OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xavi Sintes

Xavier "Xavi" Sintes Egea (nascut el 5 d'agost de 2001) és un futbolista menorquí que juga com a central o de migcampista al Córdoba CF.

## Carrera de club

Sintes va néixer a Maó, Menorca, Illes Balears, i va representar el CCE Sant Lluis, la UE Maó i l'Atlètic Villacarlos abans d'incorporar-se als juvenils del RCD Mallorca l'agost de 2016. Va fer el seu debut com a sènior amb el filial el 25 d'agost de 2018, entrant com a substitut a la segona part en una victòria a casa per 1-0 contra el CF Sant Rafel.
El 31 de gener de 2019, Sintes i un seu company del Mallorca van acordar un contracte amb el Reial Madrid, vigent a partir de l'1 de juliol. Adscrit inicialment a l'equip Juvenil, va guanyar la Lliga Juvenil de la UEFA amb l'equip abans d'ascendir al Reial Madrid Castella l'agost de 2020.
El 12 d'agost de 2021, Sintes va signar un contracte de tres anys amb el Sevilla FC, i fou assignat a l'equip B de Primera Divisió RFEF. Va patir una lesió al genoll el gener de l'any següent que el va mantenir al marge durant vuit mesos, i posteriorment va ser convertit en central després de tornar.
El 3 de juliol de 2024, Sintes es va incorporar al Córdoba CF de Segona Divisió amb un contracte de dos anys. Va fer el seu debut com a professional el 26 d'agost, substituint Cristian Carracedo en un empat 2-2 a casa contra el Burgos CF.

## Carrera internacional

Sintes ha representat Espanya als nivells sub-17, sub-18 i sub-19.

## Palmarès

Reial Madrid
* Lliga Juvenil de la UEFA: 2019-20

## Referències

* ↑ «Xavi Sintes: The Menorquin at Real Madrid». Menorca Football, 18-06-2020. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «El Mallorca ficha a Xavi Sintes» (en castellà). Fútbol Balear, 01-08-2016. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «El Madrid 'pesca' en el Mallorca: ficha a Pablo Ramón y Xavi Sintes» (en castellà). Diari AS, 31-01-2019. [Consulta: 31 agost 2019].
* ↑ «Xavi Sintes sube al Castilla» (en castellà). Fútbol Balear, 30-08-2020. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «El Sevilla FC ficha al mediocentro del Castilla Xavi Sintes para el filial» (en castellà). Estadio Deportivo, 12-08-2021. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Xavi Sintes vuelve a jugar tras ocho meses» (en castellà). Menorca.info, 22-09-2022. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Xavi Sintes, un curso de nota con el Sevilla Atlético» (en castellà). Menorca.info, 08-07-2023. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Xavi Sintes, nuevo jugador del Córdoba CF» (en castellà). Córdoba CF, 03-07-2024. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Los goles y la emoción llegaron en una recta final de locura» (en castellà). Marca, 26-08-2024. [Consulta: 28 agost 2024].
* ↑ «Xavi Sintes, a los cuartos de final del Europeo sub 17» (en castellà). Menorca al Día, 12-05-2018. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Sub 18: Pablo Ramón y Xavi Sintes jugaron contra China» (en castellà). Diario de Mallorca, 21-11-2018. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «España llama a Xavi Sintes» (en castellà). Deportes Menorca, 02-10-2019. [Consulta: 21 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Perfil del Reial Madrid
* Xavi Sintes a BDFutbol
* Xavi Sintes, Fitxa a Soccerway
# Solell del Soler

El Solell del Soler és una solana del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
És en el sector oriental del terme municipal, a la part central del territori de Bertí. És a migdia de l'extrem occidental del Serrat del Soler, a la dreta del Sot de Bernils, al nord-oest del Puig Descalç.

## Enllaços externs

* El Solell del Soler en el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Soleichthys tubifera

Soleichthys tubifera és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Reunió i Maurici.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Varenh

Varenh (oficialment Baren) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sigmodon peruanus

Sigmodon peruanus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 0 i 1.600 msnm a l'oest de l'Equador i el nord-oest del Perú. S'alimenta de les parts verdes de les plantes, fongs, llavors i insectes. El seu hàbitat natural són les ribes de cursos d'aigua que transcorren per boscos primaris o secundaris. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Zeballos, H.; Vivar, E.; Tirira, D. Sigmodon peruanus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 19 abril 2017.
# Sigmodontomys alfari

Sigmodontomys alfari és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, Hondures, Nicaragua, Panamà i Veneçuela. Els seus hàbitats naturals són els boscos humits de plana, els boscos secundaris, els aiguamolls i els camps de conreu situats prop de l'aigua. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor de l'arqueòleg, geòleg, etnòleg, zoòleg i escriptor costa-riqueny Anastasio Alfaro.

## Referències

* ↑ Anderson, R. P. et al. Sigmodontomys alfari. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 19 febrer 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 7. ISBN 978-0801893049.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Sons and Lovers

Sons and Lovers és una pel·lícula britànica dirigida per Jack Cardiff, estrenada el 1960 i adapació de la novel·la Fills i amants de D. H. Lawrence.

## Argument

Paul Morel, fill d'un miner alcohòlic, somia ser artista i decideix acceptar l'ajut econòmic de les joves de la ciutat. Moltes d'elles estan perdudament enamorades d'ell, però Paul està unit a la seva mare per vincles emocionals massa forts.

## Repartiment

* Trevor Howard: Walter Morel
* Dean Stockwell: Paul Morel
* Wendy Hiller: Gertrude Morel
* Mary Ure: Clara Dawes
* Heather Sears: Miriam Leivers
* William Lucas: William Morel
* Conrad Phillips: Baxter Dawes
* Ernest Thesiger: Henry Hadlock
* Donald Pleasence: M. Puppleworth
* Rosalie Crutchley: Sra. Leivers

## Premis i nominacions
### Premis

* 1961. Oscar a la millor fotografia per Freddie Francis
* 1961. Globus d'Or al millor director per Jack Cardiff

### Nominacions

* 1960. Palma d'Or al Festival Internacional de Cinema de Cannes per Jack Cardiff
* 1961. Oscar a la millor pel·lícula
* 1961. Oscar al millor actor per Trevor Howard
* 1961. Oscar a la millor actriu secundària per Mary Ure
* 1961. Oscar al millor director per Jack Cardiff
* 1961. Oscar al millor guió adaptat per Gavin Lambert
* 1961. Oscar a la millor direcció artística per Thomas N. Morahan i Lionel Couch
* 1961. BAFTA a la millor actriu per Wendy Hiller
* 1961. Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 1961. Globus d'Or al millor actor dramàtic per Trevor Howard
* 1961. Globus d'Or al millor actor dramàtic per Dean Stockwell
* 1961. Globus d'Or a la millor actriu secundària per Mary Ure

## Referències

* ↑ «Sons and lovers». The New York Times.
# Sillago intermedius

Sillago intermedius és una espècie de peix de la família Sillaginidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia i Tailàndia.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wongratana, T. 1977. Sillago intermedius, a new species of sand whiting from the Gulf of Thailand (Pisces: Sillaginidae). Nat. Hist. Bull. Siam Soc. v. 26 (nos. 3-4): 257-262, Pls. 9-10.
# Sillago japonica

Sillago japonica és una espècie de peix de la família Sillaginidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Corea, Xina i Taiwan. Possiblement, també, a les Filipines.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Temminck, C. J. & H. Schlegel. 1843. Pisces, Fauna Japonica Parts 2-4: 21-72.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Silvia Prieto

Silvia Prieto és una comèdia argentina estrenada en 1999 escrita i dirigida per Martín Rejtman. Aquest va ser el segon llargmetratge del director.
En una enquesta de 2022 de les 100 millors pel·lícules del cinema argentí, la pel·lícula va aconseguir el lloc 9.

## Sinopsi

Silvia Prieto en complir 27 anys decideix canviar de vida, deixar la marihuana i buscar-se un treball. Amb el primer sou, Silvia es va a Mar del Plata i coneix a un turista italià que la deixa amb una preocupació: existeix una altra Silvia Prieto.

## Repartiment

* Rosario Bléfari
* Valeria Bertuccelli
* Vicentico
* Marcelo Zanelli
* Susana Pampín
* Luis Mancini
* Mirta Busnelli
* Marta Albertinazzi
* Cecilia Biagini
* Guillermina Casey
* Gabo Correa
* Daniela Cugliandolo
* Pablo Córdoba

## Exhibició

La pel·lícula va ser estrenada el 27 de maig de 1999, el film va ser presentat en els festivals de Sundance, Berlín, Sant Sebastià, San Francisco, Miami, Múnic, Londres, Viena, Karlovy Vary, Thessaloniki, l'Havana, Tolosa i Nantes, on va guanyar els premis a millor guió i a millor actriu (Rosario Bléfari)

## Estil

A diferència de Rapado, Silvia Prieto és molt més parlada, si bé el que es diu no construeix la psicologia dels personatges. A més de l'entonació del que es diu (o més aviat, del sentit de la uniformitat de l'entonació), en aquesta pel·lícula importa la velocitat dels diàlegs i el seu muntatge “dins de l'escena”, com si es tractés d'un pla seqüència sonor. L'obsessió del director amb l'entonació de les frases que componien els diàlegs era tal que durant les preses, en lloc d'observar els enquadraments i les actuacions, preferia escoltar els diàlegs mitjançant auriculars i a diversos metres de distància.

## Referències

* ↑ http://www.imdb.com/name/nm0718736/
* ↑ «Top 100». Encuesta de cine argentino, 11-11-2022. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ «Silvia Prieto films». filmlinc.org. [Consulta: 4 octubre 2017].
* ↑ Campero, Agustín. Nuevo Cine Argentino de Rapado a Historias extraordinarias. 2009, 2008, p. 39,40. ISBN 978-987-630-052-0. Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
* ↑ «Silvia Prieto movie». filmaffinity.com. [Consulta: 4 octubre 2017].
* ↑ «Silvia Prieto Reviews». variety.com. [Consulta: 4 octubre 2017].
* ↑ «Silvia Prieto (1998)». cinenacional.com. [Consulta: 4 octubre 2017].
* ↑ Nuevo Cine Argentino de Rapado a Historias extraordinarias. 2009. Los Polvorines : Univ. Nacional de General Sarmiento ; Buenos Aires : Biblioteca Nacional: Comité Editorial: Pablo Bonaldi, Osvaldo Iazzetta, María Pia López, María Cecilia Pereira, Germán Pérez, Aída Quintar, Gustavo Seijo y Daniela Soldano.

## Enllaços externs

* Silvia Prieto a YouTube
# Vicki Bernadet i Rius

Vicki Bernadet i Rius (Sant Cugat del Vallès, 1954) és una activista catalana contra el maltractament infantil.
Va patir abusos sexuals entre els 5 i els 17 anys, per part de persones properes a l'àmbit familiar, però no va poder denunciar-los fins als 34. Llavors, va trobar que la gent del seu entorn no sabia com gestionar-ho i es va trobar sola. Va ser quan va començar a implicar-se en ajudar a aquells que havien patit violència sexual durant la infantesa. L'any 1997 va fundar l'Associació Fada, que el 2006 va ser denominada Fundació Vicki Bernadet, de la que n'és presidenta. La fundació, amb seus a Barcelona i Saragossa, a més de dur a terme una labor de prevenció i sensibilització sobre la pederàstia, ofereix auxili psicològic i jurídic a les víctimes.
L'activista també és una de les promotores de la plataforma Tolerancia 0, que des de 2022 exigeix al Parlament de Catalunya la creació d'una comissió d'investigació sobre els casos de pederàstia a l'Església Catòlica.
Vicki Bernadet va ser una de les homenatjades per l'Ajuntament de Barcelona en la campanya Ciutat de Dones, el març de 2023. Més endavant, el 2023, va ser commemorada pel Govern de Catalunya amb la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 Jiménez, Pepo «Un hada madrina contra el abuso infantil» (en castellà). El País [Madrid], 18-11-2019. Arxivat de l'original el 2023-03-14. ISSN: 1134-6582 [Consulta: 3 abril 2023].
* 1 2 «"Un de cada cinc infants pateix abusos sexuals, com fa 25 anys"». Diari de Barcelona, 15-01-2023. Arxivat de l'original el 2023-04-25. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «Vicki Bernadet: “A la Iglesia le diría que intentar tapar los abusos sexuales solo magnifica las cosas”» (en castellà). El Español, 19-02-2022. Arxivat de l'original el 2022-10-30. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ Montañés, Érika. «Vicki Bernadet: «Sufrí abusos en mi familia desde los 5 años»» (en castellà). Diario ABC, 23-06-2017. Arxivat de l'original el 2022-12-30. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «Vicki Bernadet i Rius». Dones i feminismes. Drets Socials, Justícia Global, Feminismes i LGTBI. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-04-25. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ González, Anna. «Els santcugatencs Vicki Bernadet i Alejandro Palomas reclamen una comissió de la veritat per investigar els abusos sexuals infantils». Cugat Mèdia, 01-04-2022. Arxivat de l'original el 2023-04-25. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ Sánchez Hidalgo, Emilio. «Un grupo de víctimas de abusos en la Iglesia en Cataluña rechaza al Defensor del Pueblo y pide una investigación autonómica» (en castellà). El País, 31-03-2022. Arxivat de l'original el 2023-04-25. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «Biografies». Ciutat de Dones. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-03-25. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «Jordi Cuixart, Antoni Miró, Jaume Sisa, Agustí Villaronga i Sopa de Cabra, guardonats amb la Creu de Sant Jordi». VilaWeb, 25-04-2023. Arxivat de l'original el 2023-04-25. [Consulta: 25 abril 2023].

## Vegeu també

* Viquiprojecte:Ciutat de dones
# Vickie Guerrero

Vickie Lynn Guerrero (16 d'abril de 1968) és una personalitat de la lluita lliure professional. Ha estat Mànager General de les marques SmackDown! i RAW de l'empresa World Wrestling Entertainment (WWE). També és coneguda per ser la vídua del difunt Eddie Guerrero.

## Enllaços externs

* WWE Alumni (anglès)
# Vinagre balsàmic

El vinagre bàlsamic, també conegut com a vinagre bàlsamic de Mòdena o vinagre de Mòdena, pel seu origen (la ciutat de Mòdena, a Itàlia), és un vinagre amb gust fort, utilitzat tradicionalment en la cuina italiana. S'acostuma a usar en les amanides, juntament amb l'oli. És un producte tradicional de Mòdena, de la regió italiana d'Emília-Romanya, d'on se sap que ja es produïa a l'edat mitjana. A diferència dels vinagres comuns, és més fosc, més espès, fosc i de gust dolç.
El vinagre balsàmic de més qualitat, obtingut de forma tradicional, es pot arribar a vendre a preus molt cars; una petita botella de 100ml pot costar entre 100 o 400 dòlars americans. Molts productors, amb tot i això, no fan servir els sis tipus de fustes esmentades abans en el procés de maduració (alguns, de fet, tan sols fan servir la de roure). A més a més, s'ha de tenir en compte que la gran majoria de vinagres anomenats balsàmics barats (els que podem trobar a la majoria de supermercats) poden no haver estat mai en una bóta de fusta, no sent més que vinagres ordinaris amb colorants i sucre afegits. Legalment, d'acord amb les normes del Consorci (Consorzio Produttori), a aquests no se'ls pot anomenar "tradicionals".
Va ser molt desconegut fora d'Itàlia fins als anys 80 del segle xx. L'escriptor italià Macerlla Hazan va ajudar a popularitzar-lo als Estats Units i Gran Bretanya, i ara és molt apreciat i valorat pels cuiners professionals i pels amants de la cuina.

## Elaboració

El procés de maduració és llarg, en alguns casos supera els 10 anys, i fins i tot pot arribar a 25 anys. Amb tot i això, la producció normalment no triga mai més de 3 anys madurant.
Es produeix del suc concentrat de raïm blanc (normalment raïm de classe trebbiano) que redueix el seu volum inicial al 50%, fermentant en alcohol. Després es torna a fer fermentar per a produir el vinagre balsàmic amb un procés que dura anys, per aconseguir concentrar els gustos. En el cas dels més tradicionals, es tornaran dolços viscosos i molt concentrats en gust, dintre de bótes de fusta. Aquests que segueixen el procediment tradicional necessiten una labor intensa; mentre els anys passen i s'evapora, el líquid es traspassa a una successió de bótes petites fetes amb diferents classes de fustes, absorbint els gustos característics de cada tipus de fusta i, a poc a poc, concentrant-se més després de cada canvi de bóta. Les fustes més usades per fer les bótes que emmagatzemen aquest vinagre són les de roure, morera, castanyer, cirerer, ginebre i freixe. Alguns vinagres balsàmics vells són afegits al most (suc de raïm acabat d'obtenir i sense fermentar) per a crear un gust més complex i agregar-li acidesa.

## Vegeu també

* Nar ekşisi

## Enllaços externs

* balsamico.it Arxivat 2011-09-04 a Wayback Machine.
# Volta a Llombardia 1991

La Volta a Llombardia 1991 fou la 85a edició de la clàssica ciclista Volta a Llombardia. La cursa es va disputar el 19 d'octubre de 1991, sobre un recorregut de 242 km, i era la dotzena prova de la Copa del Món de ciclisme de 1991. El vencedor final fou l'irlandès Seán Kelly, que s'imposà en l'arribada a Monza.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Seán Kelly (IRL) | Helvetia-La Suisse | 6h 10' 38" |
| 2 | Martial Gayant (FRA) | Toshiba | m. t. |
| 3 | Franco Ballerini (ITA) | Del Tongo-Rex | + 35" |
| 4 | Bruno Cornillet (FRA) | Z-Peugeot | m. t. |
| 5 | Rolf Sørensen (DEN) | Ariostea | + 2' 09" |
| 6 | Alberto Volpi (ITA) | Chateau d'Ax-Gatorade | m. t. |
| 7 | Dante Rezze (FRA) | RMO | m. t. |
| 8 | Laurent Jalabert (FRA) | Toshiba | + 2' 19" |
| 9 | Sammie Moreels (BEL) | Lotto-Super Club | m. t. |
| 10 | Marco Vitali (ITA) | Jolly Componibili-Club 88 | m. t. |

## Referències

* ↑ «Sean Kelly gana por tercera vez en Lombardia, a los 35 años». Mundo Deportivo, 20-10-1991 [Consulta: 8 maig 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
* «Cyclisme - Tour de Lombardie - 1991» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 8 maig 2015].
# Zeuxidam (príncep)

Zeuxidam o Zeuxidames (en llatí Zeuxidamus o Zeuxidames, en grec antic Ζευξίδαμος) fou un príncep espartà, fill de Leotíquides. Portava el malnom de Cinisc (Cyniscus).
Va morir abans que el seu pare i va deixar un fill, Arquidam II, que va succeir al seu avi l'any 469 aC.

## Referències

* ↑ 2.Zeuxidamus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1324
# Staphylococcus caprae

Staphylococcus caprae és un eubacteri esfèric, gram-positiu del gènere Staphylococcus. S. caprae és coagulasa negatiu. Originàriament aquest bacteri es va aïllar en ovelles (caprae: d'una ovella) però també s'ha aïllat en humans.
S. caprae és un bacteri comensal de la pell humana, però pot estar implicat en infeccions del torrent sanguini, tracte urinari, ossos i articulacions. A causa del fet que és un bacteri difícil d'identificar definitivament al laboratori és probable que aparegui més cops dels que indica la literatura mèdica.

## Referències

* ↑ Carretto E; Barbarini D; Couto I; De Vitis D; Marone P; Verhoef J; De Lencastre H; Brisse S. «Identification of coagulase-negative staphylococci other than Staphylococcus epidermidis by automated ribotyping.». Clin Microbiol Infect., vol. 11, 3, 2005, pàg. 177– 184.
# South Floral Park

South Floral Park és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.578 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Floral Park tenia 1.578 habitants, 456 habitatges, i 383 famílies. La densitat de població era de 6.092,7 habitants per km².
Dels 456 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 22,1% dones solteres, i en un 16% no eren unitats familiars. En el 12,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.205 $ i la renda mediana per família de 68.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 37.292 $. La renda per capita de la població era de 21.091 $. Entorn del 0,8% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Floral Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Floral Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# World Scientific

World Scientific Publishing és un editorial acadèmica de llibres i revistes científiques, tècniques i mèdiques amb seu a Singapur. L'empresa va ser fundada el 1981. Publica anualment aproximadament 600 llibres així com 135 revistes en diversos camps. El 1995, World Scientific va cofundar juntament amb l'Imperial College London, l'Imperial College Press basada a Londres.
La seu central de l'empresa és troba a Singapur. El President i editor-en-cap és Phua Kok Khoo, mentre que el director gestor és Doreen Liu, cofundadors originals de l'empresa el 1981.
El 1995 l'empresa va cofundar Imperial College Press (ICP), editorial especialitzada en enginyeria, medicina i tecnologies de la informació. El 2006, World Scientific va assumir-ne la propietat exclusiva, sota una llicència concedida per la universitat. Finalment l'agost de 2016, ICP era plenament incorporada a World Scientific sota la nova marca, World Scientific Europe.

## Referències

* ↑ «Doreen Liu, Asia Pacific Entrepreneurship Awards». Arxivat de l'original el 7 March 2016. [Consulta: 2 setembre 2016].

## Enllaços externs

* World Scientific - Lloc web oficial