OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bernard di Quintavalle

El Beat Bernard di Quintavalle (1180, Assís - 1241, ídem) fou un religiós franciscà italià, i fou el primer deixeble de Sant Francesc d'Assís. De família acabalada, Bernard estudià a la Universitat de Bolonya, d'on rebé el seu doctorat utriusque iuris, a més així com Sant Francesc, fou un dels cavallers que participaren en les Croades. Aquest ric comerciant convidà diversos cops Sant Francesc a casa seva per observar-lo. Finalment, decidí seguir-lo, deixant-ho tot pel seguiment de l'Evangeli. Vengué totes les seves pertinences per lliurar-les als pobres.
Bernard fou un home sempre fidel a l'ideal de Francesc; la qual cosa li comportà problemes, car després de la mort del sant, fou marginat de l'orde i no se'l prengué en compte. En morir a Assís el 1241, fou enterrat juntament al sant a la Basílica d'Assís.

## Referències

* 1 2 Commodi, Bernardo «Bernardo di Quintavalle, primo compagno di san Francesco» (en italià). Miscellanea francescana: Rivista di Scienze Teologiche e Studi Francescani, Vol. 113, Núm. 3-4, 2013, pàg. 390-421. ISSN: 0026-587X.
* ↑ Muscat, Noel. «Frate Egidio di Assisi: Primo Francescano in Terra Santa?». Franciscan Studies. Arxivat de l'original el 30 d’abril 2015. [Consulta: 4 novembre 2016].
# Bathyclarias euryodon

Bathyclarias euryodon és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 105 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jackson P. B. N. 1959. Revision of the clariid catfishes of Nyasaland, with a description of a new genus and seven new species. Proceedings of the Zoological Society of London. v. 132 (pt 1). 109-128.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Agnèse, J. F. i G. G. Teugels 2001: The Bathyclarias-Clarias species flock. A new model to understand rapid speciation in African Great lakes. Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Akadémie des Sciences. Life Sci. Núm. 324: 683-688. (En francès i anglès).
* Anseaume, L. i G. G. Teugels 1999: On the rehabilitation of the clariid catfish genus Bathyclarias endemic to the east African rift Lake Malawi. Journal of Fish Biology v. 55: 405-419.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Batoe Bahara

Batoe Bahara fou una divisió inferior (Afdeeling, traduït generalment com regència) de la residència de la Costa Oriental, a Sumatra, Índies Orientals Holandeses. El 1915 fou unida a Asahan. Estava formada pels següents estats:
* Tandjoeng Kasa
* Pegoerauan, estat amb una superfície de 94 km²
* Pare Pare (Sri Pari Pari), estat amb una superfície de 25 km²
* Tandjoeng
* Limapoeloeh
* Boga
* Limalaras
* Tanahdatar
* Pasisir
* Batoe Bahara Urung, confederació

## Bibliografia

* A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Bodiná

Bodiná és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1345.
# Bačka

Bačka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1214.
# Bonifaci I de Toscana

Bonifaci I de Toscana o Tuscia, o de Lucca, dit el Bavarès (segle VIII - 823), fundador de la dinastia bavaresa de Toscana, fou duc de Túscia (citat el 812) i comte de Lucca i marquès de Toscana (citat el 813), fins a la seva mort el 823.
No se sap l'any de naixement; era natural de Baviera, i per això portava el sobrenom de "el bavarès"; va ser nomenat governador de Toscana per Carlemany, després de la mort del rei Pipí d'Itàlia (mort el 8 de juliol de 810). El seu antecessor és esmentat per darrera vegada el 810 i per això el seu any d'accés al govern se situa entre 810 i 812.
És considerat el primer marcgravi o marquès de Toscana, a causa de diversos territoris conquerits a Toscana: Pisa, Pistoia, Volterra i Luni, però més probablement pel seu veïnatge amb els sarraïns de la Mediterrània. Es testifica en documents per primera vegada el març de 812.
Va tenir un fill, Bonifaci, que es va convertir en marquès de Toscana i governador de Còrsega, i un altre, Berard, que va ajudar el seu germà en defensa de Còrsega. La seva única filla, Riquilda es va convertir en abadessa del monestir dels sants Benet i Escolàstica a Lucca.

## Referències

* Wickham, Chris. Early Medieval Italy: Central Power and Local Society 400-1000. MacMillan Press: 1981.
* Dizionario Biografico degli Italiani.
# Blauet nan de pit morat

El blauet nan de pit morat (Ceyx flumenicola) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita les illes de Bohol, Leyte i Samar, a les Filipines.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Bra flicka reder sig själv

Bra flicka reder sig själv (en suec Una bona noia es manté en bon ordre) és una pel·lícula muda dramàtica sueca del 1914 dirigida per Victor Sjöström.
La pel·lícula es va estrenar el 12 d'octubre 1914 al cinema Regina a Estocolm. La pel·lícula va ser rodada a l'estudi del Swedish Biografteatern a Lidingö amb exteriors dels voltants de l'estudi i dels carrers d'Estocolm per Hugo Edlund.

## Sinopsi

Ruth Landen ha tingut una infantesa feliç en una família benestant. Quan la seva família perd la fortuna, decideix que no vol ser una càrrega per a ningú.

## Repartiment

* Clara Pontoppidan - Ruth Landén
* Jenny Tschernichen-Larsson - La seva mare
* Alfred Lundberg - Fellman, majorista
* Richard Lund - Sven, el seu fill
* Stina Berg
* William Larsson
* Eric Lindholm

## Referències

* ↑ Bra flicka reder sig själv a silentera.org
# Breath of Fire II

Breath of Fire II és un videojoc de rol desenvolupat i publicat per Capcom. Va ser publicat inicialment el 1994, i el joc va rebre llicència a Laguna per al seu llançament europeu el 1996. És la segona entrega de la sèrie Breath of Fire. Més tard es va portar a Game Boy Advance i es va tornar a llançar a tot el món. El joc va ser llançat a la consola virtual de Wii a Amèrica del Nord el 27 d'agost de 2007. El lloc web de Nintendo of Europe el va anunciar per error el 27 de juliol de 2007, però de fet va ser llançat dues setmanes més tard, el 10 d'agost de 2007. El 2013, es va llançar per a la consola virtual de Wii U. El 2016, es va llançar per a la consola virtual New Nintendo 3DS. El 2019, es va llançar per a la biblioteca de jocs SNES de Nintendo Switch.
A diferència d'entregues posteriors de la sèrie, Breath of Fire II és una seqüela directa de Breath of Fire. Ambientada 500 anys després del joc original, la història se centra en un orfe anomenat Ryu Bateson, la família del qual va desaparèixer misteriosament fa molt de temps. Després que el seu amic sigui acusat falsament d'un crim, Ryu s'embarca en un viatge per netejar el seu nom.

## Referències

* ↑ «ブレス オブ ファイアII ～使命の子～ ストーリー» (en japonès). Capcom. Arxivat de l'original el 2010-04-19. [Consulta: 2 juny 2010].
# Bryneich

Bryneich fou suposadament un regne britó dels celtes Votadini que existí al nord-est del que avui en dia és Anglaterra fins a finals del segle v, essent substituït pel regne anglosaxó de Bernícia.

## Controvèrsia i veracitat

Hi ha una certa controvèrsia al voltant de la real existència d'aquest regne celta. La discrepància rau en el fet que aquest nom tan sols apareix esmentat dues vegades, una en uns poemes gal·lesos escrits per Nennius i al llibre històric Historia Brittonum. Alguns autors afirmen que aquesta denominació podria ser tan sols la traducció gal·lesa del mot Bernícia. La majoria d'autors consideren, però, que aquesta hipòtesi està mancada de fonaments, ja que lingüísticament sembla exactament a la inversa, doncs Bryneich, en gal·lès antic, significa "Terra de camins de muntanya".

## Història

El regne sorgí a partir de la zona més meridional de les terres dels Votadini, probablement com una divisió del "Gran Reialme del Nord" de Coel Hen, anomenat en gal·lès Yr Hen Ogledd>, literalment "l'Antic Nord". La capital de Bryneich hauria estat situada a l'actual Bamburgh, anomenada pels gal·lesos Din Guardi. L'any 500 es creà el regne anglosaxó de Bernícia en substitució de Bryneich, tot i que la conquesta del mateix no s'assolí fins als volts de l'any 604. A partir de llavors, els britons de Bryneich visqueren exiliats al regne veí Votadini de Goddodin. Intentaren recuperar les seves antigues terres lluitant contra el rei Edwin de Northúmbria, però foren finalment derrotats abans de l'any 633.
# Botànica pura

La botànica pura estudia les plantes des d'un punt de vista purament teòric.
Té dues branques:
* Botànica general
* Botànica especial

## Referències

* ↑ «Botánica - EcuRed» (en castellà). [Consulta: 8 juliol 2019].
# Bukovina (Eslovàquia)

* No s'ha de confondre amb Bucovina.
Bukovina és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1297.
# Buková

Buková és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1256.
# Cal Granotes

Cal Granotes és un edifici del municipi d'Igualada (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local.
És un antic edifici industrial. Consta fonamentalment de dues plantes comunicades per un forat al sostre denominat la trapa per on es pujaven les pells. La planta baixa on es feia l'adob, és coberta per deu voltes creuades, per aresta fetes amb un encofrat de morter de calç i pedra que reposen en sis pilars centrals de secció quadrada. La planta superior o estenedor està formada per un espai obert i és coberta amb teulada a dues aigües de teula àrab.

## Història

És un edifici industrial situat en ple barri adober a frec del rec o séquia. Ja existia amb anterioritat a l'any 1763. El 1790 en el mateix edifici hi havia una oficina de fer aiguardent. L'indret s'anomenava la plana del cornet. L'any 1983 aquest edifici va ser adquirit per l'ajuntament d'Igualada, el servei de museus de la generalitat i el gremi de Blanques d'Igualada. Ha estat rehabilitat pel servei del Patrimoni Arquitectònic de la Diputació de Barcelona. El 1990 s'hi inaugurà el Museu de la Pell de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Granotes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Cal Graells (el Poal)

Cal Graells és un monument del municipi del Poal protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Casa senyorial construïda durant els segles XVIII, feta amb pedra. Té tres pisos: a la planta baixa es disposen les dependències agrícoles; al primer pis l'habitatge familiar amb tres balcons que donen accés a la plaça Felip Bones i la part superior ens trobem amb la golfa. Aquesta casa en l'actualitat és utilitzada per emmagatzemar les eines i els productes del camp. No és utilitzada com a habitatge.

## Història

Aquesta casa encara que no es trobi dins del c/ Major segueix la mateixa línia d'aquelles que es troben en ell. Seria una més de les cases senyorials que hi ha a Poal. En l'actualitat els encarregats d'aquesta finca, igual que de les terres de la propietat, són d'una família que viu davant de Cal Graell; ells tan sols utilitzen la casa com a magatzem.

## Referències

* 1 2 «Cal Graells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Buseno

Buseno és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Moesa.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Béatrix Beck

Béatrix Beck (Villars-sur-Ollon, 30 de juliol de 1914 - Saint-Clair-sur-Epte, 30 de novembre de 2008) fou una escriptora belga en llengua francesa.
Beck va néixer el 30 de juliol de 1914 al poble suís de Villars-sur-Ollon, sent filla de mare irlandesa i del poeta belga d'origen mig italià mig letó, Christian Beck. Havent obtingut una titulació en Dret, es declarà comunista. Casada el 1936 amb un jueu apàtrida, Naum Szapiro, quedà vídua amb una filla després de perdre el seu marit a la guerra. Després de diverses feines, treballà de secretària d'André Gide, qui l'animà a escriure sobre les seves experiències: el suïcidi de la seva mare, la guerra, la pobresa, etc. Morí el 30 de novembre de 2008 a la localitat francesa de Saint-Clair-sur-Epte, a l'edat de 94 anys.

## Obres

| 1948 Barny 1950 Une mort irrégulière 1952 Léon Morin, prêtre - premi Goncourt 1954 Des accommodements avec le ciel 1963 Le muet 1967 Cou coupé court toujours 1977 L'épouvante l'émerveillement 1978 Noli 1979 La décharge - premi Livre Inter 1980 Devancer la nuit 1981 Josée dite Nancy 1983 Don Juan des forêts 1984 L'enfant-chat - premi literari Trente millions d'amis 1986 La prunelle des yeux 1988 Stella Corfou | 1989 Une 1990 Grâce 1991 Recensement 1993 Une Lilliputienne 1994 Vulgaires vies 1994 Moi ou autres (novel·les) 1996 Prénoms (novel·les) 1997 Plus loin, mais où 1998 Confidences de gargouille 2000 La petite Italie (novel·les) 2001 Guidée par le songe (novel·les) Contes à l'enfant né coiffé La mer intérieure La grenouille d'encrier Mots couverts (poemes) |

## Referències

* ↑ «Béatrix Beck». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Escur, Núria. «Obituarios - Béatrix Beck» (en castellà). Enmemoria.lavanguardia.com, 11-12-2008. [Consulta: 17 maig 2012].
# Buarainech

A la mitologia irlandesa, Buarainech era un gegant, pare de Balar el rei dels fomorians, éssers semidivins que haurien habitat Irlanda en temps immemorials. Squire glossa el nom com «amb cara de vaca».

## Referències

* ↑ Squire, Charles (2000:44) The mythology of the British Islands. University College de Londres: The Folklore Society. ISBN 1-84022-500-9 (anglès)
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Buata

La buata és un material tèxtil no teixit, fabricat amb filaments de cotó que s'usa principalment com a farciment i aïllant tèrmic. És extremadament inflamable, i cal tenir-ho en compte en un cas d'incendi.

## La buata a través del temps

Durant el segle xix, es deia buata a un producte natural extret de l' Asclepias syriaca. Aquest producte era extret de les masses sedoses que conté el fruit d'aquesta planta. Era emprat per fer matalassos, coixins per a sofàs, lliteres per descansar i també per encoixinar vestits.
Quan el cotó va arribar a ser comú a Europa, es va buscar donar-li una forma convenient i substituir la panotxa sedosa d'aquest fruit que era d'un preu molt elevat. Els esforços realitzats van donar primer origen a productes informes, després a una nova indústria ia productes perfeccionats.

## Procés de producció

Per obtenir el cotó per encoixinat, es pela el cotó en branca, després d'haver obert i dividit copejant-lo. Es copeja de nou, es carda dues vegades, es posa en planxes quadrades, es feltre a fent-li experimentar una operació perquè s'estimés; s'encolen les parts superiors, es fa assecar i així es lliura al comerç.

## Utilitat

Aquest producte, que és cotó en fulles cardades i encolades, es consumeix en gran quantitat, cosa que és fàcil concebre en servir per folrar els vestits i gaudir de la propietat de fer-los més calents sense augmentar sensiblement el seu pes. Es fabrica buata per als encoixinats negres per a dol i de color de rosa per guarnir vestits lleugers d'aquest color. També és utilitzada com a mitjà filtrant de l'aigua dels aquaris.

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». Llengua catalana. [Consulta: 3 desembre 2022].
* ↑ «Definició de buata, significat de buata en català». dilc.org, 03-12-2022. [Consulta: 3 desembre 2022].
* ↑ «Buata». tela.cat, 28-05-2019. [Consulta: 3 desembre 2022].
* ↑ Donadeu, J.R.. Los incendios: guía práctica del fabricante para el empleo de los medios preservativos de los incendios de los establecimientos industriales (en castellà). José Rubau Donadeu, 1875, p. 189.
* ↑ «buata». enciclopedia.cat. [Consulta: 3 desembre 2022].

## Bibliografia

* Diccionari de matèria mercantil, industrial i agrícola, José Oriol Ronquillo, 1851
# Bubassos

Bubassos (grec antic: Βυβασσός, llatí: Bubassus) fou una ciutat de Cària.
No hi ha acord d'on estava situada. Èfor, segons Esteve de Bizanci, l'anomena Bibàston (Βύβασστον), i Diodor de Sicília diu que s'anomenava Bibàston del Quersonès, encara que es referia a la mateixa ciutat. Plini el Vell parla d'una regió de Bubassos, i afegeix que tenia una ciutat, Acant, que també s'anomenava Dulopolis i la situa a la regió de Triòpia. Finalment, Pomponi Mela parla del golf de Bubassos.
Heròdot també parla d'una Bubàssia (Βυβασσίης) al Quersonès, i explica una història dels cnidis, colons dels lacedemonis, que intentaven obrir un canal a través d'un coll de terra molt estret per aïllar la seva península i protegir-se contra els atacs dels perses. Estaven treballant per aconseguir-ho quan Hàrpag va conquerir Jònia. L'istme on van intentar l'excavació tenia cinc estadis d'amplada i era rocós. Diu que aquell territori anomenat Triòpia, penetra al mar i comença a Bubàssia, i tots els cnidis estaven envoltats pel mar excepte per aquest istme. Una consulta a l'oracle de Delfos els va fer desistir d'aquesta empresa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Bubassus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 juliol 2021].
# CEH

CEH té els següents significats:
* Centre d'Estudis Historiogràfics, secció del Centre d'Estudis Històrics Internacionals de la Universitat de Barcelona
* Centre d'Estudis Històrics, institució històrica per al foment de les ciències socials d'Espanya
* Comisión para el Esclarecimiento Histórico, comissió per a la reconciliació nacional després de la Guerra Civil de Guatemala
* Centre Électronique Horloger, organisme per al desenvolupament de la rellotgeria electrònica amb seu a Neuchâtel (Suïssa)
* Chemical Economics Handbook, anuari d'informació sobre els productes de la indústria química
* Certified Ethical Hacker, qualificació que valora la seguretat de la informació
# Béatrice Jeanine Atallah

Béatrice Jeanine Atallah (Anosy, 17 d'agost de 1959) és una política malgaixa d'origen libanès que ha ocupat el càrrec de ministre d'Afers Exteriors de Madagascar des de gener de 2015 fins a l'agost de 2017.
El seu pare era un alt funcionari de l'administració colonial i, per tant, té una doble ciutadania malgaix i francesa. Té el màster en dret privat (1988) i un certificat en estudis diplomàtics del Centre d'Estudis Estratègics i Diplomàtics (CSDS) (2009).
Va ser magistrada, va passar tres anys al Tribunal d'Apel·lació d'Antananarivo, i assegura que és apolítica.
Atallah va ser membre del Consell Nacional Electoral des del 2002 fins al 2009, i assessora del llavors ministre de Finances Hery Rajaonarimampianina (2009-2013), abans de ser designada per presidir la Comissió de les Eleccions des de desembre de 2013 fins a gener de 2015, gestionant les eleccions del 2013 que va ser guanyada per Rajaonarimampianina. Hi va haver algunes denúncies contra ella de desemborsaments «il·lícits» dels fons de comissions, que va negar.
Va ser nomenada ministra d'Afers Exteriors el 25 de gener de 2015 al govern de Jean Ravelonarivo. Va tornar a ser nomenada a l'abril del 2016 per Olivier Mahafaly Solonandrasana. És la presidenta de la Comissió de l'Oceà Índic.

## Referències

* 1 2 3 4 Freland, François-Xavier. «Madagascar – Béatrice Atallah : " Nous essayons de construire une relation dépassionnée avec la France "» (en francès). Jeune Afrique, 24-11-2016.
* 1 2 «Béatrice Atallah: Menacée de destitution !» (en francès). La Gazette de la Grande Île. Arxivat de l'original el 2017-04-09 [Consulta: 24 novembre 2019].
* ↑ Razafy, Manou «Ministre Atallah Béatrice Une ascendance paternelle libanaise» (en francès). La Verité, 22-11-2016. Arxivat de l'original el 2019-07-09 [Consulta: 8 febrer 2021]. Arxivat 2019-07-09 a Wayback Machine.
* 1 2 3 Ramambazafy, Jeannot. «Madagascar MAE. Razafitrimo Lala Arisoa cède la place à Béatrice Atallah» (en francès). Madagate, 02-02-2015.
* 1 2 3 «Madagascar: Béatrice Atallah à la présidence de la Commission électorale indépendante» (en francès). La Redaction, 25-03-2012.
* ↑ «Speaker Bios» (en anglès). Our Ocean, 2016.
* ↑ «Béatrice Atallah " Ma politique est pour le développement de... chez nous "» (en francès). L'Observateur. Arxivat de l'original el 2017-04-09 [Consulta: 24 novembre 2019].
* ↑ «Wang Yi Holds Talks with Foreign Minister Beatrice Attalah of Madagascar» (en anglès). Ministry of Foreign Affairs of the People's Republic of China, 08-01-2017.
* ↑ Vignon, Boniface «Béatrice Atallah, ministre malgache des Affaires étrangères» (en francès). Les Voix du Monde, 12-04-2015.
# Cal Simon (Sant Agustí de Lluçanès)

Cal Simon és una casa de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular i teulat a doble vessant en relació amb la façana principal. Fou construït amb murs de pedra irregular i morter, conserva algunes restes d'arrebossat. La construcció té dos pisos i unes petites golfes. Les dues finestres grans i la porta són de construcció original, mentre que la tercera finestra del segon pis més petita, és de construcció posterior.

## Història

Una de les llindes de les finestres del pis conserva la data de construcció de l'edifici: 1708.

## Referències

* 1 2 «Can Simó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Cal Sialló

Cal Sialló és una masia convertida en granja porcina del terme municipal d'Isona i Conca Dellà pertanyent a la vila d'Isona, de l'antic terme d'Isona.
Està situada al nord-est d'Isona, a peu del camí vell de Bóixols i de la Posa, i a llevant de la carretera L-511 poc abans del punt quilomètric número 2.

## Referències

* ↑ «6200-Cal Sialló». Llibres i llocs a la Biblioteca de la UES. Unió Excursionista de Sabadell. [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ «Vissir». Institut Cartogràfic de Catalunya.