OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Madeleine Bunoust

Madeleine Bunoust (17è districte de París, 16 de juliol de 1885 - Villiers-le-Bel, 26 d'agost de 1974) va ser una pintora francesa.

## Biografia

Va ser paisatgista, membre del Saló de tardor de 1909 a 1938, que es va especialitzar en composicions musicalistes.
Va exposar al Saló dels independents i al Salon des Tuileries entre 1933 i 1942, i a la Societat Nacional de les Belles Arts de la qual formava part des de 1937. El 1950 va començar a exposar al Salon des réalités nouvelles i, si al seu primer període mostrava obres figuratives, va evolucionar cap a l'abstracció, amb pintures properes a Robert Delaunay i l'últim període de Kandinski.
L'any 1917 va exposar a l'Exposition d'art français que es va presentar al Palau de les Belles Arts de Barcelona.
Es conserva obra de Madeleine Bunoust al Centre Pompidou de París.

## Publicacions

* Algunes dones pintores, Stock, 1936
* Etapes i reflexos, 1951

## Bibliografia

* Renascut Édouard-Joseph, Diccionari biogràfic dels artistes contemporanis, tom 1, A-E, Art & Edició, 1930, pàg. 217
* Bénézit, 1999

## Referències

* ↑ «- Bunoust, Madeleine». Arxivat de l'original el 2019-10-28. [Consulta: 29 octubre 2019].
* ↑ Repertori de catàlegs d'exposicions col·lectives d'art a Catalunya (fins a l'any 1938). Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica, LIX, 2002, p. 110, cat. 216. ISBN 84-7283-661-4.
* ↑ «Centre Pompidou» (en francès, anglès, castellà i diversos). [Consulta: 28 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Obres a Artprice
# Joan Jordi de Montferrat

Joan Jordi Paleòleg de Montferrat, fou marquès de Montferrat del 1530 al 1533. Va assumir el títol a la mort del seu nebot Bonifaci IV, després d'haver portat una vida com a eclesiàstic. Va morir sense descendència legítima, fet que el va convertir en el darrer governant del marquesat de la dinastia Paleòleg.

## Vida eclesiàstica

Joan Jordi era el segon fill del marquès Bonifaci III de Montferrat i de la seva tercera esposa Maria Branković. Es va dedicar de jove a la vida eclesiàstica i s'esperava que seguiria el model del seu oncle, el cardenal Teodor. El 1509 fou escollit director de l'abadia de Lucello i protonotari apostòlic. L'any següent el papa Juli II el va nomenar coadjuntor del bisbe de Casale Monferrato i el 1517 bisbe d'aquesta mateixa demarcació.

## En el govern de Montferrat

Va col·laborar en la regència quan el seu nebot Bonifaci IV, ja que quan aquest va heretar el títol només tenia sis anys. El 1530, amb la mort inesperada de Bonifaci IV sense haver tingut descendència, Joan Jordi va assumir el títol.
Joan Jordi tenia llavors 42 anys i no gaire bona salut però va creure que era la seva obligació, pel bé del marquesat, casar-se i tenir descendència. L'escollida va ser Júlia, una dona de 41 anys, filla del rei Frederic III de Nàpols, que es va celebrar el 21 d'abril del 1533. El marquès va morir 9 dies després.Joan Jordi havia tingut un fill anteriorment, Flaminio (creador de la branca Paleòleg-Oriundi), que per la seva qualitat d'il·legítim, no el va poder succeir.
El Marquesat de Montferrat va ser ocupat per les tropes del rei d'Espanya i el seu domini va durar 3 anys, després dels quals el govern de Montferrat va anar a parar a Frederic II Gonzaga, duc de Màntua, que s'havia casat amb la seva neboda Margarida Paleòloga, la continuadora de la nissaga de Joan Jordi.

## Referències

* ↑ Sangiorgio, 1780, p. 366.
* ↑ Sangiorgio, 1780, p. 411.
* ↑ Mallat, 2007, p. 3-9.
* ↑ Davari, 1891, p. 69.

## Bibliografia

* Davari, S «Federico Gonzaga e la famiglia Paleologa del Monferrato». Giornale linguistico di archeologia storia e Letteratura, XVII, 1890.
* Mallat, Peter «I Paleologi del Monferrato dopo il 1533». Bolletino del Monferrato, 16, 2007.
* Maltagliati, Paolo. I secondi Paleologi. Soldiershop Publishing, 2015.
* Sangiorgio, Benvenuto. Cronica del Monferrato. Torí: Giuseppe Vernazza, 1780.

## Enllaços externs

* R. Tamalio, Dizionario Biografico degli Italiani, LVI, 2000, p.338-340
# Moixama

La moixama (de l'àrab clàssic mušamma‘, ‘assecat’) és una salaó molt apreciada de la tonyina. De cada tonyina se'n treuen entre una i dues dotzenes de talls que es premsen i es fiquen durant un o dos dies en sal. L'endemà es netegen, es purguen durant un parell de dies, embolicats en sacs ben humits, i tot seguit es renten i s'assequen a l'aire lliure durant dues o tres setmanes, segons el vent. S'acostuma a servir en talls prims; de vegades tal qual, de vegades amanits amb oli d'oliva, i acompanyats de tomàquet o d'ametlles.
# Torre Cornèlia

La Torre Cornèlia és un edifici del municipi de Girona declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Està situada en un angle de l'edifici que forma el claustre de la catedral. Emplaçada a la banda Nord de la muralla antiga de Girona. Es tracta d'una torre rodona de gran alçada aixecada amb carreus de pedra calcinal molt ben treballats. Té coberta de teula àrab i el cos inferior està ple de pedruscall en orri. La part superior disposa de dos pisos amb senzilles finestres i d'un aparell poligonal que contrasta amb l'aparell isòdom del cos inferior. La seva tipologia respon a un dels models de torre defensiva medieval més utilitzats a Catalunya.

## Història

La data i promotors de la torre resten gravats en una inscripció de la mateixa torre. Es diu que aquesta, anomenada Cornèlia, fou començada per voluntat del Consell de la Ciutat a través dels jurats Ramon Malarç, Francesc Santceloni, Ramon Ribot, Francesc Çatria, Arnau Vilagran u Guillem Guic. La llosa està datada el 16 de març de 1362. La construcció formava part del sistema defensiu de la ciutat, juntament amb la muralla. Durant les obres d'ampliació de les sales capitulars, l'any 1705, la torre s'incorporà al nou edifici.

## Referències

* 1 2 3 «Torre Cornèlia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Sudbury (Suffolk)

Sudbury és un poble i parròquia civil de Babergh, Suffolk, Anglaterra. Té una població de 22.897 habitants, 13.302 habitants al nucli urbà. Al Domesday Book (1086) està escrit amb la forma Sudberia/Sutberie(a).

## Referències

* ↑ (anglès)«Sudbury». City Population. [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ (anglès)«Sudbury». City Population. [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ (anglès)«Suffolk S-U». The Domesday Book Online. [Consulta: 29 abril 2018].
# Lorrenzo Manzin

Lorrenzo Manzin (Saint-Denis, Illa de la Reunió, 20 de juliol de 1994) és un ciclista francès, professional des del 2014. Actualment corre a l'equip Team TotalEnergies. Destaca com a esprintador. En el seu palmarès destaquen el Tour de Bretanya de 2019 i el Gran Premi València del 2021.

## Palmarès

* 2012
** Vencedor d'una etapa del Tour de La Reunió
* 2013
** 1r del Tour de La Reunió i vencedor d'una etapa
* 2014
** 1r als Boucles Catalans
** Vencedor d'una etapa del Boucle de l'Artois
** Vencedor d'una etapa del Tour d'Eure-et-Loir
** Vencedor d'una etapa de La SportBreizh
* 2015
** 1r a la Roue tourangelle
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Tour del Llemosí
* 2019
** 1r al Tour de Bretanya
** 1r al Gran Premi del Somme
** Vencedor de 2 etapes a la Tropicale Amissa Bongo
* 2020
** Vencedor d'una etapa a la Tropicale Amissa Bongo
* 2021
** 1r al Gran Premi València
* 2022
** Vencedor d'una etapa al Tour de Poitou-Charentes

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2015. Abandona (10a etapa)
* 2016. 149è de la classificació general
* 2017. 156è de la classificació general
* 2020. 133è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Lorrenzo Manzin». [Consulta: 5 febrer 2021].
* ↑ «Cyclisme. Lorrenzo Manzin remporte la 53e édition du Tour de Bretagne». Ouest-France, 01-05-2019.
* ↑ «Lorrenzo Manzin sort d’une traversée du désert» (en francès), 1er mai 2019.
* ↑ «Manzin gana en Valencia la primera prueba europea del año» (en castellà), 24-01-2021. [Consulta: 5 febrer 2021].
* ↑ «El ciclismo regresó a España: Manzin se llevó la victoria en el GP de Valencia» (en castellà), 24-01-2021. [Consulta: 5 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Lorrenzo Manzin a ProCyclingStats
# Magnolia (Minnesota)

Magnolia és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 221 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Magnolia tenia 221 habitants, 79 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 82,8 habitants per km².
Dels 79 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,6% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 26,6% no eren unitats familiars. En el 22,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,5% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.000 $ i la renda mediana per família de 36.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.500 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 13.427 $. Entorn del 5,2% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Magnolia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Magnolia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Louis Anderson

Louis Anderson (Dargaville, Nova Zelanda, 27 de juny de 1985) és un jugador de rugbi d'ascendència tongalèsa. Va començar a jugar a la National Rugby League amb els Warriors de Nova Zelanda amb la qual aconsegueix l'any 2004 pujar i ser cridat a formar part de la selecció de Nova Zelanda des del mateix 2004 fins al 2007. En tant que jugador de la selecció ha aconseguit el Tri-nations 2005. L'any 2008 disputà la Copa del món amb la selecció de Tonga, però una lesió li impedí continuar. El mateix any s'incorpora a la Super League i als Warrington, emportant-se la Challenge Cup el 2009 i 2010. L'any 2012 signa un contracte amb els Dragons Catalans.

## Referències

* ↑ http://www.rugbyleagueproject.org/players/louis-anderson/summary.html
* ↑ http://nzleague.co.nz/kiwis/player_profile.php?letter=A&id=709 Arxivat 2012-04-23 a Wayback Machine.
# Mancomunitat l'Horta Nord

La Mancomunitat l'Horta Nord és una mancomunitat de municipis de la comarca del mateix nom. Aglomera 10 municipis i 56.201 habitants, en una extensió de 84,10 km². Actualment (2007) la mancomunitat és presidida per Julio De Ramon Saborit, del Partit Popular i regidor de l'ajuntament de Rafelbunyol.
Les seues competències són:
* Depuració d'aigües residuals
* Educació
* Escorxador
* Extinció d'incendis
* Hospital
* Neteja viaria i recollida de fem
Els pobles que formen la mancomunitat són:
* Albalat dels Sorells
* Albuixec
* Emperador
* Massalfassar
* Massamagrell
* Museros
* la Pobla de Farnals
* el Puig de Santa Maria
* Puçol
* Rafelbunyol

## Enllaços externs

* Web oficial de la Mancomunitat
# Manaquí de coroneta blava

El manaquí de coroneta blava (Lepidothrix coronata) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, densa vegetació secundària i boscos de les terres baixes al sud-oest i sud-est de Costa Rica, Panamà, oest i nord de Colòmbia i nord-oest de l'Equador, a les terres baixes, des del sud-est de Colòmbia i sud de Veneçuela, cap al sud, a través de l'est de l'Equador fins al centre del Perú i l'extrem oest del Brasil amazònic. Centre de Perú, nord de Bolívia i oest amazònic del Brasil.

## Referències

* ↑ «Manaquí de coroneta blava». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Robert Ridley i Guy Tudor (2009). Field guide to the songbirds of South America: the passerines. Mildred Wyatt-World series in ornithology (en inglés) (1a. edición). Austin: University of Texas Press. ISBN 978-0-292-71748-0. «Lepidothrix coronata, p. 495
# Manuel Genovart i Boixet

Manuel Genovart i Boixet (Barcelona, 25 de gener de 1895 - Barcelona, 29 de novembre de 1980) va ser un artista català, fill del pintor Vicenç Genovart i Alsina.

## Biografia

Va néixer al carrer Ausiàs March de Barcelona, fill del pintor Vicenç Genovart i de la seva esposa,Ramona Boixet i Castells, nascuda a Lleida l'any 1857. Va ser, doncs, nebot del periodista i escriptor Ezequiel Boixet i Castells.
Va estudiar a l'Escola de Llotja, on va conèixer la que seria la seva esposa i estreta col·laboradora, Dolors Callol i Chevalier. Va participar en les exposicions oficials d'art de Barcelona dels anys 1919, 20 i 21. Va ser, essencialment, un pintor paisatgista adepte a la tradició impressionista. Com Josep Aragay, va estar molt vinculat a Breda de manera que els paisatges d'aquesta localitat i el seu entorn (inclòs el Castell de Montsoriu) constitueixen una part important del seu repertori temàtic. Al Museu d'Història de Barcelona es conserva una obra seva que representa el Racó del llorer de Viinyoles d'Orís. Fa referència al llorer plantat per Jacint Verdaguer durant la seva estada en aquella localitat d'Osona. Les ermites i esglesioles rurals van ser un altre dels seus temes predilectes. També sobresurt com a fotògraf. El seu fons fotogràfic es conserva a l'Arxiu Fotogràfic del Centre Excursionista de Catalunya, entitat de la qual va ser-ne membre Interessat pel patrimoni, va participar en la restauració de diversos castells (Montsoriu, Gelida, Burriac) i monuments (Claustre de Sant Salvador de Breda, el 1932). Al Castell de Montsoriu s'exposa una maqueta del mateix castell, que realitzà el 1959. Va reunir una important col·lecció de goigs i d'insectes de la regió del Montseny. Va ser membre corresponent de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi (elegit el 1978) Va ser nomenat fill adoptiu de Breda, on hi ha un carrer que porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1895, número de registre 595 del Jutjat Universitat.
* ↑ Castanyer i Angelet, Xavier. Josep Aragay, artista i teòric del Noucentisme. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2012.
* ↑ «Manuel Genovart i Boixet». [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ «CONTENTdm Title». [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ «REIAL ACADÈMIA CATALANA DE BELLES ARTS DE SANT JORDI». Arxivat de l'original el 2017-11-07. [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ «Personatges il·lustres del Gironès i la Selva» (en anglès). issuu.

## Bibliografia

* J.F. RÀFOLS (dir.): Diccionario biogràfico de artistas de Cataluña, desde la época romana hasta nuestros días. Volum 1. Barcelona: Millà, 1951
# Madrigalejo

Madrigalejo és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2176 | 2122 | 2109 | 2102 | 2077 | 2075 |
# Manuel Bartual Paredes

Manuel Bartual (València, 1979) és un autor de còmic i dissenyador gràfic valencià.
En el camp de la historieta és el responsable de títols com Morón el Pollastre o Álex, realitzats en companyia de Manuel Castaño i publicades pel col·lectiu editorial 7 Monos, del que és membre fundador. Des de novembre de 2000 realitza junt amb Manuel Castaño la sèrie de tires còmiques Con amigos como estos, que va començar a publicar-se entre les pàgines del suplement per a universitaris Univers del diari Las Provincias. Després del tancament del suplement en 2002, la sèrie, protagonitzada per tres xicons de vint anys (Álex, artista caradura i ligón de professió; Fernando, curtmetratgista amateur que canvia de treball tan sovint com de roba interior; i Miguel, l'etern verge, internauta empedreït i víctima habitual de les bromes dels altres dos) va passar a publicar-se en portals d'internet com La Guia del Còmic o Tebeos.biz, sent la revista d'historietes El Manglar qui actualment acull els nous lliuraments de la sèrie.
Ha col·laborat també amb Lorenzo Gómez en la sèrie Reflexiones de un oficinista, publicada per lliuraments a la revista TOS. Des de novembre de 2007 comença ¡Escucha esto!, weblog d'humor amb la música com a tema per a MTV España. Però la seua obra més famosa neix en maig de 2007, quan comença a publicar la sèrie Sexorama en el setmanari d'humor El Jueves. Des d'abril de 2010 la sèrie és publicada a la revista francesa Fluide Glamour, publicació germana de la revista satírica Fluide Glacial.
Com a dissenyador treballa habitualment per al Grup Editorial Santillana, El País, Edicions Sinsentido, Dibbuks i, principalment, Astiberri Ediciones. És el responsable de la imatge de capçaleres com Trama, 'Buen provecho, Noroeste o El Manglar, així com de la maquetació de 9º ARTE (fanzine de crítica de la historieta publicat per 7 Monos i que va codirigir al llarg dels seus vuit números junt amb Sergio Córdoba) i dels últims números de la revista U. Des de març de 2003 dissenya i dirigeix la publicació en línia de cultura visual Nomagazine.

## Àlbums d'historieta

* Sexorama: El manual sexual de Manuel Bartual. El Jueves, 2009.
* ¡Escucha esto! Astiberri, 2009.

## Còmics autoeditats

* Hermanas (junt amb Nacho Sanmartín). 7 Monos, 1999.
* Morón el Pollastre (junt amb Manuel Castaño). 7 Monos, 1999.
* Álex (junt amb Manuel Castaño). 7 monos 2001.
* Con amigos como estos (junt amb Manuel Castaño). 7 Monos, 2002.

## Enllaços externs

* Web de Manuel Bartual
# Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies (reina de Sardenya)

Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies (Caserta, Regne de Sicília 1779 - Savona, Regne de Sardenya-Piemont 1847) fou una princesa de les Dues Sicílies amb el tractament d'altesa reial que contragué matrimoni amb el rei Carles Fèlix I de Sardenya.

## Orígens familiars

Va néixer el 17 de gener de 1779 al Palau de Caserta, residència dels sobirns del Regne de les Dues Sicílies situada a la població del mateix nom, sent filla del rei Ferran I de les Dues Sicílies i de l'arxiduquessa Maria Carolina d'Àustria. Fou neta per via paterna del rei Carles III d'Espanya i de Maria Amàlia de Saxònia, i per via materna dels emperadors Francesc I i Maria Teresa I d'Àustria.
Fou germana del també rei Francesc I de les Dues Sicílies i cunyada de Francesc I d'Àustria, Ferran III de Toscana, Lluís Felip I de França i Ferran VII d'Espanya.

## Núpcies i descendents

Es casà "per poders" el 7 de març de 1807 a la ciutat de Palerm, i ratificat posteriorment el 6 d'abril del mateix any a la ciutat de Torí, amb el príncep i futur rei Carles Fèlix I de Sardenya
La parella no tingué descendència i amb el regnat del rei Carles Fèlix I de Sardenya s'acabà el tronc principal de la família Savoia. Amb la mort del rei, ocorreguda l'any 1831, ascendí al tron sard la família dels Savoia-Carignano que encara avui ostenten la primogenitura de la Casa Reial d'Itàlia. El primer rei dels Savoia-Carignano, i substitut de Carles Fèlix, fou el rei Carles Albert I de Sardenya.
Maria Cristina tingué, a diferència de moltes de la seva mare, l'arxiduquessa Maria Carolina d'Àustria, poca rellevància en la vida política del Regne de Sardenya. A la mort del rei Maria Cristina es retirà a la ciutat de Savona, on morí l'11 de març de 1849, i posteriorment fou enterrada a l'abadia d'Hautecombe.
# Navas de San Antonio

Navas de San Antonio és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2007 |
| 335 | 297 | 288 | 361 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Vodiae

Els vodiae eren un poble cèltic que vivia a l'illa d'Irlanda (Ierne o Hibèrnia). Són esmentats pel geògraf Claudi Ptolemeu que els situa a la regió de Munster.

## Referències

* ↑ Claudi Ptolemeu. Geografia, II, 2,6

## Bibliografia

* Smith, Diccionari de geografia grega i romana
# Felip VII de Waldeck-Wildungen

Felip VII de Waldeck-Wildungen (en alemany Philipp VII von Waldeck-Wildungen) va néixer a Wildungen (Alemanya) el 25 de novembre de 1613 i va morir a la ciutat txeca de Tabor el 24 de febrer de 1645. Era un noble alemany, fill del comte Cristià (1585-1637) i d'Elisabet de Nassau-Siegen (1584-1661).

## Matrimoni i fills

El 26 d'octubre de 1634 es va casar a Frankfurt amb Anna Caterina de Sayn-Wittgenstein (1610-1690), filla del comte Lluís II de Sayn-Wittgenstein (1571-1634) i d'Elisabet Juliana de Solms-Braunfels (1578-1630). Fruit d'aquest matrimoni en nasqueren:
* Cristià Lluís (1635-1706), casat primer amb Anna Elisabet de Rappoltstein (1644-1678) i després amb Joana de Nassau-Idstein (1657-1733).
* Josies (1636-1669), casat amb Guillemina Cristina de Nassau-Siegen (1625-1707)
* Juliana Elisabet (1637-1707), casada amb Enric Wolrad de Waldeck-Eisenberg (1642-1664).
* Anna Sofia (1639-1646).
* Joana, nascuda i morta el 1639.
* Felipa (1643-1644).

## Bibliografia

* Jacob Hoffmeister: Historisch-genealogisches Handbuch über alle Grafen und Fürsten von Waldeck und Pyrmont seit 1228, Verlag Gustav Klaunig, Kassel, 1883 (S. 58–68)

## Enllaços externs

* Genealogie Waldeck Arxivat 2015-07-05 a Wayback Machine.
* http://awt.ancestrylibrary.com
# Moixav

Un moixav (moshav en transcripció anglesa, hebreu: מושב, plural: moixavim. traducció: «assentament, població») és un tipus de comunitat rural israeliana de caràcter cooperatiu, similar al quibuts, format per granges agrícoles individuals i promoguda pel sionisme laborista durant la segona aliyyà (onada d'immigració jueva).
# Itrotungstita-(Y)

La itrotungstita-(Y) és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom per la seva composició química que conté itri i tungstè.

## Característiques

La itrotungstita-(Y) és un òxid de fórmula química YW₂O₆(OH)₃. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la itrotungstita-(Y) pertany a «04.FD - Hidròxids amb OH, sense H₂O; cadenes d'octaedres que comparetixen angles» juntament amb els següents minerals: spertiniïta, bracewel·lita, diàspor, goethita, groutita, guyanaïta, montroseïta, tsumgallita, manganita, itrotungstita-(Ce), sense nom (anàleg de neodimi de la itrotungstita-(Ce)), frankhawthorneïta, khinita i parakhinita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Kramat Pulai, situada al districte de Kinta, a l'estat de Perak, Malàisia. També ha estat descrita a la localitat de Tapah, al mateix estat malai que la localitat tipus del mineral. Es tracta dels dos únics indrets on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Yttrotungstite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 desembre 2017].
# Torre Diagonal

La Torre Diagonal és un gratacel situat a la cruïlla de l'avinguda Diagonal amb els carrers de Bilbao i Pere IV, al barri del Poblenou de Barcelona.

## Història i descripció

És d'ús residencial i fou completat el 2016. Té 27 pisos i una alçada de 104 m.

## Vegeu també

* Llista de gratacels del Barcelonès

## Referències

* ↑ «El gratacel de Corp a la Diagonal de Barcelona comença a rebre residents». Vilaweb, 27-12-2016.
* ↑ «Torre Diagonal». Emporis. Arxivat de l'original el 05-06-2022.