OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Milesburg

Milesburg és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.187 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Milesburg tenia 1.187 habitants, 466 habitatges, i 327 famílies. La densitat de població era de 1.018,5 habitants/km².
Dels 466 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 24,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.508 $ i la renda mediana per família de 37.885 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.272 $ mentre que les dones 22.697 $. La renda per capita de la població era de 16.255 $. Entorn del 9,9% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milesburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milesburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Noctis Labyrinthus

Noctis Labyrinthus (en llatí «laberint de la nit») és una regió de Mart situada entre el Valles Marineris i les terres altes de Tharsis. La zona és destacable pel seu sistema de valls profundes, estretes i entrecreuades (tret planetari que rep el nom genèric de labyrinthus en la nomenclatura planetària), formant un sistema complex i laberíntic. Les valls i els canyons semblen haver-se format per falles i molts mostren les característiques habituals del graben, amb les superfícies de la planura conservades al sòl de les valls. En alguns llocs els sòls de les valls són més accidentats, a causa de corriments de terra, mentre que en altres el sòl sembla haver-se enfonsat en formacions en forma de pou. Es creu que l'activitat de falles fou provocada per l'activitat volcànica a la veïna regió de Tharsis.

## Referències

* ↑ "Noctis Labyrinthus". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ «Noctis Labyrinthus». Mars Oddysey Themis, NASA. [Consulta: 19 juny 2021].
* ↑ Noctis Labyrinthus «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2006-10-04. [Consulta: 24 març 2021].

## Enllaços externs

* Noctis Labyrinthus al Google Mars.
# Txapàievka (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Txapàievka».
Txapàievka (en (ucraïnès): Чапаєвка, en rus: Чапаевка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 930 habitants. Pertany al districte rural de Sovetski. Fins al 1945 el municipi es deia Txerkez-Tobai.

## Referències

* ↑ «Численность населения Крымского федерального округа, городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений.». Федеральная служба государственной статистики. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juliol 2017].
# Supercopa brasilera de futbol

La Supercopa de Brasil fou una competició futbolística del Brasil disputada entre els campions del campionat brasiler de futbol i la Copa do Brasil. Només es disputà dos cops.

## Campions

Font:
| Any | Campió | Marcador | Finalista |
| 1990 | Grêmio (RS) | 2 - 0 0 - 0 | Vasco da Gama (RJ) |
| 1991 | Corinthians (SP) | 1 - 0 | Flamengo (RJ) |
| 2020 | Flamengo (RJ) | 3 - 0 | Athletico Paranaense (PR) |

## Referències

* ↑ «Brazil Super Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# António de Saldanha

António de Saldanha va ser un navegant, militar i administrador colonial portuguès del segle XVI.
Va ser el primer europeu que va ancorar en la badia de Table i va pujar a la muntanya de Table,en l'actual Sud-àfrica, quan participava en la flota de 1503 d'Afonso de Albuquerque a l'Índia.
Saldanha (que va ser pare del virrei Aires de Saldanha) també va ser capità generalñde Moçambic des de 1509 fins a 1512. El 9 d'abril de 1517 va ser capità d'una armada de sis vaixells que va partir per l'Índia (els altres capitans eren Pêro Quaresma, Manuel de Lacerda, D. Cristóvão o (D. Tristão) de Meneses, Rafael Catanho, Fernão de Alcáçova i Afonso Henriques de Sepúlveda). Diu Teresa Lacerda que Antonio de Saldanha era un veterà de l'Índia, i que partiu para o Oriente com o importante cargo de capitão-mor do mar da Índia, tendo como principal missão 'andar em armada' na costa da Arábia e nas portas do mar Vermelho». Més tard, ambaixador de Portugal en la cort de Carles I d'Espanya.

## Referències

* ↑ Mary Gunn, L. e. Codd, L. E. W. Codd. Botanical Exploration of Southern Africa: An Illustrated History of Early Botanical Literature on the Cape Flora : Biographical Accounts of the Leading Plant Collectors and Their Activities in Southern Africa from the Days of the East India Company Until Modern Times. CRC Press, 1981. p. 5-7. ISBN 0869611291
* ↑ Teresa Lacerda: Capitães das Armadas da Índia no reinado de D. Manuel I.
# Noctua

«Noctua» té aquests significats:
* Noctua (gènere), gènere de papallones nocturnes
* Noctua (constel·lació), constel·lació ja descartada que es trobava entre la cua de l'Hidra femella i Libra
* Quint Cedici Noctua, magistrat romà
# Nes

«Nes» té aquests significats:
* Nes longus, peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.
* Nintendo Entertainment System, consola de Nintendo llançada l'any 1985.
* Nes (Eysturoy), municipi de les illes Fèroe.
* Nes (Suðuroy), localitat de les illes Fèroe.
* Nes (mitologia), un oceànit segons la mitologia grega.
* Nes (Buskerud), municipi de Noruega.
* Nes (Viken), municipi de Noruega.
# Nes (Eysturoy)

Nes [neːs] és un poble sutuat al sud de l'illa d'Eysturoy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Nes, tot i que qui n'exerceix la capitalitat és el poble més gran de Toftir. L'1 de gener del 2021 tenia 168 habitants.
El poble de Nes s'assenta en una estreta franja de la costa sud-occidental de l'illa, just a l'entrada del fiord de Skálafjørður. Nes constitueix l'extrem sud d'una conurbació que s'estén pel fiord des de Glyvrar, població del veí municipi de Runavík. Aquesta zona urbana inclou més de 3.000 habitants.

## Història

Nes significa "cap" en feroès. El poble surt a la documentació per primer cop al segle xiv, en el document anomenat Hundabrævið. Es diu que Heini Havreki, primer rector luterà de les Fèroe, va establir la seva parròquia a Nes en 1541.
La seva església parroquial, d'arquitectura tradicional en fusta, va ser construïda en 1843. A Nes van servir de rectors Venceslaus Ulricus Hammershaimb, el pare de la llengua feroesa moderna, i Fríðrikur Petersen, un dels més reconeguts poetes de les Fèroe. També és la localitat d'origen de Jens Christian Djurhuus, primer escriptor en utilitzar la llengua feroesa.
Durant la Segona Guerra Mundial, els britànics van instal·lar dos canons a Nes per protegir l'entrada del fiord. Un d'aquests canons encara roman en la seva posició original.
Després de la guerra s'hi va construir un nou port. A la dècada de 1990 es va erigir una església d'arquitectura moderna, coneguda com l'església de Fríðrikur (Fríðrikskirkjan) -anomenada així en honor de Fríðrikur Petersen- que commemora l'establiment de la primera parròquia luterana en sòl feroès, al segle xvi.
Nes va formar un municipi independent el 1967, quan es va segregar del municipi de Skali (avui desaparegut com a entitat administrativa).

## Referències

* 1 2 «Statistical Database» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 4 agost 2019]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Heimabeiti» (en feroès). Arxivat de l'original el 2015-07-15. [Consulta: 7 octubre 2019].
* ↑ «Nes» (en feroès). Fólkakirkjan (Església de les Illès Fèroe). [Consulta: 7 octubre 2019].
* ↑ «Jens Christian Djurhuus» (en danès). Dansk Biografisk Leksikon. [Consulta: 28 abril 2022].
* ↑ «Fríðrikskirkjan» (en feroès). Fólkakirkjan (Església de les Illès Fèroe). [Consulta: 7 octubre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament del municipi de Nes Arxivat 2017-10-20 a Wayback Machine.
# Neoperla dashahena

Neoperla dashahena és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina: Guizhou.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Du, 2005. A: Du & Z. Wang. Plecoptera: Leuctridae, Nemouridae, Perlidae and Peltoperlidae. A: Yang, M. & Daochao (Ed.). Insects from Dashahe Nature Reserve of Guizhou, 54 (57).
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Nikujaga

El nikujaga (肉じゃが, ‘carn-patata’) és un estofat tradicional de la cuina japonesa els principals ingredients del qual són carn, patates i ceba estofades amb soia endolcida, en algunes ocasions amb ito konnyaku i verdures diverses. La carn emprada sol ser de carn de bou, finament picada en rodelles, encara que se sol emprar igualment carn de porc en l'elaboració d'aquest plat en algunes localitats de l'Est del Japó.

## Característiques

Es tracta d'un plat fonamentalment casolà que se sol preparar en els mesos freds d'hivern, se serveix per regla general en un bol d'arròs i sopa de miso. Es pot veure aquest plat a vegades en els izakaya. Se sol dir al Japó que és un dels plats de l'"àvia". Es creu que va ser elaborat per la primera vegada pels caps de cuina de l'Armada Imperial Japonesa a la fi del segle xix . Plat inspirat potser en els serveis culinaris dels "stews" servits en la Royal Navy, fet que va estudiar amb detall Tōgō Heihachirō quan es era estudiant en ciències navals a Gran Bretanya. De retorn al Japó va temptar de fer una versió japonesa de l'estofat per a ús exclusiu de l'Armada Imperial per raó de la seva valor nutritiva.
# Niolu

Niolu és una regió de Còrsega situada al centre nord-oest de l'illa, a l'est de Corte. Està formada pels municipis de Corscia, Calacuccia, Albertacce (E Lubertacce), Lozzi i Casamaccioli.
En el pla geogràfic, el Niolu correspon a la conca superior del Golo; es presenta sota la forma d'una corba força pronunciada on els marges són constituïts per les muntanyes més altes de Còrsega: Monte Cinto (2710 m), Paglia Orba (2525 m) i Capu Tafunatu (2343 m). En el terreny administradiu, actualment forma part del cantó de Niolu-Omessa, del que n'havia estat autònom. Abans de la Revolució Francesa, havia estat un pieve important.
El Niolu és una regió especialitzada en la fabricació de formatges Niolu o Niolo. També s'hi produeix una important xarcuteria a base de porcs criats en llibertat (Prisuttu, Coppa, Lonzu, Figatelli).
També és el lloc del més gran pelegrinatge religiós de Còrsega, el 8 de setembre, on se celebra la Santa di Niolu (Fira de Niolu), a la vila de Casamaccioli.

## Història

* Després de la mort de Sampiero Corso, mort en combat el 17 de gener de 1567 entre Cauro i Eccica-Suarella, el Niolu es va sotmetre a la República de Gènova el 1569.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'oficina de turisme de Niolu
# Odebolt

Odebolt és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.153 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Odebolt tenia 1.153 habitants, 467 habitatges, i 296 famílies. La densitat de població era de 424 habitants/km².
Dels 467 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 34,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 30% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.208 $ i la renda mediana per família de 40.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 18.438 $. La renda per capita de la població era de 15.971 $. Entorn del 7,6% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Odebolt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Odebolt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Robert Ferratges i Domínguez

Robert Ferratges i Domínguez (Madrid, 12 de juliol de 1879 - 9 de setembre de 1941) fou un polític i aristòcrata català, fill d'Antoni Ferratges de Mesa i Ballester.
Fou diputat pel districte de Granollers pel Partit Conservador a les eleccions generals espanyoles de 1903. El 1910 va heretar a la mort del seu pare el títol de marquès de Mont-roig.

## Enllaços externs

* Revista Hidalguía núm 214-215, any 1989
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Boville Ernica

Boville Ernica és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci. Es troba sobre el cim d'un turó escarpat que comanda les valls dels rius Liri, Cosa i Sacco.
Boville Ernica limita amb els municipis de Monte San Giovanni Campano, Ripi, Strangolagalli, Torrice i Veroli.
A 1 de gener de 2019 tenia 8.526 habitants.

## Història

La història de la ciutat es remunta a l'època pre-romana, amb testimonis de nombroses troballes arqueològiques i prehistòriques (muralla pelàsgica). El seu nom primordial, "Bauco", recorda l'antic culte agrícola del déu Bove, símbol de la fertilitat. A la zona arqueològica del Monte Fico, on antigament s'alçava un temple dedicat a aquesta divinitat, han aparegut estatuetes votives amb bous.
Boville Ernica estava situada a les planes per sota de la seva ubicació actual, però després de les invasions sarraïnes i magiars (segles IX-X), la seva població es va traslladar als nivells més alts del Monte Fico, on l'antic centre es va transformar en una de les ciutats més fortificades de la regió.

## Llocs d'interès

A més de les muralles dels pelasgs, els llocs d'interès inclouen el castell i les seves muralles medievals amb fins a 18 torres i torretes (alternant formes rodones i quadrades), totes en peu.
Boville també acull molts palaus i esglésies renaixentistes. Entre ells es troba l'església de San Pietro Ispano, erigida al segle xii sobre la gruta en la qual va viure molts anys el patró. L'església encara conserva un sarcòfag primerenc cristià, dos reliquiaris, una capella que pertanyia a la família noble dels Simoncelli, un baix relleu de Sansovino i un mosaic atribuït a Giotto.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial Arxivat 2014-12-17 a Wayback Machine. (italià)
# Mitridates II d'Armènia

Mitridates II d'Armènia és un possible rei d'Armènia que s'esmenta com a governant d'aquell país entre els anys 72 i 76, i del qual gairebé no se'n sap res.
L'historiador Christian Setippani considera que va ser el pare del seu successor, Sanatruk I d'Armènia, i que estava casat amb Awde, una germana del rei Abgar VI d'Osroene.

## Referències

* ↑ Khorenats'i, Moses. History of the Armenians. [s.l.]: Indo-European Publishing, 2014, p. 161.
* ↑ Settipani, Christian. Nos ancêtres de l'Antiquité : études des possibilités de liens généalogiques entre les familles de l'Antiquité et celles du haut Moyen âge européen. París: Christian, 1991, p. 79-80.
# Mitú

Mitú és un municipi colombià i la capital del departament de Vaupés, situada sobre el riu Vaupés. És una vila de 28.000 habitants que constitueix el nucli dels serveis (transport i comerç) que s'ofereixen al departament. Etimològicament, Mitú vol dir Paujil, que és el nom d'un ocell silvestre de l'orient colombià en llengua yeral.
# Moll Flanders, el coratge d'una dona

Moll Flanders, el coratge d'una dona (títol original: Moll Flanders) és una pel·lícula estatunidenco-irlandesa dirigida per Pen Densham, estrenada l'any 1996. Ha estat doblada al català.
El film és una adaptació de la novel·la Gràcies i Desgràcies de la famosa Moll Flanders de Daniel Defoe.

## Argument

Nascuda en la misèria del Londres de principis del segle xviii, Moll Flanders aprèn aviat les lliçons d'una vida de desgràcies i crueltats. Filla d'una dona condemnada a morir en la forca, es va educar amb unes monges que no van poder dominar el seu esperit indòmit. Moll s'aferra a la idea que un dia coneixerà la felicitat, però fins que aquest moment arribi, no dubta a robar i prostituir-se per sobreviure, sempre somiant amb una vida millor. La seva sort canvia quan un artista la contracta com a model i s'enamora d'ella.

## Repartiment

* Robin Wright Penn: Moll Flanders
* Morgan Freeman: Hibble
* Stockard Channing: Mme Allworthy
* Brenda Fricker: Mme Mazzawatti
* Geraldine James: Edna
* Aisling Corcoran: Flora
* Jim Sheridan: El sacerdot
* Cathy Murphy: Polly
* Emma McIvor: Mary
* Maria Doyle Kennedy: Alice
* Jeremy Brett: El pare de l'artista

## Rebuda

* 1997: 4 nominacions als premis Golden Satellite. incloent-hi actriu dramàtica (Robin Wright)
* Crítica
** "Brillant posada en escena i interpretacions lloables per a un drama d'època molt recomanable. Notable"
** "Té una factura i actors sòlids"

## Referències

* ↑ «Moll Flanders, el coratge d'una dona». esadir.cat.
* ↑ «Moll Flanders». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «Moll Flanders, el coraje de una mujer». El País.
* ↑ Barriuso, Jorge «Moll Flanders, el coraje de una mujer». Cinemanía.
# Mohamed Ali Akid

Mohamed Ali Akid (àrab: محمد علي عقيد) (Sfax, 5 de juliol de 1949 - Riad, 12 d'abril de 1979) fou un futbolista tunisià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de Tunísia amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1978.
Pel que fa a clubs, destacà a CS Sfaxien.
La versió oficial de la seva mort, als 29 anys, el 12 d'abril de 1979, és que va rebre l'impacte d'un llamp en una sessió d'entrenament amb el club saudita Al Nasr Riyadh. Les circumstàncies de la seva mort han generat una controvèrsia entre la seva família i les seves autoritats. De fet, la seva família ha sol·licitat una autòpsia per a determinar la causa de la seva mort. La autòpsia realitzada el 18 de juliol de 2012 va confirmar la presència de dos trets d'arma de foc en el seu cos, i el fill d'Akid va confirmar la implicació del príncep àrab Nayef bin Abdelaziz.

## Referències

* ↑ «FIFA Tournaments - Players & Coaches - Mohamed AKID» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-01-06.
* ↑ «1978 FIFA World Cup Argentina». Arxivat de l'original el 2011-10-20. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ Bellakkhdar, A. «Mort de Mohamed Ali Akid» (en francès). Le Temps (Tunisia), 11-04-1979 [Consulta: 1r novembre 2011]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-04-23. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ Mohamed Ali Akid a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «El hijo de Mohamed Ali Akid confirma la implicación del príncipe árabe Nayef bin Abdelaziz» (en árabe). arabesquetv.tn, 23-02-2013. Arxivat de l'original el 25 de febrer de 2013. [Consulta: 6 maig 2016].
# Monte Veronese

El Monte Veronese és un formatge de pasta premsada semicuita elaborat amb llet de vaca als Monti Lessini, a la província de Verona, regió del Vèneto.
Des de juliol de 1996 en l'àmbit europeu, el Monte Veronese va ser reconegut amb la DOP.
Deu el seu nom a la zona on es produeix, els turons i les muntanyes veroneses. La llet utilitzada prové exclusivament de granges situades als Dolomites.
El formatge té dues versions segons el tipus de llet i l'envelliment:
* El tendre (Monte Veronese latte intero), per al qual s'utilitza llet sencera amb una maduració d'entre 25 i 40 dies. És un formatge de taula de pasta blanca lleugerament foradada, de sabor dolç, per consumir en tres mesos.
* El madurat (Monte Veronese d'Allevo), fet amb llet semidesnatada amb una maduració d'entre 6 i 24 mesos. En aquest els ulls són més marcats, amb sabor intens que tendeix a picar amb el temps.

## Referències

* ↑ Regolamento (CE) n° 1263/96 della Commissione del 1 luglio 1996 che completa l'allegato del regolamento (CE) n° 1107/96 relativo alla registrazione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni di origine nel quadro della procedura di cui all'articolo 17 del regolamento (CEE) n° 2081/92 - Gazzetta ufficiale dell'Unione europea L 163 del 2.7.1996.
* ↑ «Dades a formaggio.it».
* ↑ Cremona, Luigi; SOLETTI, Francesco. L'Italia dei formaggi (en italià). Touring Editore, 2002, p. 23. ISBN 9788836527274.

## Enllaços externs

* Consorci de tutela del Monte Veronese.
# Monte Verde

Monte Verde és un dels jaciments arqueològics americans més famosos dels pertanyents a la fase pre-clovis a Xile. La seva antiguitat ha estat reconeguda per la comunitat científica internacional; el 2004 fou proposat pel Govern xilè a la llista de la Unesco del Patrimoni de la Humanitat i el 2008 fou declarat Monument Històric Arqueològic de Xile.
El jaciment fou descobert en 1976 prop de Puerto Montt, a una cinquantena de km de la costa del Pacífic. Va ser excavat pel professor Tom Dillehay de la universitat de Kentucky. Les excel·lents condicions tafonòmiques (tafonomia) del jaciment, cobert per una torbera saturada d'aigua, li permeteren recuperar restes orgàniques de difícil conservació, ossos de mastodont i de camèlids, baies, i fins i tot patates, a més d'indústria lítica: choppers i bifaços (bifaç) alguns del tipus fulla de llorer. També fou recuperada una petjada de peu humà en l'argila propera a una foguera.
La datació radiocarbònica (carboni-14) indica que el jaciment fou freqüentat pels humans entre el -15 000 i el -12 500.
Una segona campanya d'excavacions a càrrec de Tom Dillehay a partir de 1997 han permès descobrir un segon jaciment datat al C14 entre -35 000 i -30 000 anys.

## Bibliografia

* Dillehay, Tom. 1989 Monte Verde: a Late Pleistocene Settlement in Chile. Smithsonian Institution Press, Washington.
* Dillehay, Tom. 1996 Monte Verde; Vol 2 : The Archaeological Context and Interpretation. Smithsonian Institution Press, Washington.
# Monte Urano

Monte Urano és una comune (municipi) de la Província de Fermo a la regió italiana de les Marques. Es troba aproximadament a 50 quilòmetres al sud d'Ancona i aproximadament 7 quilòmetres al nord de Fermo. Els habitants del municipi s'anomenent "monturanesi".
Monte Urano està rodejat pels municipis següents: Fermo, Montegranaro, Sant'Elpidio un Euga, Torre San Patrizio.
L'economia del poble està basada sobretot en la producció de sabates, i te moltes fàbriques de calçat.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2009-03-12 a Wayback Machine.