OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sontsivka

Sontsivka (en ucraïnès: Сонцівка, en rus: Сонцовка, Sontsovka), és un petit poble del districte o raion de Pokrovsk (Покровський район), antigament districte o povit de Bakhmut (Бахмутський повіт, Bakhmutski povit), a l'óblast de Donetsk, a Ucraïna. És sobretot conegut per ser el lloc on va néixer i va passar tretze anys de la seva joventut Serguei Prokófiev.
Se situa prop d'un riu petit anomenat Vovtxa (Вовча), un afluent del Samara (Сама́ра), conca del Dnièper. Completament envoltat de l'estepa ucraïnesa il·limitada, coberta de flors a la primavera, flors ja pansides sota el sol de juny. Les planes pelades cobertes d'herba són tallades per barrancs i corrents silenciosos. A l'hivern, es desencadenen els vents i les tempestes de neu.
Al final del segle xix, el districte Bakhmut, ric en carbó i sal, es començà a desenvolupar ràpidament. Cobert per una densa xarxa de ferrocarrils, mines, i fàbriques. Els trens carregats amb carbó des de Donetsk passaven per Debàltseve, Hryxyne i Rutxenkove, a uns 25 km de Sontsivka. No gaire lluny, a Iuzivka (Юзівка, ara la ciutat de Donetsk), sobresortien els alts forns de les fàbriques metal·lúrgiques més grans de l'imperi Rus. Els trens portaven multituds de camperols arruïnats a aquesta regió a la recerca de feina.
Però Sontsivka romania apartat de la vida industrial. A les seves cabanes d'argila empallades, els camperols encara parlaven d'impostos, de sequera. No lluny del poble hi havia la propietat del terratinent Sontsov. El Sontsovs no vivien en aquest lloc remot i solitari, sinó que confiava la seva administració totalment a un masover. Des del començament del 1880, la propietat era sota supervisió d'un agrònom, Serguei Alekséievitx Prokófiev, un home alt, d'ulleres amb una gruixuda barba, pare de Prokófiev.

## Referències

* Nestiev, Israel V.; Jonas, Florence (1960). Prokofiev. Stanford University Press
# N-156

La N-156 es una carretera nacional que connecta la carretera N-II amb l'Aeroport de Girona.
És la carretera nacional més curta.

## Traçat

| Direcció de la Sortida | Carretera que hi enllaça | Km |
| Vilobí d'Onyar / Barcelona, Girona / Lleida, Riudellots, Cassà, Sant Feliu de Guixols, Platja d'Aro / Via de Servei / Franciac / Pol. industrial | GIV-5341, A-2, C-25 | 0 |
| Barcelona, Girona, França (peatge) / Sta. Coloma de Farners | AP-7, C-25a | 0.3 |
| Vilobí d'Onyar | GIV-5343 | 1.3 |
| Aiguaviva | GIV-5331 | 2 |
# Otatea

Els bambús Otatea són del gènere de la família poàcia i de la subfamília bambusoides.
Otatea és un gènere de bambús originaris de Mesoamèrica i en especial de Mèxic. El nom prové del nahuatl otatl, que significa canya forta. El gènere comprèn 3 espècies, de la qual el més conegut és el bambú mexicà que plora (Otatea acuminata).

## Taxonomia

* Otatea acuminata (Munro) C.E.Calderón i Soderstr.
* Otatea acuminatum
* Otatea fimbriata Soderstr. in McVaugh
* Otatea glauca L.G.Clark i G.Cortés
# Valinhac

Valignat és un municipi francès, situat al departament de l'Alier i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 69 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Valignat era de 69 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 54 eren cases i 1 era un apartament. Dels 34 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Valignat el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 44 persones, 34 eren actives i 10 eren inactives. De les 34 persones actives 27 estaven ocupades (13 homes i 14 dones) i 7 estaven aturades (4 homes i 3 dones). De les 10 persones inactives 4 estaven jubilades i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Valignat a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Valignat a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Capella del Mas de l'Orobió

La Capella del Mas de l'Orobió és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Capelleta exempta i aïllada de tipus familiar que abans es podia associar al mas del mateix nom, del qual ja no es conserva res en alçada. Es troba en un solar situat darrera els últims blocs del barri de Parc Riuclar. És de reduïdes dimensions, te planta rectangular i coberta a doble vessant. A la façana es conserven elements arquitectònics que la identifiquen amb el neogòtic. Està construïda amb maçoneria i arrebossada.

## Referències

* ↑ «Capella del Mas de l'Orobió». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Turó de Sora

El Turó de Sora és una muntanya de 791 metres que es troba al municipi de Sora, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Louis Adam

Jean Louis Adam (Muttersholtz, Alsàcia, 1758 – París, 8 d'abril de 1848) fou un pianista i compositor francès.
Cursà llurs estudis a Estrasburg, sota la direcció de Hepp, organista d'aquella cèlebre catedral. Als 17 anys s'establí a París, donant un concert i una simfonia per a violí, arpa i piano, combinació desconeguda fins aleshores, que li valgué l'amistat i protecció de Gluck, el qual, endevinant el seu mèrit, li encarregà l'arranjament de moltes peces de llurs òperes.
Des de llavors, deixà de compondre i es dedicà exclusivament a l'ensenyança del piano. Fou nomenat professor del conservatori de París el 1797, càrrec que desenvolupà amb gran entusiasme i zel fins al 1842, en què la direcció del conservatori li conferí el títol d'inspector general de les classes de piano, i el nomenà membre del comitè d'estudis.
Des de 1829 era cavaller de la Legió d'Honor. Se'l considera com el fundador i cap de l'escola francesa de piano, de llur classe sorgiren nombrosos alumnes notables, entre ells: Victor Rifaut, Kalkbrenner, Hérold, Ilhemaigne, Henri le Moine. A més de nombroses sonates, melodies i romanços, publicà tres obres d'estudi per l'ensenyança del piano: Les premieres leçons, Methode nouvelle pour le piano, i en col·laboració amb Lachnith, Méthode ó Principe général du doigté.
Era pare del distingit compositor Adolphe Adam.

## Referències

* Tom, no 2 de l'Enciclopèdia Espasa (ISBN|84-239-4502-2)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 51, pàg. 550. (ISBN-84-239-4551-0)
# Ibino

L'ibino (o ibeno o ibuno) és una llengua que es parla a laNGA d'Uquo-Ibeno, a l'estat d'Akwa Ibom, al sud-est de Nigèria.
És una llengua que forma part de la subfamília lingüística de les llengües del baix Cross, que pertanyen a la família lingüística de les llengües Benué-Congo.
Segons l'ethnologue, el 1989 hi havia 10.000 parlants de la llengua ibino.
El 75% professen dels ibino-parlants professen religions cristianes. El 17% són seguidors d'esglésies evangèliques. El 25% es defineixen com seguidors de religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 ibeno al joshuaproject.net
* ↑ ibino a l'ethnologue
# Steve Rash

Steve Rash és un director de cinema estatunidenc. Ha dirigit nombrosos films des del 1978.

## Biografia

Als 8 anys a Dallas, Steve Rash va començar a fer pel·lícules amb la Kodak de 8 mm del seu pare. El seu interès pel cinema va florir a l'escola secundària quan va treballar com a fotògraf de premsa. Va estudiar música a Texas A & M i TV a la Universitat de Texas, abans d'aterrar el seu primer treball professional com a operador de càmera a WFAA, rodant esdeveniments de NCCA, futbol de la NFL i els Jocs Olímpics.
Els anys 70, Steve va fotografiar i dirigir vídeos de música seminal per a la sèrie de televisió Sump'n Else; a continuació, a través de programes de música sindicada com "The Now Explosion and Music Connection", va crear el concepte de marató a la MTV. Els seus vídeos de música pionera els va protagonitzar Billy Joel, BB King, Jimi Hendrix, Ray Charles, Kenny Rogers, The Who, etc.
Va debutar al cinema el 1978 amb The Buddy Holly Story, una pel·lícula sobre la vida i la carrera del cantant de rock Buddy Holly que el 1979 va guanyar un Oscar a la millor banda sonora.
Des del 1981 dirigeix Under the Rainbow , que costa vint milions de dòlars, però que només va aconseguir recollir-ne vuit. La notorietat arriba a 1988 amb Playboy in test, de la qual el 2003 es fa una seqüela titulada "Una núvia prestada".
El 1991 dirigeix John Malkovich i Joe Mantegna a Dreaming Manhattan. El 1996 escull Whoopi Goldberg per a Eddie.
El 2004 fa la pel·lícula d'animació Zenon: Z3. Des de 2005 està actiu al vídeo casolà i roda una seqüela d'altres pel·lícules d'èxit, incloent American Pie Presents: Band Camp, Girls in the ball: ready to win i Girls in the ball: all or nothing.

## Filmografia

* Buddy Holly Story (1978)
* Under the Rainbow (1981)
* L'amor no es pot comprar (Can't Buy Me Love) (1987)
* Queens Logic (1991)
* Son in Law (1993)
* Eddie (1996)
* Held Up (1999)
* Consellera matrimonial (Good Advice) (2001)
* Zenon: Z3 (2004)
* American Pie Presents: Band Camp (2005)
* Bring It On: All or Nothing (2006)
* Bring It On: In It to Win It (2007)
* Road Trip: Beer Pong (2009)
# Necròpolis de Can Robert

La necròpolis de Can Robert és una necròpolis medieval situada al vessant sud-oest de la Mola, al massís de Sant Llorenç del Munt. És al municipi de Matadepera, al Vallès Occidental, a uns 690 m d'alçada. Es tracta d'una necròpolis del període de transició entre l'època romana i la medieval, entre els segles VII i IX.
És dins del límit del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac, creat el 1972. Des del 2000 també forma part de l'Inventari d'espais d'interès geològic de Catalunya inventariat com espai d'interès geològic en el conjunt de la geozona Sant Llorenç del Munt i l'Obac, la qual forma part del parc natural majoritàriament.
L'any 2009 s'hi dugueren a terme uns treballs de delimitació de les tombes conegudes amb tanques de fusta, amb l'objectiu d'evitar-ne l'erosió i ordenar l'accés dels visitants. L'octubre del 2011 s'hi van fer nous treballs consistents en l'ordenació de l'espai propi de les tombes per tal de permetre-hi la circulació.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Oller, Joan Manel. «Tombes de Can Robert, descoberta de camí a La Mola» (PDF). La Torre del Palau, 24-02-2015. [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «223. Sant Llorenç i l'Obac». Departament de Medi Ambient i Habitatge, Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 novembre 2020].
* ↑ «Geozona 223. Sant Llorenç del Munt i l'Obac». Departament de Medi Ambient i Habitatge, Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 novembre 2020].
* ↑ «Projecte de valorització del patrimoni natural i cultural. Necròpoli de Can Robert» (PDF). Naturalea, 01-10-2011. Arxivat de l'original el 29 de desembre 2020. [Consulta: 14 març 2021].

## Vegeu també

* Cova del Frare, cova i jaciment arqueològic de la Mola

## Enllaços externs

* Tombes de Can Robert al mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Otavalo

Otavalo és una ciutat de la província d'Imbabura, Equador, especialment famosa pel seu mercat setmanal de productes artesanals i indígenes. La ciutat està situada en una vall, envoltada pels antics volcans Imbabura, Cotacachi i Mojanda, a una altura d'uns 2.500 metres. La seva població és de 31.000 habitants (2001).
La població quítxua de la zona d'Otavalo (otavaleños o otavalos) és famosa pels seus teixits i són un dels grups indígenes que millor ha sabut vendre els seus productes a l'estranger: actualment disposen de botigues i empreses a diverses ciutats del món. A més, les poblacions del voltant també s'han especialitzat en diferents artesanies, com Cotacachi (treball del cuiro) o San Antonio de Ibarra (fusta). El mercat setmanal d'Otavalo (tradicionalment els dissabtes) és el punt principal de venda i intercanvi dels productes de la zona i, en els darrers anys, s'ha convertit en una important atracció turística, fins al punt que el mercat es repeteix altres dies de la setmana per satisfer la demanda turística.
Otavalo i Sabadell han acordat agermanar-se el juny de 2006, procés que es ratificarà el mes d'octubre.
# Valier (Montana)

Valier és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 498 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Valier tenia 498 habitants, 220 habitatges, i 143 famílies. La densitat de població era de 161,6 habitants per km².
Dels 220 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 33,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 36.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.156 $ mentre que les dones 16.875 $. La renda per capita de la població era de 14.862 $. Aproximadament el 7,9% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Valier». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Valier». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Capella del Nen Jesús de Praga

La Capella del Nen Jesús de Praga és una obra amb elements neoclàssics de la Ràpita (Montsià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Imatge situada en una fornícula encastada a nivell de la planta pis de la façana de l'edifici. La imatge és de guix policromat.

## Història

Descripció de la fornícula tal com era en l'edifici anterior:
Fornícula sobre parament de maçoneria revocat situada a la partició de dos edificis i a l'altura dels balcons del primer pis. Té l'arc de mig punt i està emmarcada amb fusta i a la part exterior per un frontó corbat sustentat sobre columnetes. Tot cobert amb rajoles color beix fa molt poc temps. La imatge és de guix policromat sense interès artístic.
A la clau de l'arc rebaixat de l'edifici de l'esquerra amb pedra picada: "1866".

## Referències

* 1 2 3 4 «Capella del Nen Jesús de Praga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Turó de Solanes (el Pont de Vilomara i Rocafort)

El Turó de Solanes és una muntanya de 417 metres que es troba entre els municipis de Pont de Vilomara i de Rocafort, a la comarca catalana del Bages.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (codi 282125001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Senyal geodèsic 282125001» (pdf). Fitxa de senyal geodèsic. ICGC.
# Louis Albert Vizentini

Louis Albert Vizentini (París, 1841-1906) fou un músic francès del segle xix.
Des de l'acabament dels seus estudis al Conservatori de París s'assenyalà com a violinista, dedicant-se des del 1866 a la direcció d'orquestra. Restà al front de les de diversos teatres de la capital francesa, entre ells el National Lyrique i de la Gaîté. Des del 1879 fins al 1899 dirigí els teatres imperials de Sant Petersburg, i al seu retorn a França, el Grand Théâtre, de Lió, i posteriorment l'escena de l'Opéra-Comique, de París.
Com a compositor produí diverses obres per a orquestra; melodies; un ball d'espectacle, Ordre du roi, i algunes operetes, sent les més celebrades La plantation Thomassin i La gaudriole.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum n. 69, pàg. 836 (ISBN 84-239-4569-3)
# Necròpolis

Una necròpolis o necròpoli (del grec νεκρόπολις nekròpolis, 'ciutat dels morts') és un cementiri o lloc de soterrament. El terme s'utilitza generalment per als cementiris pertanyents a grans ciutats, així com a les zones de soterrament que s'han trobat prop de ciutats d'antigues civilitzacions.
Les necròpolis han estat construïdes per diverses raons; de vegades purament religioses. La Vall dels Reis, a Egipte, n'és un clar exemple. Altres cultures van crear les necròpolis en resposta a la prohibició de practicar soterraments dins els límits urbans. Els camins que sortien dels pobles van ser adornats amb monuments funeraris, especialment en l'Imperi Romà (com la Via Àpia, a Roma).
Durant el segle xix les necròpolis van gaudir d'un ressorgiment esperonat per la moda victoriana, amb grans i elaborats monuments.

## Necròpolis en el món

* Àustria: Cripta imperial (Viena).
* Austràlia: Cementiri Rockwood.
* Egipte: Necròpolis del Caire, altiplà de Guiza, Saqqara, la Vall dels Reis.
* Espanya: Necròpolis romana de Carmona, Necròpolis fenícia i romana a Eivissa
* França: Alyscamps, el Panteó (París).
* Itàlia: Lípari (illes Eòlies), Locri.
* Països Catalans: Necròpolis cartagineses a Eivissa, Necròpolis romana de Vilassar de Mar, Necròpoli romana de Can Corró.
* Regne Unit: Cementiri de Brookwood, London Necropolis railway station, London Necropolis Company.
* Rússia: Necròpolis de la Muralla del Kremlin (Moscou).
* Xina: Tombes de la Dinastia Ming.
* Xipre: Amathus.

## Referències

* ↑ «Necròpolis». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Necròpoli». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1188. ISBN 9788441224223.
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.113. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 5 desembre 2014].
# Ouaddaï

«Ouaddaï, Ouadai, Wadai, Waddai» té aquests significats:
* Prefectura d'Ouaddaï, antiga prefectura del Txad fins al 2002
* Regió d'Ouaddaï, regió administrativa del Txad des de 2002
Vegeu també:
* Sultanat d'Ouadai
* Altiplà d'Ouaddai
# Verity Baptist Church

Verity Baptist Church (en català: Església Baptista Veritable) és un ministeri cristià que es troba a la ciutat de Sacramento, a l'Estat de Califòrnia als Estats Units d'Amèrica, la congregació religiosa és dirigida i liderada pel pastor Roger Jiménez, el pastor està casat i és el pare de quatre infants (dos nens i dues nenes). L'Església és un jove ministeri cristià, que desitja fer arribar als habitants de Sacramento i els seus voltants, l'Evangeli del senyor Jesucrist. L'Església Baptista de la Veritat, solament accepta com a vàlida la Bíblia del Rei Jaume. La congregació es defineix com una Església Baptista, fonamental, i independent. L'Església s'oposa a l'homosexualitat. El pastor Jiménez va fer unes declaracions molt polèmiques després de la Massacre de la discoteca Pulse d'Orlando de 2016, Florida, aquestes declaracions van generar una forta controvèrsia i protestes.

## Referències

* ↑ Sacramento Bee.
* ↑ Los Angeles Times.

## Enllaços externs

* Església Baptista de la Veritat (anglès)
# Carbona

Carbona (en francès Carbonne) és un municipi occità de Volvestre, al Llenguadoc, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Alta Garona.
L'autopista A64 passa a prop del poble i hi ha una estació de tren del ferrocarril Tolosa - Baiona. Es troba a la confluència del riu Arize amb la Garona. Hi ha una presa hidroelèctrica situada a la Garona.
L’agricultura basada en el cultiu de cereals (blat de moro, blat…) encara té un lloc important, però tendeix a disminuir a favor de les zones residencials, a causa de la proximitat de l’aglomeració de Tolosa de Llenguadoc.

## Referències

* ↑ «Mairie de Carbonne» (en francès). [Consulta: 10 maig 2021].
* ↑ «Populations légales 2013 | Insee». [Consulta: 10 maig 2021].
# Tractat de Fontainebleau (1814)

* Per a altres significats, vegeu «Tractat de Fontainebleau».
El Tractat de Fontainebleau es va signar l'11 d'abril del 1814 entre Napoleó Bonaparte i els aliats Imperi Austríac, Hongria, Imperi Rus i Regne de Prússia al Palau de Fontainebleau, en un dels punts finals de la Sisena Coalició. Estipulava l'abdicació de Napoleó i el seu exili cap a l'illa d'Elba. Com que el Regne Unit no havia mai reconegut el Primer Imperi Francès, només va signar les parts del tractat que referien a la sort de Napoleó i de sa família.
El text fou ratificat per Napoleó dos dies després.

## Condicions

Les principals condicions del tractat eren:
* Napoleó i els seus hereus renuncien per sempre dels drets a la corona del Primer Imperi Francès i del Regne d'Itàlia. Mai més no podran accedir a qualsevol poder polític a França;
* Napoleó i sa esposa Maria Lluïsa d'Àustria mantenen el títol d'emperador i d'emperadriu; ella el de duquessa dels ducats italians de Parma, Piacenza i Guastalla;
* El seu fill és hereu del ducat de Parma i obté el títol de Príncep de Parma;
* França pagarà una pensió a la mare i als fills;
* A l'illa d'Elba, Napoleó pot mantenir una guarda personal de màxim 400 soldats.

## Referències

* 1 2 Lippincott, J. B.. Napoleon and the Marshals of the Empire (en anglès), 1855, p. 284.
* ↑ Text del tractat.