OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antena d'alt guany

Una antena d'alt guany (high-gain antenna o HGA en anglès) és una antena amb un estret feix d'ones de ràdio. Aquest estret feix permet una selecció més precisa del senyal de ràdio - també coneguda com una antena direccional. Més comunament coneguda durant les missions espacials, aquestes antenes estan també en ús en tota la Terra, amb més èxit en terreny pla i lliure on no hi ha muntanyes per interrompre les ones de ràdio.

## Galeria

* Antena parabòlica - l'antena de 70m al complex Goldstone
* Antena helical
* Una antena Yagi-Uda. D'esquerra a dreta, els elements instal·lats al monobloc són anomenats el reflector, element actiu, i el director. El reflector s'identifica fàcilment per ser una mica (5%) més llarg que l'element actiu, i el director una mica (5%) més curt.
* Un radar gegant d'antenes en fase a Alaska
* Holmdel Horn Antenna a Holmdel, New Jersey. Construït per suportar el programa de comunicacions per satèl·lit Echo, més tard es va utilitzar en experiments que van revelar la radiació còsmica de fons que impregna l'univers.
* Sonda Voyager 2. El HGA (una antena parabòlica) és l'objecte en forma de plat gran.

## Vegeu també

* Antena de baix guany

## Referències

* ↑ «High-Gain Antenna (HGA)» (en anglès). Techopedia. [Consulta: 20 abril 2014].
* ↑ L-Com. «What is a High Gain WiFi Antenna?» (en anglès). [Consulta: 20 abril 2014].
* ↑ NASA / JPL. «High Gain Antenna en la Voyager 2» (en anglès). [Consulta: 20 abril 2014].
* ↑ Crawford, A.B., D.C. Hogg and L.E. Hunt «Project Echo: A Horn-Reflector Antenna for Space Communication». The Bell System Technical Journal, 01-07-1961, pàg. 1095–1099.
* ↑ «National Park Service: Astronomy and Astrophysics (Horn Antenna)», 05-11-2001. [Consulta: 23 maig 2008].

## Enllaços externs

* What are high and low gain?
# Smoke Rise

Smoke Rise és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.750 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Smoke Rise tenia 1.750 habitants, 643 habitatges, i 533 famílies La densitat de població era de 104,9 habitants/km².
Dels 643 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,1% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 17,1% no eren unitats familiars. En el 16% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 31% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones hi havia 98,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.295 $ i la renda mediana per família de 57.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.155 $ mentre que les dones 26.419 $. La renda per capita de la població era de 21.245 $. Aproximadament el 2,7% de les famílies i el 2,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Smoke Rise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Smoke Rise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Saint Thomas

«Saint Thomas, Saint-Thomas o St. Thomas» té aquests significats:
* Illa de Saint Thomas, illa caribenya a les Illes Verges Nord-americanes i antiga colònia danesa
* Saint-Thomas (Aisne), municipi francés al departament de l'Aisne
* Saint-Thomas (Haute-Garonne), municipi francès al departament de l'Alta Garona
* Saint-Thomas-de-Conac, municipi francès al departament de Charente Marítim
* Saint-Thomas-de-Courceriers, municipi francès al departament de Mayenne
* Saint-Thomas-en-Argonne, municipi francès al departament del Marne
* Saint-Thomas-en-Royans, municipi francès al departament de la Droma
* Saint-Thomas-la-Garde, municipi francès al departament del Loira
* St. Thomas (Dakota del Nord), població a l'estat de Dakota del Nord(EUA)
* St. Thomas (Missouri), població a l'estat de Missouri (EUA)
* St. Thomas's Mount, ciutat i antic cantonment al districtye de Chingleput (Tamil Nadu, Índia)
# Presentació (obstetrícia)

En obstetrícia, la presentació d'un fetus a punt de néixer especifica quina part anatòmica del fetus és capdavantera, és a dir, és la més propera a l'entrada del canal de part (en la pelvis). Segons la part principal, s'identifica com una presentació cefàlica, de podàlica o d'espatlla. Una malpresentació és qualsevol presentació que no sigui una presentació de vèrtex (amb la part superior del cap primer).
# Buonconvento

Buonconvento és un comune de la província de Siena, a la regió italiana de la Toscana, amb una població de 3.137 habitants l'1 de gener de 2018.
Limita amb els municipis següents: Asciano, Montalcino, Monteroni d'Arbia, Murlo i San Giovanni d'Asso.
Pertany a Els pobles més bonics d'Itàlia.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució demogràfica de Buonconvento entre 1861 i
* Font: ISTAT Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Referències

* ↑ ISTAT. «Resident population on 1st January» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ «Istituto Nazionale di Statistica» (en italià).
# Muhàmmad ibn Abbad ar-Rundí

Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad ibn Abi-Ishaq Ibrahim an-Nafzí al-Himyarí ar-Rundí, més conegut com a Muhàmmad ibn Abbad ar-Rundí o, simplement, com a Ibn Abbad (Ronda, 1333 - Fes, 1390), fou un teòleg i mestre sufí de renom d'origen andalusí que va desenvolupar la seva activitat al Marroc. Va emigrar cap aquest país de jove, atret per la reputació de les seves madrasses, estudiant especialment a la universitat d'al-Qarawiyyín de Fes. Després es va dedicar a la vida ascètica i mística en solitud i més tard va esdevenir predicador. Va escriure comentaris a obres d'altres autors i epístoles d'orientació espiritual. Va tenir un gran paper en la restauració del ritu malikita al Marroc.

## Influència en el cristianisme

Les fonts per a aquestes influències han estat aportades per Miguel Asín Palacios en relació amb el poema Nit fosca de l'ànima (i desenvolupades per altres) que suggereix que Ibn Abbad ar-Rundí, i més generalment la tariqa xadhilita, van influir en Joan de la Creu, i dibuixa connexions detallades entre els seus ensenyaments.
Uns altres estudiosos, com José Nieto, sostenen que aquesta doctrina mística és bastant general, i que les similituds que existeixen entre els treballs de Sant Joan i Ibn Abbad i també Shadhilis, reflecteixen desenvolupament independent, no influència.

## Notes

* ↑ "Un precursor hispano musulman de San Juan de la Cruz", que ha estat reimprès dins Huellas del Islam (1941), pàgines 235-304. Una traducció anglesa ha estat feta per Douglas and Yoder a Saint John of the Cross and Islam (Nova York: Vantage 1981).
* ↑ Per a la recerca més aprofundida que desenvolupa el treball de Miguel Asín Palacios, vegis el llibre de Luce López-Baralt San Juan de la Cruz y el Islam (1985, 1990).
* ↑ José Nieto, Mystic Rebel Saint. A study of Saint John of the Cross (Geneva: Droz 1979) at 25-27. Cf., Swietlicki, Spanish Christian Cabala (1986) at 184.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ibn ʿAbbād".
* Entrada a la GEC

## Bibliografia

* Los Más Hermosos Nombres de Dios. Versión aljamiada de la plegaria mística escrita por Ibn `Abbâd de Ronda (s.XIV) Arxivat 2010-11-08 a Wayback Machine., de Xavier Casassas Canals. Inclou un estudi introductori sobre la vida i l'obra d'Ibn Abbad ar-Rundí.
* "Saint-Jean de la Croix, Ibn ‘Abbâd de Ronda et la survivance en Espagne de la mystique musulmane en langue castillane jusqu’à la fin du XVIe siècle" Arxivat 2010-05-26 a Wayback Machine., a Horizons Maghrébins. L'héritage de l'Espagne des trois cultures, n° 61 (2010), pp. 63–69, de Xavier Casassas Canals.
* Ibn ‘Abbâd, modéle de la Shâdhiliyya Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine. a (La Shâdhiliyya—Une voie soufie dans le monde, éd. E. Geoffroy, Paris: Maisonneuve & Larose, 2004.), de Dr. Kenneth L. Honerkamp.
# Apsu

Apsu o Abzu (en sumeri i en accadi 𒍪𒀊) és la residència del déu sumerobabilònic Enki (en accadi Ea).
Els mesopotamis anomenaven Apsu l'immens mar d'aigua dolça que hi sota la superfície de la terra, d'on sortien els rius i les fonts. Sembla que l'alt nivell de la capa freàtica a Babilònia va fer pensar que existia l'Apsu. El déu Enki (Ea a Babilònia) era el déu de la ciutat d'Èridu i també déu de la saviesa. Segons es llegeix al mite de la creació conegut amb el nom d'Enuma Elix, tant els déus com tots els altres sers vius van néixer de la unió de Tiamat (l'aigua salada i l'element femení) i Apsu (l'aigua dolça i l'element masculí). Enki (el déu de la intel·ligència) va dominar el gran contingent d'aigua dolça anomenat Apsu, al que va matar.
A la ciutat d'Èridu el temple dedicat a Enki portava el nom d'Apsu (casa de les aigües subterrànies), i estava situat vora d'un pantà, un apsu. Altres temples tenien dipòsits d'aigua sagrada que també s'anomenaven apsu, i servien per fer ablucions de tipus religiós.

## Referències

* ↑ Black, Jeemy. Gods, Demons, and Symbols of Ancient Mesopotamia. Londres: British Museum Press, 1992, p. s.v. "Apsu, Abzu". ISBN 9780714117058.
* ↑ Maul, Stefan. «Apsu». Brill's New Pauly. [Consulta: 12 març 2022].
# Sarcopènia

La sarcopènia és la pèrdua degenerativa de la massa del múscul esquelètic (pèrdua 0,5-1% per any després dels 50 anys), la seva qualitat i força associades, habitualment, amb l'envelliment. La sarcopènia és un component de la síndrome de fragilitat. Sovint és un component de la caquèxia. També pot existir independentment de la caquèxia; mentre que la caquèxia inclou malestar i és secundària a una patologia subjacent (com el càncer). La sarcopènia es pot produir en persones sanes i no necessàriament inclou malestar. El terme ve del grec σάρξ, "carn" i πενία, "pobresa".

## Referències

* ↑ «Nutritional supplements in support of resistance exercise to counter age-related sarcopenia». Adv. Nutr., 6, 4, 01-07-2015, pàg. 452–460. DOI: 10.3945/an.115.008367. PMC: 4496741. PMID: 26178029.
# Proasellus hypogeus

Proasellus hypogeus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça de coves.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica del Nord: les coves d'Ifri-bou-Amane i Macchabee (Djurdjura, Algèria).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Racovitza, E. G., 1922. Description de trois Asellus cavernicoles nouveaux. Buletinul Societatii de Stiinte din Cluj 1: 401-410.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.
# Buor-Sissi

Buor-Sissi (en rus: Буор-Сысы) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que el 2018 tenia 373 habitants, pertany al districte de Khonuu.

## Referències

* ↑ «Buor-Sysy». GeoNames.
# Callitris preissii

Callitris preissii és una espècie de conífera de la família de les cupressàcies, endèmica d'Austràlia. És un arbre que es troba sobre sòls de sorra groga, blanca, gris o vermella, argila, granit i pedra calcària, a afloraments granítics, planures o ondulades, pendents pronunciades i vessants de valls. És una espècie de la que s'usa la fusta per a fer mobles.

## Referències

* ↑ «Callitris preissii» a EOL. Data consulta: 31 de març de 2014.
# Francesc Vilardell i Viñas

Francesc Vilardell i Viñas (Barcelona, 1926 - 7 de gener de 2021) va ser un metge català, fill i net de metges.

## Biografia

Es llicencià en medicina a la Universitat de Barcelona el 1949, i es doctorà a les universitats de Barcelona i de Pennsilvània, EUA (1962), de la qual fou també becari investigador especialitzat en patologia digestiva del 1959 al 1962.
Va ser cap de servei de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona del 1963 al 1996, i director de l'Escola Professional de Patologia Digestiva de la UAB del 1969 al 1996. També va ser director de planificació sanitària en el Ministeri de Sanitat d'Espanya del 1978 al 1981 i autor de nombrosos treballs sobre trastorns de la nutrició i patologies digestives.
Doctor honoris causa per la Universitat de Tolosa (1974) i la Universitat de Saragossa (1990), fou secretari general i president de la Societat Europea d'Endoscòpia Digestiva (del 1970 al 1990) i de l'Organització Mundial de Gastroenterologia. En 1989-1995 fou president del Consell d'Organitzacions Internacionals de Ciències Mèdiques (CIOMS) i formà part de l'equip de metges que va atendre Joan Pau II quan va patir l'atemptat de Mehmet Ali Agca el 1981.
EL 1987 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya, el 1997 fou nomenat soci emèrit de l'Acadèmia de Ciències Mèdiques de Catalunya i Balears i el 2005 va rebre el premi a l'excel·lència professional del Col·legi Oficial de Metges de Barcelona.

## Obres

* Enfermedades digestivas (1990)

## Referències

* ↑ Francesc Vilardell i Viñas al web del Col·legi Oficial de Metges de Barcelona

## Enllaços externs

* Francesc Vilardell i Viñas - Galeria de Metges Catalans
# Antonio Ruiz Villalba

Antonio Ruiz Villalba (Jérez del Marquesado, 1938 - Barcelona, 1 de novembre de 1971) va ser un treballador de la SEAT mort a trets per la policia franquista durant la vaga de la SEAT de 1971.
El 18 d'octubre del 1971 hi va haver diferents moviments dins la fàbrica de cotxes per protestar contra l'acomiadament de 14 enllaços sindicals, protesta que ja havia provocat vagues i altres mobilitzacions. La policia franquista hi va respondre entrant a la fàbrica, ocupada pels obrers en vaga, carregant contra els treballadors, a cavall i a peu, amb l'objectiu de desallotjar-los. Ruiz Villalba va quedar greument ferit al taller 1, on la policia va engegar diversos trets. Ruiz tenia l'estómac perforat en vuit forats produïts per ferides de bala. A conseqüència d'aquesta agressió, Antonio Ruiz Villalba va morir el primer de novembre i el van enterrar al Cementiri de les Corts l'endemà mateix.
Ruiz Villalba té un passatge dedicat a Barcelona des del 2016 i un carrer, des del 1999, al barri de Castellarnau de Sabadell on la majoria de vials porten noms de persones significades per la lluita a favor de la llibertat i la dignitat humanes.

## Referències

* 1 2 «Ruiz Villalba, carrer de». [Consulta: 23 maig 2023].
* 1 2 «B Nomenclàtor». [Consulta: 23 maig 2023].
# Smokey Point

Smokey Point és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 1.556 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Smokey Point tenia 1.556 habitants, 628 habitatges, i 425 famílies. La densitat de població era de 229,3 habitants per km².
Dels 628 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.202 $ i la renda mediana per família de 53.828 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.614 $ mentre que les dones 30.250 $. La renda per capita de la població era de 20.133 $. Cap de les famílies i el 4,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Smokey Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Smokey Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Schnecken

Un schnecken -AFI ['ʃnekən], en alemany, literalment “cargols” - és un dolç de pasta fullada en forma d'espiral com un cargol, típicament farcida de panses i crema pastissera, i sovint cobert de sucre en pols. És típic de moltes regions alemanyes, amb moltes variants diferents, de farcit, de cobert, amb llard, amb fruita confitada en comptes de panses, etc. A gran part de França és conegut com a pain aux raisins (“pa amb panses” en francès), o bé escargot ("cargol" en francès), o bé a Alsàcia o a Lorena pel seu nom alemany schneck (cargol).
# Prikubanski (Adiguèsia)

* Per a altres significats, vegeu «Prikubanski».
Prikubanski - Прикубанский (rus) és un possiólok, un poble, de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a 5 km al nord de Takhtamukai i a 93 km al nord-oest de Maikop, la capital de la república.
Pertany al municipi de Takhtamukai.
# Callobius

Callobius és un gènere d'aranyes araneomorfs de la família Amaurobiidae, amb 28 espècies distribuïdes a Amèrica del Nord i Euràsia.

## Taxonomia

* Callobius angelus (Chamberlin i Ivie, 1947) — USA
* Callobius arizonicus (Chamberlin & Ivie, 1947) — USA, Mèxic
* Callobius bennetti (Blackwall, 1846) — USA, Canadà
* Callobius canada (Chamberlin & Ivie, 1947) — USA, Canadà
* Callobius claustrarius (Hahn, 1833) — Paleàrctic
** Callobius claustrarius balcanicus (Drensky, 1940) — Bulgària
* Callobius deces (Chamberlin & Ivie, 1947) — USA
* Callobius enus (Chamberlin & Ivie, 1947) — USA, Canadà
* Callobius gertschi Leech, 1972 — USA
* Callobius guachama Leech, 1972 — USA
* Callobius hokkaido Leech, 1971 — Japó
* Callobius hyonasus Leech, 1972 — USA
* Callobius kamelus (Chamberlin & Ivie, 1947) — USA
* Callobius klamath Leech, 1972 — USA
* Callobius koreanus (Paik, 1966) — Corea
* Callobius manzanita Leech, 1972 — USA
* Callobius nevadensis (Simon, 1884) — USA
* Callobius nomeus (Chamberlin, 1919) — USA, Canadà
* Callobius olympus (Chamberlin & Ivie, 1947) — USA
* Callobius panther Leech, 1972 — USA
* Callobius paskenta Leech, 1972 — USA
* Callobius pauculus Leech, 1972 — USA
* Callobius paynei Leech, 1972 — USA
* Callobius pictus (Simon, 1884) — USA, Canada, Alaska
* Callobius rothi Leech, 1972 — USA
* Callobius severus (Simon, 1884) — USA, Canadà
* Callobius sierra Leech, 1972 — USA
* Callobius tamarus (Chamberlin & Ivie, 1947) — USA
* Callobius tehama Leech, 1972 — USA

## Referències

* ↑ Shear, William A. Spiders--webs, Behavior, and Evolution (en anglès). Stanford University Press, 1986, p. 327. ISBN 0804712034.
# Francesc Vila

Francesc Vila és el nom dels següents personatges:
* Francesc Vilà i Campdepadrós (Caldes de Montbui, 1855 - Sabadell, 1927), compositor català
* Francesc Vila i Ginferrer (Castellbell i el Vilar, 1922 - 2011), compositor català, també aficionat a la pintura
* Francesc Xavier Vilà i Mateu, (Arenys de Mar, 1851 - Guam, Illes Mariannes, 1913), frare caputxí, bisbe titular d'Adraa i vicari apostòlic de Guam
* Francesc Vila i Rufas, Cesc (Barcelona, 1927 - 2006), dibuixant i pintor
* Francesc Vila (arquitecte), arquitecte català del segle xix que construí els porxos d'en Xifré.

## Referències

* ↑ «Francesc Vila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Molí de les Heures

El molí de les Heures és un molí fariner que actualment és utilitzat com a segona residència ubicat al terme municipal de la Quar, al Berguedà. Està inventariat al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya com a patrimoni immoble amb el número IPAC-3539.

## Descripció i característiques

El molí fariner de les Heures, proper de la riera de Merlès, és una construcció d'estructura clàssica que reprodueix l'esquema d'una masia coberta a dues vessants i el carener perpendicular a la façana de llevant. Construït al segle xvi, fou ampliat al segle xviii amb l'annexió d'un cos rectangular al sector de migdia, que fou modificat al segle xx, al construir una tribuna d'obra moderna. Conserva la bassa, el rec i el cup, així com bona part dels mecanismes del molí fariner (rodet, moles, escairador, tremuja, etc.), situats a la part baixa de la casa. L'habitacle ocupa el primer pis.

## Història

El molí de les Heures té orígens medievals, probablement del segle xi, però l'actual construcció és del segle xvi que es va transformar al segle xviii. Era propietat del monestir de Sant Pere de la Portella, que establia els moliners en règim d'emfiteusi. L'any 1600 fra Marc Freixes va cedir-lo a Gabriel Passola i Marquesa. L'any 1696 ja era explotat per la família Heures, pagesos del terme i estadants del Mas les Heures del mateix nom situada prop del molí. En aquesta data pagaven al monestir 9 quartans de blat, delme i primícia de tots els fruits de la setena al mateix temps que estava obligat a moldre tot el blat que el monestir necessités. Fou reformat per aquesta família entre els anys 1752 i 1771 i funcionà fins després de la Guerra Civil. Tenia dues moles, l'escairador i una petita ferreria.

## Referències

* 1 2 3 «Molí de les Heures». patmapa.gencat.cat. [Consulta: 28 setembre 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments del Berguedà
# Angela Steinmüller

Angela Steinmüller (Schmalkalden, 15 d'abril de 1941) és una matemàtica alemanya i autora de ciència-ficció.
Juntament amb el seu marit Karlheinz Steinmüller, ha escrit contes i novel·les de ciència-ficció que representen el desenvolupament humà a escala còsmica, fonamentats en una anàlisi d'estructures i mecanismes socials. Angela i Karlheinz Steinmüller no només es trobaven entre els autors més llegits a la RDA, situant-se al capdavant d'una enquesta de 1989 sobre els autors de ciència-ficció més populars de la RDA, però les seves obres continuen publicant-se de nou.
Angela Steinmüller va créixer a Berlín. Va obtenir l'Abitur per l'escola nocturna. Va estudiar 1971 a 1975: Matemàtiques a la Universitat Humboldt de Berlín. A partir del 1980 va decidir convertir-se en escriptora independent.
Angela i Karlheinz Steinmüller han estat escrivint treballs conjunts i treballs propis des de fa molts anys. Tots dos també escriuen llibres de no ficció.

## Premis

* 1993: Kurd-Laßwitz-Preis "Millor relat curt" per Der Kerzenmacher
* 1995: Kurd-Laßwitz-Preis "Millor relat" per a Leichter als Vakuum (amb Karlheinz Steinmüller i Erik Simon)
* 2001: Premi alemany de fantasia per Die Verbreitung der phantastischen Literatur in zwei verschiedenen Gesellschaftssystemen sowie ihre Zukunftsperspektiven. (amb Karlheinz Steinmüller)
* 2004: Kurd-Laßwitz-Preis "Millor relat curt" per a Vor der Zeitreise (amb Karlheinz Steinmüller)

## Novel·les (amb Karlheinz Steinmüller)

* Andymon. Eine Weltraum-Utopie, 1982
* Pulaster. Roman eines Planeten, 1986
* Der Traummeister, 1990
* Spera, 2004

## Referències

* ↑ Fritzsche, Sonja. Science Fiction Literature in East Germany. Oxford i Nova York: Lang, 2006, p. 240.
* ↑ Steinmüller, Angela and Karlheinz. Vorgriff auf das Lichte Morgen. Passau: Erster Deutscher Fantasy Club, 1995, p. 174.

## Enllaços externs

* Lloc web d'Angela & Karlheinz Steinmüller