OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Covington (Kentucky)

Covington és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 43.370 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Covington tenia 43.370 habitants, 18.257 habitatges, i 10.132 famílies. La densitat de població era de 1.274,4 habitants/km².
Dels 18.257 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,3% hi vivien parelles casades, en un 16,5% dones solteres, i en un 44,5% no eren unitats familiars. En el 36,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 33,3% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.735 $ i la renda mediana per família de 38.307$. Els homes tenien una renda mediana de 31.238$ mentre que les dones 24.487$. La renda per capita de la població era de 16.841$. Entorn del 15,5% de les famílies i el 18,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Covington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Covington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ferdinand Albin Pax

Ferdinand Albin Pax (26 de juliol del 1858 a Dvůr Králové nad Labem – 1 de març del 1942 a Wrocław) fou un científic alemany. Com a entomòleg es va especialitzar en els lepidòpters i els dípters. La forma abreviada del seu nom en taxonomia és "Pax".
Va ser professor de botànica i zoologia a la Universitat Tècnica de Wrocław.
Es va especialitzar en els espermatòfits, descrivint moltes espècies. Entre els tàxons descrits per ell més coneguts cal mencionar una subespècie de la papallona apol·lo (Parnassius apollo L. ssp. sztrecsnoensis) Pax, 1915.

## Taxonomia

Pax va contribuir directament a la classificació dels següents tàxons:
Acalypha, Acidoton, Adenochlaena, Annesijoa novoguineensis, Argomuellera, Blachia, Cephalocrotonopsis, Chonocentrum, Cladogynos orientalis, Cleistanthus, Conceveiba, Crotonogynopsis, Deuteromallotus, Discoclaoxylon, Emblingiaceae, Erythrococca, Haematostemon, Jatropha, Lingelsheimia, Mareyopsis, Mildbraedia, Monadenium, Necepsia, Neoscortechinia, Neotrewia cumingii, Octospermum pleiogynum, Pachystylidium hirsutum, Petalodiscus, Plukenetia, Pseudagrostistachys, Pseudolachnostylis maprouneifolia, Ptychopyxis, Romanoa, Sphaerostylis, Tetraplandra, Thecacoris, Zimmermannia.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Robert Zander; Fritz Encke, Günther Buchheim, Siegmund Seybold (Hrsg.): Handwörterbuch der Pflanzennamen. 13. Auflage. Ulmer Verlag, Stuttgart 1984, ISBN 3-8001-5042-5.
# Romanskaya (cràter)

Romanskaya és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 30,4 km de diàmetre. Porta el nom de Sofia Romanskaya (1886-1969), astrònoma russa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Romanskaya». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# La Violeta de Gràcia

La Violeta de Gràcia és un centre cultural de la Vila de Gràcia (Barcelona), inaugurat l'any 2012.

## Història

En aquest barri, la cultura popular té una forta renaixença als anys 1980, amb l'aparició dels Equips de Treball de Cultura. L'any 2002, les Colles de la Vila van formar la Coordinadora de Colles de Cultura de Gràcia (CCCG), amb l'esperit recuperar la imatgeria festiva, les tradicions culturals, la recreació d'antigues celebracions populars i alhora innovar en la cultura popular.
En aquesta línia de treball, es va fer el Protocol Festiu de la Vila de Gràcia (2005), el primer de la ciutat de Barcelona, on es recullen i es regulen les diferents festes i actes de cultura popular de la Vila de Gràcia: Foguerons de Sant Antoni de Sa Pobla a Gràcia, Revolta de les Quintes, Festa Major de la Vila de Gràcia, Cloenda del Tradicionarius Festival Folk Internacional, Trobada Biennal de Gegants, Diada Castellera, Diada Bastonera, etc.

## Entitats

L'equipament és gestionat per la Coordinadora de colles de cultura de Gràcia. El 2014, acollia les següents entitats: Esbart Comtal i Bastoners de Barcelona, Colla Vella de Diables de Gràcia, Associació Cultural Colla del Drac de Gràcia, Colla de Bastoners de Gràcia, La Diabòlica de Gràcia, Geganters de Gràcia, La Malèfica del Coll, Castellers de la Vila de Gràcia i Trabucaires de Gràcia. També era la seu física dels Geganters de Gràcia, els Trabucaires de Gràcia, el Drac de Gràcia, els Bastoners de Gràcia, els Bastoners de Barcelona, La Vella de Gràcia, La Diabòlica de Gràcia, l'Associació de Veïns Vila de Gràcia, els Amics i amigues de La Violeta, Gràcia amb el Sàhara i l'Esbart Lluís Millet.
A més, s'ofereixen activitats de promoció de la Cultura Popular i altres activitats de formació amb cursos i tallers relacionats amb la cultura.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Violeta de Gràcia». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Enllaços externs

* La Violeta de Gràcia - Lloc web oficial
# Catharylla

Catharylla és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Catharylla bijuga T. Léger & B. Landry, 2014
* Catharylla chelicerata T. Léger & B. Landry, 2014
* Catharylla coronata T. Léger & B. Landry, 2014
* Catharylla gigantea T. Léger & B. Landry, 2014
* Catharylla mayrabonillae T. Léger & B. Landry, 2014
* Catharylla paulella Schaus, 1922
* Catharylla serrabonita T. Léger & B. Landry, 2014
* Catharylla tenellus (Zeller, 1839)

## Espècies antigues

* Catharylla contiguella Zeller, 1872 (moguda a Argyria)
* Catharylla interrupta Zeller, 1866 (moguda a Argyria)
* Catharylla sericina (Zeller, 1881) (moguda a Argyria)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 febrer 2019].
# Atenció a la dependència al Japó

L'atenció a la dependència al Japó segueix el model de protecció de model assistencial dins del sistema de la seguretat social. El sistema es caracteritza per cobrir les cures personals amb la seguretat social i perquè l'assistència sanitària és finançada per altra via (impostos), malgrat que hi ha casos que no és clara la diferència entre les dues classes de prestacions. Protegeix a les persones majors de més de 65 anys.

## Història

L'abril de 2000 es va establir el sistema de protecció de model assistencial dins del sistema de la seguretat social. Els asseguradors eren els governs municipals.
El sistema d'antenció requeria per a la seua implementació d'un sistema de certificació de les necessitats estandarditzat a nivell estatal perquè es determinara l'eligibilitat del servei de manera objectiva, justa i eficient.
Tres anys després de la implementació, tant el sistema d'atenció a la dependència japonès com el sistema de certificació de necessitats va ser generalment acceptat al país. Malgrat l'èxit general, hi havia problemes com les diferències territorials, la demanda creixent de serveis i la dificultat de mantindre la certificació de les necessitats lluny de les qüestions polítiques.

## Referències

* 1 2 IMSERSO, 2005, p. 708.
* ↑ IMSERSO, 2005, p. 710.
* 1 2 3 4 5 Tsutsui, Takako; Muramatsu, Naoko «Care-Needs Certification in the Long-Term Care Insurance System of Japan». Journal of the American Geriatrics Society, 53, 3, 2005, pàg. 522–527. DOI: 10.1111/j.1532-5415.2005.53175.x.

## Bibliografia

* IMSERSO. Libro Blanco de atención a las personas en situación de dependencia, 2005 [Consulta: 7 agost 2019]. Arxivat 2019-04-23 a Wayback Machine.
* Okamoto, Yuzo «Health care for the elderly in Japan: medicine and welfare in an aging society facing a crisis in long term care». BMJ: British Medical Journal, 305, 6850, 1992, pàg. 403-405.
# Willy Mairesse

Willy Mairesse va ser un pilot de curses automobilístiques belga que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Willy Mairesse va néixer l'1 d'octubre del 1928 a Momingnes, Bèlgica i va morir (suïcidi) el 2 de setembre del 1969 a Oostende, Bèlgica.

## A la F1

Va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1960 (l'onzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 19 de juny del 1960 el GP de Bèlgica al Circuit de Spa-Francorchamps.
Willy Mairesse va participar en un total de tretze proves puntuables pel campionat de la F1, disputades en cinc temporades diferents entre la temporada 1960 i la temporada 1965 aconseguint finalitzar una cursa en el podi com a millor classificació i assolí set punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1960 | Scuderia Ferrari | Ferrari [ | Ferrari | ARG | MON | 500 | HOL | BEL Ret | FRA Ret | GBR | POR | ITA 3 | USA | 15è | 4 |
| 1961 | Equipe Nationale Belge | Lotus | Climax | MON | HOL | BEL Ret | | | | | | | | - | 0 |
| 1961 | Team Lotus | Lotus | Climax | | | | FRA Ret | GBR | | | | | | - | 0 |
| 1961 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | | | | | | ALE Ret | ITA | USA | | | - | 0 |
| 1962 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | HOL | MON 7 | BEL Ret | FRA | GBR | ALE | ITA 4 | USA | SUD | | 14è | 3 |
| 1963 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | MON Ret | BEL Ret | HOL | FRA | GBR | ALE Ret | ITA | USA | MEX | SUD | - | 0 |
| 1965 | Scuderia Centro Sud | BRM | BRM | SUD | MON | BEL NVS | FRA | GBR | HOL | ALE | ITA | USA | MEX | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 13 | 0 | 1 | 0 | 0 | 7 |
# Covington (Ohio)

Covington és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 2.559 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Covington tenia 2.559 habitants, 1.011 habitatges, i 702 famílies. La densitat de població era de 859,2 habitants per km².
Dels 1.011 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 30,5% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.042 $ i la renda mediana per família de 44.924 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.750 $ mentre que les dones 24.387 $. La renda per capita de la població era de 18.888 $. Aproximadament l'1% de les famílies i el 2,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Covington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Covington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ferrer de Santmartí

Ferrer de Santmartí (1189-1247) fou un noble català senyor dels castells d'Olèrdola, Sant Martí Sarroca, Subirats, Eramprunyà, Castellet i últim membre masculí del llinatge dels Santmartí.

## Biografia

Fill de Guillem III de Santmartí i de Alamanda de Castellví, va néixer després de la mort de son pare (1189) per la qual cosa els castells d’Eramprunyà, Sant Martí Sarroca, Subirats i Olèrdola degueren ser tinguts pels marmessors, a fi d'acomplir les voluntats testamentàries del difunt. El seu heretatge resultava molt compromès per les despeses realitzades pel seu pare de cara a mantenir els plets de la madrastra Guisla de Banyeres. Així, l'any 1208 reb quatre mil cent sous com a penyora del castell d'Eramprunyà, que en nom seu havia hipotecat la seva tieta Guilleuma de Castellví a Berenguer de Castellet. L'any 1219, el rei Jaume I confirmà el dret que tenien Ferrer de Santmartí i els seus avantpassats sobre el castell de Castellet que era feu de la corona. La pèrdua de patrimoni va seguir amb la pèrdua definitiva del castell d'Eramprunyà. Adquirit pel rei Jaume I, entre el 1226 i el 1227, passà a mans dels feudataris dels Santmartí, els Santa Oliva que hi restaren com a castlans reials. De la liquidació del patrimoni dels Santmartí en posseïm un altre testimoni. La venda que el 1250 féu Saurina de Cervera, segona muller i vidua de Ferrer de Santmartí, a Guillem de Terrassa d'un mas al terme de la parròquia de Sant Miquel del castell d’Eramprunyà, situat al Sitjar, per 300 sous barcelonesos. El 1242, Ferrer de Santmartí, donà com a dot a la seva filla Alamanda de Santmartí, els castells que havien sigut propietat de la seva esposa Alamanda de Castellvell: Falset, Móra, Tivissa, Marçà i altres, pel seu casament amb Guillem II d’Entença.

## Núpcies i descendència

Es va casar amb Alamanda de Castellvell, senyora de la baronía de Castellvell, amb qui tingué una filla:
* Alamanda de Santmartí
Es va casar en segones núpcies amb Saurina de Cervera amb qui no tingué descendència.

## Referències

* ↑ «Ferrer de Santmartí». dadescat. [Consulta: 31 agost 2023].
* ↑ «Ferrer de Santmartí». [Consulta: 31 agost 2023].
# Casa des de Solé

Casa des de Solé és una casa de Garòs, del municipi de Naut Aran (Vall d'Aran), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de tipologia tradicional aranesa en xamfrà de dos cassetons, orientades les façanes cap a l'oest i el sud. A banda de la planta baixa, té tres pisos, l'últim sota coberta amb finestres de llucana.
La façana està centrada per una porta presidida per un escut d'estructura partida, que sembla disposat a l'inrevés -quadrilong-: en el primer quarter hi ha una creu, el segon i tercer estan barrats, i el quart té una flor de sis pètals inscrita dins un cercle.
A la planta superior compareix un finestral, tripartit, amb una llinda i un mainell a partir del primer terç; al damunt, un escut circular que inscriu un hexàgon i, al seu torn, aquest una flor amb forma de creu, amb les fulles posades en sautor; a banda i banda es repeteix el mateix motiu en petits cercles que com s'ha dit trobem a l'escut inferior, tal vegada el blasó principal de la casa. Al costat esquerre de la finestra, una pedra duu gravada una corona perlejada amb una mena d'escut en la base, sense càrregues.

## Història

Els Soler estan documentats als primers registres de la Vall (1312). Posteriorment, hi ha notícia, a Aubèrt, d'un Soler, com alferes major de Vielha, l'any 1675, seguit d'un prevere Soler a la mateixa població i Guillem Solé Barra encapçala el Llibre de baptistes de Garòs (1648). Altrament destaca Jaume Soler, doctor en drets el 1720. El segle xix presidia la casa Tomàs Solé (1882).
Actualment, Mossèn Josep Amiell i Solé és arxipreste de la Vall d'Aran, i ens informa que ha aconseguit remuntar la genealogia dels avantpassats fins al segle xv.

## Referències

* ↑ «Casa des de Solé». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 «Casa des de Solé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Cens de Campoflorido

El Veïnat de Campoflorido o Veïnat General d'Espanya és el primer recompte general de població estès a tots els territoris peninsulars d'Espanya, amb l'excepció del País Basc i Navarra. Tampoc es recullen dades dels territoris no peninsulars (Balears, Canàries, places africanes o possessions ultramarines). També, al mateix temps, és l'últim dels veïnats tradicionals de l'època preestadística. Els següents instruments seran el Cadastre d'Ensenada de l'any 1749 (que va incloure l'anomenat Cens d'Ensenada de 1756) i el Cens d'Aranda (1768).

## Característiques

Rep el seu nom del Marquès de Campoflorido, president de la Reial Hisenda. Es va iniciar el 1712, any al que corresponen la major part de les dades, i va concloure el 1717. La finalitat era fiscal, derivada de la necessitat de cobrir les despeses de la Guerra de Successió Espanyola, i a més, va permetre al vencedor (Felip V de Borbó) ignorar les peculiaritats forals dels derrotats territoris de la Corona d'Aragó (però no els dels bascos i navarresos, que li donaren suport).
Es va registrar el nombre de veïns, condició generalment assimilada a la de contribuent no privilegiat; però de vegades es recull separadament el nombre de gentilhomes, clergues, vídues i pobres.
La crítica moderna tendeix a ajustar les seves xifres entre un 20 i un 50 per cent, en considerar que subvalorava les reals. Ja al segle xviii, Jerónimo de Ustáriz va estimar a l'alça les seves dades, donant un càlcul de 7.500.000 habitants.

## Referències

* ↑ En alguns textos, com el d'Artola Enciclopedia de Historia de España, només es parla del País Basc.
* ↑ Barrio Moya, José Luis Una biblioteca pre-ilustrada: la del primer marqués de Campoflorido (1726), accessible a: cervantesvirtual.
* ↑ Miguel Artola Enciclopedia de Historia de España

## Vegeu també

* Cens de Floridablanca
* Demografia d'Espanya

## Bibliografia

* F. Bustelo i García del Real (1974). El Vecindario General de España de 1712-1717 o Censo de Campoflorido, en Revista Internacional de Sociologia, XXXII, 1973, pàgines 83-103 i XXXIII, pàgines 7-35.

## Enllaços externs

* Cens de Campoflorido 1712. Volum II: Complements i índexs, a la web de l'Institut Nacional d'Estadística. Inclou imatges de documents originals
# Crucífers

«Crucífers» té aquests significats:
N'hi hagué diversos ordes religiosos amb el nom de crucífers o "portadors de la creu"; els més coneguts foren:
* Pares Crucífers o Fratres Cruciferi, orde religiós de frares mendicants que es difongué a Itàlia al segle xii i, potser, a Anglaterra poc després
* Crucífers de Flandes o Canonges Regulars de l'Orde de la Santa Creu, orde de canonges regulars fundat per Teodor de Celles en 1210, encara existent
* Crucífers de Bohèmia o Crucífers de l'Estrella Roja, orde hospitaler de canonges regulars, fundat a Praga en 1217, per Agnès de Bohèmia, encara existent.
* Crucífers de l'Estrella Roja en Camp Blau o Betlemitans, orde militar hospitaler fundat a Terra Santa al segle xii i estès per Itàlia, suprimit en 1656.
* Crucífers de Sant Esteve Rei, orde militar hospitaler nascut a Terra Santa al segle xii, estès a Hongria i desaparegut en 1526.
# Atenció domiciliària

L'atenció domiciliària es refereix a un tipus o model d'atenció social o sanitària que es presta a una persona en el lloc on viu, amb l'objectiu de mantenir-la en el seu entorn habitual i aconseguir així el seu màxim nivell de salut, qualitat de vida, benestar i autonomia. L'atenció a domicili consisteix en atencions personals, domèstiques, de suport psicosocial i familiar i relacions amb l'entorn.
Segons el Departament de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat de Catalunya, els serveis d'atenció domiciliària són el conjunt organitzat de recursos i accions adreçades a les persones que, per raó d'edat, dependència o discapacitat tenen limitada l'autonomia per realitzar les activitats bàsiques de la vida diària o requereixen atenció permanent i a distància. Així, són considerats com a tals, els serveis d'ajuda a domicili (conjunt de tasques que es realitzen a la llar de persones o famílies que es troben, per motius físics o socials, en situacions de mancança d'autonomia temporal o permanent per poder realitzar les tasques habituals de la vida quotidiana) i els serveis de les tecnologies de suport i cura (serveis de telealarma i teleassistència, que presten suport i cura durant les vint-i-quatre hores del dia al domicili mateix de les persones beneficiàries que no reben serveis d'atenció residencial).

## Referències

* ↑ «Atenció domiciliària». TERMCAT, Centre de Terminologia [Consulta: 23 octubre 2017].
* ↑ Luján Alcaraz, José; Rodríguez Iniesta, Guillermo; Fernández Orrico, Fco. Javier. «Capítulo 11. El sistema integral de promoción de la autonomía personal y atención a las personas en situación de dependencia. Las prestaciones». A: Comentario sistemático de la Ley de la dependencia Ley 39/2006, de 14 de diciembre, de promoción de la autonomía personal y atención a las personas en situación de dependencia y normas autonómicas. 1a ed. Cizur Menor (Navarra): Thomson Aranzadi, 2008, p. 308. ISBN 978-84-8355-687-0.
* ↑ «Serveis d'atenció domiciliària». Departament de Treball, Afers Socials i Famílies. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Willy Köstinger

Willy Köstinger (Innsbruck, 14 de desembre de 1940 - 7 de gener de 2014) va ser un esquiador nòrdic austríac.

## Carrera esportiva

Especialista en combinada nòrdica, l'any 1964 participà en els Jocs Olímpics d'hivern disputats en la seva ciutat natal, finalitzant en desena posició. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1976 realitzats a Innsbruck fou l'encarregat de realitzar el Jurament Olímpic per part dels jutges.
La seva millor posició en el Campionat del Món d'esquí nòrdic fou la sisena posició aconseguida el 1962 en combinada nòrdica.
Era fill de Hubert Wilhelm Köstinger, qui també va disputar la prova de combinada nòrdica als Jocs Olímpics d'Hivern de 1936.

## Referències

* ↑ «Willi KÖSTINGER». COI. [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ Neumann, Bertl. Innsbruck '76 (pdf). Innsbruck: Comité Organitzador dels XII Jocs Olímpics d'Hivern de 1976.
* 1 2 «Willi Köstinger» (en anglès). Sports Reference. Arxivat de l'original el 2020-01-14. [Consulta: 11 desembre 2021].

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Willy Köstinger Arxivat 2011-05-26 a Wayback Machine.