OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cohesió estructural

Cohesió estructural és una concepció sociològica de cohesió en grups socials. Es defineix com el mínim nombre d'actors en una xarxa social que cal eliminar per desconnectar almenys dos actors del grup restant.

## Referències

* ↑ Moody, James; White, Douglas «Structural Cohesion and Embeddedness: A Hierarchical Concept of Social Groups.» (PDF). American Sociological Review, 68, 1, 2003, pàg. 1–25. Arxivat de l'original el 2016-03-14 [Consulta: 19 agost 2006]. Arxivat 2006-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ White, Douglas; Frank Harary «The Cohesiveness of Blocks in Social Networks: Node Connectivity and Conditional Density.» (book). Sociological Methodology 2001. Blackwell Publishers, Inc., Boston, USA and Oxford, UK., 31, 1, 2001, pàg. 305–359. DOI: 10.1111/0081-1750.00098 [Consulta: 19 agost 2006].

## Vegeu també

* Cohesió social
* Xarxes socials
# Companyia de Ferrocarrils del Sud de Hokkaidō

La Companyia de Ferrocarrils del Sud de Hokkaidō (道南いさりび鉄道株式会社, Dōnan Isaribi Tetsudō Kabushikigaisha) és una empresa del tercer sector de ferrocarrils del Japó fundada el 2014 i amb seu a la ciutat de Hakodate, Hokkaido. L'empresa només compta amb una sola línia.

## Història

L'empresa va ser fundada el 2005 amb el nom de provisional de Hokkaidō Dōnan Chiiki Heikō Zairaisen Junbi (北海道道南地域並行在来線準備). El 24 de desembre de 2014 el nom actual va ser revel·lat i el logo fou presentat el març de 2015. La companyia va començar la seua activitat quan la Companyia de Ferrocarrils de Hokkaidō (JR Hokkaidō) va decidir clausurar el tram entre l'estació de Kikonai i l'estació Goryōkaku de la línia Esashi el 2014. Llavors, els governs locals, conscients de el perjuí que suposava per a la zona la pèrdua del ferrocarril, van comprar la línia i la van rebatejar amb el nou nom de Dōnan Isaribi Tetsudō Line (道南いさりび鉄道線) i començant el seu servei el 2016.

### Propietat

Com a empresa del tercer sector que és, la companyia és propietat de diferents administracions públiques. Aquestes són les següents:
* Govern de Hokkaidō: 80%
* Ajuntament de Hokuto: 11,2%
* Ajuntament de Hakodate: 4,4%
* Ajuntament de Kikonai: 4,4%
Des de 2019, la composició és diferent:
* Govern de Hokkaidô: 64%
* Companyia dels Ferrocarrils de Càrrega del Japó: 17,4%
* Ajuntament de Hokuto: 9%
* Ajuntament de Hakodate: 3,6%
* Ajuntament de Kikonai: 3,6%

## Línia

| Estació Número | Imatge | Estació | Japonès | Distància (km) | Distància (km) | Enllaç | Situació |
| Estació Número | Imatge | Estació | Japonès | Entre estacions | Total | Enllaç | Situació |
| H74 | | Goryōkaku | 五稜郭 | 0,0 | 0,0 | Línia principal Hakodate | Hakodate |
| sh11 | | Nanaehama | 七重浜 | 2,7 | 2,7 | | Hokuto |
| sh10 | | Higashi-Kunebetsu | 東久根別 | 2,6 | 5,3 | | Hokuto |
| sh09 | | Kunebetsu | 久根別 | 1,2 | 6,5 | | Hokuto |
| sh08 | | Kiyokawaguchi | 清川口 | 1,1 | 7,6 | | Hokuto |
| sh07 | | Kamiiso | 上磯 | 1,2 | 8,8 | | Hokuto |
| sh06 | | Moheji | 茂辺地 | 8,8 | 17,6 | | Hokuto |
| sh05 | | Oshima-Tōbetsu | 渡島当別 | 5 | 22,6 | | Hokuto |
| sh04 | | Kamaya | 釜谷 | 4,9 | 27,5 | | Kikonai |
| sh03 | | Izumisawa | 泉沢 | 3,1 | 30,6 | | Kikonai |
| sh02 | | Satsukari | 札苅 | 3,4 | 34 | | Kikonai |
| sh01 | | Kikonai | 木古内 | 3,8 | 37,8 | Hokkaidō Shinkansen Línia Kaikyō | Kikonai |

## Parc mòbil

A data de l'1 d'abril de 2016 la companyia tenia una flota de nou trens diesel sèrie KiHa 40, fabricats entre 1977 i 1983, pertanyents anteriorment als Ferrocarrils Nacional Japonesos i a la Companyia de Ferrocarrils de Hokkaidō.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en japanese). Japan: IID Inc., 23-03-2015. [Consulta: 24 març 2015].
* ↑ South Hokkaido Railway Company. «鉄道事業許可申請について» (en japanese), 27-03-2015. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ Dōnan Isaribi Tetsudō. «事業報告書 (Annual Report)» (en japonès) p. 2, 2015. [Consulta: 1r juliol 2016].
* ↑ 令和元年度鉄道要覧
* ↑ 私鉄車両編成表 2016 (en japanese). Japan: Kotsu Shimbunsha, 25 juliol 2016, p. 7. ISBN 978-4-330-70116-5.
# Companyia de Guinea

La companyia de Guinea fou el nom amb què fou coneguda una companyia comercial francesa que va administrar les factories i establiments francesos entre el Cap Blanc i Sierra Leone i el nom efectiu de la que va administrar les possessions al sud d'aquesta (a la costa del modern Benín). Les dues companyies estaven lligades pels seus inversors i per vincles amb la corona.
El 1685 la concessió de la companyia d'Àfrica, massa gran per ser administrada, es va dividir en dues parts, una que administraria la part nord (Senegal i Gambia) i una que administraria la part al sud de Sierra Leone, fins al Cap de Bona Esperança, amb un privilegi comercial per 20 anys. Inicialment la companyia que va administrar les possessions al sud era la de Guinea, creada a petició del rei Lluís XIV, però la companyia d'Àfrica també va funcionar sota el nou nom de Companyia de Guinea.
Chambonneau va seguir al front de l'administració i per absència va exercir la direcció Michel Jajolet de la Courbe; a la tornada de Chambonneau els dos homes es van enfrontar. Chambonneau fou enviat a Gorée amb l'antic director Basset però fou reintegrat el 1686 i llavors la Courbe fou amonestat si bé va poder prosseguir les inspeccions, retornant més tard a França deixant la tasca d'inspecció a un personatge de nom François ajudat de quatre frares cordeliers. Els seus procediments, tants brutals com els de Chambonneau, van posar la colònia en l'anarquia. El 1688 Chambonneau va ser restaurat en el govern i va retornar de Gorée i va tenir plans d'expansió que no es van realitzar perquè al cap d'un any fou substituït per le Courbe. Aquest va agafar alguns dels projectes de Chambonneau i va fundar un establiment (Desert) pel tractament de la goma, a uns 25 llegues al nord-est de Saint Louis; va remuntar el riu Senegal uns 1000 km. Va imposar disciplina als 30 treballadors de la companyia, però les seves mesures no li van sobreviure i quan va acabar el seu govern es va tornar a la deixadesa habitual.
Al esclatar la guerra de la Lliga d'Augsburg el 1692, el governador britànic de Gàmbia, James Booker, va llençar una expedició contra els establiments francesos i l'1 de gener de 1693 va ocupar Saint Louis (amb ajut d'hugonots francesos) i el dia 4 de gener de l'illa de Gorée. Els francesos van poder recuperar les dues posicions el juliol del 1693, però en canvi la resta de les petites possessions o magatzems van ser ocupades pels britànics el 1694 i encara que foren restituïdes per la pau de Ryswick el 1697, van quedar en estat d'abandonament total. El 1694 la companyia va entrar en fallida i el 1695 es va formar una nova companyia, anomenada Companyia Reial del Senegal, coneguda també com a segona companyia del Senegal.

## Referències

* Présences françaises outre-mer (XVIe-XXIe siècles). Tome I, Académie des Sciences d'Outre-Mer, sota la direcció de Philippe Connichon, Pierre Geny i Jean Nemo
# Collada de la Pedra Picada

La Collada de la Pedra Ficada és un coll a 1.524,8 m d'altitud del límit dels termes municipals de Tremp, del Pallars Jussà, dins de l'antic municipi ribagorçà d'Espluga de Serra, i del Pont de Suert, dins de l'antic terme de Viu de Llevata, de l'Alta Ribagorça. Així doncs, tot i que aquesta collada pertany geogràficament del tot a la comarca ribagorçana, administrativament separa el Pallars Jussà de l'Alta Ribagorça.
Està situat al sud-oest del Turó de la Guàrdia, a la carena que uneix la Serra de Sant Gervàs, que queda al nord-oest, amb els serres de l'Estall i Camporan.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Collada de l'Ós

La Collada de l'Ós, o, simplement, la Collada, és un coll dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 2.384,1 metres d'altitud, en el terme comunal de Nyer, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. És a la zona sud-occidental del terme de Nyer, a ponent de la Solana de l'Orri i al nord del Coll del Pal. Pertany a la carena que separa les valls del Torrent de Carançà, a ponent, d'una de les valls subsidiàries de la Ribera de Mentet, a llevant.

## Referències

* ↑ La Collada de l'Ós en els ortofotomapes de l'IGN
# Collada de la Fusta (Castellar de la Ribera)

La Collada de la Fusta és una collada del terme municipal de Castellar de la Ribera, a la comarca del Solsonès. És a la part central del terme, al sud de les Grioles i al sud-oest del Collet de Sant Pere, al nord de les Berques i de Vilamosa. Hi passa el Camí de la Serra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Salvador Gené i Torrents

Salvador Gené i Torrents (Cambrils, 16 de desembre de 1880 – Nova York, 5 de desembre de 1956) fou un religiós i missioner cambrilenc.
En 1887 va començar els seus primers estudis al col·legi del Sagrat Cor, que la Congregació dels Fills de la Sagrada Família, havia obert a Cambrils aquell mateix any. Ja a l'adolescència, el 1893, decideix dedicar-se a la vida religiosa optant per ingressar al noviciat de la mateixa Congregació i completant els estudis eclesiàstics al 1905, essent ordenat prevere a Vic pel Bisbe Dr. Josep Torras i Bages. El 1913 va assumir la direcció de les missions de Durango (Colorado - Estats Units). El 1916 va ser anomenat consultor general i director del col·legi Sant Pere Apòstol de Reus, fins a l'any 1930. La destinació definitiva del Pare Gené va ser la direcció de les missions de la Santa Cruz, de la diòcesis de Santa Fe a l'estat de Nou Mèxic (Estats Units). Durant aquests anys va retornar diverses vegades al seu país natal per motius de la Congregació i familiars. El dia 5 de desembre de 1956, de tornada d'un d'aquest viatges i fent escala a l'aeroport de Nova York, va morir víctima d'un atac de cor.
El Ple de l'Ajuntament de Cambrils en data 14 de desembre de 1958 va acordar nomenar-lo fill il·lustre de Cambrils i es va penjar un retrat d'ell a la Sala de Plens de la casa consistorial. El 30 de novembre de 1992 es va celebrar l'acte d'incorporació, a la galeria de fills il·lustres de Cambrils de la Sala de sessions de l'Ajuntament, el bust del Pare Salvador Gené elaborat per l'escultora Mercè Bessó Carreras.

## Referències

* 1 2 Personatges il·lustres del Baix Camp i el Tarragonès. Barcelona: Barcelona Assessoria d'Informació i Anàlisis de Sistemes : Acesa Abertis, 2009, p. 44.
* 1 2 3 4 Salceda i Castells, Josep. Estampes Cambrilenques (Vol. III). Cambrils: Associació Cultural Revista Cambrils, 2017, p. 163. ISBN 9788469750315.
* ↑ «Fills il·lustres - Ajuntament de Cambrils».
# Salvador García de Pruneda

Salvador García de Pruneda y Ledesma (Madrid, 1912 - ibídem, 1996) va ser un escriptor i diplomàtic espanyol.

## Biografia

Fill de militar, va passar la seva infantesa i adolescència en Ceuta i Guadalajara. En 1928 es va anar a Madrid, on es va llicenciar en Dret i en Filosofia i Lletres, després de la qual cosa va ser becat per la Junta d'Ampliació d'Estudis, ampliant la seva formació a Anglaterra. Va exercir de professor d'espanyol en la Mill High School de Londres en 1933. En esclatar la Guerra Civil, va tornar a Espanya i va combatre en el Exèrcit Franquista. Va arribar a ser capità del cos d'enginyers i va participar en la presa del caserna de la Montaña. Després de la Guerra Civil, va ingressar a l'Escola Diplomàtica, exercint d'ambaixador a Tunísia, Etiòpia i Hongria. Va ser professor auxiliar de Dret Internacional Privat de la Universitat de Madrid.

## Obra

Novel·la
* La soledad de Alcuneza (1961).
* La encrucijada de Carabanchel (1963). Premi Nacional de narrativa de les Lletres Espanyoles.
* La puerta falsa (1969).
* El Corpus Christi de Francisco Sánchez (1971).
* Ceuta en el umbral (1977).
* Jalima (1980).
* La primavera triste (1982).
* Hoja de servicios del teniente de Farnesio (1983).

## Referències

* ↑ Salvador García de Pruneda i Ledesma (MCNBiografias).
* ↑ La soledad de Alcuneza (resum del llibre i biografia de l'autor).
# Santa Marina

«Santa Marina» té aquests significats:
* Biografies:
** Santa Marina d'Antioquia (Antiòquia de Pisídia, 275 - 290), venerada com a santa a la cristiandat i celebrada el 20 de juliol a Occident i el 17 de juliol a Orient
** Santa Marina d'Augas Santas, verge i màrtir de la parròquia d'Augas Santas (Allariz, província d'Ourense, probablement llegendària venerada com a santa per l'Església catòlica
** Santa Marina de Bitínia (Bitínia, ~460 o 725 - Qannoubine, Síria, 508 o 765) dona, que va viure com a monjo en un monestir masculí del Líban, venerada com a santa a la cristiandat
** Luys Santa Marina (Colindres, Cantàbria, 1898 - Barcelona, 1980), poeta en llengua castellana influït per la generació del 27
* Toponímia:
** Santa Marina (Noreña), parròquia del conceyu asturià Noreña
** Santa Marina del Rey municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Santa Marina de Soriana ermita del segle xii a Soriana, municipi d'Estopanyà, a la Franja de Ponent
** Santa Marina Salina, municipi italià a la província de Messina
** Ermita de Santa Marina, edifici al municipi de Pratdip, Baix Camp
** Església de Santa Marina de Jerusalem de Torre Baixa, església del municipi valencià de Torre Baixa (Racó d'Ademús)
** Serra de Santa Marina, serra entre els municipis de Pratdip i Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant al Baix Camp
# Sauròmates (desambiguació)

Els sauròmates (grec antic: Σαυρομάται) o sàrmates foren un poble irani de l'antiguitat relacionat amb els escites. A més, fou el nom de diversos reis:
* Sauromates I, rei del Bòsfor (93-123 dC)
* Sauromates II, rei del Bòsfor (172-210)
* Sauromates III, rei del Bòsfor (229-232)
* Sauromates IV, rei del Bòsfor (276)
* Sauromates (fill de Criscorones), rei del Bòsfor segons Constantí Porfirogènit
* Sauromates V, rei del Bòsfor (341-370)
# Saururàcies

Saururàcia. Saururaceae és una família de plantes amb flors que consta de quatre gèneres i set espècies de plantes herbàcies natives de l'est i sud d'Àsiai Amèrica del Nord. Aquesta família ha estat reconeguda per la majoria dels taxonomistes i en anglès de vegades es coneix com la "lizard's-tail family" (família de la cua del llangardaix).

## Gèneres i espècies

* Anemopsis californica (Nutt.) Hook. & Arn. (Yerba mansa). – Amèrica del Nord.
* Gymnotheca chinensis Decne. – Àsia.
* Gymnotheca involucrata S. J. Pei. – Àsia.
* Houttuynia cordata Thunberg. – Àsia.
* Houttuynia emeiensis Z.Y.Zhu & S.L.Zhang - Àsia.
* Saururus cernuus L. (Lizard's tail, Water-dragon)– Amèrica del Nord.
* Saururus chinensis (Loureiro) Baillon. – Asia.
* †Saururus tuckerae - Eocè mitjà

## Referències

* ↑ Peter F. Stevens. «Saururaceae». APWeb. [Consulta: 1r agost 2011].
* Saururaceae in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine..
* Flora of North America: Saururaceae
* Flora of China: Saururaceae
* links at CSDL, Texas Arxivat 2007-03-04 a Wayback Machine.
# Congrosoma evermanni

Congrosoma evermanni és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids i l'única del gènere Congrosoma.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 333 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: Panamà.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Smith, D.G., 1995. Congridae. Congrios. P. 1026-1035. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para la Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Telemobiloscopi

El telemobiloscopi es considera el primer radar real (descrit a la com s'ha que va ser desenvolupat per l'inventor alemany Christian Hülsmeyer.

## Història

El 22 de setembre de 1904 es va concedir una patent al telemobiloscopi (amb el nom d'aparell de projecció i recepció d'ones hertzianes adaptat per indicar o advertir de la presència d'un cos metàl·lic, com un vaixell o un tren, a la línia de projecció d'aquest tipus). ones)..
Al principi, l'abast del telemobiloscopi era només d'uns pocs quilòmetres, i encara que es va poder ampliar una mica més tard, l'ús del telemobiloscopi es va veure eclipsat per un altre nou invent, el telègraf d'espurna, i l'amargat Hülsmeyer no va continuar desenvolupant l'aparell.

## Ús

Al principi, l'abast del telemobiloscopi era només d'uns pocs quilòmetres, i encara que es va poder ampliar una mica més tard, l'ús del telemobiloscopi es va veure eclipsat per un altre nou invent, el telègraf d'espurna, i l'amargat Hülsmeyer no va continuar desenvolupant l'aparell.

## Referències

* ↑ Jim Byrnes. Advances in sensing with security applications. Springer, 2006, p. 217. OCLC ISBN 9781402042843.
* 1 2 Hollmann, Martin: "Radar Family Tree". Radar World sivu, Hülsmeyer
# Riu Niukja

* No s'ha de confondre amb Niukja.
El riu Niukja (en rus Нюкжа) és un afluent per la dreta de l'Oliokma, passa per Sibèria Oriental, a Rússia. Té una longitud de 583 km i una conca de 32.100 km² (de la mida de països com Bèlgica o Albània). Té un cabal mitjà de 280 m³/s. Passa pel krai de Zabaikàlie i per l'óblast de l'Amur, a Rússia.

## Geografia

Neix als monts Niukjínskoi, a la part oriental dels Iàblonoi. Al seu curs superior flueix successivament cap al sud, després cap a l'oest, cap al nord fins a adoptar finalment una direcció general nord-est. A la meitat, tanmateix, realitza un bucle que el porta direcció nord nord-oest i que manté durant tota la resta del curs. Després de discórrer per zones essencialment muntanyoses durant tot el seu recorregut, desemboca a l'Oliokma a l'alçada de la localitat d'Ust-Niukja.
Es glaça des d'octubre fins a finals d'abril o inicis de maig. El seu afluent principal és el Loptxa, per l'esquerra.
El riu passa per algunes viles petites com El'gakan, Anamjak, Ust-Urkina, Kapitani Zaedok, Larba, Srédniaia Larba, Loptxa, Txiltxi, Diugabul i Iuktali, i finalment a la seva desembocadura Ust-Niukja.
# Suita

Suita (吹田市 Suita-shi) és una ciutat i municipi de la prefectura d'Osaka, al Japó. És la sisena ciutat en nombre de població a la prefectura d'Osaka.

## Geografia

La ciutat de Suita es troba just al nord de la ciutat d'Osaka, limitant amb ella. Cap a l'oest, Suita limita amb el municipi de Toyonaka. Al nord limita amb el municipi de Minō, a l'est i al nord-est amb les ciutats d'Ibaraki i amb Settsu.

## Història

La ciutat al seu estatus legal actual va ser fundada l'1 d'abril de 1940. A la ciutat es va celebrar l'Exposició Universal de 1970 i encara roman el complex construït per a l'ocasió amb el monorail.

## Política
### Assemblea municipal

La composició del ple municipal de Suita és la següent:
| Partit | Partit | Regidors |
| Partit Comunista del Japó | PCJ | 7 / 36 |
| Kōmeitō | KMT | 7 / 36 |
| Partit Liberal Democràtic | PLD | 6 / 36 |
| Associació de la Restauració d'Osaka | OIK | 5 / 36 |
| PDC-CSJ | PDC-CSJ | 4 / 36 |
| Independents | | 7 / 36 |
| Escons vacants | | 0 / 36 |

### Alcaldes

En aquesta taula només es reflecteixen els alcaldes democràtics, és a dir, des de l'any 1947.
| Període | Alcalde | Partit |
| 1947-1951 | Tarō Okamoto | Ind |
| 1951-1955 | Kujirō Kimura | PSJ |
| 1955-1959 | Junjirō Yamaguchi | Ind. |
| 1959-1967 | Shizuo Murata | Ind. |
| 1967-1971 | Harauo Yamamoto | Ind. |
| 1971-1991 | Kazuo Ebara | PSJ-PCJ |
| 1991-1999 | Tsuneo Kishida | PCJ |
| 1999-2011 | Yoshio Sakaguchi | Ind. |
| 2011-2015 | Tetsuya Inoue | ARO |
| 2015- | Keiji Gotō | Ind |

## Referències

* ↑ Amb el suport del PLD i PDS
* ↑ Amb el suport del PLD i Komeito
# Sun Yang

Sun Yang (xinès simplificat: 孙杨; xinès tradicional: 孫楊; pinyin: Sūn Yáng) (Hangzhou, República Popular de la Xina 1991) va ser un nedador xinès, especialitzat en proves de fons i mig-fons en estil lliure. Sun va ser un dels triomfadors de Londres 2012 amb quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer l'1 de desembre de 1991 a la ciutat de Hangzhou, població situada a la província de Zhejiang (República Popular de la Xina).

## Carrera esportiva

Especialista en crol, va participar, als 16 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina), on va finalitzar vuitè en la prova dels 1.500 metres lliures, guanyant així un diploma olímpic, desè en els relleus 4x200 metres lliures i vint-i-vuitè en els 400 metres lliures.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit) aconseguí guanyar la medalla d'or en les proves dels 400 metres lliures i 1500 metres, un fet que no passava des dels Jocs de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) per part de Vladímir Sàlnikov. En aquests Jocs també guanyà la medalla de plata en la prova dels 200 metres lliures i la medalla de bronze en els relleus 4x200 metres lliure.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat cinc medalles en el Campionat del Món de natació, dues d'elles d'or; i quatre medalles en els Jocs Asiàtics, dues d'elles també d'or.
El 28 de febrer de 2020 el tribunal Arbitral d'esports (TAS) va suspendre a Sun Yang durant 8 anys de qualsevol competicio

### Millors registres

    A Agost 2016
| Prova | Temps | Seu | Data | Notes |
| 100 m lliures | 48.94 | Shengyang | 8 de setembre de 2013 | rècord de la Xina |
| 200 m lliures | 1:44.47 | Shengyang | 7 de setembre de 2013 | rècord asiàtic i nacional |
| 400 m lliures | 3:40.14 | Londres | 28 de juliol de 2012 | rècord olímpic, asiàtic i nacional |
| 800 m lliures | 7:38.57 | Xangai | 27 de juliol de 2011 | |
| 1500 m lliures | 14:31.02 | Londres | 4 d'agost de 2012 | rècord del món, olímipc, asiàtic i nacional |
# Deformació professional

La deformació professional és la tendència a veure les coses des del punt de vista de la pròpia professió en lloc de tenir una perspectiva més àmplia. Es pot considerar un joc de paraules del concepte formació professional. Això implica que la formació professional sovint resulta en una distorsió de la manera en què es percep el món. La dita: quan l'únic instrument que tens és un martell, tot t'acaba semblant un clau caracteritza a aquest fenomen.

## Vegeu també

* Biaix cognitiu

## Referències

* ↑ Julia Bönisch, "Déformation professionnelle: Beruflich bedingte Missbildung" Süddeutsche Zeitung (30 de novembre del 2007). (alemany)
* ↑ «Deformazione professionale | Significato» (en italià). [Consulta: 10 abril 2024].
# Dentiovula dorsuosa

Dentiovula dorsuosa és una espècie de gasteròpode marí del gènere Dentiovula i de la família Ovulidae (falsos cauris). Viu en diferents zones de l'oceà Pacífic i més puntualment de l'oceà índic i el mar Roig.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Dentiovula dorsuosa (Hinds, 1844)». [Consulta: 27 gener 2019].
* ↑ «Dentiovula dorsuosa (Hinds, 1844)» (en anglès). [Consulta: 27 gener 2019].
* ↑ «CHECK-LIST OF RED SEA MOLLUSCA» (en anglès). [Consulta: 27 gener 2019].