OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isabelle Gautheron

Isabelle Gautheron (Villeneuve-Saint-Georges, 3 de desembre de 1963) va ser una ciclista francesa especialista en pista. Del seu palmarès destaca la medalla de bronze al Campionat del món de velocitat.

## Palmarès

* 1982
** 1a al Gran Premi de París
* 1983
** Campiona de França de Velocitat
* 1985
** 1a al Gran Premi de París
* 1986
** Campiona de França de Velocitat
* 1987
** Campiona de França de Velocitat
* 1988
** Campiona de França de Velocitat
* 1989
** Campiona de França de Velocitat
* 1990
** Campiona de França de Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Jang Sung-taek

Jang Song-thaek (장성택) (Kangwon, Corea del Nord, 2 de febrer de 1946 - Pionyang, 12 de desembre de 2013) va ser el vicepresident de la Comissió Nacional de Defensa de la República Popular Democràtica de Corea fins a la seva caiguda en desgràcia al desembre de 2013.

## Referències

* ↑ «Corea del Norte ejecuta al tío de Kim Jong-un por "traición". Corea del Norte ha informado que este jueves ha ejecutado a Jang Song-thaek, tío del líder del país, Kim Jong-un.». RT, 13-12-2013 [Consulta: 24 octubre 2020].
# Jaulín

Jaulín és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de Saragossa. El 2023 tenia 291 habitants.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 27 gener 2024].
# Jardins de Mercè Rodoreda

Els jardins de Mercè Rodoreda són parc urbà situat entre l'avinguda de la República Argentina, la baixada de Blanes i el carrer de la Costa, al barri d'el Putget i Farró, a Barcelona. Es van inaugurar l'any 2008 per commemorar el centenari del naixement de l'escriptora Mercè Rodoreda. Situats en un terreny en força pendent, entre el turó de El Puget i la riera de Vallcarca, els jardins contenen espècies típicament mediterrànies com les alzines, els pins pinyoners, el marfull, el margalló, l'ametller, entre altres espècies ornamentals com cedres, mimoses i palmeres.

## Referències

* ↑ Tort, Maria Josep. «Els jardins de Mercè Rodoreda i de Portolà, al Putxet». El jardí de Sant Gervasi, Març 2015, pàg. 22.

## Enllaços externs

* http://guia.barcelona.cat/detall/jardins-de-merce-rodoreda_99400214923.html
* http://eljardidesantgervasi.cat/numero-5-marc/ Arxivat 2015-12-09 a Wayback Machine.
# Jean de Bodt

Jean de Bodt (París, 1670 — Dresden, 1745) va ser un arquitecte francès. De família d'hugonots, va haver d'emigrar de França amb la promulgació de l'Edicte de Fontainebleau i va viure als Països Baixos i a Londres, on va esdevenir capità del cos d'artillers. Va projectar diverses obres a Alemanya amb un estil clàssic i barroc.

## Obres

* Zeughaus a Berlin
* Palau de Friedrichstein, a Prússia Oriental
* Palau de Schlodien, a Prússia Oriental
* Porta de Berlín a Wesel
* Japanisches Palais a Dresden

## Referències

* ↑ «Jean de Bodt». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jean de Dieu Kamuhanda

Jean de Dieu Kamuhanda (Gikomero, Ruanda, 3 de març de 1953) és un polític ruandès que va ser condemnat a cadena perpètua pel Tribunal Penal Internacional per a Rwanda (ICTR) pel seu paper en el Genocidi de Rwanda el 1994.
Kamuhanda va néixer a Gikomero, Ruanda. El 25 de maig de 1994, es va convertir en Ministre d'Educació Superior, Investigació Científica i Cultura en el govern interí liderat per Jean Kambanda.
A principis d'abril de 1994, poc després del començament del Genocidi de Rwanda, Kamuhanda va pronunciar un discurs en Gikomero, on assenyalem que l'assassinat de Tutsis a Gikomero encara no havia començat i que estava disposat a proporcionar les armes que serien necessàries per emportar. fora dels assassinats allà. Al final del discurs, va lliurar armes de foc, granades i matxets als assistents, i va dir que seguiria amb els residents de Gikomero per assegurar-se que els assassinats havien començat. El 12 d'abril de 1994, Kamuhanda va ordenar a les milícies interahamwe que la policia comencés l'assassinat dels tutsis que s'havien refugiat a l'escola d'una església protestant a Gikomero.
A finals de juliol, Kamuhanda va fugir a França. A petició del fiscal del TPIR, va ser detingut per funcionaris francesos a Bourges el 26 de novembre de 1999. El 7 de març de 2000 va ser enviat als centres de detenció del TPIR a Arusha, Tanzània.
En la seva opinió, Kamuhanda va ser condemnat per genocidi i extermini com a crim contra la humanitat. Va ser absolt de conspiració per cometre genocidi, violació com a crim de lesa humanitat i crims de guerra i altres actes inhumans com a crim contra la humanitat. Va ser condemnat a cadena perpètua. La seva sentència va ser confirmada per la Sala d'Apel·lacions del TPII el 19 de setembre de 2005 i el 7 de desembre de 2008 va ser traslladat a Mali per complir la seva condemna.

## Referències

* ↑ «Cadena perpetua por genocidio para un ex ministro ruandés» (en castellà). El País, 23-01-2004 [Consulta: 13 juny 2019].
# Isohipsa

Una isohipsa és en meteorologia una línia d'igual altitud de geopotencial sobre una superfície donada, generalment una superfície isòbara, representada sobre un mapa meteorològic o sobre un gràfic. Es tracta doncs d'una Isolínia d'elevació expressada en unitats de mesura geopotencials (el metre geopotencial és aproximadament igual al metre).
Sobre els mapes meteorològics, el seu valor està anotat en decàmetres geopotencials (exemple: 540 indica una altitud d'aproximadament 5400 metres). Remarcant els contorns de les isohipses, s'obté una imatge que mostra com es distribueixen aquestes altures a la zona d'interès. La superfície isohipsa que té una altitud geopotencial igual a zero representa la superfície de l'altura mitja oceànica.
Aquesta noció s'ha utilitzat sota d'altres noms en cartografia, geologia, oceanografia i hidrologia:
* corba de nivell és la isolínia d'altitud per trobar la forma que pren el terreny ;
* isòbata és la isolínia de profunditat dels oceans o d'un estrat rocós subterrani.

## Referències

* ↑ isohipsa a Optimot
* ↑ «Isohipsa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Organització Meteorològica Mundial. «Isohypse». OMM. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 20 setembre 2014].
# Isola (Pallars Jussà)

Isola és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Rivert.
Està situat just al nord i nord-oest de Rivert, a ponent de la Costa Pelada. És en els vessants de migdia del Pui Redon.
Viccionari
# Isogomphodon oxyrhynchus

Isogomphodon oxyrhynchus és una espècie de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 160 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Illa de Trinitat, Guaiana, Surinam, Guaiana Francesa i el Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lessa, R., F.M. Santana, V. Batista i Z. Almeida, 2000. Age and growth of the daggernose shark, Isogomphodon oxyrhynchus, from northern Brazil. Mar. Freshwater Res. 51(4):339-347.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Müller, J. & F. G. J. Henle 1838-1841. Systematische Beschreibung der Plagiostomen. Berlin. Plagiostomen: i-xxii + 1-200, 60 pls.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Istachatta

Istachatta és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 65 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Istachatta tenia 65 habitants, 34 habitatges, i 22 famílies. La densitat de població era de 193,1 habitants/km².
Dels 34 habitatges en un 8,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,1% hi vivien parelles casades, en un 20,6% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 7,7% tenia menys de 18 anys, un 3,1% entre 18 i 24, un 9,2% entre 25 i 44, un 38,5% de 45 a 60 i un 41,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 57 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.250 $ i la renda mediana per família de 21.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 12.618 $. Entorn del 33,3% de les famílies i el 29,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Istachatta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Istachatta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# James Stephenson

James Stephenson (Selby, West Riding of Yorkshire, Anglaterra, 14 d'abril de 1889 − Pacific Palisades, Califòrnia, Estats Units, 29 de juliol de 1941) va ser un actor britànic.

## Biografia

Nascut a Selby, Anglaterra, era fill de John G. Stephenson, un farmacèutic, i Emma Stephenson. Educat al West Riding of Yorkshire i a Burnley, Lancashire, al costat dels seus germans, Alan i Norman, al principi va treballar com a empleat de banca i, més endavant, com a comerciant. En els anys 1930 va emigrar als Estats Units, aconseguint la ciutadania d'aquell país el 1938.
El seu debut en el cinema va tenir lloc als 48 anys el 1937, any en què va rodar quatre pel·lícules. Warner Bros. el va contractar el 1938, i va començar a encarnar personatges malvats però cortesos, així com cavallers deshonrats i militars, com va ser el cas del seu treball a Beau Geste (1939), amb Gary Cooper i Ray Milland. També el 1939, va actuar acompanyant a Bette Davis en el melodrama La mare soltera (1939), i va ser Sir Thomas Egerton a The Private Lives of Elizabeth and Essex (1939), interpretat per Errol Flynn. El gènere d'aventures el va veure entre els protagonistes, l'any següent, d'un altre gran èxit, The Sea Hawk (1940), igualment al costat de Flynn.
La gran oportunitat de Stephenson va arribar quan el director William Wyler el va elegir, contra l'opinió de l'estudi, per actuar a La carta (1940), al costat de Bette Davis. Pel seu treball va ser nominat a l'Oscar al millor actor secundari. Al final d'aquell any va fer el paper del títol a Calling Philo Vance, i el 1941 va ser actor principal a Shining Victory, interpretant el Dr. Paul Venner.
Just quan la carrera de Stephenson anava en ascens, l'actor va morir a Pacific Palisades, Califòrnia, a causa d'un infart agut de miocardi. Tenia 52 anys. Va ser enterrat al Cementiri Forest Lawn Memorial Park de Glendale, Califòrnia.

## Filmografia

* The Perfect Crime (1937)
* You Live and Learn (1937)
* Mr. Satan (1938)
* White Banners (1938)
* When Were You Born (1938)
* Nancy Drew – Detective (1938)
* King of the Underworld (1939)
* Devil's Island (1939)
* Confessions of a Nazi Spy (1939)
* Sons of Liberty (1939)
* Beau Geste (1939)
* La mare soltera (The Old Maid) (1939)
* Secret Service of the Air (1939)
* Espionage Agent (1939)
* The Private Lives of Elizabeth and Essex (1939)
* We Are Not Alone (1939)
* Calling Philo Vance (1940)
* El falcó del mar (The Sea Hawk) (1940)
* A Dispatch from Reuter's (1940)
* South of Suez (1940)
* La carta (The Letter) (1940)
* Shining Victory (1941)

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1941: Oscar al millor actor secundari per La carta

## Referències

* ↑ «biografia de James Stephenson» (en anglès).
* ↑ «biografia de James Stephenson». The New York Times.
* ↑ «James Stephenson, premis». Imdb.
* ↑ «filmografia de James Stephenson». The New York Times.
# Itrotungstita-(Ce)

La itrotungstita-(Ce) és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom per la seva composició química que conté itri i tungstè.

## Característiques

La itrotungstita-(Ce) és un òxid de fórmula química CeW₂O₆(OH)₃. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1, sent un mineral molt tou. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la Universitat de Hèlsinki.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la itrotungstita-(Ce) pertany a «04.FD - Hidròxids amb OH, sense H₂O; cadenes d'octaedres que comparetixen angles» juntament amb els següents minerals: spertiniïta, bracewel·lita, diàspor, goethita, groutita, guyanaïta, montroseïta, tsumgallita, manganita, itrotungstita-(Y), sense nom (anàleg de neodimi de la itrotungstita-(Ce)), frankhawthorneïta, khinita i parakhinita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari rar que es produeix a les zones oxidades dels dipòsits de tungstè. Dos són els indrets considerats localitat tipus per a aquesta espècie: la mina Kramat Pulai, situada al districte de Kinta, a Perak, Malàisia, i la mina Kirwa, al districte Kigezi, a la Regió occidental, Uganda. També ha estat descrita a la mina Nyamulilo, a Uganda, propera a la localitat tipus africana del mineral, i a les mines Gifurwe, a la Província del Nord, a Ruanda.

## Referències

* ↑ «Yttrotungstite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 novembre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 3 desembre 2017].
# Jordi Alvinyà i Rovira

Jordi Alvinyà i Rovira (nascut Jorge Alviña Rovira; Barcelona, 8 de febrer de 1957) és un polític i advocat català.

## Biografia

De nissaga urgellenca, és fill de l'advocat Josep Maria Alvinyà i Fornesa. Llicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona el 1979, va diplomar-se en direcció general (PDG) el 1998 a l'IESE de Barcelona (Universidad de Navarra).

## Trajectòria

Director general de Centres Docents del Departament d'Ensenyament, el 1988 fou nomenat director general de Radiodifusió i Televisió del Departament de la Presidència, i en 2004 secretari de Telecomunicacions i Societat de la Informació, substituint Carles Martin. Juntament amb Amadeu Abril i Manuel Sanromà, fou un dels impulsors del domini d'Internet .cat com a secretari de Telecomunicacions i Societat de la Informació i president executiu del CTiTI. En deixar la seva activitat com a directiu públic, es reincorporà al seu despatx professional.

## Referències

* 1 2 «Jordi Alvinyà, nou secretari de Telecomunicacions i Societat de la Informació». Vilaweb, 16-02-2004. [Consulta: 16 desembre 2004].
* ↑ Gordillo, Saül. Sobirania.cat. Creat, 2014, p. 167.

## Enllaços externs

* Alvinyà Advocats
# Joan Vallvé

Joan Vallvé és el nom dels següents personatges:
* Joan Vallvé i Creus (Barcelona 1910 - 1988), enginyer, empresari i promotor d'activitats culturals català.
* Joan Vallvé i Ribera (Barcelona, 1940), polític català.
# Joan Vallès

Joan Vallès és el nom dels següents personatges:
* Joan Vallès i Figueras, actor
* Joan Vallès i Pujals, polític i advocat
* Joan Vallès (biòleg)
* Joan Vallès i Xirau botànic
# Japoneuria jouklii

Japoneuria jouklii és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba al Japó: Honshu.

## Referències

* ↑ Uchida, 1990. Thesis 123.
* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(31):1-28.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:309.
* Uchida, Stark & Sivec, 2011. Illiesia 7(5):65.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 15 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
* insects.tamu.edu (anglès)
# Jean-Luc Brunel

Jean-Luc Brunel (París, 1946 o 1947 - París, 19 de febrer de 2022) va ser un antic director d'agència de models francès. Esdevingué famós internacionalment a l'agost del 2019 arran de la seva connexió amb la xarxa de prostitució de menors dirigida pel milionari estatunidenc Jeffrey Epstein secundat per la britànica Ghislaine Maxwell. Se l'acusa de violacions sobre models i alhora d'haver portat menors com a esclaus sexuals al financer i a la seva xarxa de personalitats als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Jean-Luc Brunel, d'agent de mannequins à trafiquant de mineures ?» (en francès). Madame le Figaro, 14-08-2019 [Consulta: 21 agost 2019].
# Joaquim Masramon de Ventós

Joaquim Maria Masramon de Ventós (Olot, 1910-Girona, 1987) fou un arquitecte català. Llicenciat l'any 1940, des de 1940 i fins a 1976 ocupà el càrrec d'arquitecte provincial de la Diputació de Girona, tasca que va compaginar amb l'exercici lliure de la professió. En aquests anys col·labora amb arquitectes com Joan M. de Ribot i Josep Duixans, amb aquest darrer, va compartir despatx entre 1956 i 1972. Paral·lelament ocupà els càrrecs de Secretari i posteriorment, President Honorari, de la Comissió de Monuments de Girona.
La seva arquitectura va deixar una clara empremta en el panorama gironí. Marcada per l'austeritat de disseny i l'honestedat en l'ús dels materials, abraça gairebé totes les tipologies. Entre l'obra privada, cal destacar la Casa Escatllar de Girona (1941), la Casa Regàs del Pont Major (1943), la Clínica Muñoz de Girona (1946), la reforma i ampliació del Mas Montserrat de Llambilles (1955), la casa Triadú a les Pedreres de Girona (1943), la casa taller Fita (1969) i els conjunts d'habitatges per a l'Obra Social de Caixa de Girona, el grup d'habitatges pels obrers de la fàbrica Torras de Sarrià de Ter (1955) i el bloc d'habitatges del Patronat Rinaldi de Girona (1956). Pel que fa als edificis comercials, va projectar la seu central de la Caixa de Girona (1954-59), nombroses oficines per a aquesta mateixa entitat i les oficines del Banc de Bilbao a Girona (1949). En el camp de l'arquitectura pública, com arquitecte de la Diputació va intervenir en bona part de les infraestructures sanitàries, benèfiques i culturals d'aquesta institució. En són exemple l'Hospital de Santa Caterina de Girona, on hi projectà l'església (1947) i remodelà la resta del conjunt. L'antic hospici, actualment Casa de Cultura (1945), i el projecte de nou hospital provincial al Puig d'en Roca de Girona (1952), destinat finalment a residència geriàtrica. Pel que fa a l'arquitectura religiosa destaquen, entre d'altres, l'obra de la Parròquia de Sant Josep de Girona (1951-53) i la de Sant Jaume de Salt (1972), el santuari del Collell (1952) i la restauració de la Catedral de Girona de l'any 1941.

## Referències

* 1 2 «Biblioteca de l'Escala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Efialtes

Efialtes és el nom dels següents personatges:
* Efialtes (mitologia), fill de Gea i germà d'Otis
* Efialtes de Mèlida, pastor de Mèlida que va comunicar als perses un pas a les Termòpiles
* Efialtes, general atenenc
* Efialtes, general macedoni
* Efialtes d'Atenes, orador atenenc
# Nes (Suðuroy)

Nes [neːs] és un nucli de població sutuat al sud de l'illa de Suðuroy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Vágur. L'any 2006 tenia 35 habitants.
Nes està situat a la riba nord del Vágsfjørður, a l'est de l'illa de Suðuroy. Es troba a mig camí de les localitats de Porkeri (al nord) i Vágur (seguint la costa del fiord cap a l'oest).
Una llegenda explica que al segle xv una disputa sobre uns límits de terra es va resoldre amb un partit de lluita lliure. L'assentament a Nes no s'esmenta en cap font medieval. Al llibre de la terra de 1584 parla de l'existència de tres cases al lloc, tot i que Nes no apareixerà ja en cap llibre de la terra anterior al 1705. La localitat es considera estadísticament i administrativament de la parròquia i municipi de Vágur, després de la seva segregació del municipi de Porkeri el 1928.

## Referències

* 1 2 «Nes, Vágur» (en anglès). faroeislands.dk. [Consulta: 18 desembre 2019].
* ↑ «Mapa de les Illes Fèroe» (en danès). Trap Danmark. [Consulta: 18 desembre 2019].
* ↑ «BÝARSKIPAN 2003 – 2018 OG BYGGISAMTYKT» (en feroès), 31-12-2006. Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 18 desembre 2019].
* ↑ Frágreiðing um kommunur. Nýggj kommunal skipan í Føroyum Arkiverad 12 juni 2013 hämtat från the Wayback Machine (en feroès). Torshamn: Føroya landsstýri, 1998, p. 421. ISBN 99918-3-044-8.

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.
* Caça de balenes a les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Vágur. Arxivat 2016-03-25 a Wayback Machine. (feroès)
* Informació turística Arxivat 2016-03-25 a Wayback Machine.. (anglès)
# Parròquia de Kandavas

La Parròquia de Kandavas (en letó: Kandavas pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Kandava, al nord de Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Tukuma.

## Pobles, viles i assentaments

* Bebrupe
* Valdeķi
* Aizdzire
* Rūmene

## Referències

* ↑ «KANDAVA PARISH» (en anglès). [Consulta: 10 novembre 2023].

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
* Casa Senyorial de Valdeķi
# Filostorgi

Filostorgi (en llatí Philostorgius, en grec antic φιλοστόργιος) va ser un historiador eclesiàstic grec nadiu de Borissos a Capadòcia, fill de Carteri i Eulàmpia. Va néixer en el regnat de Valentinià II i Valent entre els anys 358 i 367.
Tenia 20 anys quan Eunomi va ser expulsat de Cesarea; va abraçar igual que el seu pare, les doctrines d'Eunomi. Va escriure una Història eclesiàstica que anava des de l'heretgia d'Arri, cap a l'any 300 fins a Teodosi II el 425. L'obra la formaven 12 llibres que començava cadascun amb una de les lletres del seu nom. L'obra atacava als ortodoxos (excepte a Gregori de Nazianz) i defensava als arrians i als eunomians.
Foci diu que la seva obra era un panegíric de les heretgies, i l'acusa d'introduir tergiversacions greus i declaracions infundades. Filostorgi tenia un considerable coneixement geogràfic i astronòmic. La seva obra no s'ha conservat, però Foci en va fer un resum per poder rebatre'l amb facilitat, i diu que tenia un estil elegant.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Philostorgius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 28 desembre 2022].