OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Radha Mitchell

Radha Mitchell (Melbourne, Victòria, 12 de novembre de 1973) és una actriu australiana. La seva filmografia principal inclou títols com High Art (1998), Uprising (2001), Phone Booth (2003), Man on Fire (2004), Descobrir el País de Mai Més (2004), Melinda i Melinda (2004), El joc de l'amor (2007), El miracle de Henry Poole (2008) i Olympus Has Fallen (2013). També va participar en la sèrie de televisió Neighbours (1994, 1996-1997).

## Filmografia

* 1996: Love and Other Catastrophes
* 1998: High Art
* 1998: Cleopatra's Second Husband
* 1999: Sleeping Beauties
* 1999: Kick
* 2000: Everything Put Together
* 2000: Pitch Black
* 2000: Cowboys and Angels
* 2001: Ten Tiny Love Stories
* 2001: Nobody's Baby
* 2001: When Strangers Appear
* 2001: Uprising
* 2002: Dead Heat
* 2002: Phone Booth
* 2002: Four Reasons
* 2003: Visitors
* 2004: Man on Fire
* 2004: Descobrir el País de Mai Més (Finding Neverland)
* 2005: Melinda and Melinda
* 2005: Mozart and the Whale
* 2006: Silent Hill
* 2006: The Half Life of Timofey Berezin
* 2007: El joc de l'amor (Feast of Love)
* 2007: Rogue
* 2008: El miracle de Henry Poole
* 2008: The Children of Huang Shi
* 2008: What We Take from Each Other
* 2009: Thick as Thieves
* 2009: Surrogates
* 2009: The Waiting City
* 2010: The Crazies
* 2012: Silent Hill: Revelation 3D
* 2012: Big Sur
* 2013: Olympus Has Fallen
* 2013: Fugly!
* 2013: The Frozen Ground
* 2013: Gus
* 2013: Evidence
* 2013: Bird People
* 2017: The Shack

## Enllaços externs

* [ Radha Mitchell - Lloc web oficial]
# Rea Garvey

Rea Garvey (Tralee, 3 de maig de 1973) és un cantautor, guitarrista i artista solista irlandès. Va ser el fundador de la banda alemanya Reamonn, que es va dissoldre el 2010. A més de la seva carrera en solitari, també treballa com a compositor i cantant amb altres músics.
# Ramon Gasch i Pou

Ramon Gasch i Pou (Santa Maria de Palautordera, 4 de febrer de 1950) és un enginyer tècnic elèctric i escriptor català. Ha publicat alguns manuals tècnics i un llibre amb les seves vivències professionals. És membre fundador del GEM (Grup d'Escriptors del Montseny) i ha col·laborat en la publicació del llibre Relats del Montseny (2013). És autor també de les novel·les D'un temps sense esperança (2004), crònica novel·lada sobre els camps de concentració franquistes, i Núvol negre (2008, sobre l'accident de Txernòbil).
En col·laboració amb Andreu González Castro ha escrit Bon cop de falç! (2011), guardonada amb el Premi Nèstor Luján de novel·la històrica. La seva col·laboració ha continuat amb Defensors de la terra (2013), que continua la història de la família Martí, i La venjança dels almogàvers (2015).

## Referències

* ↑ «Qui és qui de les lletres catalanes». [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ NacióBaixMontseny. «Ramon Gasch diu que mai s'ha sentit foraster a Santa Maria de Palautordera». [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ Ara. «'Bon cop de falç!', XV premi Nèstor Luján», 19-10-2011. [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ «Cultura i Xarxes - Ramon Gasch i Andreu González guanyen el premi Néstor Luján amb 'Bon cop de falç!'» (en anglès). [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ «Presentació del llibre “Defensors de la Terra” de l’hospitalenc Andreu González i Ramon Gasch», 09-04-2014. [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ «L'escriptor Ramon Gasch comparteix detalls de la seva novel·la La venjança dels almogàvers a la Biblioteca» (en catalan), 21-09-2015. [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ «Tertúlia amb Ramon Gasch i Andreu González en l’any Muntaner a la Biblioteca de Cambrils | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp». [Consulta: 21 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial de Ramon Gasch
# Ramon Garriga i Boixader

Ramon Garriga i Boixader (Vic, Osona, 21 de novembre de 1876 - Samalús, Vallès Oriental, ⁣22 de març de 1968) va ser un escriptor, poeta i eclesiàstic català. També va ser un escultor de figures de pessebre.
Ordenat sacerdot el 1901, fou vicari del seu germà Àngel i rector de Cerdanyola del Vallès. Cap al 1915 es retirà a Samalús, al Vallès Oriental, i per això fou conegut amb el sobrenom de l'Ermità de Samalús.
Participà sovint als Jocs Florals de Barcelona, on guanyà diversos premis. El 1926 fou proclamat Mestre en Gai Saber. La seva poesia es caracteritzà per ser bàsicament religiosa i popular.

## Obra

El 1908 va publicar Del meu dietari, el 1909 Contes blancs i el 1911 Estampes i calcomanies. Va estrenar a Barcelona els drames La glòria, el 1929, i Cronos o la moneda d'or el 1951.
Poesies presentades als Jocs Florals de Barcelona
* Nit de Sant Joan. Orgia. (1920)
* Nit dels Morts. (1920)
* Per amor a l'horta. (1920)
* Lluna de Pasqua. (1920, 2n accèssit a la Viola d'or i d'argent)
* La casa vella. (1921, premi de la Flor Natural)
* Nit de Sant Joan (1923)
* Les àvies de la Seu. (1924)
* Poema de mitja nit. (1926, premi de l'Englantina d'or)
* La meva enamorada. (1926, premi de la Viola d'or i d'argent)
* Les noces del grill. Folk-lore. (1928)
* Invocació a la Puput. (1931)
* De quan vivia. (1931)
* Figures de rectoria. (1931)
* Visions del meu camí. (1932, 1r accèssit a la Flor Natural)
* Primaveral (1933)
* Tardoral (1933)
* Al·leluies (1934, premi extraordinari dels Mantenidors)

## Referències

* ↑ Torrents, Miquel S. Salarich i «Mossèn Ramón Garriga i Boixader i els seus». Ausa, 6, 58, 1968, pàg. 34–38–38. ISSN: 2014-1246.
* ↑ «Foro de Belenismo - Índice de Artesanos Figuristas "Clásicos" -> Ramon Garriga i Boixader». [Consulta: 2 abril 2019].
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques

## Enllaços externs

* «Ramon Garriga i Boixader». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Salarich i Torrents, Miquel S. "Mossèn Ramon Garriga i els seus". Ausa, Any 1968 Vol.6 Núm. 58-59 PDF
# Radio Lawaaipapegaai

Radio Lawaaipapegaai (en català, Ràdio Lloro Sorollós) va ser un programa de ràdio per a nens, que va ser emès per l'emissora neerlandesa AVRO. Va ser el successor del programa Kleutertje listen (1946-1975) i es va emetre de 1976 a 1978. El programa de ràdio va ser un èxit que es va convertir en un programa de televisió anomenat Studio Lawaaipapegaai (posteriorment De Lawaaipapegaai presenteert: "Papelagaaiwaai"). També va ser transmès per AVRO de 1978 a 1982.
Lawaaipapegaai era presentat per Wieteke van Dort, juntament amb Burny Bos i amb Joop Stokkermans al piano. Les lletres erenescrites per Burny Bos i la música de Joop Stokkermans. El irector del programa de televisió era Henk Renou.

## Contingut del programa

Radio Lawaaipapegaai es va enregistrar amb nens de la primera llar d'infants Montessori a Hilversum. A cada episodi, que durava uns deu minuts, era fonamental un tema central. Aquest podia variar des de tenir cura dels animals, perdre les dents de llet o aprendre a comptar el temps, ser minusvàlid o el trasllat de l'àvia a una residència. L'objectiu del programa era sempre connectar amb les experiències dels nens d'avui dia.
Wieteke van Dort i Burny Bos (sota el nom "Gijs") mantenien converses amb els nens presents i Wieteke explicava una història (els personatges recurrents eren Henkie i Elsje). A més, es cantava una cançó amb els nens d'acord amb el tema del programa.

## Premis

El programa de ràdio va guanyar tres premis. Va ser guardonat internacionalment amb un dels Premis Ondas 1976 de Barcelona al millor programa de ràdio internacional per a joves. El 1977 Burny Bos va rebre una menció honorífica del jurat al Zilveren Reissmicrofoon i en 1978 va guanyar un Edison pel programa de ràdio.
En 1981 el jurat li va atorgar una menció honorífica al Zilveren Nipkowschijf pel programa de televisió Lawaaipapegaai. En 1983 Burny Bos va rebre el Zilveren Reissmicrofoon per tota la seva carrera radiofònica, inclosa Radio Lawaaipapegaai.

## Llibres i lp's

S'han publicat ha llibres fulletons i dos LP's amb textos del programa de ràdio. Les il·lustracions són de Wieteke van Dort.
Llibres
* Een april kikker in je bil (Uitg. Leopold Den Haag, 1977)
* Zand op je boterham (Uitg. Leopold Den Haag, 1978)
* Snap je dan niet dat dat pijn doet (Uitg. Leopold Den Haag, 1980)
* Wie praat daar met de poes? (Uitg. Leopold Den Haag, 1981)
Lp's
* Lawaaipapegaai 1, Liedjes en verhaaltjes uit Radio Lawaaipapegaai (Philips, 1977)
* Lawaaipapegaai 2, Liedjes en verhaaltjes uit Radio Lawaaipapegaai (Philips, 1978)

## Referències

* ↑ Lawaaipapegaai (1978-1982) Arxivat 2019-03-29 a Wayback Machine. a televisiegeheugen.nl

## Enllaços externs

* Lletres, música i partitures de cançons Radio Lawaaipapegaai
* Totes les lletres i música dels lp's de Radio Lawaaipapegaai
# Randall (Minnesota)

Randall és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 535 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Randall tenia 535 habitants, 217 habitatges, i 144 famílies. La densitat de població era de 99,3 habitants per km².
Dels 217 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 40.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.000 $ mentre que les dones 21.058 $. La renda per capita de la població era de 15.792 $. Entorn del 16,2% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Randall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Randall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Randa Abdel-Fattah

Randa Abdel-Fattah (Sydney, 6 de juny de 1979) és una novel·lista musulmana australiana d'origen palestí i egipci.
Randa és doctora al Departament de Sociologia de la Universitat Macquarie i Llicenciada en arts i drets per la Universitat de Melbourne. Des de molt joveneta ja va mostrar el seu interès per l'escriptura creativa i va començar a escriure relats curts, així com també col·laboracions en premsa sobre temes com l'islam i els drets humans als quals continua dedicada.
La seva novel·la de debut, Per què tothom em mira això del cap?, va ser publicada el 2005, esdevenint un dels títols imprescindibles en la novel·la juvenil. Abdel-Fattah apareix freqüentment als mitjans australians per parlar de temes relacionats amb Palestina o l'Islam. A la televisió ha col·laborat amb: Insight (SBS), First Tuesday Book Club (ABC), Q & A (ABC TV), Sunrise (Seven Network)i 9am (Network Ten). També participa sovint en activitats educatives presentant els seus llibres a escoles i parlant de justícia social. Ha participat en fires literàries a Suècia (Gothenburg 2007; Lund's LitteraLund 2008) i Malàisia (Kuala Lumpur 2008). També ha presentant els seus llibres a Brunei i al Regne Unit. Viu a Sydney amb la seva parella i els seus quatre fills.

## Publicacions

Novel·les :
| Any | Títol original |
| 2005 | Does My Head Look Big in This? |
| 2006 | Ten Things I Hate About Me |
| 2008 | Where The Streets Had A Name |
| 2010 | Noah's Law |
| 2011 | The Friendship Matchmaker |
| 2012 | The Friendship Matchmaker Goes Undercover |
| 2013 | No Sex in the City |
Llibres no ficció :
| Any | Títol original |
| 2021 | Coming of Age in the War on Terror |
| 2017 | Islamophobia and Everyday Multiculturalism |

## Referències

* ↑ Contemporary Authors Online, Gale, 2009.
* 1 2 «Panelist: Randa Abdel-Fattah». Q&A. Austràlia: ABC TV. [Consulta: 14 març 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2016-05-31 a Wayback Machine.
# Ramon Grau Llauradó

Ramon Grau Llauradó (Tarragona, 1888 - ?) va ser un mestre i periodista que exercí la seva professió a Reus.
Era mestre de primera ensenyança i va ser destinat a Reus on es va casar amb una filla del catedràtic Joaquim Batet. Col·laborava amb el diari republicà Las Circunstancias des de 1915, i el 1921 en va ser director. Va ser president de l'Associació de Mestres Nacionals del partit de Reus, i secretari de l'Associació d'Iniciatives de Reus, on va redactar la Memòria de l'any 1926. Aquell mateix any és nomenat secretari de l'Associació de Premsa a Reus. Poeta i escriptor, va publicar a Reus el 1922 la novel·la De la vida amb un pròleg de F. Cubells Florentí, el 1924 una altra novel·la, Amores, i va ser premiat per uns poemes a l'Exposició Universal de Barcelona de 1929. Va participar en les interessants "Converses sobre temes d'interès local" celebrades al Centre de Lectura de Reus el 1931, amb una ponència sobre ensenyança primària. El mateix any 1931 va marxar de Reus, en ser nomenat amb caràcter definitiu per ocupar una plaça de mestre nacional i director d'un centre escolar de Barcelona. Va morir en data desconeguda.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 345.
* ↑ Arnavat, Albert «Marià Fortuny i Reus. La construcció d'un mite (II)». Locus Amoenus, Núm. 12, 2013, pàg. 177-207 [Consulta: 3 gener 2017].
* ↑ Grau Llauradó, Ramon; Asociación de Iniciativas. Memoria leída por el Secretario general... en la Junta general ordinaria celebrada el dia 30 de Enero de 1927. Reus: Editorial Reusense, 1927 [Consulta: 3 gener 2017].
* ↑ «Información Regionalː Reus». La Vanguardia (Hemeroteca), 20-01-1926, pàg. 11 [Consulta: 3 gener 2017].
* ↑ «Notas del díaː Exposición Internacionalː El día de Reus». La Vanguardia (Hemeroteca), 29-10-1929, pàg. 10-11 [Consulta: 3 gener 2017].
* ↑ Grau Llauradó, Ramón «Ensenyament primari». Converses sobre temes d'interès local - Revista del Centre de Lectura. Centre de Lectura. Reus, 1933, pàg. 199-210 [Consulta: 3 gener 2017].
* ↑ «Enseñanza. Nombramientos de maestros». El Sol, Any XV, Núm. 4.212, 11-02-1931, pàg. 2 [Consulta: 3 gener 2017].
# Ramon Gual i Casals

Ramon Gual i Casals (Mataró, 1936) i resident a Codalet (Conflent) és un professor de català vinculat al moviment catalanista de la Catalunya del Nord, principalment a la Universitat Catalana d'Estiu.
Fill de Julià Gual i Masoller i de Rita Casals, refugiats tots dos a la Catalunya Nord després d'acabada la Guerra Civil espanyola, Ramon Gual s'ha dedicat principalment a l'ensenyament del català, activitat que ha desenvolupat a Prada.
El 1965, a Illa va fundar Terra Nostra, una revista escolar, convertida posteriorment en publicació trimestral dedicada a tractar sobre temes de la Catalunya Nord; Terra Nostra també és el nom de l'editorial que va crear. Ramon Gual és un important i destacat col·laborador de la Universitat Catalana d'Estiu, que cada any obre les portes a l'agost a Prada.
El 1987, fou premiat per la Fundació Lluís Carulla amb el premi d'actuació cívica.

## Referències

* «Ramon Gual i Casals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ratpenat blanc de palmera

El ratpenat blanc de palmera (Diclidurus albus) és una espècie de ratpenat de la família dels embal·lonúrids que es troba a Sud-amèrica, Amèrica Central i l'illa de Trinitat.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Rascló de Zapata

El rascló de Zapata (Mustelirallus cerverai) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita únicament a la Ciénaga de Zapata, a l'oest de Cuba.

## Taxonomia

Ubicat tradicionalment al monotípic gènere Cyanolimnas Barbour et Peters, JL, 1927, ha estat inclòs a Mustelirallus arran treballs com ara Brown et al. 2022

## Referències

* ↑ «Rascló de Zapata». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/11/2023(català)
* ↑ AF Brown, Y Lawrie, TJ Shannon, JM Collinson, GM Kirwan, A Kirkconnell i M Stervander. (2022). First genetic data for the critically endangered Cuban endemic Zapata Rail Cyanolimnas cerverai, and the taxonomic implications. Journal of Ornithology, 163, 945–952. https://doi.org/10.1007/s10336-022-02004-0
# Ratolí marsupial de peus rojos

El ratolí marsupial de peus rojos (Antechinus mysticus) és una espècie de petit marsupial carnívor de la família dels dasiúrids. És originari d'Austràlia (Nova Gal·les del Sud i Queensland). El cap és de color gris i la gropa marró taronja. Les potes posteriors són clares i la part superior de color marró groc. La part inferior de la cua a prop del cos és marró clar. La llargada corporal és d'11 cm i la cua fa 10 cm.

## Referències

* 1 2 «ITIS standard report - Antechinus mysticus (Baker, Mutton and Van Dyck, 2012)». Integrated Taxonomic Information System. [Consulta: 11 gener 2016].
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Ratpenat cuallarg de Kalinowski

El ratpenat cuallarg de Kalinowski (Mormopterus kalinowskii) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids que es troba a Xile i el Perú. Està amenaçat d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.
Fou anomenat en honor del zoòleg polonès Jan Kalinowski.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 218. ISBN 978-0801893049.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Raymond Meijs

Raymond Meijs (Valkenburg aan de Geul, 13 de març de 1968) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre 1992 i 2001. Del seu palmarès destaca el Campionat del món júnior i quatre cops la Hel van het Mergelland.

## Palmarès

* 1985
** Campió del món júnior en ruta
** Campió dels Països Baixos júnior en ruta
* 1989
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Província de Lieja
* 1990
** 1r a la Hel van het Mergelland
* 1991
** 1r a la Volta a la Província de Lieja i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Baixa Saxònia
* 1994
** 1r al Gran Premi Stad Sint-Niklaas
* 1997
** 1r a la Hel van het Mergelland
* 1998
** 1r a la Hel van het Mergelland
* 1999
** 1r a la Hel van het Mergelland

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Revolta d'Indíbil i Mandoni

La Revolta d'Indíbil i Mandoni fou una revolta d'ilergets i ausetans contra la dominació romana al segle iii aC.

## Antecedents

El 212 aC, durant la Segona Guerra Púnica, els germans Publi i Gneu Corneli Escipió van passar a l'atac, però van acabar derrotats i morts pels cartaginesos. La conducta d'Àsdrubal fill de Giscó, que va exigir als ilergets i ausetans diners i el lliurament de la dona de Mandoni i les filles d'Indíbil com a ostatges i garants de la seva fidelitat, els va començar a separar dels cartaginesos. Els ostatges van caure en mans del jove Publi Corneli Escipió, fill del general del mateix nom, quan es va apoderar per sorpresa de Cartago Nova, i el romà les va tractar amb tota l'amabilitat i distinció que els corresponia. Aquests fets van decidir als dos germans a abandonar el partit cartaginès, i les seves forces es van unir a Escipió el 209 aC i es va signar un tractat d'aliança. La campanya va acabar amb la victòria romana a la batalla de Baecula.

## La revolta

El 206 aC les informacions sobre la malaltia i mort de Publi Corneli Escipió van induir a Indíbil i Mandoni a una revolta general dels ilergets i tribus aliades. Aviat es va saber que Escipió estava viu, i els revoltats es van retirar, però el general romà no estava disposat a deixar la revolta sense càstig. Va creuar l'Ebre, va derrotar els ilergets i els va ocupar el seu camp fent una gran matança. Mandoni es va presentar al camp romà personalment i es va sotmetre al general, que li va perdonar la vida i la del seu germà i els va restaurar en la seva condició d'aliats a canvi del pagament d'una quantitat de diners.
Quan el 205 aC Escipió va sortir d'Hispània i va anar a Àfrica, Indíbil es va tornar a revoltar. Va reunir un exèrcit de trenta mil homes i quatre mil cavallers. Però els romans dirigits per Luci Lèntul i Luci Manli Acidí es van enfrontar als rebels i els van derrotar i Indíbil va morir a la lluita. Mandoni es va poder escapar amb les restes de l'exèrcit, però aviat fou lliurat als romans pels mateixos seguidors, i executat.

## Referències

* ↑ Titus Livi, Ab Vrbe Condita, llibre XXVIII, 25-34)

## Bibliografia

* Villalba i Varneda, Pere. Orígens dels Països Catalans: en els clàssics grecs i llatins. 1a ed.. Ed. Alpha, 1984, p.82-85. ISBN 84-7225-291-4 [Consulta: 4 desembre 2011].
# Rimavská Baňa

Rimavská Baňa és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1270.
# Rimavské Brezovo

Rimavské Brezovo és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1334.
# Rimatara

Rimatara és la més petita de les illes habitades de les illes Australs, a la Polinèsia Francesa. Té una superfície total de 8,6 km² i una població de 815 habitants (cens 2002). Està situada a 550 km al sud de Tahití i a 150 km a l'oest de Rurutu. La comuna de Rimitara inclou els illots Maria deshabitats.

## Geografia

Es tracta d'un altiplà volcànic circular de 8 a 10 m d'altitud, amb una altitud màxima de 83 m al mont Uhau. És molt fèrtil i boscós, i està rodejat d'esculls molt propers a la costa amb només un pas navegable, però no disposa de cap port. Les viles principals són Amaru (la capital), Anapoto i Mutuaura. Té una espècie de cotorres que no es poden exportar perquè s'adapten malament en altres indrets. També hi ha molts ànecs salvatges.

## Història

Va ser una de les últimes illes habitades descobertes pels europeus a la Polinèsia, el 1810 per un mercant de Tahití. Fou el pastor William Henry qui hi desembarcà el 1821 i hi fundà una missió protestant. El 1889 es va establir el protectorat francès i el 1900 es va annexionar a la colònia dels Establiments Francesos d'Oceania.
# Rimavské Janovce

Rimavské Janovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1270.
# Rimavské Zalužany

Rimavské Zalužany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1362.
# Refugi de l'Illa

El refugi de l'Illa és un refugi de muntanya de la Parròquia d'Encamp (Andorra) a 2.517 m d'altitud i situat al Gargantillar, just a sota de l'Estany de l'Illa.