OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Čadca

Čadca és una ciutat d'Eslovàquia, a la regió de Žilina, és capital del districte de Čadca. La ciutat està molt a prop de les fronteres amb Polònia i amb la República Txeca. És a 30 km de Žilina, la capital de la regió, a la vora del riu Kysuca.

## Galeria d'imatges

* Museu del Kysuca
* Centre de Čadca
* Centre de Čadca

## Ciutats agermanades

* Valašské Meziříčí, República Txeca
* Toruń, Polònia
* Żywiec, Polònia
# Čakany

Čakany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1254.
# Étant donnés

Étant donnés (1er la cascada / 2n el gas d'enllumenat, en francès 1° la chute d'eau / 2° le gaz d'éclairage) és l'última gran obra d'art de Marcel Duchamp, que va sorprendre la majoria del món de l'art; creien que havia deixat l'art pels escacs gairebé 25 anys abans.
Es tracta d'una instal·lació, visible només a través d'un parell d'espiells (un per cada ull) en una vella porta de fusta. En mirar-hi es pot contemplar un gran forat en una paret de maons i, a l'altre costat, el cos d'una dona nua tombada de cap per amunt sobre un munt de branques. Té la cara oculta pels seus cabells i està oberta de cames mostrant el seu sexe rasurat a l'espectador; té una mà alçada cap el centre de l'escena, amb la qual sosté en l'aire un llum de gas contra el fons d'un paisatge campestre. El llum de gas està encès, i un joc de llums acuradament disposats il·lumina l'escena.
Duchamp treballà en secret en la peça entre el 1946 i el 1966 al seu estudi de Greenwich Village. Es compon d'una antiga porta de fusta, maons, vellut, branquillons, una escultura femenina feta de pergamí, vidre, linòleum, un assortiment de llums, un paisatge compost d'elements pintats a mà i fotografiats i un motor elèctric situat en una llauna de galetes que fa girar un disc perforat. L'escultora Maria Martins, núvia de Duchamp entre 1946 i 1951, serví de model per la figura femenina de l'obra, mentre que la seva segona esposa, Alexina (Teeny), serví de model pel braç de la figura. Duchamp preparà un "Manual d'Instruccions" en una carpeta de 4 anelles explicant i il·lustrant com muntar i desmuntar la peça.
La peça fou creada amb la intenció que s'exhibís al Museu d'Art de Filadèlfia. Anne d'Harnoncourt, que llavors n'era una jove conservadora, i futura directora del museu, va orquestrar l'adquisició i transferència de la peça a Filadèlfia. D'acord amb els desitjos de l'artista, no va ser fins al 1969, després de la mort de Duchamp el 1968, que el museu va revelar el quadre a la llum pública.

## Referències

* ↑ Landscape of Eros, Through the Peephole, New York Times, August 27, 2009.

## Bibliografia

* Tomkins, Calvin: Duchamp: A Biography, Henry Holt and Company, Inc., 1996. ISBN 0-8050-5789-7
* Hulten, Pontus (editor): Marcel Duchamp: Work and Life, The MIT Press, 1993. ISBN 0-262-08225-X
* Peep Show, The Smart Set, Oct. 7, 2009
* Banz, Stefan, ed., Marcel Duchamp and the Forestay Waterfall, JRP|Ringier, Zurich. ISBN 978-3-03764-156-9

## Enllaços externs

* Vista exterior d'Etant donnés al Philadelphia Museum of Art.
* Vista interior d'Etant donnés a Tout-Fait
# Étoile Filante de Lomé

L'Étoile Filante de Lomé és un club togolès de futbol de la ciutat de Lomé. Juga a l'estadi Oscar Anthony. El seu nom significa en català Estrella fugaç de Lomé. Va ser fundat el 15 de febrer de 1933.

## Palmarès

* Lliga togolesa de futbol:
** 1961, 1962, 1964, 1965, 1967, 1968, 1992
* Copa togolesa de futbol:
** 1956, 1958, 1961, 1994
* Copa de l'Àfrica Occidental Francesa
** 1960
* Lliga de Campions de la CAF
** Finalista el 1968

## Referències

* ↑ «Togo - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Togo - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
# Temps d'efemèrides

El temps d'efemèrides és una forma constant i uniforme de temps utilitzada en astronomia per a fer càlculs del moviment orbital d'objectes del sistema solar. Es basava en el moviment orbital de la Terra al voltant del Sol més que no pas en la rotació de la Terra sobre el seu eix. Va ser substituït pel temps dinàmic el 1984.
El 1960, els astrònoms van introduir el temps d'efemèrides (TE). Aquest sistema de temps corre perfectament estable sense veure's afectat per la rotació de la Terra; de fet, no es veu afectat en absolut per la Terra. Es fa servir per a molts càlculs celestes i prediccions d'almanacs (efemèrides), especialment per a aquells que tenen a veure amb els moviments de la Lluna, els planetes i altres cossos del sistema solar en l'espai.
L'hora d'efemèrides s'igualà al temps universal al voltant de 1902. Des d'aleshores, l'UTC s'ha anat adaptant de tal manera que el 1996, l'UTC tenia una diferència de 62 segons.
El 1984 se li va canviar el nom pel de temps dinàmic terrestre (TDT); també es va crear el temps dinàmic baricentre (TDB), que està referit al centre de massa del sistema solar. Per al propòsit dels aficionats, es poden considerar idèntics, ja que la seva diferència és de mil·lisegons.
Si trobeu un temps donat en TE o temps dinàmic i si importa un minut de precisió, és necessari saber-ne la diferència amb l'UTC. Els almanacs la indiquen i és coneguda com a delta T. Utilitza la fórmula UTC = temps dinàmic - delta T. És impossible predir delta T d'una manera precisa, ja que la velocitat capritxosa de rotació terrestre és altament imprevisible.
# Pedro Parages Diego-Madrazo

Pedro Parages Diego-Madrazo (Madrid, 17 de desembre de 1883 - Sent Lobés, 15 de febrer de 1950) fou un futbolista espanyol, d'origen francès, de la dècada de 1900.
Fou el cinquè president del Reial Madrid, entre juliol de 1916 i maig de 1926.
Com a jugador defensà els colors d'Association Sportive Amicale i Madrid FC. A més, dirigí la selecció espanyola als Jocs Olímpics de 1924.

## Palmarès

* Copa del Rei de futbol: 1905, 1906, 1907, 1908
* Campionat Regional Centre: 1902-03, 1904-05, 1905-06, 1907-08

## Referències

* ↑ Pedro Parages Arxivat 2010-04-16 a Wayback Machine. Real Madrid C.F. Consulta 12 febrer 2010.
* ↑ «Fusión en 1901». Diario El Cardo. [Consulta: 19 setembre 2021].
* ↑ «Jugadores 1902-28 (N-S)». Leyendablanca. Arxivat de l'original el 2020-01-13. [Consulta: 19 setembre 2021].
# Lèmur ratolí de MacArthur

El lèmur ratolí de MacArthur (Microcebus macarthurii) és una espècie de lèmur ratolí que només és conegut d'un sistema interfluvial de l'est del Parc Natural de Makira, a Madagascar. L'espècie fou anomenada en honor del fundador de la Fundació MacArthur, que finançà els estudis en què es descobrí aquesta espècie.

## Referències

* 1 2 Radespiel, Ute, et al. «Exceptional diversity of mouse lemurs (Microcebus spp.) in the Makira region with the description of one new species». American Journal of Primatology, Forthcoming, 11, 2008, pàg. 1033. DOI: 10.1002/ajp.20592. PMID: 18626970.
# West Haven-Sylvan

West Haven-Sylvan és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 7.147 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Haven-Sylvan tenia 7.147 habitants, 3.395 habitatges, i 1.738 famílies. La densitat de població era de 1.033,5 habitants per km².
Dels 3.395 habitatges en un 20,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,3% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 48,8% no eren unitats familiars. En el 36,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,6% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 33,3% entre 25 i 44, un 28% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.286 $ i la renda mediana per família de 82.928 $. Els homes tenien una renda mediana de 53.641 $ mentre que les dones 41.169 $. La renda per capita de la població era de 39.055 $. Aproximadament el 2% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Haven-Sylvan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Haven-Sylvan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sielbek

* Per a altres significats, vegeu «Sielbeck».
El Sielbek és un afluent del riu Alster a Alemanya. Neix al municipi de Jersbek al districte de Stormarn. Desemboca a l'Alster a Rade, un nucli de Tangstedt.
El 1996, el municipi de Jersbek va començar un primer projecte de 300 metres de renaturalització del Sielbek. Es va reconstruir el llit antic, rectificat als anys 60 del segle xx. Això va alentir el cabal i pujar el nivell d'uns 70 centimètres. El mantell aqüífer també va pujar, fet que va contribuir a crear nous biòtops i augmentar les capacitats d'autoneteja del rec. Tot això va augmentar la biodiversitat i va tornar el rec més accessible als peixos migrants.
L'any 2000 va fer-se una segona fase de renaturalització. Calia una solució per al desguàs de les noves urbanitzacions dels afores. Va valorar-se i finalment es decidí que renaturalitzar el rec al seu llit original ample i meandrós seria més econòmic que la canalització i la construcció de conques de dipòsit. La capacitat d'absorció d'aigua augmenta quan hi ha pluges abundants, això va reforçar i ampliar els efectes positius del primer projecte de 1996. El govern de l'estat de Slesvig-Holstein va inscriure el rec a la llista de rius per als quals la renaturalització és d'importància supralocal per a atènyer l'objectiu d'augmentar la varietat de biòtops i recrear marges vius.
Sielbeck també és el topònim d'un nucli del municipi d'Eutin a Ostholstein.

## Afluents

* Wiemersbek
* Eisenbek
** Hardebek
* El riu gairebé desaparegut sota la vegetació opulent a Rade a prop de la confluència amb l'Alster
* El riu encara canalitzat en sortir de l'aiguamoll del Wiemerskamper Moor

## Referències

* ↑ Flussgebietsgemeinschaft Elbe (FGG Elbe), Arbeitsgemeinschaft für die Reinhaltung der Elbe, Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet Arxivat 2012-01-31 a Wayback Machine.
* ↑ 220 000 Mark für die Sielbek (trad.: 220.000 marcs per al Sielbek) in Hamburger Abendblatt, 1 d'octubre de 1996, pàgina 1
* ↑ Jens Peter Meier, Sielbek wieder belebt (trad.: La vida torna al Sielbek) in: Hamburger Abendblatt, 18 d'agost 2010, pàgina 2
* ↑ Ulrich Zeltner (redacció), Schutzgebiets- und Biotopverbundsystem Schleswig-Holstein - regionale Ebene - (Gebiete von überörtlicher Bedeutung für den Arten- und Biotop- schutz) Fachbeitrag zur Landschaftsrahmenplanung Spezieller Teil Planungsraum I – Teilbereich Kreis Stormarn Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., (trad. del títol: Sistema de connexió de reserves naturals i de biotops a Slesvig-Holstein – Raport d'experts de la planificació-marc, tom especial, regió de planificació n° I regions amb significació supralocal per a la protecció de les espècies i dels biòtops – Regió del districte de Stormarn), Flintbek, Landesamt für Natur und Umwelt, 1999 (2003), 34 pàgines
# Kolitschita

La kolitschita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor del Dr. Uwe Kolitsch (1966-), conservador de mineralogia al Museu d'Història Natural de Viena (Àustria), per reconèixer la seva contribució a la mineralogia, en particular a la caracterització de nous minerals, i la cristal·lografia.

## Característiques

La kolitschita és un arsenat de fórmula química PbZn$_{0,5}$Fe₃(AsO₄)₂(OH)₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2008. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kolitschita pertany a «08.B - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 4:1» juntament amb els següents minerals: retziana-(Ce), retziana-(La), retziana-(Nd), paulkel·lerita i brendelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'aflorament de Kintore, a Broken Hill, dins el comtat de Yancowinna (Nova Gal·les del Sud, Austràlia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kolitschite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 juliol 2019].
# Màditos

* Per a altres significats, vegeu «Màditos (Tessalònica)».
Màditos (en llatí Madytus, en grec antic Μαδυτός) va ser una important ciutat del Quersonès traci, a l'Hel·lespont, enfront d'Abidos.
Claudi Ptolemeu esmenta en el mateix districte una ciutat de nom Madis, que alguns identifiquen amb Màditos, però que sembla que s'ha de situar més a l'interior. Possiblement correspon a la moderna Maito.

## Referències

* ↑ Heròdot, 2010, p. 53.
* ↑ Madytus. Harry Thurston Peck, Harpers Dictionary of Classical Antiquities (1898) (anglès)
* ↑ Smith, William (ed.). «Madytus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 novembre 2022].

## Bibliografia

* Heròdot. Història. Llibre VII. Fundació Bernat Metge, 2010. ISBN 9788498591460.
# Parament

Un parament és cada una de les cares de tot element constructiu vertical, com parets o murs. En l'ús de la pedra i maçoneria, s'anomena parament a cada una de les cares que consten les pedres o maons que componen els arcs i murs. En particular, s'anomena així a les que estan fent front i esquena de l'arc anomenades respectivament parament anterior i parament posterior.
En enginyeria hidràulica, es defineix, com parament el mur de contenció d'una represa.
Es pot dir també que és cadascuna de les cares de tot element constructiu vertical, com parets o llenços de murs. Moltes vegades es fa referència al parament com la superfície d'un mur. La cara que mira a l'exterior de l'edifici, o superfície, s'anomena parament exterior.

## Característiques

En pedra picada i obra, es diu parament a cadascuna de les cares de què consten les pedres o maons que componen els arcs, finestres i murs. En particular, es diu així a les que estan fent front i esquena en l'arc trucades respectivament parament anterior i parament posterior. Depenent del material emprat, i del seu tractament, es defineix com característica pròpia dels paraments la textura. Aquesta textura dependrà del tractament donat als elements constructius, llaurat de la pedra (parament de pedra picada), maons emprats, etc. Els paraments poden ser funcionals o estar decorats amb ornaments diversos.

## Tipus

Igual que existeixen paraments exteriors i interiors a l'edifici (generalment exposat a les inclemències del temps). Es distingeix com parament del plom a la cara que serveix com guia el paleta per donar la direcció vertical del mur, i trasplom a l'oposada.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.151. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
* 1 2 Auguste Choisy, (2003), L'art de construir a Roma ", Madrid, Ed Reverté

## Vegeu també

* Coberta (arquitectura)
* Estructura
* Façana
* Paret
# 1537
## Esdeveniments

* 31 de juliol: el rei de la monarquia hispànica Carles I i Francesc I de França signen a Niça una treva de deu anys, que els francesos trencaran a la meitat del termini.
* 23 de novembre, Barcelona: Per la sequera es decideix treure el cos de Sant Sever en processó a des de la Catedral fins a Santa Clara.
* Pau III publica l'encíclica Sublimis Deus assegurant que els nadius americans són éssers racionals per tractar d'impedir els abusos.
* Corts de Montsó (1537)

## Naixements

* 4 de març - Pequín, Xina: Zhu Zaihou, Emperador Longqing de la Dinastia Ming (m. 1572)
* 20 de maig - Acquapendente, Laci: Hieronymus Fabricius: pioner en l'anatomia i la cirurgia, considerat "pare de l'embriologia" (m. 1619).
* 5 de desembre - Japó: Ashikaga Yoshiaki, 31è shogun

## Referències

* ↑ Soler, Jordi «Efemèrides». El Punt Avui, 31-07-2009 [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ Feliu de la Peña y Farell, Narciso. «Libro. XIX capítulo VI». A: Jayme Suriá (impressor). Anales de Cataluña. Tomo III (en castellà). Barcelona: Jayme Suriá (impressor), 1709, p. 179 [Consulta: 9 novembre 2013].
* ↑ Peter Bakewell, Jacqueline Holler. A History of Latin America to 1825 (en anglès). 3a ed.. John Wiley & Sons, 2009. ISBN 9781405183680.
* ↑ Duteil, Jean-Pierre.. La Dynastie des Ming. París: Ellipses, 2016. ISBN 978-2-340-01199-1.
* ↑ «Acquapendènte, Girolamo Fabrici d' nell'Enciclopedia Treccani» (en italià). Arxivat de l'original el 2020-02-05. [Consulta: 3 maig 2020].
# The Street Called Straight

The Street Called Straight és una pel·lícula muda de la Goldwyn Pictures dirigida per Wallace Worsley i protagonitzada per Charles Clary i Naomi Childers. Basada en una història de Basil King, es va estrenar el febrer del 1920.

## Argument

En un esforç per mantenir la posició financera de la seva distingida família, Henry Guion fa un desfalc de 400.000 dòlars, i ara està a la vora de la ruïna. Quan l'enginyer Peter Devenant, un antic pretendent de la seva filla Olivia torna a l'est després de fer fortuna i s'assabenta dels problemes de la família, s'ofereix a pagar els fons. Olivia, que està compromesa amb un noble, el coronel Ashley, s'oposa a que ho faci, però finalment s'ho replanteja per salvar la reputació del pare. Disgustat que la seva promesa hagi acceptat tenir un deute amb un ex-pretendent, Ashley trenca el compromís. En saber de les dificultats de la seva neboda, la rica tia d'Olivia, Mme. De Melcourt, intercedeix i retorna els diners de Peter. Això fa que la seva neboda s'adoni que qui realment s'estima és el jove enginyer.

## Repartiment

* Charles Clary (Henry Guion)
* Naomi Childers (Olivia Guion)
* Lawson Butt (Coronel Rupert Ashley)
* Alec B. Francis (Rodney Temple)
* Irene Rich (Drusilla Fane)
* Jane Sterling (Mrs. Temple)
* Milton Sills (Peter Devenant)
* Lydia Yeamans Titus (Mme. Victoria De Melcourt)

## Referències

* ↑ «The Street Called Straight» (en anglès). AFI|Catalog. [Consulta: 2 febrer 2020].
* ↑ «econd Eminent Authors Picture ready». Motion Picture News, 17-01-1917, pàg. 878.
* ↑ «The first runs week ending february 14». Motion Picture News, 21-02-1920, pàg. 1898.

## Enllaços externs

* The Street Called Straight al catàleg de l'American Film Institute
# West Haven (Connecticut)

West Haven és una població dels Estats Units a l'estat de Connecticut. Segons el cens del 2006 tenia 52.721 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Haven tenia 52.360 habitants, 21.090 habitatges, i 13.117 famílies. La densitat de població era de 1.865 habitants/km².
Dels 21.090 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,9% hi vivien parelles casades, en un 15,6% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.393 $ i la renda mediana per família de 51.631 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.024 $ mentre que les dones 30.610 $. La renda per capita de la població era de 21.121 $. Aproximadament el 6,6% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Haven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Haven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lundy

Lundy és una illa d'Anglaterra, la més gran del Canal de Bristol. Es troba a 19 km de la costa de Devon, en el districte de Torridge, aproximadament a una tercera part de distància en el canal de Devon, anant d'Anglaterra a De Cymru. Lundy dona nom a una zona marítima britànica. Lundy ha estat designada per Natural England com l'àrea de caràcter natural 159, una de les regions naturals.

## Referències

* ↑ «Marine conservation zone 2013 designation: Lundy». Department for Environment, Food & Rural Affairs, Joint Nature Conservation Committee and Natural England.
* ↑ Collyer, Peter (1998) Rain Later, Good: illustrating the Shipping Forecast. Bradford on Avon: Thomas Reed ISBN 0-901281-33-6
* ↑ NCA 159:Lundy - Key Facts and Data at www.naturalengland.org. Accessed on 8 September 2013
# Sergio Fernández Álvarez

Sergio Fernández Álvarez més conegut esportivament com a Sergio Fernández, és un exfutbolista nascut a Lleó el 9 de febrer del 1975, que jugava en la posició de Defensa. Va ser durant sis anys el baluard i ensenya de l'Hèrcules CF, on aconseguí l'ascens a Segona Divisió la temporada 2004/05.

## Trajectòria

Sergio es va formar en les categories inferiors del Puente Castro, on va destacar i l'extint CD Logroñés se'n l'emportà a les seves categories inferiors. En el club riojà fou creixent fins a arribar al Logroñés B mentre entrenava amb el primer equip. Mai va debutar amb el primer equip del CD Logroñés, i se'n tornà cap a casa per-ha jugar a la Cultural, després va passar per l'Aurrerá de Vitoria, fins a fitxar pel CD Numancia on va debutar a Segona Divisió el 1998. Així comença una trajectòria per equips de Segona B fins que el 2003 arribà a l'Hèrcules CF on a poc a poc es va guanyar la confiança dels tècnics i afició i va esdevenir un futbolista franquícia.
En juny de 2009, després d'unes desavinences amb el màxim accionista herculà, Sergio no va acceptar l'oferta de renovació i se'n va anar al Reial Múrcia.
# Kerkis

Kerkis o Kerketeus (Κέρκης, Κερκετέας, Kerketeús) és un volcà extingit, que constitueix la major part del centre de l'illa grega de Samos. El seu cim més alt, anomenat Vigla (Βίγλα), té 1434 m, i és el segon cim més alt de l'Egeu oriental (després de Fengari a Samotràcia). El nom de la muntanya, significa aproximadament, "que pertany a Circe".
La muntanya té un color blanquinós a causa de l'alt contingut en guix, especialment visible al descobert en alguns precipicis exposats. És considerada una reserva per a nombroses plantes i animals, alguns d'ells en perill d'extinció, i forma part de la Xarxa Natura 2000 de la Unió Europea de llocs protegits.
Hi ha diversos petits monestirs en els seus vessants, així com un bon nombre de coves. D'aquestes, la més notable és la Cova de Pitàgores al vessant oriental, en la qual Pitàgores se suposa que es va amagar del tirà Polícrates abans d'anar a l'exili a Italia.

## Referències

* ↑ Karte 210 Samos, 1:50.000 (en alemany/anglès/francès/neerlandès). Road Editions. ISBN 978-960-8481-03-9 [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «Vigla he top of Kerkis mountain» (en anglès). [Consulta: 16 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Überschreitung des Kerkis von Potami nach Votsalakía
# Kerlaz

Kerlaz (en bretó Kerlaz) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 801 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 609 | 567 | 513 | 614 | 729 | 803 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Pierre Jain | |
| 2008- | Michel Kervoalen | |