, i relleus damunt d'aquestes. La part superior d'aquest edifici queda rematat per un petit frontó triangular a la part central, flanquejat d'un ràfec motllurat que sobresurt respecte tota la façana.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer Alonso Martínez, 29». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].