OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abadia de Val-Dieu

L'Abadia de la Mare de Déu de Val-Dieu, més coneguda com a Val-Dieu (neerlandès Godsdal, llatí Vallis Dei) és una antiga abadia cistercenca erigida al segle xiii a Aubel al comtat de Dalhem, ara a Bèlgica.
El monestir es va crear al segle xiii quan el comte de Dalhem, Lotari d'Are-Hochstaden va donar unes terres pantanoses situades a la confluència del Bel i Berwijn al monestir de Hocht (Lanaken), una dependència de l'Abadia d'Ebersbach (Magúncia). Va ser expropiat i venut durant l'ocupació francesa el 1798. Des de principis del segle xix uns monjos van assajar recrear l'abadia amb més o menys d'èxit. El 2001 els darrers monjos van abandonar el monestir, que va passar a un grup de laics que hi crearen un centre de reflexió religiosa inspirat de l'orde del Cister.
Els edificis actuals daten del segle xvii i XVII, l'església del XIX i són monuments llistats. Hi ha encara una cerveseria que produeix cerveses artesanes d'estil trapista. La producció del formatge va ser subcontractada a una formatgeria de Herve. A l'antiga cort hi ha un alberg Le Casse-Croûte on es serveixen especialitats de quilòmetre zero, un lloc ple d'encant molt estimat pels excursionistes a peu o amb bicicleta.

## Referències

* ↑ Ruwet, Joseph. «De cisterciënser abdij van Notre-Dame du Val-Dieu» (en neerlandès), 1970. Arxivat de l'original el 2017-08-01. [Consulta: 1r agost 2017].

## Enllaços externs

* «Web de la cervesaria de Val-Dieu» (en fr, nl, de, en).
* «Le restaurant de l'Abbaye du Val-Dieu: Le Casse-Croûte» (en fr, nl, de, en).
# Meriones rex

Meriones rex és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 1.350 i 2.200 msnm a l'Aràbia Saudita i el Iemen. Es tracta d'un animal crepuscular. Ocupa diversos tipus d'hàbitats amb matolls. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, rex, significa 'rei' en llatí.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Meriones rex. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 14 agost 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Phyllichthys punctatus

Phyllichthys punctatus és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 25 cm de talla màxima.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del nord-oest d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Komárom-Esztergom

Komárom-Esztergom és una província (megye) del nord d'Hongria. Comparteix fronteres amb Eslovàquia i amb les províncies veïnes de Győr-Moson-Sopron, Veszprém, Fejér i Pest. La seva capital és Tatabánya de 70.636 habitants. Aquesta província és la segona en població i en densitat del país, compta amb 2.265 km² i amb una població de 319.000 habitants (2007).
# Choerodon zosterophorus

Choerodon zosterophorus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Índies Orientals i a les Filipines.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Yunus Emre

Yunus Emre (1238?/1241?-1320?) fou un poeta en llengua turca i místic sufí.

## Biografia

Hi ha moltes llegendes sobre la seva vida però el poc que se'n sap del cert és a través de dades que es recullen dels seus propis poemes. El lloc i any de naixement no es coneixen amb certesa, va viure i viatjar per Anatòlia central, en una època de transició, entre el final de la dinastia seljúcida i l'inici de l'Imperi Otomà. Va ser contemporani del també poeta sufí Rumi i de Hacı Bektaş Veli, fundador de l'ordre de dervixos bektaşis. Hi ha discrepàncies sobre el lloc on es troba la seva tomba: Eskişehir, Karaman, Bursa i d'altres.

## Obra

Es coneixen dues obres seves: Risalet-ün Nushiyye (L'opuscle dels consells) i el seu Divan, que inclou uns 350 poemes en mètrica mesnevi, un tipus de rodolins, encara que se li han atribuït més de 1.000, fou compilat 70 anys després de la seva mort.
En la seva poesia es posa de manifest la filosofia del tasawwuf o misticisme islàmic, entre els seus preceptes hi ha la igualtat de tots els éssers humans, la condemna de la supèrbia, la presumpció i les ambicions pel poder i la riquesa, la crítica del fanatisme religiós i la defensa del control de les passions, de la modèstia, de l'estudi i de la ciència.
Els seus poemes, escrits seguint la tradició de la literatura popular d'Anatòlia, expressen un profund misticisme i se'n pot destacar la universalitat i intemporalitat dels seus missatges així com la claredat en l'expressió. Ha tingut una gran influència en la literatura turca.

## Llegat

L'any 1991 va ser nomenat per la Unesco Any internacional Yunus Emre coincidint amb el 750è aniversari del seu naixement.
Des de gener de 2009 hi ha un bitllet de 200 lires turques amb el seu retrat.

## Referències

* ↑ Halman, Talat Sait «Aniversario. Yunus Emré». El Correo de la Unesco, diciembre 1991, pàg. 49 [Consulta: 1r març 2014].
* ↑ Govern Turc. «E-9 Two Hundred Turkish Lira». [Consulta: 1r març 2014].

## Bibliografia

* Emre, Yunus, Antología poética, Universidad Autónoma de Madrid. Servicio de Publicaciones, 1974. ISBN 8460062082
* Emre, Yunus, Poemas, Editorial Hiperión, 1992. ISBN 8475173721
* Emre, Yunus, Noria de penas y amores, Madrid : Darek-Nyumba, DL 2003. ISBN 8488059213
* Emre, Yunus, Diván, Edición y traducción del turco de Clara Janés con la colaboración de Gürcan Türkoğlu, Ediciones del Oriente y del Mediterráneo, Colección bilingüe: «poesía», 2, 2013. ISBN 9788496327450

## Enllaços externs

* Yunus Emre Arxivat 2014-01-04 a Wayback Machine. Nota biografia i poemes (en castellà), fotos i vídeo (en turc).
* Institut d'Estudis Sufís Poetas: Yunus Emre La poesía de Yunus Emre
# Tryggvadottir (cràter)

Tryggvadóttir és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 31 km de diàmetre. Porta el nom de la pintora islandessa Nína Tryggvadóttir «Jónína» (1913-1968), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2012.

## Referències

* ↑ «Tryggvadóttir». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 06-08-2012. [Consulta: 18 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Payson (Utah)

Payson és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 12.716 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Payson tenia 12.716 habitants, 3.654 habitatges, i 3.058 famílies. La densitat de població era de 723,1 habitants per km².
Dels 3.654 habitatges en un 51,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,8% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 16,3% no eren unitats familiars. En el 14,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,3% tenia menys de 18 anys, un 12,8% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 14,8% de 45 a 60 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.539 $ i la renda mediana per família de 47.491 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.244 $ mentre que les dones 20.869 $. La renda per capita de la població era de 14.588 $. Entorn del 7% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Payson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Payson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Plantilla:Comtat de Utah
# Agència d'Afers Culturals

L'Agència d'Afers Culturals (文化庁 bunkachō) és un departament del Ministeri d'Educació, Cultura, Esports, Ciència i Tecnologia del Japó. Va ser creat el 1968 per tal de promoure l'art i la cultura del país Des de l'abril de 2016, el departament depèn del departament d'Afers Extrarios, Ryohei Miyata.
El pressupost de l'agència el 2017 va ser de 104,3 mil milions de ￥.

## Referències

* ↑ Policy of Cultural Affairs in Japan Fiscal Year 2017. 2017. p. 8. Consulta: 2018-05-18.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Agència d'Afers Culturals
** Propietats culturals per a les generacions futures
# Milà-Sanremo 1947

La Milà-Sanremo 1947 fou la 38a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1947 i va ser guanyada per l'italià Gino Bartali, que s'imposà en solitari en la meta de Sanremo i d'aquesta manera aconseguia la tercera de les seves quatre victòries en aquesta cursa.
132 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 39 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Gino Bartali | Legnano | 8h 33' 00" |
| 2 | Ezio Cecchi | Welter | + 3' 57" |
| 3 | Sergio Maggini | Benotto | + 9' 00" |
| 4 | Luciano Maggini | Benotto | m. t. |
| 5 | Osvaldo Bailo | Welter | m. t. |
| 6 | Olimpio Bizzi | Viscontea | m. t. |
| 7 | Fiorenzo Magni | Viscontea | m. t. |
| 8 | Vito Ortelli | Benotto | m. t. |
| 9 | Albert Sercu | Arbos-Talbot | + 15' 00" |
| 10 | Giordano Cottur | Wilier | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Pere Cavallé Pi

Pere Cavallé Pi (Reus, 1908 - 1987) va ser un metge ginecòleg català, fill de l'escriptor Pere Cavallé Llagostera.
Va estudiar medicina a la Universitat de Barcelona i es va especialitzar en toco-ginecologia. Era deixeble del doctor Pere Nubiola, amb el qual va treballar com a metge de guàrdia a la seva càtedra a l'Hospital Clínic i Provincial de Barcelona. Es va establir a Reus l'any 1933, quan va guanyar el concurs convocat per l'ajuntament per a organitzar i dirigir el servei de maternitat a l'Hospital de sant Joan, creat aquell any a instàncies del doctor Alexandre Frías com a complement de l'Institut de Puericultura que ell dirigia, una institució pionera d'atenció post-natal. El servei es va crear per tal d'oferir una bona assistència obstètrica. La Maternitat constava de tres sales de quatre llits cadascuna, dues habitacions individuals, una sala de parts, una sala vestidor per als nadons, un menjador per a les embarassades que esperaven a donar a llum, un despatx i un consultori perinatal. Tot moblat però sense l'instrumental necessari que hi mancava absolutament i l'havia de dur el propi obstetre. La primera mesura de política assistencial que es va prendre va ser el suprimir els parts de beneficència als domicilis, lògicament embarassades amb o sense recursos econòmics, iniciant així un servei de medicina hospitalària. Del 1933 al 1936 va ser un dels col·laboradors importants de la revista mèdica reusenca Fulls Clínics. A inicis dels anys cinquanta, era un dels promotors de l'Hemeroteca Mèdica, una agrupació professional de subscripcions a revistes mèdiques estrangeres i on s'organitzaven conferències i cursets de formació permanent. Al morir, l'any 1987, exercia encara de metge.

## Referències

* ↑ Aguadé Sans, Enric. "Metges en exercici a Reus entre 1900 i 1966" A: Col·legi Oficial de Metges de Tarragona: una història de cent anys (1898-1998). Tarragona: Universitat Rovira i Virgili, 1998, p.120-121
# Comissari Europeu d'Assumptes Econòmics i Monetaris

El Comissari Europeu d'Assumptes Econòmics i Monetaris és un membre de la Comissió Europea responsable dels assumptes econòmics i monetaris de la Unió Europea.
L'actual comissari responsable d'aquesta cartera és el letó Valdis Dombrovskis.

## Orígens

En la formació de la Comissió Hallstein I l'any 1958 es creà la cartera del Comissari Europeu d'Assumptes Econòmics i Financers, cartera que posteriorment es dividí en el 'Comissari Europeu d'Assumptes Econòmics i Monetaris', Programació Financera i Pressupostos i Assumptes Administratius, Auditoria i Lluita contra el Frau.

## Llista de Comissaris d'Assumptes Econòmics i Monetaris

| Comissió | Inici | Finalització | Nom | País | Partit |
| Comissari Europeu d'Assumptes Econòmics i Financers ||||||
| Hallstein I |
| Hallstein I | 7 de gener de 1958 | 9 de gener de 1962 | Robert Marjolin | França | ind. |
| Hallstein II |
| Hallstein II | 10 de gener de 1962 | 30 de juny de 1967 | Robert Marjolin | França | ind. |
| Rey |
| Rey | 2 de juliol de 1967 | 30 de juny de 1970 | Raymond Barre | França | UDF |
| Malfatti |
| Malfatti | 1 de juliol de 1970 | 21 de març de 1972 | Raymond Barre | França | UDF |
| Mansholt |
| Mansholt | 22 de març de 1972 | 5 de gener de 1973 | Raymond Barre | França | UDF |
| Ortoli |
| Ortoli | 6 de gener de 1973 | 5 de gener de 1977 | Wilhelm Haferkamp | Alemanya | SPD |
| Jenkins |
| Jenkins | 6 de gener de 1977 | 5 de gener de 1981 | François-Xavier Ortoli | França | RPR |
| Thorn |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | François-Xavier Ortoli | França | RPR |
| Comissari Europeu d'Assumptes Econòmics i Monetaris ||||||
| Delors I |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 22 de setembre de 1987 | Alois Pfeiffer | Alemanya | SPD |
| Delors I | 22 de setembre de 1987 | 5 de gener de 1989 | Peter Schmidhuber | Alemanya | CSU |
| Delors II |
| Delors II | 6 de gener de 1989 | 5 de gener de 1993 | H. Christophersen | Dinamarca | Venstre |
| Delors III |
| Delors III | 6 de gener de 1993 | 22 de gener de 1995 | H. Christophersen | Dinamarca | Venstre |
| Santer |
| Santer | 23 de gener de 1995 | 15 de març de 1999 | Yves de Silguy | França | PS |
| Marín |
| Marín | 16 de març de 1999 | 15 de setembre de 1999 | Yves de Silguy | França | PS |
| Prodi |
| Prodi | 16 de setembre de 1999 | 26 d'abril de 2004 | Pedro Solbes Mira | Espanya | PSOE |
| Prodi | 24 d'abril de 2004 | 21 de novembre de 2004 | Joaquín Almunia | Espanya | PSOE |
| Prodi | 1 de maig de 2004 | 21 de novembre de 2004 | Siim Kallas | Estònia | ERP |
| Barroso I |
| Barroso I | 22 de novembre de 2004 | 9 de febrer de 2010 | Joaquín Almunia | Espanya | PSOE |
| Barroso II |
| Barroso II | 9 de febrer de 2010 | 1 de juliol de 2014 | Olli Rehn | Finlàndia | Keskusta |
| Juncker |
| Juncker | 2 de juliol de 2014 | actualitat | Valdis Dombrovskis | Letònia | Unitat |

## Enllaços externs

* (anglès) Portal d'Assumptes Econòmics i Monetaris a la Comissió Europea
# Yunus Khoja

Yunus Khoja (Yunus Khan) fou governant de Taixkent i la seva regió. Probablement no era kazakh però va governar finalment sobre part dels kazakhs de la Gran Horda. La tradició el fa descendent del califa Abu Bakr as-Siddiq
Dels duzngars Taixkent va passar a la Xina que la va dominar fins vers el 1760. Després la ciutat no torna a ser esmentada a la història fins que ja hi governava Yunus i per això la seva personalitat és incerta. Com que es deia Khoja es suposa que forma parte dels khojas que van dominar cadascuna de les ciutats de la regió a aquesta època.
Taixkent estava dividida en quatre barris cadascun dels quals formava un estat independent, a vegades en guerra entre ells. Els habitants, sarts i altres ètnies, patien els freqüents atacs i saquejos dels kazakhs nòmades establerts a la rodalia o potser en algun dels barris. Yunus Khoja, segurament un khoja o Khwaja, un dels caps religiosos, governava al barri de Shaykantawr, potser des de l'evacuació xinesa de vers 1760. Vers el 1780 es va apoderar d'un dels altres barris i el 1784 ja dominava els quatre barris i va atacar als kazakhs de la regió que foren derrotats diverses vegades i sobre els quals va exercitar una cruel revenja, tallant el cap als presoners, amb els quals van fer piràmides (costum centreasiàtic); els lladres i saquejadors kazakhs, que no tenien la disciplina dels soldats, dubtaren llavors entre la por al càstig i la possibilitat de ser sotmesos a esclavatge per Yunus Khoja (ara Yunus Khan). Aquest es va apoderar de nombroses poblacions que havien estat durant anys en mans dels kazakhs i els va exigir submissió absoluta havent de restituir tot el que havien robat a Taixkent. Va promulgar lleis i va imposar una taxa sobre els ramats (per cada cent caps); molts kazakhs van poder entrar a l'exèrcit de Yunus.
El 1797 es va enfrontar a Narbuta Khan de Kokand al que va derrotar 1el 1799 i matar segurament el 1799. Yunus va fer llavors un atac a Kokand, aliat a Khodjend, però va fracassar davant Ura Tepe; no va aconseguir apoderar-se de cap de les dues i es va retirar a Taixkent. En una data entre 1803 i 1805 Yunus fou derrotat per Alim Khan de Kokand, i Taixkent ocupada temporalment. No se sap en quina data va morir però devia ser vers el 1805. El va succeir el seu fill Sultan Khoja.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Tuhukanti

Tuhukanti és un títol semblant al de príncep hereu que es donava a l'Imperi Hitita al príncep que el rei havia designat com a successor. Apareix esmentat per primera vegada en el regnat d'Arnuwandas I, però podria ser anterior.

## Referències

* ↑ «The crown prince and the commander of the security in the New Hittite Kingdom».
# Patrick Moerlen

Patrick Moerlen (Fleurier, cantó de Neuchâtel, 15 de febrer de 1955) va ser un ciclista suís professional del 1980 al 1981. Va combinar la pista amb la carretera.

## Palmarès en ruta

* 1984
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani

### Resultats al Tour de França

* 1981. 78è de la classificació general
* 1982. 83è de la classificació general
* 1984. 96è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Milà-Sanremo 1939

La Milà-Sanremo 1939 fou la 32a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1939, sent el vencedor final l'italià Gino Bartali, que d'aquesta manera aconseguia la primera de les seves quatre victòries en aquesta cursa.
145 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 54 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Gino Bartali | Legnano | 7h 31' 46" |
| 2 | Aldo Bini | Bianchi | m. t. |
| 3 | Osvaldo Bailo | Bianchi | m. t. |
| 4 | Pietro Chiappini | Il Littoriale | m. t. |
| 5 | Mario Vicini | Lygie | m. t. |
| 6 | Mario Ricci | - | + 2' 11" |
| 7 | Cino Cinelli | Frejus | + 2' 25" |
| 8 | Pierino Favalli | Legnano | m. t. |
| 9 | Adriano Vignoli | Lygie | + 3' 09" |
| 10 | Glauco Servadei | Ganna | + 4' 14" |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Platja de Binimel·là

La platja de Binimel·là està situada a l'illa de Menorca i concretament al nord del municipi d'Es Mercadal.
Aquesta platja, molt gran, està situada entre punta d'en Bal·la i Cala Pregonda.
Les seves aigües són cristal·lines i té molta roca.
Per arribar fins a sa platja s'ha de passar una sèrie de finques. El vehicle ha d'estacionar a l'aparcament que està devora de sa platja.

## Enllaços externs

* Platges de Balears Arxivat 2012-06-30 a Wayback Machine.
# Comissari Europeu d'Energia

El Comissari Europeu d'Energia és un membre de la Comissió Europea responsable de l'àrea d'energia a la Unió Europea mitjançant el desenvolupament d'una política energètica concreta. Així mateix també és el responsable de la política nuclear. L'acual comissari és l'alemany Günther Oettinger.

## Orígens

La cartera referent a energia fou creada l'any 1967 en la Comissió Rey, sent una de les carteres de més importància donada la dependència energètica que té la Unió Europea. Durant el mandat de la Comissió Jenkins coexistí amb la cartera de Seguretat Nuclear, denominada Seguretat Atòmica en la Comissió Thorn.

## Llista de Comissaris d'Energia

| Comissió | Inici | Finalització | Nom | País | Partit |
| Rey |
| Rey | 2 de juliol de 1967 | 30 de juny de 1970 | Wilhelm Haferkamp | Alemanya | ind. |
| Malfatti |
| Malfatti | 1 de juliol de 1970 | 21 de març de 1972 | Wilhelm Haferkamp | Alemanya | ind. |
| Mansholt |
| Mansholt | 22 de març de 1972 | 5 de gener de 1973 | Wilhelm Haferkamp | Alemanya | ind. |
| Ortoli |
| Ortoli | 6 de gener de 1973 | 5 de gener de 1977 | Henri François Simonet | Bèlgica | PS |
| Jenkins |
| Jenkins | 6 de gener de 1977 | 5 de gener de 1981 | Lorenzo Natali | Itàlia | CDI |
| Jenkins | 6 de gener de 1977 | 5 de gener de 1981 | Guido Brunner | Alemanya | FDP |
| Thorn |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | Étienne Davignon | Bèlgica | ind. |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | Wilhelm Haferkamp | Alemanya | SPD |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | Karl-Heinz Narjes | Alemanya | ind. |
| Delors I |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 5 de gener de 1989 | Nicolas Mosar | Luxemburg | CSV |
| Delors II |
| Delors II | 6 de gener de 1989 | 5 de gener de 1993 | António Cardoso | Portugal | PSD |
| Delors II | 6 de gener de 1989 | 5 de gener de 1993 | Carlo Ripa di Meana | Itàlia | PSI |
| Delors III |
| Delors III | 6 de gener de 1993 | abril de 1994 | Abel Matutes | Espanya | PP |
| Delors III | abril de 1994 | 22 de gener de 1995 | Marcelino Oreja | Espanya | PP |
| Santer |
| Santer | 23 de gener de 1995 | 15 de març de 1999 | Khristos Paputsís | Grècia | PASOK |
| Marín |
| Marín | 16 de març de 1999 | 15 de setembre de 1999 | Khristos Paputsís | Grècia | PASOK |
| Prodi |
| Prodi | 16 de setembre de 1999 | 21 de novembre de 2004 | Loyola de Palacio | Espanya | PP |
| Barroso I |
| Barroso I | 22 de novembre de 2004 | 9 de febrer de 2010 | Andris Piebalgs | Letònia | ind. |
| Barroso II |
| Barroso II | 9 de febrer de 2010 | actualitat | Günther Oettinger | Alemanya | CDU |

## Enllaços externs

* (anglès) Portal de l'Energia a la Comissió Europea
# Xamota

La xamota és un material granular obtingut de la polvorització dels maons, pedres refractàries, o un altre producte ceràmic cuit. Té un alt percentatge de sílice i alúmina. També es pot fer, a altes temperatures, a partir d'argiles refractàries. Afegint xamota a l'argila en millora la textura, redueix la contracció i evita la formació d'esquerdes durant la cocció.

## Propietats

La xamota té un contingut mínim de : 40% d'alúmina, un 30% mínim de sílice, un 4% màxim d'òxid de ferro (III), un 2% màxim d'òxid de calci i d'òxid de magnesi en total.
El seu punt de fusió és d'uns 1780 °C. Pot absorbir fins a un 7% d'aigua.

## Aplicacions

La xamota es fa servir en la fabricació d'objectes de terrissa i en escultura per a obtenir una textura rústega. Evita defectes com l'esquerdat i la laminació. Afegeixen resistència a la terrissa.
Com més fines siguin les partícules de la xamota, més estretament s'enllacen amb l'argila i més dens i fort serà el producte cuit final.
Altres usos per la xamota és en el processament del varistor un metall-òxid d'OZn.

## En arqueologia

En arqueologia es diu xamota la ceràmica que es troba esmicolada.

## Referències

* ↑ Jain 2003, p. 82
* ↑ Plantilla:Grog

## Bibliografia

* Jain, P. L.. Principles of Foundry Technology. 4a ed.. Tata McGraw-Hill, 2003. ISBN 9780070447608. .
* Lidell, Macy Liddell. Handbook of chemical engineering, Volume 1. unknown, revised. McGraw-Hill Book Company, 1922. ISBN B000UFRYQI. .