OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sarahsville

Sarahsville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 198 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sarahsville tenia 198 habitants, 63 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 449,7 habitants per km².
Dels 63 habitatges en un 41,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 79,4% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 9,5% no eren unitats familiars. En el 7,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 12,1% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.500 $ i la renda mediana per família de 35.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.875 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 12.114 $. Aproximadament el 7,5% de les famílies i el 14,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sarahsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sarahsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Yaphank

Yaphank és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 5.025 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yaphank tenia 5.025 habitants, 1.566 habitatges, i 1.130 famílies. La densitat de població era de 138,8 habitants per km².
Dels 1.566 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 21,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 34,6% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 118,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 70.534 $ i la renda mediana per família de 72.348 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.807 $ mentre que les dones 35.406 $. La renda per capita de la població era de 25.020 $. Entorn del 3,3% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yaphank». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yaphank». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Platja de Cueva

La platja de Cueva, també anomenada platja de la Arena, està situada en l'occident del Principat d'Astúries (Espanya), en el concejo de Valdés i pertany a la localitat de Cueva. Està en la Costa Occidental d'Astúries, a la franja que rep la catalogació de Paisatge Protegit de la Costa Occidental d'Astúries.

## Descripció

Té forma de petxina, la longitud mitjana és d'uns 500-550 m i una amplària mitjana d'uns 80 m. El seu entorn és residencial, amb un grau de perillositat és mitjà i una ocupació massiva durant els caps de setmana. El jaç és de sorra torrada de gra mitjà. En la part posterior, limitant amb l'herba, hi ha acumulació de còdols. Desemboca en ella el riu Esva la desembocadura del qual gairebé desapareix durant la pleamar.
Per accedir a la platja s'hauran de localitzar els pobles més propers que són Caroyas i Cueva. Si es viatja per la N-634 en sentit est-oest, està en la primera desviació a la dreta després de passar un pont molt elevat des d'on ja s'albira la platja. La desviació arriba fins a la mateixa platja. Entre els diversos atractius que té és la proximitat al «cap Busto» i a les «Hoces del Esva» que té la denominació de «Monument Natural».
La platja disposa d'equip de vigilància, serveis,dutxes i aparcament. Per a la pràctica del surf està denominada amb «Categoria 2». El camí d'accés per a automòbils és bastant estret i ha de prestar-se molta atenció en la conducció. Igualment, si s'efectuen banys a la zona de la desembocadura, cal parar esment als corrents perquè el canvi de direcció d'aquests és continu. El 21 de desembre de 2004 es va capturar a canya un exemplar de «Lagocephalus lagocephalus» de més de 60 cm de longitud.

## Referències

* 1 2 http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=536 Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ «Playa de Cueva/ La Arena en Valdés, playas de Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 18 octubre 2018].
* 1 2 User, Super. «CUEVA» (en espanyol europeu). [Consulta: 18 octubre 2018].
* ↑ «Playa de Cueva (Valdés) - Playas Asturianas - La Nueva España». [Consulta: 18 octubre 2018].
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 72. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Biblioteca del Casino La Constància

La biblioteca del Casino La Constància, de la qual tenim notícies des de 1879, era una de les ofertes lúdicoculturals del Casino La Constància de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà). L'entitat anomenada Casino La Constància- popularment Casino dels Nois- es fundà el 1851 com a societat d'esbarjo i de diversió. Ja des de mitjans del s. XIX, a Sant Feliu de Guíxols, tant el Casino La Constància com altres centres d'aquest tipus, intentaven complementar les mancances de l'ensenyament públic i privat. Els casinos eren el lloc de reunió ideal per als assalariats fabrils i altres menestrals que omplien el buit cultural mitjançant coneixements i informació que trobaven en la lectura.
La Biblioteca rebia, els anys de funcionament regular, les últimes publicacions en ciència i cultura del moment, aplegava molts volums, molts diaris i setmanaris, i tenia un horari d'obertura molt dilatat.
Una de les primeres referències és al setmanari guixolenc El Eco Guixolense de l'11 de gener de 1880, quan es va parlar de la seva "selecta aunque modesta biblioteca". El 1885 ja es considerava la més gran de les biblioteques guixolenques. El fons bibliogràfic es catalogà els anys 1910-1915 en un registre, d'on podem saber que comptava amb 2.552 llibres. El saló de lectura presentava els volums en deu col·leccions: autors catalans, novel·la espanyola, novel·la europea, filosofia i política, art, tecnologia i oficis, ciències naturals, medicina venèria i anatomia, hemeroteca, i premsa nacional i internacional (que era el més consultat).
Després de l'entrada de les tropes franquistes a Sant Feliu de Guíxols, el 3 de febrer de 1939, la biblioteca patí una depuració del seu fons entre el febrer i l'abril del mateix any. Durant aquest període, es van enretirar 48 llibres (2% del fons) d'autors d'una tendència nacionalista i/o catalanista (Marcel·lí Domingo, Antoni Rovira i Virgili, etc.), autors sospitosos d'un punt de vista social contraris a la ideologia franquista i autors amb una opinió diferent de la qüestió religiosa i moral.
Durant la dictadura franquista, la biblioteca intentà mantenir l'esplendor de principis de segle xx, però la inauguració de la primera biblioteca pública a Sant Feliu de Guíxols l'any 1956 i un cert desinterès de les autoritats locals (reducció dels horaris d'obertura i manca d'adquisició de nou fons bibliogràfic), provoca que gradualment, des de l'any 1980, se la comenci a veure com un exemple de patrimoni monumental i històric del municipi.

## Referències

* 1 2 3 Gaitx, Jordi; Leon, Andreu; Maurici, Albert; Solà, Josep «La repressió cultural sobre la biblioteca del casino dels Nois (febrer- maig 1939)». L'Arjau, Núm. 38, 01-11-2000, pàg. 38-40 [Consulta: 6 febrer 2018].
* 1 2 3 Gaitx, Jordi «Els cent anys de la biblioteca del Casino dels Nois (1880-1980): esplendor, ruïna i patrimonialització d'un gabinet de lectura menestral». L'Arjau, Núm. 71, 01-09-2014, pàg. 26-31 [Consulta: 6 febrer 2018].
# Acción Galega

Acción Galega fou una organització que actuà com a partit polític conformat per exmilitants del BNG, del PPdG i altres independents, endemés de cinc partits galleguistes de centre (Partido Galeguista, Partido Galeguista Demócrata, Coalició Gallega, Partido Nacionalista Galego-Partido Galeguista i Terra Galega.
Acción galega, i les formacions que la integren, formen part de Compromiso por Galicia.
Tenen com a principals referents públics a l'ex-militant del PPdG Rafael Cuíña, a l'ex-consellera del BNG Teresa Táboas i a l'ex-senador del Bloc Nacionalista Gallec Xosé Manuel Pérez Bouza i l'exsecretari general del PNG-PG Xosé Mosquera.

## Notes

* ↑ El otro nacionalismo, abocado a unirse, El País, 1 de juny de 2012.
* ↑ El Partido Galeguista entra en Compromiso por Galicia a través del partido de Rafa Cuiña, El Faro de Vigo, 3 de agosto de 2012.
* ↑ Compromiso por Galicia llega a Ourense con Táboas y Cuiña Arxivat 2012-06-30 a Wayback Machine., La Región, 12 de juny de 2012.
* ↑ Terra Galega se une a la formación de Táboas y Cuiña, El País, 6 d'agost de 2012.
* ↑ «Cinco partidos galeguistas de centro conflúen en Acción Galega». Praza Pública.

## Enllaços externs

* Cinco partidos galeguistas de centro conflúen en Acción Galega. Praza Pública.
* Article a Galicia Confidencial
# Agència d'ajuda

Una agència d'ajuda és una organització dedicada a distribuir el que es denomina ajuda externa de tipus no militar. Hi ha arreu del món moltes organitzacions d'ajuda, algunes governamentals com per exemple AusAID (Austràlia), USAID (Estats Units), DFID (Gran Bretanya), AECID (Espanya), EuropeAid (Unió Europea), ECHO (Unió Europea), etc, altres intergovernamentals com per exemple UNDP, i unes altres de tipus privat (Organitzacions no Governamentals, ONG) com per exemple ActionAid, Ducere Foundation, Oxfam, World Vision. El Comitè Internacional de la Creu Roja és l'únic a ser conferit per mandat d'un tractat internacional, per mantenir els anomenats Convenis de Ginebra, etc.
L'ajuda que es brinda bàsicament pot ser subdividida en dues categories : (1) ajuda humanitària (ajuda d'emergència en resposta per exemple a algun tipus de desastre natural), i (2) ajuda al desenvolupament (o ajuda exterior), orientada al fet que els països en dificultats puguin mantenir, en bona part per si sols, un creixement econòmic sostenible a llarg termini, amb l'objectiu de millorar les condicions de vida de la població i reduir la pobresa. Algunes agències d'ajuda manegen els dos aspectes o categories citats, com per exemple EcoCARE Pacific Trust i ADRA).

## Notes i referències

* ↑ Australian Government / Aid, web digital 'Aid / Department of Foreing Affairs and Trade / Australian Government'.
* ↑ USAID, web oficial.
* ↑ Agencia Española de Cooperación Internacional para el Desarrollo (AECID), web digital oficial.
* ↑ Humanitarian Aid and Civil Protection, web digital 'Europa.eu'.
* ↑ Direcció General d'Ajuda Humanitària i Protecció Civil - ECHO, web digital 'Europa.eu'.

## Vegeu també

* Suport mutu

## Enllaços externs

* International Aid and Development a Curlie
* AidData
* OECD Development Co-operation Directorate (DAC)
* Foreign Aid a Brookings Institution
* How Food Aid Work
# Akçay

Akçay és un mahalle del districte d'Edremit a la província de Balıkesir (Turquia) a 10 km d'Edremit. El 1397 el sultà Baiazet I va anar a Anatòlia i va derrotar a l'emir karamànida Ala al-Din Beg a la batalla d'Akçay, i el va obligar a fugir cap a Konya; l'emir fou entregat als otomans, executat, i el seu principat fou annexionat.

## Referències

* ↑ Jefferson, John. The Holy Wars of King Wladislas and Sultan Murad: The Ottoman-Christian Conflict from 1438-1444 (en anglès). Brill, 2012, p.6. ISBN 9004219048.
# Akúzovo

Akúzovo (en rus: Акузово) és un poble de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 391 habitants, pertany al municipi d'Atxka.

## Referències

* ↑ «Генеральный план муниципального образования городское поселение г. Сергач Сергачского муниципального района Нижегородской области. Том 2». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-06-14.
# Akísids

La família dels akísids (Akysidae) és constituïda per peixos actinopterigis d'aigua dolça i de l'ordre dels siluriformes que es troba al Sud-est asiàtic. i que es caracteritza per tenir quatre parells de barbes sensorials.

## Gèneres i espècies

* Acrochordonichthys (Bleeker, 1857)
* Akysis (Bleeker, 1858)
* Breitensteinia (Steindachner, 1881)
** Breitensteinia cessator (Ng & Siebert, 1998)
** Breitensteinia hypselurus (Ng & Seibert, 1998)
** Breitensteinia insignis (Steindachner, 1881)
* Parakysis (Herre, 1940)
** Parakysis anomalopteryx (Roberts, 1989)
** Parakysis grandis (Ng & Lim, 1995)
** Parakysis hystriculus (Ng, 2009)
** Parakysis longirostris (Ng & Lim, 1995)
** Parakysis notialis (Ng & Kottelat, 2003)
** Parakysis verrucosus (Herre, 1940)
* Pseudobagarius (Ferraris, 2007)

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Bleeker, P. 1857. Index descriptionum specierum piscium bleekerianarum in voluminibus I ad XIV diarii societatis scientiarum indo-Batavae. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 14: 447-486.
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ Steindachner F. 1881. Ichthyologische Beiträge (X). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 83 (1. Abth.). 179-219.
* ↑ Herre A. W. C. T. 1940. New species of fishes from the Malay Peninsula and Borneo. Bull. Raffles Mus. Núm. 16. 5-26.
* ↑ Ferraris, Carl J.: Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types. Zootaxa, 1418:1-628. 8 de març del 2007. ISBN 978-1-86977-058-7. PDF (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* Planet Catfish (anglès)
* All Catfish Species Inventory (anglès)
* Florida Museum of Natural History (anglès)
# Aija

Aija és una ciutat del Perú al departament d'Ancash; és capital de la província d'Aija i del districte d'Aija. Està a l'oest de la serralada Negra. El 1960 tenia 1.650 habitants i el 2010 només 2.036 habitants.
Fou un centre de l'antiga cultura Recuay. Hi va néixer el científic Santiago Antúnez de Mayolo.

## Referències

* Habitants Arxivat 2016-04-21 a Wayback Machine.
# Al-Arabi SC

* Aquest article tracta sobre el club de futbol de Kuwait. Vegeu-ne altres significats a «Al-Arabi».
L'Al-Arabi SC (àrab: نادي العربي الكويتي, Nādī al-ʿArabī al-Kuwaytī, ‘Club Àrab Kuwaytià’) és un club de futbol de Kuwait de la ciutat d'Al-Kuwait, al districte d'al-Mansuriyah. Al-Arabi significa ‘l'àrab’. Va ser fundat el 1960.

## Palmarès

* Lliga kuwaitiana de futbol:
** 1961–62, 1962–63, 1963–64, 1965–66, 1966–67, 1969–70, 1979–80, 1981–82, 1982–83, 1983–84, 1984–85, 1979–88, 1988–89, 1992–93, 1996–97, 2001–02
* Copa de l'Emir kuwaitiana de futbol:
** 1961–62, 1962–63, 1963–64, 1965–66, 1968–69, 1970–71, 1980–81, 1982–83, 1991–92, 1995–96, 1998–99, 1999–00, 2004–05, 2005–06, 2007–08
* Copa de la Corona kuwaitiana de futbol:
** 1995–96, 1996–97, 1998–99, 1999–00, 2006–07, 2011–12, 2014–15
* Copa Al Kurafi:
** 1998–99, 2000–01, 2001–02
* Supercopa kuwaitiana de futbol:
** 2008, 2012
* Copa Federació kuwaitiana de futbol:
** 1969–70 1995–96, 1996–97, 1998–99, 1999–00, 2013–14
* Copa de Clubs Campions del Golf:
** 1982, 2003-2004

## Altres esports

A més del futbol, el club té seccions en diversos esports com ara: handbol, basquetbol, voleibol, waterpolo, esquaix, atletisme, gimnàstica, natació, boxa, Judo, halterofília.

## Referències

* ↑ «Kuwait - List of Foundation Dates Clubs». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Kuwait - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* 1 2 3 4 5 «Kuwait - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web de seguidors (àrab)
* Web oficial Arxivat 2013-07-01 a Wayback Machine. (àrab)
# Akhlamu

Akhlamu (en escriptura cuneïforme Aḫlamū, literalment 'els companys') eren grups semites seminòmades establerts a l'alta Mesopotàmia. Vivien a l'oest de l'Eufrates, entre la desembocadura del riu Khabur i Tadmor.
Els mesopotamis els mencionen a partir del segle xviii aC i els fan enemics dels assiris. Al segle xiii aC en parlen els egipcis a les Cartes d'Amarna en temps d'Akhenaton, on es llegeix que havien travessat l'Eufrates.
En una inscripció del rei assiri Adadnirari I es diu que el pare del rei, Arikdenili va derrotar a diversos pobles que vivien a les muntanyes, entre ells als akhlamu. Segons diu també la inscripció, Adadnirari va derrotar el rei d'Hanigalbat Shattuara II que s'havia aliat amb els akhlamu per lluitar contra Assíria. Més endavant, el rei hitita Hattusilis III, es queixa al rei cassita de Babilònia Kadaixman-Enlil II que els akhlamu havien interromput la correspondència diplomàtica entre els dos regnes.
En temps del rei assiri Aixurreixixi I eren enemics dels assiris, i entre els títols d'aquest rei, i del seu successor Teglatfalassar I hi figurava "victoriós sobre els akhlamu, els lullubi, i els gutis". Sembla que una de les sub-tribus dels akhlamu eren els arameus.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena; Jean Bottéro; Jean Vercoutter. Los imperios del antiguo oriente II: el fin del segundo milenio. México: Siglo XXI, 2007, p. 19-20, 64. ISBN 9682300096.
# Aeròdrom de Calaf-Sallavinera

L'aeròdrom de Calaf-Sallavinera, classificat com a aeròdrom d’aviació esportiva i lluita contra incendis, està situat a la comarca de l'Anoia, 7 km al nord-est de Calaf, dins el municipi de Sant Pere Sallavinera. El seu codi i classificació OACI és LECP i 2C respectivament. Aquest aeròdrom és propietat de l'empresa Ceràmiques Calaf S.A. i la seva gestió recau en el Sr. Joan Lladó. L’aeroport alternatiu de l'aeròdrom de Calaf és el de Sabadell. La superfície total del sistema aeroportuari és d'1,71 ha. Disposa d'una pista de vols de denominació 13/31, que té 810 metres de llargada i 50 metres d’amplada amb superfície d’herba i terra, i una senyalització horitzontal d’extrems de franja de vols.
En el marc del Pla d'Aeroports, Aeròdroms i Heliports (2009-2015) es preveia que la Generalitat comprés l'aeròdrom per realitzar una remodelació i ampliació de les instal·lacions, però el Tribunal Suprem ha declarat nul el Pla Director aprovat el 2007 després de fructificar un dels quatre contenciosos interposats, en concret el de l'entitat EL SAUQUER, perquè la Generalitat va ometre realitzar l'obligatòria avaluació ambiental estratègica regulada per la Llei estatal 9/2006. Tanmateix les condicions climatològiques adverses de la zona i el possible impacte acústic sobre el nucli urbà de Calaf han donat lloc a diverses protestes ciutadanes en contra del Pla Director de l'Aeròdrom, origen de la sentència del Tribunal Suprem que l'ha declarat nul l'11 de gener de 2013.

## Enllaços externs

* Dades dels aeròdroms catalans Arxivat 2010-06-24 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Pla d'Aeroports, Aeròdroms i Heliports de Catalunya (2009-2015) PDF
* ↑ Informe acústic del Pla Director de l'Aeròdrom de Calaf-Sallavinera - Informe que conclueix una reorientació de la pista o insonorització del nucli urbà
* ↑ No a l'aeròdrom de Calaf-Sallavinera
* ↑ Sentència Tribunal Suprem declarant nul el Pla Director
# Aeròdrom de Montlluís

L'Aeròdrom de Montlluís (en francès: Aérodrome de Mont-Louis La Quillane) és un aeròdrom d'aviació civil situat en el terme comunal de la Llaguna, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Està situat al nord del terme de la Llaguna, al sud-est del Coll de la Quillana, límit de les comarques del Conflent i del Capcir
Aquest aeròdrom té el codi ICAO LFNQ.

## Infraestructura

* 1 pista d'herba de 700 m de longitud per 80 m d'ample per a l'aterratge d'avionetes.
* 2 hangars d'avionetes.
* 1 club d'aviació.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «78 - La Llaguna». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «La Llaguna». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ L'Aeròdrom de Montlluís en els ortofotomapes de l'IGN
# Aleksandrs Starkovs

Aleksandrs Starkovs (Madona, 26 de juliol de 1955) és un exfutbolista letó de la dècada de 1980 i entrenador.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FK Daugava Rīga i FC Dinamo Moscou. Com a entrenador ha dirigit els següents equips:
* 1990–1993 | clubsentrenats1 = FK Daugava Rīga (assistent)
* 1992–1994 | clubsentrenats2 = Letònia U-21
* 1993–2004 | clubsentrenats3 = Skonto FC
* 1995–2001 | clubsentrenats4 = Letònia (assistent)
* 2001–2004 | clubsentrenats5 = Letònia
* 2004–2006 | clubsentrenats6 = FC Spartak Moscou
* 2006–2007 | clubsentrenats7 = Skonto FC (director esportiu)
* 2007–2013 | clubsentrenats8 = Letònia
* 2010–2011 | clubsentrenats9 = Skonto FC
* 2011–2012 | clubsentrenats10 = FC Baku
* 2016–2017 | clubsentrenats11 = Letònia (assistent)
* 2017–2018 | clubsentrenats12 = Letònia
El novembre de 2003 fou escollit Golden Player de Letònia per la UEFA.

## Referències

* ↑ Spartak terminates Starkovs' contract (rus)
* ↑ UEFA.com - Latvia's Golden Player
# Aleksàndrovka (Altai)

* Per a altres significats, vegeu «Aleksàndrovka».
Aleksàndrovka (en rus: Александровка) és un poble del krai de l'Altai, a Rússia, que el 2013 tenia 394 habitants. Pertany al districte de Lóktevski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с. Plantilla:Rus