OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comunitat d'aglomeració París-Saclay

La Comunitat d'aglomeració París-Saclay (oficialment: Communauté d'agglomération Communauté Paris-Saclay) és una Comunitat d'aglomeració del departament de l'Essonne, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 2016, està formada per 27 municipis i la seu es troba a Orsay.

## Municipis

* Ballainvilliers
* Bures-sur-Yvette
* Champlan
* Chilly-Mazarin
* Épinay-sur-Orge
* Gif-sur-Yvette
* Gometz-le-Châtel
* Igny
* Linas
* Longjumeau
* Marcoussis
* Massy
* Montlhéry
* Nozay
* Orsay
* Palaiseau
* Saclay
* Saint-Aubin
* Saulx-les-Chartreux
* Les Ulis
* Vauhallan
* Verrières-le-Buisson
* Villebon-sur-Yvette
* La Ville-du-Bois
* Villejust
* Villiers-le-Bâcle
* Wissous

## Referències

* ↑ CA Communauté Paris-Saclay

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Universidad de Las Palmas de Gran Canaria Club de Fútbol

El Universidad de Las Palmas de Gran Canaria Club de Fútbol va ser un club de futbol canari de la ciutat de Las Palmas de Gran Canaria a Gran Canària. Es va dissoldre després de la temporada 2010-2011.

## Història

El club neix el 1994 amb el nom de Vegueta-Universidad. Es federà i canvià de nom esdevenint Universidad de Las Palmas de Gran Canaria CF. Arribà a la Segona B en només 4 temporades i a Segona Divisió en 6 anys.
La temporada 2001/02 es convertí en filial de la UD Las Palmas, desvinculant-se la temporada següent.

## Uniforme

En els seus inicis, el Vegueta - Universidad vestia totalment de blanc, amb detalls verds. Amb el canvi de nom adoptà el blau marí (d'aquí el sobrenom de setè de cavalleria).

## Dades del club

* Temporades a Primera divisió: 0
* Temporades a Segona divisió: 1
* Millor posició a la lliga: 20è (a Segona, temporada 00-01)
* Pitjor posició a la lliga: 20è (a Segona, temporada 00-01)

## Enllaços externs

* Web oficial
* Estadi Municipal de Maspalomas, on el club jugà a Segona Divisió.
* Estadi Alfonso Silva.
* Estadi Pepe Gonçalvez, seu entre 2007 i 2011.
# BMW Open 2012

El Torneig de Múnic 2012, oficialment conegut com a BMW Open 2012, és una competició tennística professional que es juga sobre terra batuda i està inclosa en les sèries 250 de l'ATP. La 97a edició del torneig es va celebrar entre el 28 d'abril i el 6 de maig del 2012 a MTTC Iphitos de Múnic, Alemanya.
El tennista local Philipp Kohlschreiber va guanyar aquest títol per segona ocasió després de l'aconseguit l'any 2007.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J-W. Tsonga | 1 | 4 | |
| WC | T. Haas | 6 | 6 | | WC | T. Haas | 6 | 7 | |
| Q | D. Brown | 6 | 4 | 4 | 8 | M. Bagdatís | 1 | 6$^3$ | |
| 8 | M. Bagdatís | 1 | 6 | 6 | | | | | | WC | T. Haas | 3 | 4 | |
| 3 | M. Čilić | 6 | 6 | | | | | | | 3 | M. Čilić | 6 | 6 | |
| | M. Bachinger | 3 | 2 | | 3 | M. Čilić | 6 | 6⁶ | 6 | | | | | |
| | S. Giraldo | 7 | 4 | 4 | 6 | M. Iujni | 3 | 7 | 3 | | | | | |
| 6 | M. Iujni | 6² | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 3 | M. Čilić | 6$^8$ | 3 |
| Q | R. Farah | 1 | 7 | 2 | | | | | | | | | | | 4 | P. Kohlschreiber | 7 | 6 |
| Q | M. Matosevic | 6 | 6² | 6 | Q | M. Matosevic | 0 | 6⁵ | | | | | | |
| | E. Gulbis | 5 | 3 | | 4 | P. Kohlschreiber | 6 | 7 | | | | | | |
| 4 | P. Kohlschreiber | 7 | 6 | | | | | | | 4 | P. Kohlschreiber | 6 | 6$^4$ | 6 |
| 5 | B. Tomic | 6 | 6$^4$ | 6 | | | | | | 2 | F. López | 2 | 7 | 3 |
| | P. Starace | 1 | 7 | 3 | 5 | B. Tomic | 4 | 2 | | | | | | |
| | S. Stakhovski | 4 | 6$^4$ | | 2 | F. López | 6 | 6 | |
| 2 | F. López | 6 | 7 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | František Čermák Filip Polášek | 6 | 6 |
| | Marin Čilić Lovro Zovko | 1 | 4 | 1 | František Čermák Filip Polášek | 1 | 7 | [10] |
| 4 | Juan Sebastián Cabal Robert Farah | 6 | 7 | 4 | Juan Sebastián Cabal Robert Farah | 6 | 6⁵ | [8] |
| | Matthias Bachinger Frank Moser | 4 | 5 | | | | | | 1 | František Čermák Filip Polášek | 6 | 7 |
| | Michael Kohlmann Jamie Murray | 6² | 3 | | | | | | | Xavier Malisse Dick Norman | 4 | 5 |
| | Xavier Malisse Dick Norman | 7 | 6 | | Xavier Malisse Dick Norman | 6 | 3 | [10] |
| | Alejandro Falla Santiago Giraldo | 2 | 1 | | Dustin Brown Alexander Waske | 4 | 6 | [7] |
| | Dustin Brown Alexander Waske | 6 | 6 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (alemany) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Múnic :
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2012
< 2011
2013 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Lombard Street

«Lombard Street» té aquests significats:
* Lombard Street (San Francisco), carrer de San Francisco (Califòrnia), famós per ser el més sinuós dels Estats Units
* Lombard Street (Londres), carrer de Londres (Anglaterra).
# Fernando Espinosa de los Monteros y Bermejillo

Fernando Espinosa de los Monteros y Bermejillo (Sant Sebastià, 12 de setembre de 1884 – Madrid, 19 de desembre de 1937) va ser un polític i diplomàtic espanyol.

## Biografia

Fill de Carlos Espinosa de los Monteros Sagaseta de Ilurdoz i germà del també diplomàtic Eugenio Espinosa de los Monteros y Bermejillo, ingressa en la carrera diplomàtica i ocupa la Subsecretaria del Ministeri d'Estat des de 1921, encarregant-se del Ministeri en el període que abastarà després del cop militar de Miguel Primo de Rivera des de setembre de 1923 fins a desembre de 1925. De 1927 a 1931 fou el darrer ambaixador de la monarquia espanyola en la República de Weimar.

## Referències

* ↑ Christoph M. Kimmich. German Foreign Policy, 1918-1945: A Guide to Current Research and Resources. Scarecrow Press Inc, 2013, p. 33.

## Bibliografia

* Diccionario biográfico español. Reial Acadèmia de la Història
Càrrecs públics :
| Precedit per: Santiago Alba Bonifaz | Ministre de Gràcia y Justícia 1923-1925 | Succeït per: José María Yanguas y Messía |
| Precedit per: Pablo Soler y Guardiola | Ambaixador d'Espanya a Alemanya 1927-1931 | Succeït per: Américo Castro |
# Convertidor Buck-Boost

El convertidor buck-boost és un tipus de convertidor DC-DC que té una magnitud de voltatge de sortida que pot ser més alta o més baixa que la magnitud del voltatge d'entrada. És una font d'alimentació commutada amb una forma semblant a la del convertidor boost i el convertidor buck.
El voltatge de sortida és ajustable variant el cicle de treball del transistor de commutació. Un possible inconvenient d'aquest convertidor és que l'interruptor no té un terminal connectat a terra, això complica el circuit. A més, la polaritat del voltatge de sortida és oposada al voltatge d'entrada. Cap dels anteriors inconvenients té conseqüències si la font de subministrament està aïllada del circuit de càrrega. (Si, per exemple, la font és una bateria) ja que la polaritat de la font i el díode poden simplement canviar.

## Tipus

Hi ha dos esquemes anomenats convertidor buck-boost. Els dos poden subministrar un voltatge de sortida molt major (en mòdul) que el voltatge d'entrada. Els dos produeixen un ample rang de voltatges de sortida des d'un voltatge màxim fins a gairebé zero.
* La forma inversora - El voltatge de sortida és de signe invers al d'entrada.
* Un buck (step-down) seguit d'un boost (step-up) - El voltatge de sortida té la mateixa polaritat que l'entrada, i pot ser major o menor que el d'entrada. Un convertidor buck-boost no-inversor pot utilitzar un únic inductor que és usat per l'inductor buck i l'inductor boost.

## Vegeu també

* Convertidor Buck
* Convertidor Boost
* Convertidor Ćuk
* Convertidor Flyback
* Font commutada

## Referències

* ↑ Rashid, Muhammad. POWER ELECTRONICS HANDBOOK (en anglès). Elsevier, 2011, p.255. ISBN 0123820375.
* ↑ ST AN2389: "An MCU-based low cost non-inverting buck-boost converter for battery Chargers"
* ↑ «National Semiconductor "Buck-Boost Regulator" (figuri 22)». Arxivat de l'original el 2011-06-07. [Consulta: 11 juliol 2012].

## Bibliografia

* Daniel W. Hart, "Introduction to Power Electronics", Prentice Hall, Upper Saddle River, New Jersey USA, 1997 ISBN 0-02-351182-6
* Christophe Basso, Switch-Mode Power Supplies: SPICE Simulations and Practical Designs . McGraw-Hill. ISBN 0-07-150858-9.
# Universidad del Desarrollo

La Universidad del Desarrollo és una universitat privada amb seu a les ciutats de Santiago i Concepción. Va ser fundada el 1990, gràcies a economistes xilens.

## Història

La universitat va ser creada el 1990 a la ciutat de Concepció, amb cent alumnes matriculats en la carrera d'Enginyeria Comercial. A l'any següent es van sumar les carreres de periodisme, dret i arquitectura, i més tard es sumen les carreres de Psicologia (1998), Disseny (2000) i Kinesiologia (2004), entre d'altres. El 1993 s'inaugura el primer campus en un edifici construït al carrer Ainavillo de Concepció. Després en 1999, s'inicien activitats acadèmiques a Santiago amb 1500 alumnes matriculats. Aquest mateix any absorbeix la cartera d'alumnes de la Universitat Les Comtes, després del tancament d'aquesta.

## Facultats

* Arquitectura i Art
* Comunicacions
* Dret
* Disseny
* Economia i Negocis
* Educació i Humanitats
* Govern
* Enginyeria
* Psicologia
* Medicina (Clínica Alemana)

## Referències

* 1 2 «Historia de la Universidad» (en castellà). [Consulta: 20 juny 2021].
# Gastó de Bearn

Gastó de Bearn és el nom dels següents personatges:
* Gastó II de Bearn (~951 -1012), vescomte de Bearn (996 -1012)
* Gastó III de Bearn
* Gastó IV de Bearn (Segle XI-1131), vescomte de Bearn
* Gastó V de Bearn (segle xiii), vescomte de Bearn, Gabardà i Brulhès
* Gastó VI de Bearn (1172-1215), noble català, vescomte de Bearn, d'Oloron i de Gabardà, baró de Montcada i comte de Bigorra
* Gastó de Bearn o Gastó VII de Montcada i de Bearn (1220?-1290), Vescomte de Bearn, Auloron, Brulhès i Gabardà, de Montcada, Vic, Muntanyola i Vacarisses
* Gastó de Bearn o Gastó I de Foix (1288 - Maubuisson, Aquitània 1315), comte de Foix i vescomte de Bearn, Marsan i Castellbò (1302-1315), i Baró de Castellví
* Gastó de Bearn o Gastó II de Foix (1308 – Sevilla, setembre de 1343) fou comte de Foix i vescomte de Bearn i Marsan (1315 – 1343)
* Gastó de Bearn o Gastó III de Foix (1331 - Orthez, França, 1391), comte de Foix i vescomte de Bearn
# Banco Coca

El Banco Coca té el seu origen a la casa de banca fundada per Julián Coca Gascón a Guijuelo en 1893, però es va traslladar a Salamanca en 1924. En 1935 comptava amb uns recursos propis de cinc milions de pessetes, i gràcies als recursos aliens aconseguia una inversió en crèdits i títols de 15 milions. La casa de banca es va transformar en societat anònima en 1934, amb el nom Julián Coca Gascón, S.A, simplificat en 1941 a Banco Coca, S. A. El creixement d'aquesta entitat, en recursos propis i aliens, fou especialment vertiginós en la primera meitat de la dècada de 1950. En 1952 el Coca era el vint-i-novè banc espanyol per recursos propis, però en 1971 s'havia convertit en el divuitè, i en 1975 va començar a cotitzar en borsa.
De totes maneres, va romandre sota el control familiar fins al final de la seva trajectòria. Fins a 1955 l'entitat va estar presidida per Julián Coca Gascón, i quatre dels seus fills formaven part del Consell d'Administració. Un d'ells, Ignacio Coca García va succeir al pare al capdavant del banc, càrrec que va mantenir fins a la seva absorció pel Banc Espanyol de Crèdit en 1978. Aquest any Ignacio Coca controlava gairebé un 84% del capital social. La fi de l'entitat es va emmarcar en la crisi que va sofrir la banca espanyola entre 1977 i 1985, i l'absorció per Banesto va ser molt problemàtica, ja que en l'administració de l'entitat de Salamanca havien abundat les irregularitats, almenys en els últims temps. Les relacions d'Ignacio Coca amb l'Espanyol de Crèdit, al principi cordials (durant un temps va ser vicepresident), es van enterbolir en sortir a la llum els nombrosos problemes, la qual cosa va portar finalment Coca al suïcidi en 1986.

## Referències

* ↑ Luis Javier Coronas-Vida, Los bancos y las cajas de ahorros en la historia de Castilla y León, Saarbrücken, EAE, 2012.
# Lokaa

El lokaa és una llengua que es parla al sud-est de Nigèria. Es parla a la LGA d'Obubra, a l'estat de Cross River.
El lokaa forma part del grup lingüístic de les llengües loko, que formen part de les llengües de l'alt Cross Central Est-Oest. Les altres llengües del mateix grup lingüístic són el lubila i l'nkukoli. Totes aquestes es parlen a Nigèria.

## Ús i dialectologia

El lokaa és una llengua amb un ús desenvolupat (5); està estandarditzada, té un ús vigorós i una literatura escrita en alfabet llatí des del 1988. El 2006 se'n va fer la gramàtica. Segons l'ethnologue, el 1989 hi havia 120.000 parlants de lokaa.
Els dialectes del lokaa són l'nkam i l'ugep.

## Població i religió

El 95% dels 188.000 yakos (membres del grup ètnic que parlen la llengua lokaa) són cristians; d'aquests, el 80% pertanyen a esglésies cristianes independents i el 20% són protestants. El 5% dels yakos restants creuen en religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 lokaa al joshuaproject
* 1 2 3 lokaa a l'ethnologue
* ↑ llengües loko a l'ethnologue
# Convertidor d'impedància negativa

El convertidor d'impedància negativa (amb acrònim anglès NIC) és un circuit actiu que injecta energia als circuits en contrast amb una càrrega ordinària que en consumeix energia. Això s'aconsegueix sumant o restant una tensió variable excessiva en sèrie a la caiguda de tensió a través d'una impedància positiva equivalent. Això inverteix la polaritat de la tensió o la direcció actual del port i introdueix un canvi de fase de 180° (inversió) entre la tensió i el corrent per a qualsevol generador de senyal. Les dues versions obtingudes són, per tant, un convertidor d'impedància negativa amb inversió de tensió (VNIC) i un convertidor d'impedància negativa amb inversió de corrent (INIC). A continuació es mostra el circuit bàsic d'un INIC i la seva anàlisi.

## Circuit bàsic i anàlisi

INIC és un amplificador no inversor (l'amplificador operatiu i el divisor de tensió $R_{1}$, $R_{2}$ a la figura) amb una resistència ($R_{3}$) connectat entre la seva sortida i entrada. La tensió de sortida de l'amplificador operatiu és
$V_{\text{opamp}}=V_{\text{S}}\left(1+{\frac {R_{2}}{R_{1}}}\right).$
El corrent que passa de la sortida de l'amplificador operacional a través de la resistència $R_{3}$ cap a la font $V_{\text{S}}$ és $-I_{\text{S}}$, i
$-I_{\text{S}}={\frac {V_{\text{opamp}}-V_{\text{S}}}{R_{3}}}=V_{\text{S}}{\frac {~{\frac {R_{2}}{R_{1}}}~}{R_{3}}}.$
Així que l'entrada $V_{\text{S}}$ experimenta un corrent contrari $-I_{\text{S}}$ que és proporcional a $V_{\text{S}}$, i el circuit actua com una resistència amb resistència negativa
$R_{\text{in}}\triangleq {\frac {V_{\text{S}}}{I_{\text{S}}}}=-R_{3}{\frac {R_{1}}{R_{2}}}.$
En general, elements $R_{1}$, $R_{2}$, i $R_{3}$ no cal que siguin resistències pures (és a dir, poden ser condensadors, inductors o xarxes d'impedància).

## Aplicació

Utilitzant una NIC com a resistència negativa, és possible deixar que un generador real es comporti (gairebé) com un generador ideal, (és a dir, la magnitud del corrent o de la tensió generada no depèn de la càrrega).

### Circuits d'impedància negativa

El negatiu de qualsevol impedància es pot produir mitjançant un convertidor d'impedància negativa (INIC als exemples següents), incloent la capacitat negativa i la inductància negativa. La NIC també es pot utilitzar per dissenyar impedàncies flotants, com un inductor negatiu flotant.
* Circuit d'impedància negativa $Z_{\text{in}}={v \over i}=-Z$

## Referències

* ↑ «An Introduction to Negative Impedance Converters» (en anglès). https://www.allaboutcircuits.com.+[Consulta: 8 agost 2023].
* ↑ Levido, Andrew. «Negative Impedance Converter» (en anglès americà). https://circuitcellar.com,+03-03-2021.+[Consulta: 8 agost 2023].
* ↑ Chen, W.-K.. The Circuits and Filters Handbook (en anglès). CRC Press, 2003, p. 396–397. ISBN 0-8493-0912-3.
* ↑ Mehrotra, S. R. Electronics World, 111, 1827, 2005, pàg. 47.
# Universidade Federal de Goiás

La Universidade Federal de Goiás (UFG) és una universitat pública que a la ciutat de Goiânia, capital de l'estat de Goiás, Brasil, i és la universitat més gran d'aquest estat.

## Referències

* ↑ UFG firma parceria e começa a produzir 200 mil máscaras para profissionais de saúde que atuam no combate à Covid-19 G1
# Gabriel Clausellas i Aymerich

Gabriel Clausellas i Aymerich (Sabadell, 15 de juny de 1883 - 17 de març de 1928) fou un arxiver català.
Ordenat sacerdot el 1906, va ser nomenat vicari de la Tinença de la Santíssima Trinitat de Sabadell i el 1910 li encarregaren la càtedra de llatí del Seminari Conciliar de Barcelona, on havia estudiat, però l'hagué d'abandonar el 1916 a causa del seu delicat estat de salut. El 1924, per encàrrec municipal, va elaborar un estudi documental sobre el santuari de la Salut, arran del qual la corporació municipal, presidida per l'alcalde Esteve M. Relat, va acordar nomenar-lo arxiver cronista de la ciutat. Ja com a arxiver, va proposar a l'Ajuntament l'adquisició de la capella de Sant Nicolau, proposta que fou atesa i que va permetre la conservació d'aquest patrimoni històric, testimoni dels orígens de la ciutat. El 1926 va ser nomenat capellà de la Casa de Caritat, tasca que compaginà amb la d'arxiver. Gràcies a Clausellas s'inicià la gran tasca d'ordenar l'arxiu històric de la ciutat, però la seva mort prematura li va impedir de dur-la a terme. Va ser Miquel Carreras, el seu successor a l'arxiu, l'encarregat de fer-ho.

## Referències

* 1 2 Nomenclàtor. «Carrer de l'Arxiver Clausellas». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 13 març 2014].
# Aie

L'Aie o Ai és un riu de l'estat indi d'Assam. Neix a les Muntanyes negres del Bhutan i corre cap a l'est pel districte de Chirang i pel districte de Goalpara fins que desaigua al Manas.
Fa la major part del tram per la jungla i els seus afluents principals són el Buri Ai i el Kanamukra, que hi desemboquen per l'esquerra. És generalment usat com a medi de transport d'arròs, mostassa, albellatge, i fusta per a la construcció, i constitueix una de les rutes per les quals arriben a l'interior del país les mercaderies.
El nom del riu és «Aie», que vol dir «mare» en l'idioma bodo. Tanmateix, col·loquialment és anomenat «Bima Dwi». És commemorat pel Festival Dwijing, que té lloc anualment entre la darrera setmana de desembre i la primera de gener i celebra la cultura d'Assam en conjunt.
La seva longitud és de 95 milles. El 1885, no hi havia cap pont que el travessés, però sí que hi havia quatre punts on es podia passar d'un cantó a l'altre amb transbordador.

## Referències

* ↑ Experts, Arihant. BPSC Solved Papers Pre Examination 2020 (Book) (en anglès), 15 abril 2019. ISBN 9789324192608 [Consulta: 22 agost 2020].
* 1 2 3 Hunter, 1885, p. 128, Ai.
* ↑ Brahma, Akash «Introduction» (PDF) (en anglès). A Study on the Socio-Economic Life of the AIE River. Quest Journals, 10, 05-05-2022, pàg. 59. ISSN: 2321-9467 [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ Misra, Meghali; Lyngdoh, Saralin (PDF) (en anglès) A Case Study on Language Attitude among the tribal students in Radiant International School, Sonapur, Assam.. North-Eastern Hill University, 11, pàg. 81. DOI: 10.35629/7722-1107017796. ISSN: – 7722 2319 – 7722 [Consulta: 22 juny 2023].

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Avraham Aviv Alush

Avraham Aviv Alush (en hebreu: אברהם אביב אלוש‎,, 12 de juny de 1982 Karmiel, Israel) és un actor de cinema i televisió.

## Biografia

Nascut en el nord d'Israel, es va criar en Karmiel. La seva esposa, Nofar Koren, és una advocada. Abans d'aparèixer en la pel·lícula La cabanya, només havia actuat en pel·lícules i sèries de televisió a Israel. Amb la realització d'aquesta pel·lícula, també va esdevenir el primer actor israelià a interpretar a Jesús de Natzaret en una pel·lícula de parla anglesa.

## Filmografia seleccionada

* The Island (TV) (2007)
* The Arbitrator (TV) (2007)
* Asfur (TV) (2010-2011)
* Alenby (TV) (2012)
* The Gordin Cell (TV) (2012-2015)
* Beauty and the Baker (TV) (2013)
* The Red Hood Setup (2014)
* An Israeli Love Story (2016)
* The Women's Balcony (2016)
* La cabanya (2017)

## Referències

* ↑ «Israeli Actor Aviv Alush To Play Jesus» Jewish Business News.[Consulta: 2017].
* ↑ Chattaway, Peter T.«Exclusive: The Shack co-star Aviv Alush on being the first Israeli actor to play Jesus in an English-language movie». Patheos,2017.[Consulta: 2017].
# Lokeswara

Lokeswara (Loka) fou un cap suprem de Ruhunu del 1059 al 1065.
Va emergir després de la mort Jagatipala, i després d'un breu govern de Parakama Pandya. Lokeswara va derrotar l'exèrcit cola i es va establir a Kataragama, des de on va administrar el país.
El seu poder fou desafiat per Kirti, un príncep de sang reial, fill de Mogallana (descendent de Mahinda V) i de Lokita (descendent de Dathupatissa). Les forces dels dos rivals es van enfrontar diverses vegades, sent els principals combats a Bodivale i alguns a Cunnasala en cadascun dels quals les forces de Lokeswara foren rebutjades. Finalment un guerrer molt notable, Devamalla (fill d'un noble de nom Kirti de Makkha-Kudrusa), que ja havia combatut amb molt d'èxit contra els coles, es va unir a Kirti, que amb aquest reforç es va sentir prou fort per iniciar una acció decisiva contra Lokeswara. Va sortir de Cunnasala i va acampar a Remunusela al districte de Hirannamalaya (Ratnapura); alli va enfrontar a Lokeswara que tenia unes forces superiors; Kirti va actuar a la defensiva i va aconseguir la retirada de Lokeswara cap a la seva capital Kataragama, on va esperar l'arribada del seu rival. En l'espera es va posar malalt i va morir després de sis anys de regnat.
Els numismàtics singalesos fan esment freqüent a unes monedes anomenades kahapames i masses (les primeres de les quals eren peces d'or d'un valor deu vegades les segones) com havent estat en ús des del temps del rei Gamani en endavant, però les monedes més antigues en existència són dos peces d'or del regnat de Lokeswara que estan al Museu Britànic.
A la mort de Lokeswara, Kassapa, cap guardià de la relíquia sagrada del Cabell de Buda, es va apoderar del govern de Ruhunu a Kataragama.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.