OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temisó de Xipre

Temisó de Xipre (en llatí Themison, en grec antic Θεμίσων) fou un oficial selèucida que va viure al segle III aC.
Tenia la confiança del rei Antíoc II Theós, del que va ser ministre i company de plaers. Es diu que el rei els va deixar a ell i al seu germà Arist l'administració total dels afers públics, i alguna vegada va presentar a Temisó vestit d'Hèracles i va ordenar que li oferissin sacrificis sota aquest nom com si fos el mateix heroi. En parlen Ateneu de Nàucratis i Claudi Elià.

## Referències

* ↑ 4.Themison a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1023
# Política interna

Política interna (o domèstica) és un terme que s'utilitza en el llenguatge periodístic i en la literatura política per parlar de les decisions internes d'un govern, aquelles que es manegen només internament. Són decisions relatives a l'administració dels assumptes del propi país, diferenciades de la política externa, que és la que es refereix a les relacions del país envers els seus interessos nacionals i les seves relacions amb altres països i amb organismes internacionals.
També s'empra per designar els assumptes particulars d'un partit, organització social o corporació, o les orientacions que els seus integrants tenen envers els altres i pel que fa a la conducció general de la pròpia empresa o agrupació dins d'un país o nació.

## Referències

* ↑ «Concepto de política interior» (en castellà). De Conceptos. [Consulta: 9 gener 2016].
# Cissampelos

Cissampelos és un gènere de plantes de flor de la família de les menispermàcies. Diverses espècies d'aquest gènere tenen una rica història d'ús tradicional en el tractament de l'asma, la tos, la febre, l'artritis, l'obesitat, la disenteria, la mossegada de serp, la icterícia i els problemes de cor, de pressió sanguínia i relacionats amb la pell. A més, moltes d'aquestes plantes eren utilitzades tradicionalment com a curare aplicat com a verí de fletxa durant la cacera.

## Algunes espècies

Té 21 espècies acceptades i 1 nova espècie descoberta.
* Cissampelos andromorpha DC.
* Cissampelos arenicola Ortiz RdC, MH Nee. 2014 Nova espècie
* Cissampelos capensis L.f.
* Cissampelos fasciculata Benth.
* Cissampelos friesiorum Diels
* Cissampelos glaberrima A.St.-Hil.
* Cissampelos grandifolia Triana & Planch.
* Cissampelos hirta Klotzsch
* Cissampelos hispida Forman
* Cissampelos laxiflora Moldenke
* Cissampelos mucronata A.Rich.
* Cissampelos nepalensis Rhodes
* Cissampelos nigrescens Diels
* Cissampelos ovalifolia DC.
* Cissampelos owariensis P.Beauv. ex DC.
* Cissampelos pareira L.
* Cissampelos rigidifolia (Engl.) Diels
* Cissampelos sympodialis Eichler
* Cissampelos tenuipes Engl.
* Cissampelos torulosa E.Mey. ex Harv. & Sond.
* Cissampelos tropaeolifolia DC.
* Cissampelos verticillata Rhodes

## Referències

* ↑ Semwal DK, Semwal RB, Vermaak I, Viljoen A. From arrow poison to herbal medicine--the ethnobotanical, phytochemical and pharmacological significance of Cissampelos (Menispermaceae). J Ethnopharmacol. 2014;155(2):1011-28 (anglès)
* ↑ New Species of Sand-Dwelling Plant Discovered in Bolivia, Paraguay

## Enllaços externs

* Cissampelos a rain-tree.com (anglès)
* Flora of North America (anglès)
* GRIN Arxivat 2011-06-05 a Wayback Machine. (anglès)
# Cèl·lules 3T3

Les cèl·lules 3T3 provenen d'una línia cel·lular establerta el 1962 per dos científics, aleshores al Departament de Patologia de la New York University School of Medicine, George Todaro i Howard Green. La línia cel·lular 3T3 s'ha convertit en la línia cel·lular estàndard de fibroblast. Todaro i Green van obtenir originalment les seves cèl·lules 3T3 del teixit embrionari del ratolí de la soca Swiss albí.

## Nomenclatura

La designació "3T3" es refereix a l'abreviatura de "3 dies de transferència, inòcul 3 x 105 cèl·lules". Aquesta línia cel·lular es va establir originalment a partir de les cèl·lules primàries de fibroblast embrionari de ratolí, que van ser cultivades pel protocol designat, l'anomenat 'protocol 3T3'. Les cèl·lules primàries de fibroblast embrionari de ratolí van ser transferides (la "T") cada 3 dies (el primer número "3") i es van inocular a la densitat fixa de 3 × 105 cèl·lules per placa de 20 cm2 (el segon "3") de forma continuada. Les cèl·lules immortalitzades espontàniament amb un ritme de creixement estable, es van establir després de 20-30 generacions en cultiu i després es van anomenar cèl·lules "3T3". Concretament, les "3T3-L1" és la línia de 3T3 actuals més corrent.

## Característiques

Les 3T3 de Swiss poden ser inhibides per temazepam i altres benzodiazepines. Aquestes cèl·lules també presenten inhibició per contacte i són sensibles al virus del sarcoma i al virus de la leucèmia. Les cèl·lules 3T3 poden ser transformades amb el virus SV40 i alguns altres poliomavirus.

### Expressió

La lisofosfatidilcolina (lisso-PC) indueix l'activitat AP-1 i l'activitat de c-jun N-terminal kinasa (JNK1) per una via independent de la proteïna cinasa C.

### Citogenètica

Les cèl·lules del ratolí 3T3 són hipertriploides. El nombre de cromosomes modal és el 68, que es produeix en el 30% de les cèl·lules. Els ploidis més elevats es produeixen a un ritme molt inferior del 2,4%.

## Usos

Les cèl·lules 3T3 s'utilitzen sovint en el cultiu de queratinocits. Les 3T3 secreten factors de creixement favorables a aquest tipus de cèl·lules.

## Referències

* ↑ Todaro, GJ; Green, H «"Quantitative studies of the growth of mouse embryo cells in culture and their development into established lines"». J. Cell Biol., 17, 1963, pàg. 299–313.
* 1 2 3 NIH 3T3 Cell Line Origins, Characteristics, Expression, and Cytogenetics

## Enllaços externs

* – Entrada per Cèl·lules 3T3 a la base de dades de cultius cel·lulars Cellosaurus (anglès)
* Nikon Microscopy U Digital Video Gallery: 3T3 Cell Motility - Una galleria de vídeos de cèl·lules 3T3 cells en cultiu
# San Benito

«San Benito» té aquests significats:
* Comtat de San Benito, comtat a l'estat de Califòrnia
* San Benito (poble de Califòrnia), comunitat no incorporada al Comtat de San Benito (Califòrnia)
* San Benito (Texas), població dels Estats Units a l'estat de Texas
* Església de San Benito el Real, temple de l'orde benedictí a Valladolid
* Llacuna de San Benito, llacuna endorreica espanyola als termes municipals d'Aiora (València) i Almansa (Albacete)
# The Thing (pel·lícula de 2011)

The Thing és una pel·lícula de terror i ciència-ficció de l'any 2011 dirigida per Matthijs van Heijningen Jr., escrita per Eric Heisserer, i protagonitzada per Mary Elizabeth Winstead i Joel Edgerton en els papers principals. És una preqüela de la pel·lícula The Thing de John Carpenter de 1982.

## Argument

Prenent tres dies abans dels esdeveniments de la pel·lícula de John Carpenter, Kate Lloyd i els seus dos assistents Davida Morris i Adam Goodman s'uneixen a un equip científic noruec que s'ha trobat amb una nau extraterrestre enterrada en el gel de l'Antàrtida. Descobreixen una criatura que va morir en el xoc fa anys i que tornarà a la vida acabant amb tots els habitants de la base

## Repartiment

| Actor | Paper |
| Mary Elizabeth Winstead | Dr. Kate Lloyd |
| Joel Edgerton | Sam Carter |
| Ulrich Thomsen | Dr. Sander Halversen |
| Adewale Akinnuoye-Agbaje | Derek Jameson |
| Eric Christian Olsen | Adam Goodman |
| Jonathan Walker | Colin |
| Kim Bubbs | Juliette |
| Stig Henrik Hoff | |
| Trond Espen Seim | |
| Carsten Bjørnlund | Karl |
| Jørgen Langhelle | Lars |
| Jan Gunnar Røise | Olav |
| Kristofer Hivju | Jonas |
| Jo Adrian Haavind | Henrik |

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Conducte coclear

El conducte coclear o escala mitjana de Löwenberg és una cavitat plena d'endolimfa dins de la còclea, situat entre la rampa timpànica i la rampa vestibular, separades per la membrana basilar i la membrana de Reissner (membrana vestibular) respectivament. Al seu interior hi ha l'òrgan de Corti

## Estructura

El conducte coclear forma part de la còclea. Està separat de la rampa timpànica per la membrana basilar. Està separat de la conducte vestibular (scala vestibuli) per la membrana vestibular (membrana de Reissner). L'estria vascular es troba a la paret de el conducte coclear.

###### Desenvolupament

El conducte coclear es desenvolupa a partir de la vesícula òtica ventral (otocist). Creix lleugerament aplanat entre la meitat i l'exterior del cos. Aquest desenvolupament pot estar regulat pels gens EYA1, SIX1, GATA3 i TBX1. L'òrgan de Corti es desenvolupa dins del conducte coclear.

## Funció

El conducte coclear conté l'òrgan de Corti. Aquest està unit a la membrana basilar. També conté endolimfa, que conté concentracions elevades de K$^+$ per a la funció de les cèl·lules ciliades internes i cèl·lules ciliades externes a l'òrgan de Corti.

## Importància clínica

Els fàrmacs lliurats directament al conducte timpànic s'estendran a tota la còclea excepte al conducte coclear. En poques ocasions, el conducte coclear pot desenvolupar-se per tenir una forma incorrecta.

## Referències

* ↑ Hayes, Sarah H.; Ding, Dalian; Salvi, Richard J. [et al.].. «1 – Anatomy and physiology of the external, middle and inner ear». A: Handbook of Clinical Neurophysiology (en anglès). 10. Elsevier, 2013, p. 3–23. DOI 10.1016/B978-0-7020-5310-8.00001-6. ISBN 978-0-7020-5310-8.
* 1 2 3 4 5 Feher, Joseph. «4.7 – Hearing». A: Quantitative Human Physiology – An Introduction (en anglès). 2nd. Academic Press, 2012, p. 440–455. DOI 10.1016/B978-0-12-800883-6.00040-9. ISBN 978-0-12-800883-6.
* 1 2 3 Fekete, D. M.. «Cochlear Development». A: Encyclopedia of Neuroscience (en anglès). Academic Press, 2009, p. 1031–1040. DOI 10.1016/B978-008045046-9.00252-7. ISBN 978-0-08-045046-9.
* ↑ Fekete, D. M.. «Cochlear Development». A: Encyclopedia of Neuroscience (en anglès). Academic Press, 2009, p. 1031–1040. DOI 10.1016/B978-008045046-9.00252-7. ISBN 978-0-08-045046-9.
* ↑ Fekete, D. M.. «Cochlear Development». A: Encyclopedia of Neuroscience (en anglès). Academic Press, 2009, p. 1031–1040. DOI 10.1016/B978-008045046-9.00252-7. ISBN 978-0-08-045046-9.
* 1 2 Spelman, Francis A. «2.5.11 – Cochlear Prostheses». A: Biomaterials Science – An Introduction to Materials in Medicine (en anglès). 3rd. Academic Press, 2013, p. 967–980. DOI 10.1016/B978-0-08-087780-8.00083-8. ISBN 978-0-12-374626-9.
* ↑ Shepherd, R. K.; Seligman, P. M.; Fallon, J. B.. «5 – Neuroprostheses for restoring hearing loss». A: Implantable Neuroprostheses for Restoring Function (en anglès). Woodhead Publishing, 2015, p. 97–125. DOI 10.1016/B978-1-78242-101-6.00005-7. ISBN 978-1-78242-101-6.
# Màdel

El Màdel és una modalitat de pilota valenciana basada en la pilota grossa, adaptada per a ser jugada a una pista de pàdel. El nom adapta la paraula mà i pàdel.
Va ser inventada pel pilotari Ricard Sentandreu l'any 2013, i disposa d'una pilota específica, basada en la pilota de badana. L'objectiu era de disposar d'una modalitat de pilota senzilla de practicar, on no fóra necessari equipament especial per a la mà i que es poguera disputar en canxes de fàcil accés. Existeix un campionat que es disputa en localitats de diferents comarques valencianes.

## Referències

* 1 2 «El màdel al programa ÀPunt Directe». À Punt, 06-05-2019. [Consulta: 18 juny 2019].
* ↑ Lacreu, Josep. «Màdel». Levante-EMV, 15-05-2019. [Consulta: 18 juny 2019].
* 1 2 «Màdel: una porta per entrar a la pilota valenciana». Diari Ara, 21-04-2018. [Consulta: 18 juny 2019].
# César Rincón

Julio César Rincón Ramírez (Bogotá, 5 de setembre de 1965) és un torero colombià.
Amb deu anys va començar a interessar-se en el món del toreig. Fill de família humil, menor de cinc germans. El 1981 va arribar a Espanya, Còrdova, on va començar a realitzar els seus primers escarcejos amb l'ajut del seu compatriota, Pedro Domingo.
Va prendre l'alternativa el 8 de desembre de 1982 en la seua ciutat natal, sent el seu padrí Antoñete. El juliol de 1983 va confirmar la seua alternativa en la Plaça de bous de Mèxic, i al setembre de 1984 en Las Ventas, Madrid. Va debutar en França el 1991. En la Fira de Sant Isidre a Madrid de 1991 va tenir el seu moment de major esplendor durant dos dies seguits en els quals va eixir per la porta gran, fet que va repetir per tercera vegada un mes més tard, el 6 de juny, al costat de José Ortega Cano, en un mà a mà, i per quarta vegada a l'octubre, sent fins al 2007 l'únic torero en la història que ho ha aconseguit en una mateixa temporada. Repetiria dues vegades més l'eixida per la porta gran el 1995 i 2005.
Entre 1999 i 2002 va estar apartat del món del toro a causa d'una greu malaltia, hepatitis C, reapareixent el gener de 2003 en Olivença, província de Badajoz.
El dia 23 de setembre del 2007 es va retirar de les places taures, davant un públic que va omplir fins a les banderes la plaça Monumental de Barcelona, Catalunya.
Es va acomiadar del toreig en la Plaça de Bous de Santa Maria al febrer de 2008.

## Referències

* Fitxa biogràfica en Mundo Toro Arxivat 2007-09-16 a Wayback Machine.
* Fitxa biogràfica en Portal Taurino Arxivat 2007-08-28 a Wayback Machine.
* Entrevista en el Diari El Mundo
* Biografia en Colombialink Arxivat 2007-08-23 a Wayback Machine.
# Guy Bolton

Guy Bolton (Hertfordshire, 23 de novembre de 1884 - Londres, 4 de setembre de 1979) va ser un escriptor de comèdies musicals nord-americà, d'origen anglès. En col·laboració amb George Middleton escriví deu musicals. Altres col·laboradors foren George Gershwin, Ira Gershwin, i Oscar Hammerstein II.
Algunes de les obres més famoses en què va participar són Tip-Toes (1924) o Lady, Be Good! (1925) i The Love Parade (1929).

## Referències

* ↑ Fitxa Database. Consultat el 18 de maig de 2018
* ↑ Fitxa IMDb. Consultat el 18 de maig de 2018
# San Benedetto Po

San Benedetto Po és un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
San Benedetto Po limita amb els municipis de Bagnolo San Vito, Borgoforte, Moglia, Motteggiana, Pegognaga, Quistello i Sustinente.
Pertanyen al municipi les frazioni de Bardelle, Brede, Gorgo, Mirasole, Portiolo, San Siro, Villa Garibaldi, Zovo

## Galeria

* Abadia
* Localització de San Benedetto Po a la província de Màntua

## Referències

* ↑ Comune di San Benedetto Po- Statuto.
# Thomas Doughty (pintor)

Thomas Doughty (19 de juliol de 1791? – 22 de juliol de 1856) fou el primer pintor estatunidenc exclusivament paisatgista. Tot i que segons alguns autors no va pertànyer pròpiament a l'Escola del Riu Hudson, en tot cas va ésse-ne l'indiscutible precursor.

## Biografia
### Joventut i aprenentatge

Thomas Doughty, o Thomas Taber Doughty, va néixer a Filadèlfia (Pennsilvània). A la seva primera joventut va ésser aprenent en una adoberia a Filadèlfia, i després es va establir com a curtidor amb un dels seus germans. Mentre, va esdevenir pintor autodidacta i va assistir a clases de dibuix. Va exposar públicament per primera vegada l'any 1816 a la Pennsylvania Academy of the Fine Arts. Va poder conèixer la pintura paisatgista europea visitant les col·leccions públiques i privades de Filadèlfia i de Baltimore. Va viure a Boston dos anys a finals de la década de 1820, i partir de l'any 1820 es va consagrar totalment a la pintura de paisatges.

### Activitat artística

A Filadèlfia, entre 1830 i 1832, amb el seu germà John, van establir una publicació periòdica: The Cabinet of Natural History and American Rural Sports, que va publicar les seves litografies. Posteriorment, es va traslladar altra vegada a Boston. Entre els 1837 i 1838, va estar a Anglaterra. Després del seu retorn, va viure intermitentment a Nova York, residint de vegades en llocs del nord-est dels Estats Units, a Washington i a Nova Orleans. A l'any 1845 va tornar a marxar a Europa, visitant París i tornant a Anglaterra. Va morir a Nova York. Aquests canvis de residència probablement reflecteixen dificultats per vendre el seu treball. Els gustos artístics estaven canviant, i Doughty havia de competir amb pintors més dotats o que oferien una nova manera d'entendre la pintura de paisatge.
Tot i que Doughty va representar correctament la natura, les seves obres no tenen la força dels posteriors pintors de l'Escola del Riu Hudson. Les seves composicions són massa generals i no tenen fidelitat als llocs ni precisió en la representació de plantes, roques i altres elements del paisatge. De fet, les seves obres imiten les convencions dels paisatgistes anglesos del segle xviii. Tanmateix, les seves escenes amb un personatge solitari són poètiques i meditatives, amb un sentiment de bellesa del món natural, amb uns paisatges ubèrrims i uns celatges plens de llum.

## Referències

* ↑ «Hudson River School» (en anglès). Oxford University Press. [Consulta: 6 abril 2020].
* ↑ «Thomas Doughty, American artist» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 6 abril 2020].
* ↑ «Thomas Doughty» (en anglès). Oxford University Press. [Consulta: 6 abril 2020].
# Podarg de Sri Lanka

El podarg de Sri Lanka(Batrachostomus moniliger) és una espècie d'ocell de la família dels podàrgids (Podargidae) que habita la selva humida del sud-oest de l'Índia i Sri Lanka.

## Referències

* ↑ «Podarg de Sri Lanka». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Combretum vendae

Combretum vendae és una espècie de planta de la família de les Combretàcies. És una planta bella, de creixement ràpid, bastant resitent al fred, creix bé en zones d'ombra de jardins de climes temperats i càlids. És un arbre natiu de Sud-àfrica. Creix en mitjanes a baixes altituds, en sabanes arbustives i en praderies arbrades. També pot créixer als marges dels pantans i sovint sobre termiters. Creix en les vessants altes de Soutpansberg en sòls de sorra rogenca, pedregosos i profunds. En la cultura africana s'ha usat d'amulet per assegurar la caiguda de l'enemic.
Sol ser un arbust d'uns 1,5 a 3 metres d'alçada, però també pot arribar a ser un arbre petit de mides de fins a 5 metres. L'escorça és de color gris i les branques joves estan cobertes, densament, de vellut blanquinós o de color grisenc. Les fulles són marginalment el·líptiques a ovalades de mides d'uns 4-8 x 2,5-4,5 cm, verdoses a l'anvers, grisoses al revers; l'àpex és arrodonit acabant en una punta fina, a vegades torçada. Els marges són sencers i tenen un pecíol d'uns 2 a 5 mm de longitud. Les flors són de color blanc cremós, peludes, amb sèpals de color vermellós. Es troben reunides en caps d'unes 20 a 25 al final d'una espiga axil·lar d'uns 2cm de llarg. El fruit presenta quatre ales, ocasionalment pot presentar tres ales; d'uns 2x2 cm de mida, reunits en grups, conspicu (aparent i atraient), d'un color rosat o vermell. Fructificació del febrer al juny. Els fruits són petits, en una tija, lleugers de color vermell fosc i giren a un vermell terrós visible quan està sec.

## Referències

* ↑ «Combretum vendae a EOL» (en anglès). [Consulta: 10 febrer 2015].
* ↑ «Combretum vendae a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 10 febrer 2015].

## Bibliografia

* Gibbs Russell, G. E., W. G. M. Welman, E. Retief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. Van Wyk & A. Nicholas. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 1987. 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
* Coates Palgrave, Keith. Trees of Southern Africa. Third edition. 2002. Struik Publishers. p:811.
# Màdara (Bulgària)

Màdara (en búlgar: Мадара) és un poble al nord-est de Bulgària; forma part del municipi de Shumen, a la província de Shumen. Màdara es troba a 15 quilòmetres a l'est de la ciutat de Shumen, al peu occidental de l'altiplà de Màdara.
Màdara és famosa per la seua reserva nacional històrica i arqueològica, a 1,5 quilòmetres a l'est del poble. La reserva inclou troballes neolítiques i eneolítiques, un assentament traci, una antiga vil·la romana i la seua fortalesa del segle II o V, un palau medieval búlgar, santuaris pagans, esglésies cristianes, monestirs i fortaleses del Primer Imperi Búlgar. També hi ha un monestir en una cova, del segle xii al XIV. El més important de Màdara és el famós Cavaller de Màdara, un gran relleu altomedieval tallat a la roca que data del regnat de Tervel de Bulgària (segle viii).
L'arquèoleg hongarés Géza Fehér primer, i després el txecbúlgar Karel Skorpil i el búlgar Rafail Popov han estudiat la reserva arqueològica.
En l'època medieval, el poble era una fortalesa anomenada Matora. Fou esmentada en els registres otomans de 1481 com Matés. El poble actual, el fundaren colons de la propera Kyulevcha, prop de Kaspichan, després de l'alliberament de Bulgària (1877-78); en els anys 1940 i 1950, hi arribaren colons de les regions de Pirin i Sofia.

## Referències

* «Мадара». A: Българска енциклопедия А-Я (en búlgaro). БАН, Труд, Сирма, 2002. ISBN 954-8104-08-3. OCLC 163361648.
# Guy Chambers

Guy Antony Chambers (nascut el 12 de gener de 1963 a Londres) és un compositor i productor musical anglès, conegut per la seva llarga relació artística amb Robbie Williams.

## Treball amb Robbie Williams

Chambers va col·laborar, tant com a compositor com a productor, en els cinc primers àlbums de Robbie Williams, aconseguint tots ells el número 1 al Regne Unit i obtenint unes vendes globals de més de 40 milions de còpies. Chambers va coescriure la majoria de les cançons més conegudes de Williams, incloent Rock DJ, Feel, Millenium, Let Me Entertain You i Angels.

## Altres col·laboracions

Quan l'enregistrament del cinquè àlbum de Williams, "Escapology", va estar acabada a mitjan 2002, Chambers i Williams es van separar. Després ha treballat amb artistes com INXS, als quals va produir i va compondre temes per al seu disc "Switch" de 2005.
Chambers també va escriure dos temes de la banda londinenca de pop rock Busted, juntament amb Steve Power i el baixista de Busted Matt Willis, Fake i Better Than This, del seu segon àlbum anomenat "A Present For Everyone".
El 2022, Chambers va col·laborar amb el músic austríac Trickster a escriure i produir una cançó nadalenca plena de paraulotes, reflectint les tensions i l'estrès d'aquell any, que es va tornar viral.

## Premis

* 3 Premis Ivor Novello
* 3 Premis Brit
* Premis Q Classic Songwriter
* Premis MMF Best Produced Record

## Referències

* ↑ Lydia Venn. «Robbie Williams: What is his relationship with Guy Chambers like now?» (en anglès). Cosmopolitan. [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ «INXS – Switch». Discogs.
* ↑ «Busted (3) – A Present For Everyone». Discogs.
* ↑ «Robbie Williams' songwriter aiming for Christmas Number One with expletive-ridden tune». Daily Mirror. [Consulta: 7 Dezembro 2023].
# Abu-l-Qàssim Sultan

Abu-l-Qàssim Sultan (Narsapur al Sind, 1562-1629/1630) fou un feudatari beglar del Sind, d'una família lligada als arghúnides de Kandahar i Sind, suposats descendents d'Alí ibn Abi Tàlib; el seu avi va emigrar des de Samarcanda en temps de Shah Hasan Arghun (1521-1560) i va rebre el feu (pargana) de Jaheja, enllaçant per matrimoni amb Raja Versi, del clan rajput dels bhatti governant a [Amarkot], i de l'enllaç va néixer Shah Kasim Khan Zaman, el qual fou el pare d'Abu l-Kasum Sultan.
Aquest va exercir influència política en el regnant de Mirza Djani Beg (1585-1591) el darrer turkhan que va governar el Sind com independent. Quan Abd al-Rahim Khan khan-i khanan va conquerir Sind pels moguls (1591), es va retirar al seu feu de Narsapur.
Es va revoltar el 1600 quan fou nomenat governador del Sind Mirza Ghazi Beg amb seu a Thatta, però amb la mediació del pare es va ajustar la pau. Però Ghazi Beg va violar la paraula donada i va fer presoner a Abu l-Kasum i el va fer empresonar i cegar; es va poder escapar amb ajut d'una corda que li va portar la seva germana Shah Begum (esposa de Mirza Djani Beg) però fou de nou capturat, si bé fou alliberat per intercessió de Khosrow Khan Čarkas i se li va retornar una part del feu de Nasarpur.
Però poc després va fugir a Agra on fou ben rebut per l'emperador Djahangir que li va assignar un mansab; al cap d'uns anys va retornar a Thatta on va viure entre els zamindars (terratinents) i va morir el 1629/1630.
El seu harem tenia unes cent dones.

## Referències

* M. H. Pathan, “Abu'l-Qasem Soltan,” Encyclopædia Iranica, I/4, pp. 365-367; una versió actualitzada està disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abul-qasem-soltan-beglar-chief-of-sind-b-969-1562