OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paradamina

La paradamita o paradamina és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la tarbuttita. Va ser descoberta l'any 1956 a la mina "Ojuela" al municipi de Mapimí, a l'estat de Durango (Mèxic), sent nomenada així per la relació estructural amb l'adamita o adamina.

## Característiques químiques

És un arsenat simple de zinc, hidroxilat i anhidre. Tots els minerals del grup de l'olivenita al qual pertany són similars, fosfats o arsenats simples hidroxilats. És el dimorf triclínic de l'adamita, que cristal·litza en el sistema cristal·lí ortoròmbic. A més, és isoestructural amb la tarbuttita triclínica (Zn₂PO₄(OH)).

## Hàbit cristal·lí

Són usuals els cristalls aïllats, tant tabulars com a prismàtics, presentant un escalat angular. Estan estriats en unes cares sí i unes altres no. També en agregats globulars, de cristalls arrodonits o mostrant terminacions agudes.

## Formació i jaciments

Es forma com a mineral secundari a la zona d'oxidació de jaciments polimetàl·lics hidrotermals de plata, zinc i plom. Sol trobar-se associat a altres minerals com: mimetita, adamita, ojuelaita, mapimita, limonita, köttigita, smithsonita, wulfenita o calcocita.

## Referències

* ↑ «Paradamite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r octubre 2017].
* ↑ Switzer, G., 1956. "Paradamite, a new zinc arsenate from Mexico". Science, 123, 1039.
* Paradamina, webmineral.com.
* Manual de paradamina, Mineral Data Publishing.
# París-Tours 2018

La París-Tours 2018 fou la 112a edició de la París-Tours. La cursa es disputà el diumenge 7 d'octubre de 2018 amb inici a Chartres i final a Tours. S'emmarcava dins el calendari de l'UCI Europa Tour 2018.
El vencedor final fou el danès Søren Kragh Andersen (Team Sunweb), que s'imposà en solitari a Niki Terpstra (Quick-Step Floors) i Benoît Cosnefroy (AG2R La Mondiale), segon i tercer respectivament.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ octubre 2018, Daniel Ostanek 07. «Paris - Tours 2018: Results» (en anglès). [Consulta: 19 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Parc Nacional de Bazaruto

El Parc Nacional de Bazaruto és una àrea protegida a la província d'Inhambane de Moçambic a l'arxipèlag de Bazaruto. El parc va ser proclamat el 25 de maig de 1971. Es tracta de la costa dels districtes de Vilanculos i Inhassoro, que cobreix una gran extensió de mar i 6 illes.

## Localització

El Parc Nacional de Bazaruto va ser inaugurat el 1971, un arxipèlag de sis illes davant la costa de Moçambic entre Vilankulo i Inhassoro. El parc va ser creat per protegir els dugong i les tortugues marines i els seus hàbitats. També es van incloure la flora de les illes i la fauna, esculls de coral i aus marines. La més gran és l'illa de Bazaruto i els altres les de Benguerra, Margaruque, Santa Carolina (Illa Paradiso), Banque i Pansy Shell.

## Ecologia

Les illes tenen un clima tropical i inclouen enormes dunes, boscos i sabanes, llacs i aiguamolls. Allotgen diversos gasteròpodes terrestres endèmics i llangardaixos. També reben importants agregacions de ocells aquàtics migratoris de la zona paleàrtica. L'arxipèlag és atractiu per als turistes que estan interessats en el busseig o snorkel. La rica varietat de vida marina inclou balenes geperudes, tortugues marines, foques geperudes i dofins de nas d'ampolla, marlins i barracudes. El parc dona protecció a la major i única població viable de dugongs que queda a l'Oceà Índic occidental. Els esculls de corall són variats i es diu que és el que rep menys pertorbacions en aquesta part de l'oceà Índic.

## Població

L'arxipèlag compta amb prop de 3.500 residents en set comunitats. En la seva majoria són molt pobres i depenen dels recursos naturals de la collita per sobreviure. El 70% de les llars depèn de la pesca a petita escala per sobreviure, mentre que altres cullen ostres de la sorra i altres recursos marins, conreen verdures i crien bestiar. Els recursos poden no ser suficients per mantenir la població, el que porta a una disminució de les captures de peixos, reducció de les collites i l'augment de la pobresa i la inseguretat alimentària.

## Conservació i turisme

El parc és una destinació turística força popular. Des del 2011 el parc té cinc hotels que promouen programes de baix impacte ecològic. Els hotels fan una important contribució a l'economia local a través d'ocupacions i ingressos fiscals. El Fons Mundial per a la Naturalesa (WWF) té un programa per ajudar les comunitats locals perquè es tornin més sofisticades en la realització d'una part dels ingressos a canvi de la protecció dels valuosos recursos ecològics.

## Referències

* 1 2 «The Bazaruto National Park». Mozambique Ministry of Tourism. Arxivat de l'original el 2008-11-21. [Consulta: 16 octubre 2011].
* 1 2 3 «Bazaruto National Park». Go2Africa Pty (Ltd).. Arxivat de l'original el 2011-10-20. [Consulta: 16 octubre 2011].
* 1 2 «Mozambique Travel Guide to Bazaruto Archipelago». Sitabona. [Consulta: 16 octubre 2011].
# Pasífil

Pasífil (Pasiphilus, Πασίφιλος) fou general d'Agàtocles de Siracusa.
El tirà el va enviar contra Messana on s'havien refugiat els exiliats siracusans. Pasífil va derrotar a la ciutat i la va obligar a expulsar els exiliats. Una mica després fou enviat altre cop, junt amb Demòfil, contra els exiliats que havien reunit una força important dirigida per Dinòcrates i Filònides, i els va atacar i derrotar totalment a Galària.
El 306 aC, després dels desastres patits per Agàtocles, va desertar i es va passar al bàndol de Dinòcrates amb totes les forces sota el seu comandament; però l'any següent Dinòcrates va fer una pau separada amb Agàtocles i va entregar a Pasífil que fou detingut i executat a Gela (305 aC).

## Referències

* Meister, Klaus (Berlin). "Pasiphilus." Brill's New Pauly. Antiquity volumes edited by: Hubert Cancik and, Helmuth Schneider. Brill Online, 2015. Reference. 28 de març del 2015 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/brill-s-new-pauly/pasiphilus-e909410>
# Pasítea (satèl·lit)

Pasítea (del grec Πασιθέη), també conegut com a Júpiter XXXVIII, és un satèl·lit retrògrad irregular de Júpiter. Fou descobert per un equip d'astrònoms de la Universitat de Hawaii dirigits per Scott S. Sheppard, l'any 2001, i rebé la designació provisional de S/2001 J 6.

## Característiques

Pasítea té un diàmetre d'uns 2 quilòmetres, i orbita Júpiter a una distància mitjana de 23,307 milions de km en 726,933 dies, a una inclinació de 166 º a l'eclíptica (164 ° a l'equador de Júpiter), en una direcció retrògrada i amb una excentricitat de 0,3289.
Pertany al grup de Carme, compost pels satèl·lits irregulars retrògrads de Júpiter en òrbites entre els 23 i 24 milions de km i en una inclinació d'uns 165 °.

## Denominació

El satèl·lit deu el seu nom al personatge de la mitologia grega Pasítea, una de les Càrites, deesses de la bellesa, la natura, la creativitat humana i la fertilitat, més coneguda com a Aglaia, és l'esposa d'Hipnos i presideix les al·lucinacions i els al·lucinògens.
Rebé el nom definitiu de Pasítea a l'agost de 2003.

## Vegeu també

* Satèl·lits de Júpiter
* Satèl·lit natural

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ / 07900.html IAUC 7900:Satellites of Jupiter 2002(anglès)
* ↑ / K02/K02J54.html MPEC 2002-J54:Eleven New Satellites of Jupiter 2002(anglès)
* ↑ IAUC 8177:Satellites of Jupiter, Saturn, Uranus 8 d'agost de 2003(anglès)
# Parròquia de Jaungulbene

VuLa Parròquia de Jaungulbene (en letó: Jaungulbenes pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Gulbene, Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Gulbenes.

## Pobles, viles i assentaments

* Abrava
* Aduliena
* Agrumi
* Gulbītis
* Jaungulbene
* Kaipi
* Pauri
* Siladzirnavas

## Hidrologia
### Rius

* Asarupe
* Liede
* Olene
* Vijata

### Llacs i embassaments

* Llac Siladzirnavu
* Llac Ušurs

## Persones notables

* Antra Liedskalninya (1930-2000), actriu.

## Referències

* ↑ «Mirusi Latvijas Nacionālā teātra aktrise Antra Liedskalniņa» (en letó). Delfi, 24-04-2000. [Consulta: 14 juny 2015].

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial».
# Parròquia de Kalēti

La Parròquia de Kalēti (en letó: Kalētu pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Priekule, al sud de Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Liepaja.

## Pobles, viles i assentaments

* Kalēti (centre parroquial)
* Meiri
* Ozoli
* Upesmuiža

## Hidrografia
### Rius

* Bārta
* Vārtāja
* Ruņa
* Apše
* Āžu
* Birztala
* Vidvide

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Patricia Moreno Sánchez

Patricia Moreno Sánchez (Madrid, Espanya, 7 de gener 1988) és una gimnasta artística espanyola, ja retirada, guanyadora d'una medalla olímpica.
Membre del Club Gimnástica Artistica de Pozuelo de Alarcón, va iniciar a entrenar-se al Centre d'Alt Rendiment de Madrid a les ordres del seleccionador Jesús Carballo García. La seva actuació més destacada fou en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on va aconseguir guanyar contra tot pronòstic la medalla de bronze en la prova olímpica de l'exercici de terra. Així mateix, en aquests mateixos Jocs, finalitzà cinquena en la prova per equips amb la selecció nacional espanyola, aconseguint un diploma olímpic. Afectada per diverses lesions, el juliol de 2008 decidí retirar-se de la competició activa.

## Enllaços externs

* (castellà) Portal personal Arxivat 2008-06-10 a Wayback Machine.
* (anglès) FIG - Patricia Moreno Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine.
# Parc Nacional de Nordre Isfjorden

El Parc Nacional de Nordre Isfjorden (en noruec: Nordre Isfjorden nasjonalpark) es troba a l'illa de Spitsbergen, a l'arxipèlag de Svalbard, Noruega. El parc va ser inaugurat el 2003. Pren el nom de l'Isfjorden, al nord de Barentsburg. El parc porta el nom de l'Isfjorden, un dels fiords més grossos de Svalbard. A la part nord d'aquest fiord es troba un paisatge costaner verge que sosté la vegetació i la fauna d'una forma considerable.

## Flora i fauna

Durant certs moments de l'any hi ha un flux d'entrada d'aigua salada i calenta, que fomenta el creixement del plàncton, que sustenta un gran nombre de crustacis. Els crustacis atrauen els peixos com el capelí i el bacallà polar, que al seu torn atrauen aus i mamífers.

### Ocells

Només unes poques espècies d'aus viuen o visiten el parc, però els que hi ha sovint es reuneixen en gran nombre. Les principals són el somorgollaire de Brünnich, el gavotí, el fraret atlàntic, el gavinot hiperbori, el fulmar i la gavineta. Altres espècies notables són l'oca de galta blanca, l'oca de bec curt i la perdiu blanca de Svalbard.

## Referències

* 1 2 3 «Nordre Isfjorden national park». Institut Polar Noruec. [Consulta: 18 juliol 2013].

## Enllaços externs

* «Nordre Isfjorden Nasjonalpark» (en anglès). Visit Nordic.
# Patagonotothen elegans

Patagonotothen elegans és una espècie de peix pertanyent a la família dels nototènids.

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina, bentopelàgic i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental (Xile) i l'Atlàntic sud-occidental (el cap Vírgenes, l'Argentina).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Pedro Aparicio Sánchez

Pedro Aparicio Sánchez (Madrid, 4 d'octubre de 1942 - Màlaga, 25 de setembre de 2014) va ser un polític i metge espanyol. Llicenciat en Medicina per la Universitat Complutense de Madrid (1966) i graduat a l'Escola Oficial de Periodisme de Madrid (1973). Va doctorar-se amb Premi Extraordinari, en Medicina i Cirurgia per la Universitat Autònoma de Barcelona (1976) i va ser cap de la Secció de Cirurgia Vascular de la Residència Sanitària de Màlaga. Va ser és professor titular de Cirurgia en la Facultat de Medicina de la Universitat de Màlaga.
Militant del PSOE, ha estat alcalde de Màlaga durant quatre legislatures, des de 1979 a 1995 i president (el primer) de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP). Membre de la Conferència de Poders Locals del Consell d'Europa de 1980 a 1994. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1994 i 1999.
Va publicar Sur de Europa, una selecció d'articles publicats al diari Sur entre 2004 i 2007.
Durant els seus mandats municipals es van realitzar diferents projectes per al desenvolupament de Màlaga. Destaquen entre ells la compra i obertura al públic de la casa natal de Picasso, Jardí Botànic La Concepción i Teatre Cervantes, la creació de l'Orquestra Simfònica de Màlaga, el sanejament integral de la ciutat, el nou Parc Cementiri, els Passejos Marítims de l'Est o la pavimentació i enllumenat de 52 barriades.

## Enllaços externs

* Fitxa del Parlament Europeu
* Pedro Aparicio: «La ciudad fue lo que menos falló; fracasó el territorio» a Sur, 8 de novembre de 2009.
* Pedro Aparicio Sánchez al bloc de Nacho López
# Pedro Araya Toro

Pedro Araya Toro (23 de gener de 1942) és un exfutbolista xilè que va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1966.

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Chile - Record International Players». RSSSF, 29-02-2012.
* ↑ «Pedro Araya, el Alexis Sánchez del "Ballet Azul"» (en castellà). Diario La Tercera, 02-09-2011. Arxivat de l'original el 22 d’agost 2016. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Pedro Araya Toro a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Pedro Araya Toro Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Pedro Arellano Sada

Pedro Arellano Sada (Ablitas, Navarra, 3 d'agost de 1897 - Barcelona, 19 de març de 1959) va ser un arxiver, mestre d'escola i professor navarrès.
Membre d'una família humil, començà a treballar amb tretze anys, després de deixar l'escola. No obstant això, amb divuit es matricula a l'Escola Normal de Saragossa, obtenint el títol de magisteri. El 1929 es va llicenciar en història a la Facultat de Filosofia d'aquesta ciutat. Va exercir de mestre en diverses destinacions, a Ceuta, a Cabanillas (Navarra), i ja llicenciat, a la localitat alabesa de Salinas d'Añana, on també va fer de secretari. Aquesta darrera destinació estaria en l'origen del seu interès pels arxius. El 1931 entrà per oposició al Cos Facultatiu d'Arxivers, Bibliotecaris i Arqueòlegs, sent el seu primer destí la Biblioteca Nacional de Madrid, on treballaria a les ordres de Miguel Artigas Ferrando. L'any següent és traslladat per a exercir de Bibliotecari a la Universitat de Barcelona. El 1940 és nomenat sotsdirector de la Biblioteca de Catalunya, col·laborant en la gestió de les biblioteques populars, que aleshores depenien de la direcció de la Biblioteca. Va desenvolupar una intensa tasca divulgadora com arxiver, organitzador d'exposicions i com a conferenciant. Un dels promotors del moviment basquista a la Ribera Navarresa, va ser soci de la Societat d'Estudis Bascos. Després de la Guerra Civil Espanyola va fer classes a l'Institut Maragall i a l'Escola de Bibliotecàries, encarregant-se de les assignatures de Paleografia (1939-1953), Bibliografia (1943-1947) i Història del llibre (1943-1953). En la seva memòria, el centre cultural d'Ablitas, porta el seu nom.

## Publicacions

* Misión y deontología del bibliotecario, Dirección General de Archivos y Bibliotecas (1954)
* Catálogo de la exposición bibliográfica del Concilio de Trento celebrada en conmemoración del IV centenario, 1545-1945 (1947)
* "Las bibliotecas de seminarios en las universidades". Biblioteconomía: boletín de la Escuela de Bibliotecarias de Barcelona (1946)
* "El Folklore de la merindad de Tudela". Anuario de Eusko-Folklore (1933)
* "Salinas de Añana a través de los documentos y diplomas conservados en su Archivo Municipal". Revista Universidad de Zaragoza (1930)

## Referències

* 1 2 3 Estivill Rius, Assumpció. «Pedro Arellano Sada». A: Qui era qui a l'Escola de Bibliotecàries. Notícies biogràfiques del professorat (1915-1972). Edicions Universitat de Barcelona, 2016, p. 150-152. ISBN 978-84-475-4015-0 [Consulta: 18 maig 2020].
* 1 2 3 «Arellano Sada, Pedro». Auñamendi Eusko Entziklopedia. ISSN: 2444-5487 [Consulta: 19 maig 2020].
* 1 2 Arana Palacios, Jesús «Pedro Arellano Sadaun: bibliotecario navarro en Cataluña». Cuadernos de etnología y etnografía de Navarra, Vol. 28, Núm. 68, 1996, pàg. 191-212. ISSN: 0590-1871 [Consulta: 19 maig 2020].

## Bibliografia

* Mateu i Llopis, Felip «Pedro Arellano y Sada». Biblioteconomía: boletín de la Escuela de Bibliotecarias de Barcelona, Vol. 16, Núm. 49, 1959, pàg. 33-39. ISSN: 0006-1778.
# Pau Sabaté Jaumà

Pau Sabaté Jaumà (Reus, 1872 - Barcelona, 1954) va ser un pintor català.
Mostrant des de petit inclinació pel dibuix, el seu pare el portà a l'Acadèmia Fortuny de Reus dirigida per Ramon Casals i Vernis. Després de cursar el batxillerat a la seva ciutat natal, va traslladar-se a Barcelona per estudiar arquitectura, assistir simultàniament a l'Escola de la Llotja i treballar a la Casa Rigalt, dirigida per Antoni Rigalt, com a projectista i pintor de vitralls. Però va abandonar-ho tot per treballar professionalment com a dibuixant. Així va ser com va començar a realitzar aquarel·les de figurins de sastreria que van donar-li una gran fama en els seus quaranta anys de dedicació a l'ofici. Les seves figures estilitzades, els colors suaus, aplicats amb pinzellada solta i l'extremada perfecció dels vestits són mostres eloqüents de la seva accentuada habilitat amb el llapis i el pinzell.
Una altra de les seves grans afeccions va ser la realització de models per a ferros forjats que van publicar-se en un volum titulat Ferros Artístics. No menys interessants són els seus dibuixos a la ploma dels carrers barcelonins, recollits a Barcino, una obra que demostra l'extraordinària facilitat amb la qual Sabaté ho convertia tot en un ordenat conjunt de traços realistes i expressius.
L'any 1927 va ser nomenat president de l'Agrupació d'Aquarel·listes de Catalunya, càrrec que va ocupar fins al juliol de 1936 i des del qual va desenvolupar una tasca molt important de rellançament de l'entitat.
Malauradament, a partir dels anys cinquanta, la seva dedicació al dibuix i a la pintura es va veure minvada per una greu afecció ocular, però seguí en el treball artístic, dedicant-se a la forja.
Les seves obres es troben repartides a nombroses col·leccions privades de Catalunya i Espanya.
La ciutat de Reus li va dedicar un carrer entre el carrer de la Barceloneta i la Riera de Miró.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 579-580.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 113-114. ISBN 9788497916929.
# Pau Serrasolsas i Moreno

Pau Serrasolsas i Moreno (Barcelona, 5 d'agost de 1994) és un cantant i compositor català.
Juntament amb la seva germana Júlia Serrasolsas, tots dos veins de Sant Andreu de Palomar, és un dels components del grup de música "Ginestà", que s'emportà el guardó al Millor disc de cançó d'autor 2019 pel seu àlbum homònim en els Premis Enderrock 2020. Abans de començar la seva trajectòria amb Ginestà, també amb la seva germana Júlia, liderà un altre grup musical anomenat "La Púrria".-
Entre les seves aficions es reconeix com a seguidor del U.E. Sant Andreu.

## Discografia

* Neix (2018)
* Ginestà (2019)
* Suposo que l'amor és això (2022)

## Referències

* ↑ «Ginestà: «Sempre ens han definit com un grup nostàlgic, però ara és el contrari». Entrevista a Pau Serrasolsas». Enderrok, Núm. 45 [Consulta: 19 gener 2023].
* ↑ García Mateu, David «Pau Serrasolsas. La banda andreuenca Ginestà, premiada amb el Millor disc d'autor». L'Expres de Sant Andreu, 06-03-2020 [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ Cervantes, Xavier «El pop anticapitalista de Ginestà». Diari ARA, 19-02-2020 [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ Gorman, David «Dard d'un cantant català als que trien el castellà per la fama: "No penso canviar d'idioma"». El Nacional [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ «Ginestà: ‘Les bosses que tenim als ulls són d'anar de cul tot el dia’». [Consulta: 2 novembre 2020].
# Partit per Bòsnia i Hercegovina

El Partit per Bòsnia i Hercegovina (bosnià Stranka za Bosnu i Hercegovinu) és un partit polític de Bòsnia i Hercegovina fundat el 13 d'abril per Haris Silajdžić. Ha estat descrit com a ultranacionalista. Sobre les qüestions de les divisions internes de Bòsnia, SBiH pretén eliminar les dues entitats, i establir un "sistema de vot polític d'un sol home" i així els bosnians podran prendre qualsevol decisió minoritzant l'opinió de serbis i croats. És considerat un partit nacionalista bosnià pels dirigents polítics de la República Sèrbia i per la comunitat internacional.
L'abril de 2006, el Partit per a Bòsnia i Hercegovina, juntament amb els partits croats, va encapçalar l'oposició en les esmenes constitucionals, que va comptar amb el suport dels principals partits bosnians i serbis, així com el Partit Socialdemòcrata de Bòsnia i Hercegovina. Aquesta posició és probablement la raó del seu èxit a les eleccions més recents.

## Participació en les eleccions generals de Bòsnia i Hercegovina de 2006

* El seient bosnià a la Presidència de Bòsnia i Hercegovina fou per a Haris Silajdžić
* 8 dels 42 escons a la Cambra de Representants de Bòsnia i Hercegovina.
* 24 dels 98 escons a la Cambra de Representants de la Federació de Bòsnia i Hercegovina
* 4 dels 83 escons en l'Assemblea Nacional de la República de Sèrbia.
* 13 dels 35 escons a l'assemblea del Cantó de Sarajevo
* 11 dels 35 escons a l'assemblea del cantó de Zenica-Doboj
* 8 dels 25 escons a l'assemblea del cantó de Podrinje Bosnià
* 7 dels 30 escons a l'assemblea del Cantó de Bòsnia Central
* 7 dels 35 escons a l'assemblea del cantó de Tuzla
* 6 dels 30 escons a l'assemblea del cantó d'Una-Sana
* 5 dels 30 escons en l'Assemblea del cantó d'Hercegovina-Neretva
* 1 de 21 escons a l'assemblea del cantó de Posavina
* 1 de 10 escons a l'Assemblea del Cantó 10
* El partit no va guanyar cap dels 23 escons a l'Assemblea del Cantó d'Hercegovina Occidental

## Enllaços externs

* Web oficial
# Perryville (Missouri)

Perryville és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens de l'est. July 2008 tenia 8.172 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Perryville tenia 7.667 habitants, 3.031 habitatges, i 1.991 famílies. La densitat de població era de 390 habitants per km².
Dels 3.031 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.934 $ i la renda mediana per família de 43.072 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.115 $ mentre que les dones 19.736 $. La renda per capita de la població era de 16.630 $. Entorn del 5,9% de les famílies i l'11% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Perryville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Perryville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].