OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enric d'Orleans

Enric d'Orleans és el nom dels següents personatges:
* Enric d'Orleans (duc d'Aumale) (1822 - 1896).
* Enric d'Orleans (comte de París) (1908 - 1999).
* Enric d'Orleans i d'Orleans-Bragança (1933 - 2019).
# Enfield

* Per a altres significats, vegeu «Enfield (desambiguació)».
Enfield és un districte de Londres, Regne Unit,

## Barris

El districte d'Enfield està compost pels següents barris.
| Arnos Grove Botany Bay Bowes Park Brimsdown Bulls Cross Bush Hill Park Clay Hill Cockfosters Crews Hill Edmonton | Enfield Chase Enfield Highway Enfield Island Village Enfield Lock Enfield Town Enfield Wash Forty Hill Freezywater Grange Park Hadley Wood | Lower Edmonton New Southgate Oakwood Palmers Green Picketts Lock Ponders End Southgate Upper Edmonton Winchmore Hill World's End |

## Personatges il·lustres

* William Smith (1813-1893), lexicògraf.
* John Ernest Hollingsworth (1916-1963), director d'orquestra.
* Caroline Flack (1979-2020), presentadora de televisió.
# Enric Guitart

«Enric Guitart» té aquests significats:
* Enric Guitart i Soldevila (Barcelona 1863-1933), actor i director teatral català
* Enric Guitart i Matas (Barcelona 1909 - 1999), actor de teatre i cinema català
# Eri Tosaka

Eri Tosaka (30 d'agost de 1993) és una lluitadora professional del Japó. Competeix en la divisió de 48kg, on va guanyar la medalla als mundials de lluita de 2012. Va millorar el seu rànquing el 2013, en guanyar el Campionat Mundial de Lluita, obtenint la medalla d'or després de derrotar Mayelis Caripá, de Veneçuela.

## Campionats i reconeixements

* Esports de Tòquio
** Premi especial (2013, 2014, 2015)

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 30 juny 2016].
* ↑ «Còpia arxivada» (en japanese). Tokyo Sports, 10-12-2013. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 9 desembre 2013].
* ↑ «Còpia arxivada» (en japanese). Tokyo Sports, 09-12-2014. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2014. [Consulta: 9 desembre 2014].
* ↑ «Còpia arxivada» (en japanese). Tokyo Sports, 08-12-2015. Arxivat de l'original el 9 de desembre 2015. [Consulta: 8 desembre 2015].
# Església del Carme (Tàrrega)

Església del Carme és una església de Tàrrega (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El convent del Carme és d'època renaixentista construït amb paret de maçoneria i coberta amb teula àrab. El campanar adossat en un lateral és quadrat, format per dos cossos i coronat amb una balustrada. A l'entrada ens trobem un pòrtic o atri, que ens recorda a l'època clàssica, format per 4 pilars que ens condueix a la porta de l'església. En una de les cantonades exteriors de l'edifici hi ha un petit escut carmelità, adossat al mur, que porta l'any 1610, any que assenyala l'edificació i decoració de l'església. L'església del Carme, interiorment, consta d'una nau única de planta basilical amb coberta de fusta i vessant dues aigües. El cor és poligonal i amb una alçada superior respecta la nau. A les bandes laterals no té la presència de capelles. Té un important claustre a la seva banda dreta, destacable pels seus arcs de mig punt i sostingut per columnes dòriques. És de forma quadrada i del segle xviii. A sota d'aquesta església també hi ha la presència d'una cripta de la mateixa tipologia, però de dimensions més reduïdes.

## Història

El convent del Carme fou fundat l'any 1364 en el mateix lloc on es troba actualment. Va ser reconstruït al segle xvii i les primeres dècades del segle xviii. El daltabaix de la guerra de la Independència el deixà buit i espoliat. Acabada la guerra, quatre religiosos l'habitaren de nou fins a ésser exclaustrat durant el Trienni Liberal. Uns anys després que una petita comunitat emprengués la vida conventual i el culte a la seva capella, els cinc sacerdots i els dos germans carmelites hagueren d'abandonar precipitadament el convent el dia 7 d'agost del 1835. L'autoritat municipal en tancà les portes, després de fer un inventari dels seus béns mobles. L'any 1846 es va subhastar tot. Uns anys més tard, entre 1856 i 1857, la família Castellana donà la capella del convent al bisbat, amb motiu d'una prometença, la qual va ser oberta novament al culte. Així, durant la segona meitat del segle xix s'anà utilitzant per a la celebració de diferents actes litúrgics. La vida conventual es va reprendre a partir del 1912.

## Referències

* 1 2 «Església del Carme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Escil·lis

Escil·lis grec antic: Σκύλλις, llatí: Scyllis) va ser un escultor grec molt antic que sempre apareix esmentat conjuntament amb Dipè. La llegenda els feia deixebles de Dèdal, i el seu estil rebia el nom de dedalià. Tot i això, no hi ha dubte que eren personatges reals, i no pas simples personatges mitològics.
Plini el Vell diu que Escil·lis va néixer a Creta abans del regnat de Cir II el Gran cap a l'any 580 aC, i que d'allí va anar a Sició amb Dipè on junts van fer estàtues dels déus, però no van acabar la feina per alguna baralla i se'n van anar a Etòlia. Una plaga de fam es va abatre sobre Sició i l'oracle de Delfos va dir que no s'arreglaria fins que els dos escultors acabessin la seva tasca. El govern de Sició va aconseguir que els dos escultors tornessin i van acabar l'obra (estàtues d'Apol·lo, Àrtemis, Hèracles i Atena). Plini també diu que van ser els primers a treballar el marbre i que treballaven el de l'illa de Paros.
Pausànias diu que van fer una estàtua d'Atena a Cleones i a Argos un grup representant a Càstor i Pol·lux amb les seves dones Hilaïra i Febe, i els seus fills Anàxies i Mnasínous. Climent d'Alexandria esmenta les estàtues dels Dioscurs i altres estàtues d'Hèrcules i d'Artemisa a Sició.
Eren deixebles seus Tecteu, Angelió, Learc de Règion, Doríclides, Medó, Dontes i Teocles (els quatre darrers, espartans).

## Notes

* ↑ Segons la forma del nom que proposen el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Dipoenus and Scyllis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1056
# Escuderia Osona

L'Escuderia Osona és una entitat esportiva catalana dedicada a l'automobilisme i al motociclisme que fou fundada per Josep M. Oñós i Joan Antoni Miravent a Vic, Osona, el 26 de novembre de 1968. El 1986, l'escuderia impulsà la construcció de la primera pista de kàrting de Catalunya: el Circuit d'Osona, pensat per a la formació de pilots (l'escuderia disposa d'una escola d'aquesta modalitat). L'entitat organitza anualment el Ral·li Osona, puntuable per al Campionat de Catalunya i per al d'Espanya des de 1988, el Ral·li Esprint de Sant Julià, el Campionat de Catalunya de kàrting i la Pujada a la Trona, entre d'altres. També organitzà catorze edicions de la Pujada a Sant Bartomeu del Grau (una clàssica dels volts de setmana santa). Alguns dels seus pilots més destacats són Albert Orriols, campió de la Copa Catalunya de ral·lis d'asfalt, i Jaume Collelldevall, campió d'Espanya de ral·lis tot terreny. Pep Bassas i Mia Bardolet també sortiren d'aquesta escuderia.
Pel que fa al motociclisme, ha organitzat els Campionats de Catalunya de supermotard, promovelocitat de 50 cc i 70 cc, minimotos i les 12 Hores de Resistència de 70 cc.

## Referències

* 1 2 Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Organitzadors i concursants». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 268. ISBN 84-320-6249-9.
* 1 2 «Escuderia Osona». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 9 juny 2016].

## Enllaços externs

* Escuderia Osona - Lloc web oficial
# Eudem

Eudem és el nom dels següents personatges:
* Eudem (general), general d'Alexandre el Gran
* Eudem (sàtrapa), sàtrapa macedoni de Pàrtia
* Eudem (historiador), historiador grec
* Eudem (escriptor), escriptor grec
* Eudem (escriptor d'astronomia), escriptor grec
* Eudem (retòric), retòric grec
* Eudem de Rodes, filòsof grec
* Eudem (adroguer), metge grec
* Eudem (anatomista), metge i anatomista grec
* Eudem (metge i conspirador), metge grec que va exercir a Roma
* Eudem (metge ajudant de Galè), metge grec
* Eudem (metge), metge grec
# Estadi municipal de Pacaembu

L'Estadi Municipal Paulo Machado de Carvalho (més conegut com a Estadi municipal de Pacaembu) és un estadi poliesportiu del barri de Pacaembu de São Paulo, capital de l'Estat de São Paulo del Brasil. Va ser inaugurat l'any 1940 i va ser seu de la Copa del Món de Futbol de 1950 i dels Jocs Panamericans de 1963. La seva adreça és Praça Charles Miller, s/n - barri do Pacaembu.
Actualment és l'estadi del SC Corinthians i té una capacitat de 37.952 espectadors.

## Referències

* ↑ «CNEF - Cadastro Nacional de Estádios de Futebol» (en portuguès), 29-10-2017.

## Enllaços externs

* Santos FC
# Estadi dels Màrtirs de la Pentecosta

L'Estadi dels Màrtirs de la Pentecosta o Stade des Martyrs de la Pentecôte és un estadi esportiu de la ciutat de Kinshasa, a la República Democràtica del Congo.
Les obres de construcció van començar el 1988 i es van acabar el 1993. Entre 1994 i 1993 s'anomenà Estadi Kamanyola.
L'estadi és seu de la selecció nacional de la RD del Congo i dels clubs AS Vita Club i DC Motema Pembe i té una capacitat per a 80.000 espectadors.

## Referències

* ↑ «Stade des Martyrs de la Pentecôte». worldofstadiums.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Informació i Foto». soccerway.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Informació». ostadium.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Estació d'Espanya

* «estació de la Plaça d'Espanya» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «estació de la Plaça d'Espanya (València)».
Mapa Metro Línia 1 :
Mapa Metro Línia 3 :
Mapa Metro Línia 8 :
Mapa FGC Línia Llobregat-Anoia :
Mapa Línia metro del Baix Llobregat :
Barcelona - Pl. Espanya (FGC) o Espanya (Metro) és un intercanviador multimodal situat sota la Plaça d'Espanya de la ciutat de Barcelona. És un punt d'enllaç de les línies L1 i L3 del Metro de Barcelona i capçalera de les línies de FGC del Metro del Baix Llobregat: L8, S3, S4, S8, S9, R5, R50, R6 i R60.
L'estació de la línia 1 es va inaugurar el 1926 amb l'obertura del primer tram del Ferrocarril Metropolità Transversal.
L'estació de la línia de FGC també existeix des de 1926, quan es va prolongar el carrilet des de l'antiga estació de Magòria.
L'estació de la línia 3 no es va construir fins força anys després, quan es va ampliar fins a la Zona Universitària de Barcelona passant per l'estació de Sants. Es va inaugurar el 1975 com a part de la línia IIIB que posteriorment s'ajuntaria amb la línia III per a formar la L3 actual.
Està previst el perllongament de la línia L8 d'FGC partint des d'aquesta estació fins a Gràcia, passant per Hospital Clínic i Francesc Macià. Aquesta actuació encara no té data, si bé es troba al PDI per als anys 2021-2030.
* L'estació de metro de la L1
* L'estació de metro de la L3

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Metro de Barcelona |||||
| Hospital de Bellvitge | Hostafrancs | Rocafort | Fondo |
| Zona Universitària | Tarragona | Poble Sec | Trinitat Nova |
| Línia Llobregat-Anoia de FGC |||||
| terminal | terminal | Magòria La Campana | Molí Nou | Ciutat Cooperativa |
| terminal | terminal | Magòria La Campana | Can Ros |
| terminal | terminal | Magòria La Campana | Olesa de Montserrat |
| terminal | terminal | Magòria La Campana | Martorell Enllaç |
| terminal | terminal | Magòria La Campana | Quatre Camins |
| terminal | terminal | Magòria La Campana | Manresa Baixador |
| terminal | terminal | Magòria La Campana | Igualada |
| terminal | terminal | Ildefons Cerdà | Manresa Baixador |
| terminal | terminal | Ildefons Cerdà | Igualada |
| Línia Llobregat-Anoia de FGC |||||
| Projectat |||||
| Gràcia | Hospital Clínic | Magòria - la Campana | Molí Nou | Ciutat Cooperativa |

## Accessos

* Plaça Espanya
* Carrer Creu Coberta

## Galeria d'imatges

* Un dels accesos a l'estació tocant a la Gran Via
* Unitat 4000 a l'estació de la L1 direcció Hospital de Bellvitge
* L'andana central de l'estació de la línia Llobregat-Anoia
* Unitat 213 destinació Manresa (R5) a l'estació d'FGC

## Referències

* ↑ «el metro de Barcelona - línia L1 - Espanya». [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «Línia 3 del metro de Barcelona (línia verda L3) 2022». [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «el metro de barcelona - línia L3 - Espanya». [Consulta: 3 juliol 2022].
* 1 2 «FGC L8. Perllongament Plaça Espanya – Gràcia». [Consulta: 3 juliol 2022].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estol.cat

Estol.cat va ser una plataforma de blogs temàtics escrits en català iniciada el març de 2009 pel cardedeuenc Jordi Serra i Molgó amb l'objectiu de «construir contingut de qualitat i, sobretot, generar una opinió als usuaris i relacionar-se amb ells».
El projecte d'Estol.cat va néixer el 13 de març de 2009 amb el llançament dels primers blogs que parlaven sobre tennis, medi ambient, disseny gràfic, moda i acudits. L'estiu del 2011 van llançar una aplicació mòbil que permet consultar els blogs i accedir als seus perfils de les xarxes socials a través d'un iPhone o iPod Touch.
De la mà d'una vintena de redactors amateurs, els blogs d'Estol.cat van arribar a les 78.000 visites diàries l'octubre de 2011 posicionant-se entre els vint mitjans de comunicació en català més visitats. Diversos blogs d'Estol.cat han sigut nominats o guanyadors dels Premis Blocs Catalunya. Inicialment, Estol.cat estava format per sis blogs i ara ja n'hi ha tretze. Entre ells, destaca Bits Catalans, el blog més veterà sobre internet i tecnologia.

## Vegeu també

* Catosfera

## Referències

* 1 2 Aguilera, Jordi; Novella, Antonio «Estol.cat, un bon aplec de blogs». Espai Internet (TV3), 13-03-2010.
* ↑ «Estol.cat, una nova xarxa de blocs en català». VilaWeb, 26-03-2009.
* ↑ «Neix 'Estol.cat', una agrupació de sis blocs temàtics en català». Agència Catalana de Notícies. directe!cat, 30-03-2011. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 desembre 2011].
* ↑ «Neix 'Estol.cat', la nova xarxa de blocs temàtics en català». Crònica.cat, 30-03-2011.
* ↑ janquim «El grup de blogs catalans Estol.cat estrena una aplicació per a mòbil». 324.cat, 13-07-2011.
* ↑ «Dos anys d'Estol.cat: la consolidació dels blogs en català». Crònica.cat, 21-03-2011 [Consulta: 18 desembre 2011]. Arxivat 2011-04-05 a Wayback Machine.
* 1 2 «Dos anys d'Estol.cat: la consolidació dels blocs en català». Agència Catalana de Notícies. diari Ara, 10-10-2011.
* ↑ janquim «Joves professionals difonen l'ús de les noves tecnologies amb blogs escrits en català». 324.cat, 20-10-2010.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial d'Estol.cat
* Aplicació d'Estol.cat per iPhone
# Ewing

«Ewing» té aquests significats:
* Toponímia:
** Ewing (Illinois)
** Ewing (Kentucky)
** Ewing (Missouri)
** Ewing (Nebraska)
** Ewing (Virgínia)
** Illa Ewing, illa pertanyent a les illes Auckland.
** Mont marí Ewing, mont submarí situat al sud de l'oceà Atlàntic.
* Persones
** Ewing (constructor), constructor de cotxes de competició estatunidenc.
** Patrick Ewing (1962), jugador de bàsquet americà.
# Eth Casteret de Bossòst

Eth Casteret de Bossòst està situat a nord-oest de la vila, al cim de la roca anomenada Casteret. Resta emplaçat a la riba dreta de la Garona entre els seus dos afluents, el riu Margalida i el barranc de Casteret.

## Història

Com a torre de guaita defensava el territori de Bossòst i la frontera septentrional, és a dir, l'estreta vall del riu i el camí de Les. Com a torre de senyals comunicava el Casteràs de Bossòst amb el castell de Les. Hom creu que aquest topònim també fa referència a un punt avançat utilitzat pels romans a mesura que anaven estenent-se pel Pirineu. Tanmateix, les seves funcions i la seva situació en fan un baluard envers la frontera septentrional, una fortificació del castell de Bossòst.

## Arquitectura

Les restes que ens han pervingut de la torre es drecen damunt d'un repeu rocós que aprofita com a basament, amb visibilitat íntegra. Avui es conserva la base i el primer pis (2,4 m d'altitud) sense el llenç de llevant i l'angle sud-occidental resta parcialment destruït. És de planta rectangular (4,20 X 5,20 m), en direcció E-W amb un espai útil de 12 m². El mur, d'1,10 m de gruix, fou aparellat a banda i banda amb carreus de pedra pirinenca grollerament desbastats i de formes molt irregulars agafats amb morter de calç i sorra basta i disposats en filades més o menys regulars. L'alçat de la torre aporta diferents solucions constructives; verticalitat decreixent,un repeu a migdia, endreçadament de les filades per rengles dipositats a l'inrevés, reforçament de les cantonades amb carreuons més grossos i (s'entreveu) l'arrencada d'una volta de canó N-S que devia donar suport al primer pis de la torre. Segons una litografia de l'any 1875 en què la torre es conserva ben sencera, l'estructura prismàtica presentaria tres pisos d'alçada que culminarien amb obertures i terrassa.
Aquest conjunt, evidentment bastit per gent poc especialitzada, presenta diferents característiques que fan difícil aventurar una hipòtesi sobre la seva cronologia. A la vora d'una tradició fins i tot preromànica, hi ha elements molt més moderns (dimensiones, cantonades) que, juntament amb les minses dades històriques, situen aquesta torre fronterera del castell de Bossòst vers la segona meitat del segle xiii.

## Referències

* 1 2 Boix i Pociello, Jordi; aran, Josep. «Castell de Bossòst». A: El Solsonès La Vall d'Aran. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1987, p. 354-355 (Catalunya romànica, XXIV). ISBN 84-7739-013-4.
Riera Socasau, Joan Carles «Val d'Aran. Era luta ena termièra. Es tors de defensa». Conselh General d'Aran, p. 11-12.

## Enllaços externs

* Generalitat de Catalunya Patrimoni
* Enciclopèdia Catalana. Bossòst La història
* Val d'Aran Era Luta ena termièra Es tors de defensa Arxivat 2016-02-21 a Wayback Machine.
# Etesi

Els etesis (grec antic: ἐτησίαι, etēsiai, vents periòdics; de vegades trobat en la forma llatina etesiae), meltemia (grec: μελτέμια; plural de μελτέμι meltemi) o meltem (en turc) són els vents forts i secs del mar Egeu, que bufen des de mitjan maig fins a mitjan setembre. Els etesis són una influència en el temps dominant a la conca de l'Egeu.
El mot prové de la paraula grega ἔτος etos "any", que suggereix les fluctuacions anuals cícliques en què apareixen els vents. Els etesis s'han descrit des de l'antiguitat; els seus noms en turc i grec modern probablement són un manlleu de l'italià mal tempo ("mal temps"). Tot i que de vegades es considera un vent monsó, és sec i no es correspon amb un vent oposat a l'hivern. Tanmateix, els etesis es correlacionen llunyanament amb els monsons de l'estiu del subcontinent indi, en ser un comellar de baixes pressions cap a la regió del Mediterrani oriental que causa que els etesis bufin durant l'estiu.
Arriben a la màxima intensitat durant la tarda i acostumen a afluixar durant la nit, tot i que de vegades els vents duren dies sense parar. Vents similars bufen a les regions adriàtiques i jòniques. Els etesis són perillosos pels mariners, ja que poden aparèixer en bon temps sense previ avís, i arribar a 7–8 Beaufort.

## Referències

* ↑ Anòmal, només en forma de nombre plural, cas nominatiu en -αι, nom o adjectiu de gènere masculí; atestat amb o sense ἄνεμοι anemoi, "vents"; la forma en cas genitiu és ἐτησίων etēsiōn; cf. ἐτήσιος etēsios, "anual". Vegeu ἐτησίαι, ἐτήσιος. Liddell, Henry George; Scott, Robert; A Greek–English Lexicon del Projecte Perseus
* ↑ Beekes, Robert. «s.v. ἔτος». A: Etymological Dictionary of Greek. Brill, 2010. ISBN 9789004174184.
* ↑ ἔτος en Liddell i Scott
* ↑ Oxford English Dictionary
* ↑ meltemi@Everything2.com
# Estilpó

Estilpó (grec antic: Στίλπων, llatí: Stilpo; 360 aC - 280 aC) fou un filòsof grec nadiu de la ciutat de Mègara, fill d'Euclides de Mègara o del seu deixeble Pàsicles de Tebes, si bé hi ha fonts que el consideren fill de Trasímac de Corint.
Segons uns va viure a la cort de Ptolemeu I Sòter i segons altres no va acceptar la invitació per anar a Alexandria. Demetri Poliorcetes quan va conquerir Mègara va salvar la seva casa de la destrucció gràcies als seus mèrits. De jove fou propens al vi i la voluptuositat, però de més gran ho va abandonar totalment i va portar una vida adequada; en inventiva i dialèctica va sobrepassar a tots els seus contemporanis.

## Referències

* ↑ Tiziano Dorandi, Chapter 2: Chronology, in Algra et al. (1999) The Cambridge History of Hellenistic Philosophy, page 52. Cambridge.
# Etmopterus splendidus

Etmopterus splendidus és una espècie de peix de la família dels dalàtids i de l'ordre dels esqualiforms.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Alimentació

Menja calamars.

## Hàbitat

És un peix marí d'aigües subtropicals que viu entre 120–210 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Taiwan i Java (Indonèsia).

## Referències

* ↑ Rafinesque, C.S. (1810). Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. Per le stampe di Sanfilippo: Palerm, Itàlia. 105, 20 fold. Pl pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Squalidae. Dogfish sharks. p. 1213-1232. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998.
* ↑ Yano, K., 1988. A new lanternshark Etmopterus splendidus from the East China Sea and Java Sea. Jap. J. Ichthyol. 34(4):421-425.
* ↑ Joung, S.J. i C.T. Chen, 1992. The occurrence of two lanternsharks of the genus Etmopterus (Squalidae) in Taiwan. Jap. J. Ichthyol. 39(1):17-23.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.