OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Supercopa espanyola d'hoquei sobre patins masculina 2010-2011

L'edició 2009-2010 de la Supercopa espanyola d'hoquei patins masculina es disputà el 19 i el 26 de setembre de 2010 en partit d'anada i tornada. La copa enfrontà el vencedor de la Lliga espanyola, el Barcelona Sorli Discau contra el vencedor de la Copa espanyola, el Roncato Vic. El partit disputat a Vic fou arbitrat per Josep Gómez i Antonio Gómez (de la federació catalana), mentre que la tornada disputada a Barcelona foren F. García i Oscar Valverde els col·legiats assignats. La Supercopa es decidí al descompte de la segona part de la tornada amb gol d'or de 'Titi' Roca al minut cinquanta-sis.

## Resultat

| 18 de setembre de 2010 19:30 |
| 18 de setembre de 2010 19:30 | Roncato Vic | 2-5 | Barcelona Sorli Discau | Pavelló Olímpic de Vic Àrbitres: J. Gómez i A. Gómez. |
| 18 de setembre de 2010 19:30 | Carbó 7' B. López 40' | | Reinaldo 8', 46' D. Páez 24' Torra 27' C. López 48' | Pavelló Olímpic de Vic Àrbitres: J. Gómez i A. Gómez. |
| 26 de setembre de 2010 17:15 |
| 26 de setembre de 2010 17:15 | Barcelona Sorli Discau | 0-4 | Roncato Vic | Palau Blaugrana Àrbitres: F. García i O. Valverde |
| 26 de setembre de 2010 17:15 | | | Roca 6', 56' Masoliver 15' Borja 41' | Palau Blaugrana Àrbitres: F. García i O. Valverde |
* Campió RONCATO VIC

## Referències

* ↑ El Barça, més determinant, Avui+El Punt, 19 de setembre 2010 (data d'accés: 19-9-10).
# Richard Allen Hunt

Richard Allen Hunt (16 de juny de 1937 - 22 de març de 2009) va ser un matemàtic estatunidenc. Es va graduar a la Universitat Washington a Saint Louis el 1965 amb una tesi titulada Operators acting on Lorentz Spaces. Un resultat important de Hunt (1968) afirma que l'expansió de Fourier d'una funció en Lp, p > 1 convergeix gairebé a tot arreu. El cas p = 2 es deu a Lennart Carleson, i per aquest motiu el resultat general es diu el teorema de Carleson-Hunt. Hunt va ser el guanyador del Premi Salem de 1969.

## Referències

* Richard Allen Hunt al Mathematics Genealogy Project.
* Hunt, Richard A. «On the convergence of Fourier series». A: Orthogonal Expansions and their Continuous Analogues Proc. Conf., Edwardsville, Ill., 1967. Carbondale, Ill.: Southern Illinois Univ. Press, 1968, p. 235–255.
# Casa Sília

La Casa Sília és un conjunt arquitectònic de Boí, municipi de la Vall de Boí (Alta Ribagorça), que té dos elements inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya: el cobert i l'era en el número 58 del carrer del Raval, i el paller i cort en el número 52.

## Cobert i era

Conservant les parets de façana, els murs de tancament de l'era i la pròpia era, s'ha reconstruït el cobert per posar-lo en servei conjuntament amb la cleda que hi ha al costat. L'edifici és de planta en forma de L i acull en el seu interior l'era que encara conserva el paviment de pedres.
Amb la reconstrucció s'ha simplificat façanes exteriors amb totxana endarrerida respecte al pla de façana. La nova coberta és de fibrociment gris.

## Paller i cort

És un edifici situat entre mitgeres amb una gran fondària edificada i una façana relativament estreta. Seguint la tipologia pròpia d'aquest ús, té la cort a la planta baixa i el paller al pis i la coberta és a dos vessants amb el carener paral·lel al carrer.
El portal de la cort està al costat esquerre de la façana i el del paller al costat dret, amb tres graons per accedir-hi. Entre ambdues portes hi ha obertures menors. L'any 1923 la façana al carrer estava oberta i la planta baixa es tancava amb una reixa. La façana actual és posterior a l'any 1923.

## Referències

* 1 2 «Cobert i era de Casa Silia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].
* 1 2 «Paller i cort de Casa Silia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Gola (anatomia)

La gola és la part anterior del coll, davant de la columna vertebral. L'os hioide i la clavícula són els únics ossos situats a la gola de mamífers. La gola conté diversos vasos sanguinis, diversos músculs faringis, la tràquea i l'esòfag.
Si bé en anatomia humana es considera la gola com a la part compresa entre el vel del paladar i l'entrada de l'esòfag i la laringe, consta així i principalment per la faringe. Un punt molt important de la gola és l'epiglotis, un cartílag amb forma de tapa que separa l'esòfag de la tràquea i evita el pas del menjar o del beure durant la deglució.

## Referències

* ↑ Diccionari Enciclopèdic de Medicina. Arxivat 2012-06-20 a Wayback Machine. Definició 2 de gola
Viccionari
# Oreolalax weigoldi

Oreolalax weigoldi és una espècie d'amfibi que viu a la Xina. Manquen dades sobre el seu estat de conservació, ja que només s'ha estudiat a fons un exemplar capturat a la província de Sichuan. Aquell gripau feia 58 mm de llargada i es creu que habita als rierols i zones humides dels boscos de la regió. La pell és de color marró fosc amb bandes groguenques i d'una textura força rugosa, com altres espècies properes.

## Referències

* ↑ Fei, L. (1999). Atlas of Amphibians of China (in Chinese). Zhengzhou: Henan Press of Science and Technology.ISBN 7-5349-1835-9.
* ↑ Amphibia web
# Tecla d'inserció

Als teclats d'ordinador, la tecla d'inserció (anotada en anglès com a Insert o Ins) en la majoria de casos permet que el text que s'escriu enmig d'un paràgraf, en comptes de desplaçar els caràcters que té a la seva dreta, els sobreescrigui, tot eliminant-los.
# Supercopa espanyola d'hoquei sobre patins masculina 2017-2018

L'edició 2017-2018 de la Supercopa espanyola d'hoquei patins masculina es disputa el 30 de setembre i 1 d'octubre de 2017 en el format de final a quatre. La supercopa enfrontà el CP Voltregà, equip amfitrió, el FC Barcelona Lassa, campió de la lliga espanyola, el Reus Deportiu, segon lloc del campionat i l'HC Liceo, tercer lloc i campió vigent. Els partits es realitzaran al Pavellò Victorià Oliveiras de la Riva, a Sant Hipòlit de Voltregà.

## Resultats
### Semifinals

| 30 de setembre de 2017 |
| 30 de setembre de 2017 | Barcelona Lassa | Reus Deportiu | Pavelló Municipal Victorià Oliveiras |
| 30 de setembre de 2017 |
| 30 de setembre de 2017 | Liceo | Voltregà | Pavelló Municipal Victorià Oliveiras |

### Final

| 1 d'octubre de 2017 |
| 1 d'octubre de 2017 | Pavelló Municipal Victorià Oliveiras |

## Referències

* ↑ «L'inici de l'Ok Lliga». L'Esportiu de Catalunya.

## Enllaços externs

* Real Federación Española de Patinaje
# Carreteras secundarias

Carreteras secundarias és una pel·lícula espanyola dirigida per Emilio Martínez Lázaro, basada en la novel·la d'Ignacio Martínez de Pisón, que té com a escenaris espais de la Costa Brava, com ara Port de la Selva, cap de Creus, Roses, Begur o Sa Tuna, i també la ciutat de Figueres.

## Sinopsi

En Felipe, un adolescent, i el seu pare, en Lorenzo, viatgen per l'Espanya de 1974 en cotxe, un Citröen DS, que és l'única propietat que tenen. La seva vida és una mudança constant per apartaments de la costa, espais d'aspecte desolat durant la temporada baixa. Per atzars del destí, es veuran obligats a canviar la seva ruta i a allunyar-se del mar, cosa que provocarà una sèrie de canvis en la seva vida que els costarà gestionar.

## Repartiment

* Antonio Resines
* Fernando Ramallo
* Miriam Díaz Aroca
* Maribel Verdú

## Nominacions

* Goya. Millor actor revelació 1998 (Fernando Ramallo)
* Goya. Millor guió adaptat 1998 (Ignacio Martínez de Pisón)
* Unión de Actores. Millor actor revelació 1998 (Fernando Ramallo).

## Referències

* ↑ 'Carreteras secundarias', de E. Martínez Lázaro, El País, 23 d'abril de 2004
* ↑ Carreteras secundarias a Fotogramas
* ↑ Carreteras secundarias al web dels Goya

## Enllaços externs

* Crítica a Sensacine
* Crítica a decine21.com
# Casa de Manso-Vidal (el Montmell)

La casa de Manso-Vidal és un edifici del Montmell inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al carrer major de la Joncosa hi ha tres cases que daten de temps antics, la més antiga de les quals és la coneguda popularment com Cal Cintet.
L'accés a la casa es fa a través d'una gran portalada realitzada pels amos actuals, que tanca un petit pati amb flors i una escala que mena a la veritable porta d'accés a la casa. La façana presenta en el seu cos central la porta d'entrada amb un arc de mig punt, dos balcons a la part central i a la part superior tres petites finestres d'arc de mig punt que corresponen a les golfes. A la part esquerra del cos central de l'edifici hi ha una torre, que és la part més modificada de la casa, on també podem veure unes finestres d'arc de mig punt.
A l'interior de la casa es troben nombroses espitlleres, una gruta i una presó.

## Història

La casa de Cal Cintet (1600) juntament amb dues cases més, cal Ventosa (1877) i Can Papiol, són el nucli a partir del qual s'originà el poble de la Juncosa. Aquestes cases juntament amb les seves grans propietats pertanyien a senyors feudals que tenien sota el seu domini nombrosos treballadors. Ens trobem, doncs, davant de cases feudals.
La casa de Cal Cintet fou comprada pels pares dels actuals amos al voltant de 1920, juntament amb totes les propietats.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa de Manso-Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Casa de Manso-Vidal». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Gol fantasma

Gol fantasma és un terme futbolístic utilitzat per descriure un gol dubtós. En els gols fantasma existeix la incertesa de si la pilota ha creuat completament la línia de gol. Un dels casos més coneguts es va produir a la final de la Copa del Món de 1966 entre les seleccions d'Anglaterra i Alemanya després que l'anglès Geoff Hurst realitzes un xut que va fer anar a parar la pilota, aparentment, sobre la línia de gol després que hagués impactat amb el travesser de la porteria. L'àrbitre suís Gottfried Dienst va donar el gol per vàlid després de consultar-ho amb el seu assistent. Avui en dia encara es desconeix amb certesa si la pilota va entrar totalment dins la porteria.
A partir de la temporada 2009/10 la UEFA va assignar un 5é i 6é arbitre en cada partit de l'Europa League especialment per determinar els gols dubtosos. Aquests àrbitres se situen als costats de les dues porteries.

## Vegeu també

* Sistema de detecció automàtica de gols
* Vídeoarbitratge

## Referències

* ↑ Daniel Mateo. «La tecnología en el fútbol, ¿futura realidad o simple quimera?». [Consulta: 28 gener 2011].
* ↑ «Goal-directed Video Metrology». Arxivat de l'original el 2 de març 2012. [Consulta: 13 desembre 2010].
* ↑ Unbeatable: Geoff Hurst’s hat-trick a Youtube minut 0:53-1:05
* ↑ La goal-line technology a validé le deuxième but français face au Honduras. Voici cinq autres cas qu'elle aurait pu trancher a slate.fr
Viccionari
# Oleoducte Bakú-Tbilisi-Ceyhan

L' Oleoducte Bakú-Tbilisi-Ceyhan és un oleoducte construït el 2006 per al transport del petroli extret de jaciment d'Azəri-Çıraq-Günəşli a la mar Càspia. Pren el seu nom de les tres principals ciutats que travessa (Bakú, Tblisi i Ceyhan).
L'oleoducte està dotat de vuit bombes i té una longitud total de 1.776 km (el segon més llarg del món després de l'Oleoducte Drujba que serpenteja a través de Rússia i Europa per uns 4.000 km), s'estén per l'Azerbaidjan durant 440 km, per Geòrgia durant 260 km i finalment per Turquia durant 1076 quilòmetres. És capaç de portar un milió de barrils per dia i pot contenir un total de més de 10 milions; la velocitat de moviment del petroli dins de l'oleoducte és de prop de 2 metres per segon.
El 10 de maig 2005 es va bombar dins la primera càrrega de petroli de Bakú; va arribar al seu destí a Ceyhan el 28 de maig del 2006. La inauguració oficial va tenir lloc el 25 de maig 2005 i la inauguració oficial el 13 de juliol del 2006.

## Desglossament de les despeses

El cost total va ser de 3.600 milions dels EUA $ repartits de la següent manera:
* BP (Regne Unit): 30,1%
* State Oil Company of Azerbaijan (SOCAR) (Azerbaidjan): 25,00%
* Chevron (EUA): 8,90%
* Statoil (Noruega): 8,71%
* Türkiye Petrolleri Anonim Ortaklığı (TPAO) (Turquia): 6,53%
* ENI (Itàlia): 5,00%
* Total (França): 5,0%
* Itochu (Japó): 3,4%
* Inpex (Japó): 2,50%
* ConocoPhillips (EUA): 2,50%
* Amerada Hess (EUA) 2,36%

## Bibliografia

* "Pianeta petrolio, sulle rotte dell'oro nero" di Serge Enderlin, Serge Michel, Paolo Woods (il Saggiatore, 2004)
* LeVine, Steve; Enrico Monier (trad.). Il petrolio e la gloria. La corsa al dominio e alle ricchezze della regione del Mar Caspio. il Sirente, Fagnano Alto. ISBN 978-88-87847-15-4.

## Vegeu també

* Oleoducte Kirkuk-Ceyhan

## Referències

* ↑ «Baku-Tbilisi-Ceyhan Pipeline» (en anglès). BP. [Consulta: 28 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Azerbaijan State Oil Fund
* Baku-Tbilisi-Ceyhan (BTC) Caspian Pipeline, HydrocarbonsTechnology.com
# Bastardes

Bastardes és el nom dels següents personatges:
* Albert Bastardes i Porcel (Barcelona, 1923-2018), dissenyador i arquitecte català
* Ramon Bastardes i Porcel (Barcelona, 1934-2002), editor català
# Tentellatge (Navès)

Tentellatge és una de les nou entitats de població del municipi de Navès (Solsonès). No té cap nucli de poblament agrupat.

## Etimologia

Segons el lingüista Joan Coromines, el mot «Tentellatge» ve del llatí «tĭnctĭliaginem», nom de l'arbust sumac o tintillaina; del llatí «tĭnctĭlis» ('tintori'), perquè té escorça tintòria, i el sufix «-ago», «-aginis», dels noms de planta.
L'any 839, en l'Acta de consagració i dotació de la catedral d'Urgell, es fa referència al llogarret com a «Illa Tintillagine»; i cap el 1200, en el capbreu de Besora s'hi documenta «Mas del Pugol de la Tentelatge».

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 0 | 0 | 0 | 8 | 8 | 16 | 16 |
| 2001 | 0 | 0 | 0 | 10 | 6 | 16 | 16 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 6 | 7 | 13 | 13 |
| 2003 | 0 | 0 | 0 | 6 | 7 | 13 | 13 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 6 | 7 | 13 | 13 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 6 | 7 | 13 | 13 |
| 2006 | 0 | 0 | 0 | 4 | 7 | 11 | 11 |
| 2007 | 0 | 0 | 0 | 3 | 7 | 10 | 10 |
| 2008 | 0 | 0 | 0 | 3 | 7 | 10 | 10 |
| Font: INE ||||||||

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
* ↑ Coromines, Joan. «Tentellatge». A: Onomasticon Cataloniae. vol. 261. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1997. ISBN 84-7256-331-6.
# Carn de xai

La carn de xai o carn d'anyell o carn de corder és la carn provinent del xai, anyell o corder.
La carn d'aquest animal acostuma a tenir menys d'un any de vida perquè pugui ser considerada de xai.

## Classificació
### Xai de llet

El xai de llet té menys d'un mes i mig. Només s'ha alimentat amb llet materna i pesa uns 8 quilograms. La carn del xai de llet és menys nutritiva que la dels xais més grans. La tonalitat és de color rosa pàl·lid i té poc greix, de color blanc.

### Ternasco o recental

El ternasco o recental té menys de quatre mesos d'edat, i pesa al voltant dels tretze quilograms. Al quaranta-cinquè dia de vida deixa de rebre llet materna i s'alimenta a base de pinso compost. Això provoca que perdi el seu greix inicialmenys de 4 mesos i pes uns 13 kg. Sobre els 45 dies es deslleta i passa a l'alimentació amb pinsos composts. Això fa que perdi part del seu greix inicial. La seva carn té un gust més intens que la del xai de llet, és menys tendra i més vermella i presenta una capa grassa uniforme.
El ternasco és una raça autòctona de l'Aragó i té el certificat de Identificació Geogràfica Protegida.

### Xai pasqual

El xai pasqual o xai de pastura té una edat d'entre quatre mesos i un any. La seva carn és més fosca, més greixosa i té un gust més potent.

### Ovella o carner

S'utilitza aquest nom quan l'animal té més d'un any. Pràcticament és inexistent a la cuina.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «15 preguntas sobre la carne de cordero - ¿Es saludable tomar carne de cordero?» (en castellà), 13-03-2018. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «LECHAL, RECENTAL, PASCUAL… LOS DISTINTOS NOMBRES DEL CORDERO» (en castellà).
* ↑ «Cómo diferenciar el Ternasco de Aragón entre las carnes de cordero» (en espanyol europeu). [Consulta: 18 març 2021].
# Castell de Drakensteyn

El Castell de Drakensteyn és un petit castell de la localitat de Lage Vuursche a Baarn (Països Baixos). És propietat de Beatriu I dels Països Baixos i es distingeix per la seva planta octogonal en un estil classicista. Està rodejat per un fossar.
# Giro de la Ligúria

El Giro de la Ligúria (oficialment: Giro della Liguria) va ser una cursa ciclista que es disputa a la regió de la Ligúria, a Itàlia. Es va crear el 2001 amb el nom de Giro Riviera Ligure Ponente. El 2003 va canviar el nom i l'any següent es va córrer l'última edició.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2001 | László Bodrogi | Andrea Ferrigato | Freddy González |
| 2002 | Paolo Bettini | Fabio Sacchi | Alberto Ongarato |
| 2003 | Danilo Di Luca | Giuseppe Palumbo | Wladimir Belli |
| 2004 | Filippo Pozzato | Crescenzo D'Amore | Fred Rodriguez |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès 1 a cyclebase.nl
* Palmarès 2 a cyclebase.nl
# Norma González

Norma González (11 d'agost de 1982, Santander de Quilichao) és una atleta colombiana de proves de mig fons. González va participar en dos Jocs Olímpics consecutius, el de Sidney 2000 i Londres 2012.

## Marques personals

| Data | Distància | Lloc | Marca |
| 20 d'agost de 2005 | 200 m | Armènia, Colòmbia | 22,90 |
| 22 de maig de 2011 | 400 m | São Paulo, Brasil | 51,58 |

## Referències

* ↑ Jair Mosquera D'Perea. «Norma González, eliminada dels 200 metres plans». caracol.com.co, 06-08-2011. [Consulta: 15 agost 2012].
# Basterna

Basterna era el nom d'una llitera en la que es portava a les dones de la classe alta romana durant l'època imperial.
A diferència de la lectica que era portada per esclaus, la basterna era portada per mules, i podia tenir els costats oberts o tancats, segons Ammià Marcel·lí. La conduïa un basternarius.

## Referències

* ↑ Erfurdt, C.G.A.. Quae supersunt: cvm notis integris Frid. Lindenbrogii, Henr. et Hadr. Valesiorvm et Iac. Gronovii, qvibvs Thom. Reinesii qvasdam et svas adiecit Io. Avgvstin. Wagner. In Ammianvm Marcellinvm Notae Integrae: 1. Ad Libr. XIV - XXII. 2 (en llatí). Weidmann, 1808, p. 42 (Quae supersunt: cvm notis integris Frid. Lindenbrogii, Henr. et Hadr. Valesiorvm et Iac. Gronovii, qvibvs Thom. Reinesii qvasdam et svas adiecit Io. Avgvstin. Wagner. In Ammianvm Marcellinvm Notae Integrae: 1. Ad Libr. XIV - XXII).
* ↑ Smith, William (ed.). «Basterna». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 16 març 2022].
* ↑ Rich, A.; Cheruel, A. Dictionnaire des antiquités romaines et grecques: accompagné de 2.000 gravures d'après l'antique, représentant tous les objets de divers usages d'art et d'industrie des Grecs et des Romains (en francès). Libr. de Firmin Didot Frères, 1859, p. 78.
# Tempesta tropical Jose (2005)

Tempesta tropical Jose va ser una curta tempesta tropical que recalà a Mèxic central durant l'agost de 2005. Jose va ser la desena tempesta declarada de la temporada d'huracans de l'Atlàntic del 2005 i el quart de sis ciclons tropicals (tres huracans i tres tempestes tropical) que colpejaren Mèxic aquell any.
La tempesta tropical Jose es formà al golf de Campeche el 22 d'agost i recalà a l'estat mexicà de Veracruz l'endemà. El cicló tropical tingué una vida de menys d'un dia abans de dissipar-se, tanmateix deixà al seu pas nivells forts de pluja a la regió. Les esllavissades per la pluja que causaren vuit víctimes mortals, sis d'elles directes, i els danys ascendiren als $45 milions (2005 USD).

## Referències

* ↑ Staff Writer. «Estiman daños en Veracruz por 500 millones de pesos» (en castellà). Teorema Ambiental. Arxivat de l'original el 30 de setembre 2007. [Consulta: 24 maig 2006].
Ciclons tropicals de la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 2005 :
| A | B | C | D | E | F | G | H | I | 10 | J | K | L | M | N | O |
| P | R | 19 | S | Un | T | 22 | V | W | Αα | Ββ | Γγ | Δδ | Εε | Ζζ |
Escala Saffir-Simpson :
| TD | TS | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
# Solana

* Per a altres significats, vegeu «Solana (desambiguació)».
La solana, solà o solell, és la part d'un terreny, normalment muntanyós (orientada al sud a l'hemisferi nord) on hi toca molt el sol.

## Solanes i obagues

En latituds mitjanes, les valls estretes i profundes només reben els raigs solars al migdia. A l'hivern poden quedar a l'ombra completament durant setmanes. Els contrastos tèrmics entre vessants són importants quan els relleus estan orientats d'est a oest. Els vessants que miren cap als pols són força menys assolellats que aquells que ho fan cap l'equador. Les solanes reben més energia solar, són més càlides i sovint cultivades i habitades pels homes. El contrast solana/obaga és molt visible en regions muntanyoses assolellades.

### Angle d'incidència dels raigs solars

L'angle d'incidència dels raigs del sol varia amb l'exposició i les estacions. Al migdia, els raigs solars tenen una inclinació al voltant dels 55° i una solana, amb un pendent de 35°, rep una radiació en vertical, mentre que a l'obac, amb un pendent equivalent, l'angle només és de 20°. La quantitat d'energia per unitat de superfície és, doncs, clarament més feble en el segon cas, ja que la reflexió augmenta quan l'angle d'incidència disminueix. En aquestes condicions, l'energia rebuda per unitat de superfície varia en un ventall d'1 a 10 entre els dos vessants. De tota manera, la mescla de l'aire atenua en gran manera els contrastos tèrmics que en deriven.

## Vegetació de la solana

L'orientació solana és la més càlida i lluminosa, la preferida per a mantenir els conreus, principalment els típics mediterranis: vinya, olivera, ametller, ja que totes són espècies amb grans necessitats de llum i que poden suportar les condicions de més sequedat del terreny contraposades a les de l'obaga, que són més ombrívoles i relativament més humides.
L'orientació més càlida i lluminosa en l'hemisferi nord és la sud-oest.
En ambients mediterranis, les parts solanes són més pobres en vegetació natural, tot i que la flora pot ser molt abundant en espècies heliòfiles, com ho són quasi totes les labiades i moltes de la família de les compostes o Asteraceae i orquidàcies. El pi blanc (Pinus halepensis) domina en les solanes fins a uns 1.000 metres d'altitud.
En les solanes situades en clima mediterrani amb pendent superior al 10% hi ha molta erosió, provocada principalment per les tempestes i especialment les de principi d'estiu i la tardor que es produeixen amb la terra molt seca i fàcil d'arrossegar. Molt sovint per aquest motiu la fondària de terra en un solell és molt menor que en una obaga i a vegades queda visible la roca mare. Per aquest motiu, juntament amb el de la menor acumulació d'humitat i més gran evaporació, la vegetació pot tenir un percentatge de recobriment del sòl molt escàs.
En la gestió agrícola de les solanes conreades és aconsellable adoptar les tècniques de mínim conreu i incrementar la matèria orgànica que ajuda a retenir aigua i evita en certa manera l'erosió.
Viccionari