OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David di Donatello 1972

La 17a edició dels premis David di Donatello, concedits per l'Acadèmia del Cinema Italià va tenir lloc el 29 de juny de 1972 al Teatre grecoromà de Taormina. El premi consistia en una estatueta dissenyada per Bulgari.

## Guanyadors
### Millor pel·lícula

* La classe operaia va in paradiso, dirigida per Elio Petri (ex aequo)
* Questa specie d'amore, dirigida per Alberto Bevilacqua (ex aequo)

### Millor director

* Franco Zeffirelli - Fratello sole, sorella luna (ex aequo)
* Sergio Leone - Giù la testa (ex aequo)

### Millor actriu

* Claudia Cardinale - Bello, onesto, emigrato Australia sposerebbe compaesana illibata

### Millor actor

* Alberto Sordi - Detenuto in attesa di giudizio (ex aequo)
* Giancarlo Giannini - Mimì metallurgico ferito nell'onore (ex aequo)

### Millor actriu estrangera

* Elizabeth Taylor - Zee and Co.

### Millor actor estranger

* Topol - El violinista a la teulada (Fiddler on the Roof)

### Millor director estranger

* John Schlesinger - Diumenge, maleït diumenge (Sunday Bloody Sunday)

### Millor pel·lícula estrangera

* French Connection (The French Connection), dirigida per William Friedkin

### David especial

* Folco Quilici, per la dirigida per Oceano
* Mariangela Melato, per la seva interpretació a La classe operaia va in paradiso i Mimì metallurgico ferito nell'onore
* Vanessa Redgrave i Glenda Jackson, per llurs interpretacions a Mary, Queen of Scots
* Alain Delon, a la carrera.
* Jean-Louis Trintignant, a la carrera.

## Referències

* ↑ premis David di Donatello 1972 a mymovies.it
* ↑ David di Donatello Milestones: From De Sica and Fellini to Sorrentino and Garrone a la revista Variety
* ↑ Gold and malachite 'David di Donatello' trophy, Bulgari, 1956 Arxivat 2021-01-15 a Wayback Machine. al web de Sothebys

## Vegeu també

* Nastri d'argento 1972

## Enllaços externs

* David di Donatello 1972 a Filmaffinity
* Cronologia al web dels David di Donatello
* Edizione del David di Donatello al Caracalla, 1972 a Archvio Luce
# Elvira Navares

Elvira Navares (Casablanca, Marroc, 3 de maig de 1950 - Barcelona, 29 de novembre de 1981) fou una il·lustradora que obtingué un reconeixement notable dins el món de l'art a la dècada dels 70 i 80, en desenvolupar junt amb Jean-Pierre Guillemot un nou gènere pictòric que anomenaren pastitx, el qual va generar molta controvèrsia en una època on l'autoria artística encara era un tema inqüestionable.

## Biografia

Navares va nàixer a Casablanca (Marroc) l'any 1950. Deu anys més tard es va instal·lar a París amb la seva família, i en plena revolta estudiantil a l'escola d'art Saint-Merri durant el maig del 68 va conèixer a Jean-Pierre Guillemot, al costat del qual va formar el tàndem professional Guillemot-Navares. Un any més tard, el 1969, va ingressar a l'École Nationale Supérieure des Arts Décoratifs, i va decidir legalitzar la seva unió amb Guillemot casant-se pel civil en un dia de vaga. El 1975 la parella es va traslladar a viure a Marbella on establiren el seu taller. Al cap de tres anys, el 1978, van abandonar Andalusia i es van instal·lar a Barcelona. El 29 de novembre de 1981, Navares se suïcidà, penjant-se al seu pis-estudi de la Gran Via de Barcelona.

## Pastitxos

Copiant els clàssics de la pintura, sorgeix la idea del pastitx, això és, una pintura feta «a la manera de» algun dels grans autors de la història de l'art.
Així, Guillemot i Navares dissenyaren i il·lustraren cartells publicitaris, articles de revista, portades de música, etc. a la manera de Picasso, Dalí, Seurat, Sandro Botticelli, Francis Bacon… davant la reacció de crítica i públic. Acusats de promoure la falsificació i l'engany, ells respongueren posicionant-se des de "l'humor i el joc intel·lectual". Les seves obres esdevingueren rellevants pel domini extraordinari de la tècnica pictòrica i la versatilitat estilística, allunyant-se de la mera còpia per produir obres noves a partir de grans referents.

## Exposicions

El 1981 la Fundació Joan Miró dedicà una gran retrospectiva a aquesta parella tan controvertida, en la qual s'hi exposà gran part dels originals que van dissenyar des del 1975 fins al mateix 1981. Posteriorment, i dies després de la tràgica mort de Navarés, la galeria Antonio Machado exhibia algunes de les obres mostrades a la Fundació Joan Miró junt amb altres obres inèdites.

## Referències

* 1 2 Huici, Fernando «Trágica muerte de la joven pintora Elvira Navares». El País, 01-12-1981 [Consulta: 13 abril 2013].
* 1 2 «Guillemot-Navares.Pastiches». Fundació Joan Miró, 1981, pàg. 32.
* ↑ «Los últimos "collages" de Elvira Navares y Jean-P. Guillemot, expuestos en Madrid». El País, 02-12-1981 [Consulta: 26 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Fòrum grupo-lonestar Navares a grupo-lonestar.com
* Navares a elpais.com
# Luci Veturi

Luci Veturi és el nom dels següents personatges:
* Luci Veturi, nom amb què esmentà Tit Livi a Espuri Veturi Cras Cicurí, decemvir el 451 aC.
* Luci Veturi Cras Cicurí tribú amb potestat consolar el 368 aC i el 367 aC.
* Luci Veturi Filó cònsol el 220 aC.
* Luci Veturi Filó, cònsol el 206 aC.
# Josep Terrassa Flaquer

Josep Terrassa Flaquer (Capdepera, Mallorca, 1952) és un historiador i escriptor balear.
Professor d'ensenyament primari i historiador. És autor de El Castell de Capdepera (1985), el guió del còmic Història del Castell de Capdepera (1989), Patrimoni arqueològic del municipi de Capdepera (1991), L'espiritisme a Capdepera (1868-1936) (2017), El turisme a Capdepera durant la Segona República, ponència presentada a les IV Jornades d'estudis locals de Capdepera (2010), Dorothea Bate i Capdepera (2019). En col·laboració ha participat als reculls El metodisme a Capdepera. 75è aniversari de la mort de Bartomeu Alou (2013), Maria Vaquer Raia. Una aproximació (2017) i El receptari de Cas Bombú (2019).
És president de l'Associació Cultural Cap Vermell i col·laborador de la revista Cap vermell.

## Referències

* ↑ «Terrassa Flaquer, Josep». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 162. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Biblioteca Digital del Cap Vermell». Cap Vermell. [Consulta: 12 juny 2022].
# Systema Mycologicum

Systema Mycologicum és una obra de tres volums escrita el 1821 pel micòleg suec Elias Magnus Fries (1794-1878). Fou el punt de partida de la nomenclatura micològica. El títol complet és Systema mycologicum : sistens fungorum ordines, genera et species, huc usque cognitas, quas ad normam methodi naturalis determinavit, disposuit atque descripsit, abreviat com a Syst. Mycol..

## Referències

* ↑ The International Plant Names Index

## Vegeu també

* Species plantarum

## Enllaços externs

* «Systema mycologicum» (en anglès), 24-01-2008.
# Demòcrates Populars

Demòcrates Populars (italià Democratici Popolari) fou un partit polític sorgit a la Vall d'Aosta d'una escissió de l'ala esquerrana de la DCI en els anys 1970 dirigit per Cesare Dujany, Maurizio Martin i Angelo Pollicini. Dujany fou president de la Vall d'Aosta en un govern de coalició amb Reagrupament Valldostà, el PSI i el PSDI. Es va imposar a les eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 1973 i amb 8 escons i el 22,4% dels vots fou el grup més nombrós del Consell de la Vall, de manera que Dujany governà en coalició amb Unió Valldostana Progressista i el PSI, però el 1974 va dimitir i la Unió Valldostana formà nou govern.
A les eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 1978 va veure reduïda a la meitat la seva representació, i a les eleccions legislatives italianes de 1979 es va presentar conjuntament amb Unió Valldostana, de manera que Dujany aconseguí l'acta de diputat, que va conservar fins al 1996. A les eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 1983 es va presentar conjuntament amb la Unió Progressista Valldostana, assolint plegats més del 10% dels vots. El 1984 ambdós partits s'unificaren sota les sigles Autonomistes Demòcrates Progressistes.
# Deftones

Deftones és una banda nord-americana de Metal alternatiu formada a Sacramento (Califòrnia) el 1988. Se'ls considera els precursors del gènere Nu Metal, juntament amb Korn. Els integrants del grup són Chino Moreno (vocalista), Stephen Carpenter (guitarrista), Abe Cunningham (baterista), Sergio Vega (baixista) i Frank Delgado (samplers).
El grup es va formar quan Stephen Carpenter, Abraham Cunningham i Camilo "Chino" Moreno van començar a tocar plegats al garatge de Carpenter. Durant els primers cinc anys, la formació de la banda va canviar diverses vegades, però es va estabilitzar el 1993 quan Cunningham es va unir després de la seva sortida el 1990, moment en el qual Chi Cheng era el baixista. La formació es va mantenir estable durant quinze anys, amb l'excepció del teclista i tocadiscs Frank Delgado, que es va unir a la banda el 1999.
Chi Cheng va ser substituït per Sergio Vega en morir el 2013 a causa d'una parada cardíaca, després d'haver quedat en coma el 2008 a causa d'un accident de trànsit.

## Discografia

| Any | Títol | Segell discogràfic | Comentaris |
| 1995 | Adrenaline | Maverick Records/Warner Music | Àlbum d'estudi |
| 1997 | Around the Fur | Maverick Records/Warner Music | Àlbum d'estudi |
| 1998 | Live (EP) | Maverick Records/Warner Music | Àlbum d'estudi |
| 2000 | White Pony | Maverick Records | Àlbum d'estudi |
| 2001 | Back To School (Mini Maggit)(Maxi EP) | Maverick Records/Warner Music | Àlbum d'estudi |
| 2003 | Deftones | Maverick Records | Àlbum d'estudi |
| 2005 | B-Sides & Rarities (Rareses, Covers + DVD) | Maverick Records/Warner Music | Àlbum d'estudi |
| 2006 | Saturday Night Wrist | Rhino Entertainment / Maverick Records |
| 2008 | Eros | Warner Bros. Records | Àlbum d'estudi |
| 2010 | Diamond Eyes | Reprise Records/WEA International | Àlbum d'estudi |
| 2012 | Koi No Yokan | Reprise Records/WEA International | Àlbum d'estudi |
| 2016 | Gore | Reprise Records/WEA International | Àlbum d'estudi |
| 2020 | Ohms | Reprise Records/WEA International | Àlbum d'estudi |

## Referències

* ↑ Essi Berelian's "Rough Guide to Heavy Metal", p. 95, "This still stands as one of the best examples of nu-metal"
* ↑ Sharpe-Young, Garry. «Musicmight Biography». Arxivat de l'original el 2015-12-23.
* ↑ Buckley, Peter. «Rough Guide to Rock».
* ↑ «Fallece Chi Cheng, bajista de Deftones» (en castellà). Mondo Sonoro, 14-04-2013. [Consulta: 6 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Deftones - Lloc web oficial
# Dentifovea

Dentifovea és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Dentifovea fulvifascialis (Christoph, 1887)
* Dentifovea praecultalis (Rebel, 1896)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 11 setembre 2019].
# Dear Prudence

«Dear Prudence» (de l'anglès, "Estimada Prudence") és una cançó del grup britànic de rock The Beatles publicada l'any 1968 al seu àlbum doble homònim. Va ser escrita per John Lennon, però acreditada a Lennon/McCartney.
El 1987, el manuscrit original de Lennon va ser subhastat per 19.500 dòlars.

## Origen

La cançó està dirigida a Prudence Farrow, germana de Mia Farrow, que estava present al curs de meditació de Maharishi Mahesh Yogi a l'Índia a principis del 1968, és a dir, quan els Beatles el van visitar. Prudence, concentrada en la meditació, amb prou feines va sortir de la seva habitació durant la visita de la banda.Lennon, preocupat per l'estat anímic d'ella, va escriure la cançó convidant-la a "sortir a jugar" ("come out to play"). Al contrari que els Beatles (que van deixar el curs i van marxar), Prudence, entre d'altres persones com Mike Love dels Beach Boys, es va quedar i es va convertir en professora de meditació transcendental.

## Gravació

Al Igual que a «Back in the U.S.S.R.», Paul McCartney toca la bateria, ja que poc abans Ringo Starr havia abandonat el grup degut a que creia que el seu paper en la banda era molt petit comparat amb els altres membres, i estava cansat d'esperar durant les llargues sessions d'enregistrament. Starr va tornar al cap de dues setmanes, després de les contínues peticions dels seus companys, i es va trobar la bateria decorada amb flors vermelles, blanques i blaves, com a regal de benvinguda de George Harrison.
La cançó està en la tonalitat de Re, una de les més comunes per a l'estil fingerpicking (tocar la guitarra amb els dits, sense pua).
La cançó va ser gravada als Estudis Trident de Londres, durant els dies 28, 29 i 30 d'agost de 1968.

## Personal

* John Lennon: Veu, cors, guitarra rítmica (Epiphone Casino)
* Paul McCartney: Cors, bateria (Ludwig Super Classic), pandereta, baix (Rickenbacker 4001s), piano (Bechstein #44064 Grand), flugelhorn
* George Harrison: Cors, guitarra principal (Gibson SG Standard), picades de mans
* Malament Evans: Cors, picades de mans
* Jackie Lomax: Cors, picades de mans
* John McCartney: Cors, picades de mans
Personal segons Mark Lewisohn

## Referències

* 1 2 Sheff, David. All We Are Saying: The Last Major Interview with John Lennon and Yoko Ono. Nueva York: St. Martin's Press, 2000, p. 198–199. ISBN 0-312-25464-4.
* ↑ The New York Times, "The Beatles And Youth At Auction"
* ↑ The Beatles Anthology (1995)
* ↑ MacDonald, Ian. Revolution in the Head: The Beatles' Records and the Sixties. Second Revised Edition. Londres: Pimlico (Rand), 2005, p. 310–311. ISBN 1-844-13828-3.
* ↑ Lewisohn, Mark. The Beatles Recording Sessions. Nueva York: Harmony Books, 1988, p. 152. ISBN 0-517-57066-1.
* ↑ Lewisohn, Mark. The Beatles Recording Sessions. Nueva York: Harmony Books, 1988, p. 152. ISBN 0-517-57066-1.

## Vegeu també

* Discografia oficial de The Beatles
# Detector de gas

Un detector de gas és un sensor químic per a la detecció de substàncies gasoses. El sensor converteix la proporció de determinats components químics del gas en un senyal elèctric. L'aparell detecta la presencia de gas a l'aire i que, a una determinada concentració, emet un senyal òptica/acústica d'avisos del Tipus B.Els del Tipus a més a més, poden posar en funcionament un sistema desconectador automàtic de gas.

## Desconectador automàtic de gas

Un desconectador automàtic de gas és un sistema que permet el tall del subministrament de gas en rebre un determinat senyal procedent d'un detector de gas, d'una central de alarma de qualsevol altre dispositiu previst com a element de seguretat a la instal·lació receptora, siendo la reobertura del subministrament únicament possible mitjançant un reset manual.

## Detector portàtil

En la indústria i en la extinció d'incendis s'utilitzen detectors de gasos portàtils, que poden detectar la presència de gasos tòxics o inflamables, o la deficiència d'oxigen, dotats d'alarma quan es superen els límits de seguretat.

## Vegeu també

* Visor de nivell de vidre
* Sensor de nivell

## Referències

* ↑ Isatron: Gasmelder | Isatron Arxivat 2018-08-15 a Wayback Machine., abgerufen am 14. August 2018.
* ↑ HANNO. SENSORANWENDUNGEN. S.l: VIEWEG+TEUBNER VERLAG, 2013. ISBN 978-3-322-96721-3. OCLC 1250014762.
* ↑ Wiegleb, Gerhard. Industrielle Gassensorik Messverfahren - Signalverarbeitung - Anwendungstechnik - Prüfkriterien ; mit 17 Tabellen (en alemany). Renningen-Malmsheim: expert-Verl, 2001. ISBN 978-3-8169-1956-8. OCLC 248582881.
* ↑ «Detectors multigas» (en castellà). Dräger.

## Enllaços externs

* http://www.detectoresindustriales.com/11-gases-toxicos-y-inflamables
# Detector de pàrquing

Un detector de pàrquing o detector de plaça lliure és un sistema que mitjançant un sensor d'ultrasons detecta la presència d'un vehicle en una plaça de pàrquing, possibilitant així l'anunci d'un plaça lliure mitjançant un indicador extern de "plaça lliure". El sistema permet al mateix temps, si es desitja, controlar d'una forma global els vehicles estacionats en les diferents places de tot l'aparcament.
El sistema porta uns leds, vermell i verd, amb un ampli angle de visió, per indicar als usuaris si la plaça està ocupada o no, i en certs casos permet la recol·lecció de dades cap a l'ordinador de control central, tot això mitjançant el cablejat de xarxa local.
Els detectors de plaça de pàrquing, utilitzen com a element de detecció un sensor d'ultrasons, molt direccional, que no queda afectat per la presència d'un vehicle a les places del costat.
Normalment són sensors piezoelèctrics d'emissió/recepció d'ultrasons dissenyats per a ser instal·lat físicament en el centre de la plaça de pàrquing per poder detectar amb una certesa total la presència o absència d'un vehicle.

## Vegeu també

* Pàrquing
* Zona blava
* Aparcador de cotxes

## Referències

* ↑ DS460xxx-09A-SP_Sensor

## Enllaços externs

* Pàrquing Page Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Dia Internacional dels Pobles Indígenes del Món

El Dia Internacional dels Pobles Indígenes del Món se celebra anualment el 9 d'agost per conscienciar sobre els drets de la població indígena. Aquest esdeveniment també reconeix la contribució dels indígenes en la millora d'assumptes globals com la protecció mediambiental.
Va ser establert per l'Assemblea General de les Nacions Unides el 23 de desembre de 1994, mitjançant la resolució 49/214. El 9 d'agost es commemora la primera reunió del Grup de treball de les Poblacions Indígenes, pertanyent a la Subcomissió de Promoció i Protecció dels Drets Humans, en 1982. La instauració d'aquest dia era per ser celebrat anualment durant la Primera Dècada Internacional dels pobles Indígenes del Món (1995–2004). El 2004, l'Assemblea va anunciar una Segona Dècada Internacional, en el període 2005–2014.
L'any 2016, va ser reportat que aproximadament 2.680 llengües indígenes es trobaven en risc extrem d'extinció. Per això, l'ONU va designar el 2019 com l'Any Internacional de les Llengües Indígenes.
Rebang Dewan, un jove chakma de Bangladesh, va ser l'autor de l'obra escollida per ser el símbol de del Fòrum Permanent per les Qüestions Indígenes de l'ONU. L'obra va ser emprada també en material promocional del Dia Internacional dels Pobles Indígenes. Presenta un globus terraqüi on al centre s'hi veu una encaixada de mans entre persones de races diferents i un paisatge d'aparença àrida al fons. El globus està rodejat per una corona de llorer.

## Referències

* ↑ «Background - International Day of the World's Indigenous Peoples» (en anglès). United Nations. Arxivat de l'original el 2022-06-10 [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ «Indigenous designs: celebrating stories and cultures, crafting their own future» (en anglès). United Nations. Arxivat de l'original el 2018-08-07. [Consulta: 10 juny 2022].
* 1 2 «International Day of the World's Indigenous Peoples» (en anglès). Time and Date. Arxivat de l'original el 2018-08-07. [Consulta: 10 juny 2022].
* ↑ «International Day of World's Indigenous Peoples 2019, know Theme, History and Activities» (en anglès). Bee bulletin, 07-08-2019. Arxivat de l'original el 2023-05-31. [Consulta: 10 juny 2022].

## Vegeu també

* Dia de l'Indi

## Enllaços externs

* Dia internacional dels pobles Indígenes del Món al lloc web de l'ONU. (anglès)
# Dia Internacional dels Vols Espacials Tripulats

El Dia Internacional dels Vols Espacials Tripulats és un dia internacional que se celebra el 12 d'abril de cada any.
El 25 de març de 2011 l'Assemblea General de les Nacions Unides, a través de la Resolució 65/271, declara el 12 d'abril 'Dia Internacional dels Vols Espacials Tripulats', en què es commemorarà cada any a nivell internacional el principi de l'era espacial per a la humanitat, reafirmant que la ciència i la tecnologia espacials contribueixen de manera important a assolir els objectius de desenvolupament sostenible, a augmentar el benestar dels Estats i els pobles, i a assegurar que es vegi complerta la seva aspiració de reservar l'espai ultraterrestre per a finalitats pacífiques. El 12 d'abril del 1961 el ciutadà soviètic nascut a Rússia Iuri Gagarin va realitzar el primer vol espacial tripulat a bord de la Vostok 1, un esdeveniment històric que va obrir el camí a l'exploració de l'espai en benefici de tota la humanitat.

## Referències

* ↑ «International Day of Human Space Flight 12 April». Nacions Unides. [Consulta: 23 juny 2022].
* ↑ «Día Internacional de los Vuelos Espaciales Tripulados: quién fue Yuri Gagarin». Ámbito, 12-04-2022. [Consulta: 23 juny 2022].
# São João Baptista (Ribeira Grande de Santiago)

São João Baptista és una freguesia (parròquia civil) de Cap Verd. Cobreix la part occidental del municipi de Ribeira Grande de Santiago, a l'Illa de Santiago. La seu és a Porto Mosquito.

## Subdivisions

La freguesia consta dels següents assentaments, amb població segons el cens de 2010:
* Achada Loura (pop: 403)
* Alfaroba (pop: 67)
* Beatriz Pereira (pop: 66)
* Belém (pop: 382)
* Chã de Igreja (pop: 210)
* Chã Gonçalves (pop: 169)
* Chuva Chove - deshabitat
* Delgado - deshabitat
* Mosquito da Horta (pop: 118)
* Pico Leão (pop: 572)
* Porto Gouveia (pop: 534)
* Porto Mosquito (pop: 819)
* Santa Ana (pop: 957)
* Santa Clara (pop: 5)
* Tronco (pop: 166)
# Dipòsit a termini

El dipòsit a termini o imposició a termini fix (IPF) (en anglès: Time deposit) és una operació financera per la qual una entitat financera, a canvi del manteniment de certs recursos monetaris immobilitzats un període determinat, reporta una rendibilitat financera fixa o variable, en forma de diners o en espècie. En terme, la persona pot retirar tots els diners o part d'aquest. Si les condicions pactades ho permeten, podria també renovar la imposició per un període suplementari: en aquest últim cas, si no es pren una decisió el mateix dia del venciment, no es perden els interessos generats fins al moment, però sí que es perden dies durant els quals es podrien estar generant nous interessos. Sempre que es contracta un dipòsit cal tenir en compte la possible necessitat de liquiditat del capital invertit, ja que algunes entitats cobren una quantitat o percentatge per la cancel·lació anticipada del dipòsit, mentre que en altres casos no existeix tal comissió de cancel·lació anticipada.

## Enllaços externs

* HelpMyCash
* Bankimia Arxivat 2013-03-02 a Wayback Machine.
* Rankia
* Raisin
# Dipòsit d'Aigües del Besòs

El Dipòsit d'Aigües del Besòs és una obra de l'arquitectura del ferro de Montcada i Reixac (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petit edifici de base poligonal. S'accedeix per sis graons i està constituït per un revestiment de plaques emmarcades per un seguit de ferro. La coberta és semblant a les del tipus de glorieta i està formada per sis trams de tremujals que es corresponen a les sis cares que conformen el tancament de l'edifici. Al bell mig, i com a coronament, hi ha un petit cupulí amb bola decorativa com a remat.

## Història

Fita de control de la Societat d'Aigües sobretot en època d'abundància de recs i de corrents d'aigua.

## Referències

* 1 2 «Dipòsit d'Aigües del Besòs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 novembre 2017].
# Dedicatoria

Dedicatoria és una pel·lícula espanyola de drama dirigida el 1980 per Jaime Chávarri i protagonitzada per Amparo Muñoz i José Luis Gómez. La pel·lícula va estar nominada a la Palma d'Or al 33è Festival Internacional de Cinema de Canes. El director considera que amb aquesta pel·lícula va finalitzar una etapa creativa en la seva filmografia.

## Sinopsi

Després d'adonar-se que no està enamorat de la seva dona, un periodista entaula una relació sentimental amb la filla d'un pres a qui ha d'entrevistar. Poc després, aquest se suïcida confessant els seus motius en una cinta magnetofònica.

## Repartiment

* Patricia Adriani
* María Amezua
* Francisco Casares
* José Luis Gómez
* Claude Legros
* Marie Mansart
* Amparo Muñoz
* Hélène Peychayrand
* Luis Politti
* Juan Jesús Valverde

## Premis

* 25a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia a la millor interpretació en pel·lícula espanyola per Patricia Adriani (1980).

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Dedicatoria». festival-cannes.com. Arxivat de l'original el 3 octubre 2009. [Consulta: 26 maig 2009].
* ↑ Jaime Chávarri: "Creo que con «Dedicatoria» finalizó una etapa creativa", El País, 5 de setembre de 1980
* ↑ Dedicatoria a Fotogramas
* ↑ Los XXV Sant Jordi, con amor y sin calor, 25 d'abril de 1981

## Enllaços externs

* Dedicatoria a Historia de nuestro cine, rtve.es