OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Madrigalejo del Monte

Madrigalejo del Monte és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de l'Arlanza.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1940 | 1950 | 1989 | 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 413 | 358 | 98 | 175 | 192 | 174 | 211 | 197 |
# Madrigueras

Madrigueras és un municipi situat al nord de la província d'Albacete, 32 km al nord de la capital. El seu terme municipal té 72 km² i limita al sud amb el riu Xúquer, que ho separa d'Albacete. Al sud-est limita amb Motilleja, a l'est amb Mahora, amb Villagarcía del Llano (Conca) al nord i a l'oest amb Tarazona de la Mancha.
Té una població de 4.742 habitants (2006), estant gairebé estancada des de 1980 encara que des dels primers anys del segle xxi ve registrant un lleu creixement a causa de la immigració estrangera. És destacable que en el període de gran emigració que va sofrir la província d'Albacete (1950-1980) Madrigueras va ser dels pocs municipis que no ha perdut població.
# Manuel II de Constantinoble

Manuel II de Constantinoble (en grec medieval Μανουήλ Β΄) va ser patriarca de Constantinoble l'any 1244 després del breu patriarcat de Metodi II de Constantinoble (1240) i d'un període de sede vacante que els historiadors fixen entre un i quatre anys. Va governar la seu durant uns 11 anys (el Protrepticon li assigna fins a 14 anys) i va morir cap a l'any 1255.
Abans de pujar al patriarcat era ja un eclesiàstic destacat entre els clergues de Nicea i considerat molt pietós i sant encara que casat. Tenia un caràcter suau i era servicial i amable, però no tenia gaires coneixements culturals.
Va emetre tres decrets sinodals (Sententiae Synodales) que consten al Ius Graeco-Romanum de Leunclavius, un dels quals està datat l'any 1250.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Manuel of Constantinople». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 17 juliol 2023].
# Mancomunitat Camp de Túria

La Mancomunitat Camp de Túria és una mancomunitat de municipis de la comarca del mateix nom. Aglomera 13 municipis i 84.899 habitants, en una extensió de 765,60 km². Actualment (2007) la mancomunitat és presidida per Manuel Izquierdo Igual, del Partit Popular i regidor de l'ajuntament de Llíria.
Les seues competències són:
* Aigües potables
* Cultura
* Escorxador
* Extinció d'incendis
* Sanitat
* Serveis socials
* Turisme
Els pobles que formen la mancomunitat són:
* Benaguasil
* Benissanó
* Bétera
* Casinos
* Gàtova
* l'Eliana
* Llíria
* Marines
* Olocau
* la Pobla de Vallbona
* Riba-roja de Túria
* Vilamarxant
* Xestalgar
# Marimba

* Per a altres significats, vegeu «marimba (espeleologia)».
La marimba és un instrument musical usat originàriament a Amèrica, a països i regions com Nicaragua, Costa Rica, Guatemala i Chiapas (a Mèxic). A Nicaragua i Guatemala es considera un dels instruments més representatius de la seva música típica o folklòrica.
És un instrument de percussió semblant al xilòfon. Consisteix en una sèrie de taules primes (llengüetes sonores) de diferents mides disposades de més gran a més petita, excavades per la part inferior. Aquestes llengüetes tenen perforacions en els extrems, i per aquests orificis es lliguen amb cordons que les sostenen suspeses de pitons verticals, fixes a una carcassa trapezoïdal. Cada tecla té la seva pròpia caixa de ressonància. Es toca percudint les tecles amb unes baquetes. Keiko Abe és una de les marimbistes més importantes de tots els temps.

## Repertori
### Algunes composicions per a marimba solista

* Dances of Earth and Fire, de Peter Klatzow
* Reflections on the nature of water, de Jacob Druckman
* Reminiscence, de Toshio Hosokawa (2002)
* Totem, d'Arnold Marinissen
* Two mexican dances, de Gordon Stout
* Two movements for marimba, de Toshimitsu Tanaka

### Alguns concerts per a marimba i orquestra

* Concert per a marimba i orquestra, d'Emmanuel Séjourné
* Concertino, de Paul Creston (1940)

### Marimbistes rellevants

* Keiko Abe
* Leigh Howard Stevens

## Referències

* ↑ «Marimba | VSL - Academy». [Consulta: 20 agost 2022].
* 1 2 «Keiko Abe». [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «https://compseminar.coursepress.yale.edu/wp-content/uploads/sites/6/2016/09/Klatzow_DancesOfEarthAndFire.pdf». Arxivat de l'original el 31 de gener 2020. [Consulta: 31 gener 2020].
* ↑ «Artists». [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «Reminiscence» (en anglès). [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «Marinissen, Arnold: Totem for Marimba» (en anglès). [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ Blezinger, Kasey. «Two Mexican Dances by Gordon Stout | Marimba Solo (Studio 4 Music)». Arxivat de l'original el 2018-08-14. [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «Tanaka Two Movements for Marimba» (en espanyol europeu). [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «Sejourne-Concerto for Marimba & Orchestra 2015 version COMPLETE (Full score)-M/Orch.» (en anglès americà). [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «Concertino for Marimba | Paul Creston» (en anglès). [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «Leigh Howard Stevens». [Consulta: 20 agost 2022].
# Marc (nom)

Marc és un nom propi masculí d'origen llatí Marticus possiblement associat a Mart, déu romà de la guerra.

## Variants en altres llengües

* Alemany: Markus, Marco
* Àrab: ﻣﺮﻛﺲ (Markus o Murkus)
* Txec: Marc, Marek
* Xinès: 马克
* Danès: Markus
* Eslovac: Marek
* Eslovè: Marko
* Espanyol: Marcos, Marco
* Finès: Markus
* Francès: Marc
* Gallec: Marco, Marcos
* Grec: Μάρκος (Márcos)
* Anglès: Mark, Marcus
* Irlandès: Mairc, Marcas
* Italià: Marco
* Llatí: Marcus
* Lituà: Markas
* Neerlandès: Marcus
* Noruec: Mark
* Polonès: Marek
* Portuguès: Marco, Marcos
* Romanès: Marcus
Viccionari
# Manuel Fuster i Arnaldo

Manuel Fuster i Arnaldo (Lleida, 29 de maig de 1808 - Lleida, 18 de maig de 1864) fou un advocat i polític lleidatà.
Manuel Fuster era fill del notari Manuel Fuster i Vaquer, paer en cap de Lleida el 1837, i de Raimunda Arnaldo i Grasselles. Es llicencià en Dret a la Universitat de Cervera i exercí d'advocat a la ciutat de Lleida. Fou jurista de la paeria entre l'any 1834 i el 1837, i en 1840 resultà nomenat secretari de la diputació. El 1842 fou escollit paer en cap en les files del Partit Progressista, càrrec que desenvolupà durant un any. En 1849 fou nomenat un altre cop secretari de la Diputació de Lleida. Fuster governà la ciutat de nou durant un segon mandat que es prolongà de 1859 a 1862 en les files de la Unió Liberal. En els anys de govern progressista (1840-1843 i 1854-1856) va pertànyer a la Milícia Nacional, essent capità d'infanteria en el primer període i tinent del cos de cavalleria en el segon. Fou degà del Col·legi d'Advocats de Lleida de 1855-1860. El 10 de maig de 1919 s'inaugurava un monument als Camps Elisis, obra de Miquel Blay, en record de la seva memòria.
Sota el mandat de Fuster s'enderrocaren les muralles de la ciutat, es projectà el Parc dels Camps Elisis (que inaugurà el paer en cap Josep Sol en 1863), arribà el ferrocarril i s'assentaren les bases del model urbanístic actual de Lleida.
L'any 2009 Lleida celebra l'Any Fuster per commemorar el 150è aniversari del seu mandant.

## Bibliografia

* Lladonosa i Vall-llebrera, Manuel; Casals Bergés, Quintí; Pons i Altés, Josep Maria. La Construcció de la modernitat a Lleida: Manuel Fuster Arnaldo i el seu temps. Lleida: Institut d'Estudis Ilerdencs, DL 2009. ISBN 9788461309009.

## Referències

* ↑ «Manuel Fuster Arnaldo | Real Academia de la Historia». [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ «Gegants Nous del Col·lectiu Cultural Cappont de Lleida».
* ↑ «Lleida exhibeix el seu Cerdà». Diari El Punt, 13-09-2009. [Consulta: 13 setembre 2009].
* ↑ «Arrenca l'any Fuster». Paeria de Lleida, 28-10-2008. Arxivat de l'original el 2014-07-27. [Consulta: 13 setembre 2009].
# Manuel Galera Magdelano

Manuel Galera Magdelano (Armilla, 3 de desembre de 1943 - Port del Mojón, 14 de febrer de 1972) va ser un ciclista espanyol, que fou professional entre 1967 i 1972, any en què morí accidentalment durant la disputa de la Volta a Andalusia. En homenatge seu es va crear el Memorial Manuel Galera.
Era el germà petit del també ciclista Joaquín Galera.

## Palmarès

* 1968
** 1r a la Volta a Guatemala i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Colòmbia
* 1969
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Colòmbia

### Resultats al Tour de França

* 1969. 47è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1970. 50è de la classificació general
* 1971. 5è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1968. 15è de la classificació general

## Referències

* ↑ Plans, Juan «Requiem para un ciclista». El Mundo Deportivo, 16-02-1972 [Consulta: 12 març 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Marcin Kasprzak

Marcin Kasprzak (Czołowo, 2 de novembre de 1860 - Varsòvia, 8 de setembre de 1905) fou un activista polític polonès, membre del Partit Socialdemòcrata d'Alemanya, del Primer Proletariat, del Partit Socialista Polonès a Prússia, i Socialdemocràcia del Regne de Polònia i Lituània, així com un dels fundadors del partit Segon Proletariat.
Kasprzak nasqué com a fill d'un treballador, el 2 de novembre de 1860, al poble de Czołowo de l'antic comtat de Sremski. L'any 1885 es traslladà a Berlín i s'uní al Partit Socialdemòcrata Alemany. Aviat tornà a la seva terra natal, on s'uní al Partit Social Revolucionari Internacional "Proletariat" (normalment conegut pel nom de Primer Proletariat o partit Gran Proletariat).
Kasprzak fou detingut aquell mateix any, però escapà de la presó el 1887 i fugí a Suïssa, per a continuació, arribar il·legalment a Varsòvia el mateix any. Després de la destrucció del Primer Proletariat el 1888, es convertí en un dels fundadors i líders del Partit Social Revolucionari "Proletariat" (generalment conegut com a Segon Proletariat o partit Petit Proletariat). D'acord amb algunes fonts, l'any 1889 ajudà a treure de contraban a Rosa Luxemburg de Polònia perquè es traslladés a Suïssa, dos anys després que es coneguessin.
L'any 1891, Kasprzak s'exilià a Londres. L'any 1893, fou detingut en tractar de travessar la frontera de l'Imperi Rus. Alliberat de presó el 1896, es va unir al Partit Socialista Polonès a Prússia.
L'any 1904, tornà al Tsarat de Polònia controlat per Rússia i s'uní a Socialdemocràcia del Regne de Polònia i Lituània. El 27 d'abril de 1904, durant la incursió de la policia en una impremta clandestina a Varsòvia, participà en la resistència armada en què moriren quatre policies i diversos altres resultaren ferits.
Kasprzak fou executat el 8 de setembre de 1905 a la Ciutadella de Varsòvia.

## Referències

* 1 2 Siuchniński, Mateusz; Wilkoń, Józef; Górska, Małgorzata. An illustrated history of Poland (en anglès). Interpress, 1979, p. 179.
* ↑ Luxemburg, Rosa. Huelga de masas, partido y sindicatos (en castellà). Siglo XX editores, 2015, p. 59. ISBN 978-84-323-1736-1 [Consulta: 18 abril 2016]. Arxivat 2016-08-16 a Wayback Machine.
* 1 2 Zarembka, Paul. The National Question and the Question of Crisis (en anglès). Emerald Group Publishing, 2010, p. 8. ISBN 978-0-85724-493-2.
# Shafter

Shafter és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 12.736 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shafter tenia 12.736 habitants, 3.293 habitatges, i 2.759 famílies. La densitat de població era de 273,5 habitants/km².
Dels 3.293 habitatges en un 52,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,7% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 16,2% no eren unitats familiars. En el 13,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,6% tenia menys de 18 anys, un 11,7% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 15% de 45 a 60 i un 8,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.515 $ i la renda mediana per família de 31.457 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.605 $ mentre que les dones 21.603 $. La renda per capita de la població era de 10.961 $. Entorn del 22,5% de les famílies i el 29,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shafter». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shafter». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Monte Generoso

Monte Generoso és una muntanya de 1701 metres d'altura pertanyent als Prealps de Lugano de Suïssa i Itàlia. Està situat entre el Llac de Lugano i el Llac de Como, pertanyent una part del seu territori al Cantó del Tesino a Suïssa i l'altra part a la regió italiana de la Llombardia.
Per accedir al Monte Generoso es pot agafar un ferrocarril de cremallera de via estreta que neix a Capolago, Suïssa, i arriba el cim pel vessant oest. Des de l'estació superior del ferrocarril fins al pic hi ha un camí pavimentat. Des del cim es poden contemplar el Llac de Lugano, Llac de Como, Llac Delio i Llac Maggiore, així com la vall del Po i les ciutats de Lugano i Milà.

## Enllaços externs

* Monte Generoso - Lloc web oficial
# Josep Casals i Siqués

Josep Casals i Siqués (Sant Joan de les Abadesses, 1830 - Lleida, 1882) fou un professor de cant i xantre de la catedral de Lleida. Es formà al Seminari de Vic i acabats els estudis eclesiàstics s'ordenà sacerdot (1853). Amplià estudis a la Universitat de València, on es llicencià en teologia (1858). Poc abans ja havia entrat a formar part de la plantilla de professors del Seminari de Vic: hi consta des de 1856. La seva activitat en aquesta institució durà quatre anys, fins 1862, dedicada bàsicament a l'ensenyament del cant litúrgic. Però, a més, va ser-hi mestre de col·legials i secretari. En 1862 el bisbe Marià Puigllat l'escollí per a secretari particular i se l'emportà a Lleida. A més de xantre d'aquella catedral va ser prior de la Congregació de la Sang i publicà Guía de religiosas, Camino de perfección (Montes, Lleida, 1876, amb diverses reimpressions) i El cielo abierto (1876).

## Publicacions

* Guía de religiosas, Camino de perfección (Montes, Lleida 1876, amb diverses reimpressions).
* El cielo abierto (1876).

## Bibliografia

* Roviró Alemany, Ignasi. «Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del Seminari de Vic». Patronat d'Estudis Osonecs. Núm. 22-23 (febrer del 2000).
* Fonts: Bio, I, 118; BOEOV, 34, 67, 103, 139-140, 175, 210, 246; CM, 1860-1861.
* Diccionari d'història eclesiàstica de Catalunya. Conill, Mn. Antoni, Obituari. Elías De Molins, Antonio, Diccionario biográfico.
* Siluetes.
* BOEOL,413
# Joseph Bédier

Charles Marie Joseph Bédier (París, 28 de gener de 1864 - Le Grand-Serre, Droma, 29 d'agost de 1938) fou un romanista francès, especialista en critica textual i literatura medieval.

## Vida

Bédier va néixer a París, però va passar tota la seva infància i adolescència de l'illa de la Réunion i només va anar a París el 1883 per entrar a l'École normale supérieure, on es formaven els professors de secundària, fins a acabar els estudis amb l'agregació (obtenció d'una plaça de professor). A més, va assistir a les classes de Gaston Paris, que es convertiria en el seu mestre, a l'École pratique des hautes études i al Collège de France. Després de ser professor un temps a la universitat de Friburg (1889-1891), va tornar a França a la Universitat de Caen. El 1893 va obtenir el grau de doctor amb una tesi principal sobre els fabliaux i va esdevenir professor a l'École normale supérieure el mateix any i el 1903 va ser nomenat catedràtic de llengua i literatura francesa medievals al Collège de France, on succeí Gaston Paris.
A l'inici de la Primera Guerra Mundial, 1914, va posar-se a disposició del govern pels coneixements d'alemany que tenia. Restà treballant pel govern fins a 1920. D'aquesta època són un parell de publicacions no filològiques sobre les atrocitats comeses pels soldats alemanys, fetes a partir de diaris d'aquests mateixos soldats.
El 1920 va ser escollit membre de l'Académie Française, com a successor d'Edmond Rostand i va llegir el discurs d'ingrés el 1921. El 1929 fou nomenat administrador del Collège de France, càrrec que va alentir la seva producció científica. El 1936 es jubilà del Collège de France. El 1937 va rebre la Grand-croix de la Légion d'honneur i morí poc després.

## Notes

* ↑ I una secundària sobre Colin Muset
* ↑ Les Crimes allemands d'après les témoignages allemands, 1915 i Comment l'Allemagne essaie de justifier ses crimes, 1915

## Referències

* ↑ Horne, John, and Alan Kramer. German "Atrocities" and Franco-German Opinion, 1914: The New Evidence of German Soldiers' Diaries. Chicago: The University of Chicago Press, 1994.

## Bibliografia

* Corbellari, Alain, Joseph Bédier. Écrivain et philologue, Paris, Droz, 1997
* Lot, Ferdinand, Joseph Bédier. 1864-1938, Paris, Droz, 1939

## Enllaços externs

* Pàgina dedicada a Bédier a l'Académie Française
* Notícia biogràfica Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., per Lara Vilà, al web de la universitat Carlos III de Madrid
* «Joseph Bédier». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Joseph C. Gayetti

Joseph C. Gayetty (b. 1827? Massachusetts - d.__) fou un inventor americà que va inventar el paper de vàter comercial. En fou comercialitzador únic entre 1877 i 1890 i el seu invent fou d'ús comú fins que l'any 1935 la Northern Tissue Company en va comercialitzar un de més suau.

## Referències

* ↑ David Wallechinsky; Irving Wallace The People's Almanac. Knopf Doubleday Publishing Group, 1975. ISBN 978-0-385-04186-7.
* ↑ Victor Kelley. Hubris from a Not-So-Humble Hermit. AuthorHouse, 8 març 2006, p. 23. ISBN 978-1-4670-9962-2. «credited with producing the first packaged toilet paper in the U.S. in 1857»
* ↑ Professor Steven Connor; Steve Connor Paraphernalia: The Curious Lives of Magical Things. Profile Books, 9 juny 2011, p. 120–. ISBN 978-1-84765-282-9. «First proprietary lavatory paper.»
* ↑ Quilted Northern Bath Tissue History, Georgia-Pacific, 2013 Arxivat 2014-03-28 a Wayback Machine.
# Juan Manuel Valero Martínez

Juan Manuel Valero Martínez, anomenat Juanma Valero, (Alacant, 3 de gener de 1978) és un futbolista valencià que juga com a defensa.
Tot i que és alacantí, es va formar a les categories inferiors del Reial Múrcia. Va romandre entre 1995 i 2008 al primer equip de La Condomina, des de Tercera fins a primera divisió i sumant 175 entre les dues màximes categories.
El 2007 és cedit a l'Hèrcules CF, també de Segona Divisió, amb qui juga 30 partits.
# Julienne

El Julienne o Ruisseau de Sainte-Julienne és un riu de Bèlgica. Neix a Retinne, un nucli de Fléron, passa per Saive, Housse i desemboca al Mosa a Argenteau. Des de l'antiga Casa de la Vila està entubat per passar sota la carretera, el ferrocarril, l'autopista E25 i la dàrsena del Port d'Argenteau. Poc abans de la desembocadura, forma uns estanys artificials excavats als anys 1960 que formen un lloc de passeig encantador. La ciutat de Visé hi va arreglar un parc públic d'uns 80 hectàrees: el Domaine de la Julienne.

## Galeria

* Resclosa de desguàs del segon estany
* El Julienne a l'endret on desapareix entubat darrere de l'antiga Casa de la Vila d'Argenteau
* Estany amb oques
* Mas al Julienne a Cheratte (esquerra) a la frontera amb Housse (dreta)

## Referències

* ↑ Atlas des cours d'eau non navigables de la Direcció General operacional de l'Agricultura, dels Ressources Naturals i del Medi de Valònia (en català: Atles de les vies hidràuliques no navegables)
* ↑ La Julienne
* ↑ Le site de la Julienne Arxivat 2011-09-16 a Wayback Machine. Web de la ciutat de Visé (francès)
* Afluents del Mosa en orde davall->damunt
Dieze - Niers - Swalm - Roer - Geleenbeek- Geul - Jeker - Voer - Berwijn - Julienne - Llègia - Ourthe - Hoyoux - Mehaigne - Samson -Sambre - Bocq - Burnot - Molignée - Lesse - Viroin - Semois - Bar - Kuer (Chiers) :
Vegeu també : • Mosa • França • Bèlgica • Països Baixos :
# Julien Vervaecke

Julien Vervaecke (Dadizele, Moorslede, 3 de novembre de 1899 - Roncq, 24 de maig de 1940) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1926 i 1935. Era germà del també ciclista Félicien Vervaecke.
En el seu palmarès destaquen dues etapes del Tour de França, cursa on fou tercer el 1927, la París-Roubaix de 1930 i la París-Brussel·les de 1932.
El maig de 1940 va ser afusellat per soldats polonesos al servei de l'exèrcit britànic. Llogater d'un cafè a Menen, s'havia negat a desallotjar casa seva, contràriament a les ordres dels anglesos que volien establir-hi un punt de resistència. Fou detingut i poc després afusellat a Roncq.

## Palmarès

* 1924
** 1r a Menen
** 1r a Loeve
* 1925
** 1r del Circuit Francobelga
** 1r del Circuit Miner i Metal·lúrgic del Nord
* 1926
** 1r del Circuit Francobelga
* 1927
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1928
** 1r al Gran Premi Wolber
** 1r del Circuit de Bèlgica
* 1929
** 1r de la París-Lens
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1930
** 1r a la París-Roubaix
* 1931
** 1r del Gran Premi Berchem-Oudenaarde
* 1932
** 1r a la París-Brussel·les
* 1933
** 1r del Critèrium de Berchem

## Resultats al Tour de França

* 1927. 3r a la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1928. 5è a la classificació general
* 1929. 8è a la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1931. 6è a la classificació general
* 1933. Abandona (7a etapa)

## Resultats al Giro d'Itàlia

* 1931. 11è a la classificació general

## Referències

* ↑ «VERVAECKE Julien». [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ Sergent 1989, p. 167-174
* ↑ Bouvet 2006, p. 100-102
* ↑ Sergent 1989, p. 174
* ↑ (en francès) Ouest Eclair, 13-06-1941.

## Bibliografia

* Sergent, Pascal. Chronique d'une légende : Paris-Roubaix (en francès), 1989, p. 243.
* Bouvet, Philippe. L'Équipe. Paris-Roubaix (en francès), 2006, p. 224. ISBN 2-915535-21-3.
* Viollet, Sandrine. L'Harmattan. Le Tour de France cycliste (en francès), 2007, p. 256. ISBN 978-2-296-02505-9.
* Chany, Pierre. Nathan. La fabuleuse histoire du cyclisme (en francès), 1988, p. 539. ISBN 2-09-286430-0.

## Enllaços externs

* Palmarès de Julien Vervaecke
# Jukka Vastaranta

Jukka Vastaranta (Tampere, 29 de març de 1984) és un ciclista finlandès, professional des del 2003 fins al 2010. També ha competit en ciclisme de muntanya.

## Palmarès en ruta

* 2001
** 1r a la Copa del món UCI júnior
** 1r a la Copa del President de la Vila de Grudziadz
** 1r al Tour de l'Abitibi
** 1r al Gran Premi General Patton
* 2002
** 1r al Trofeu Centre Morbihan
** 1r al Gran Premi General Patton
* 2003
** 1r a la Fletxa ardenesa
** 1r a la Brussel·les-Opwijk
** 1r al Tríptic de les Ardenes i vencedor de 2 etapes
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Lleida
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Pirineus
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Limburg amateur
* 2004
** Campió de Finlàndia de ciclisme en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
** Vencedor d'una etapa del Circuit des Mines
** Vencedor d'una etapa del Tour de la Manche
* 2005
** Vencedor d'una etapa del Ster Elekrotoer

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. Abandona

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2001
** Campió d'Europa júnior en Camp a través
* 2009
** Campió de Finlàndia en Camp a través
** Campió de Finlàndia en Camp a través en marató
* 2014
** Campió de Finlàndia en Camp a través

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it