OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pink Boots Society

La Societat de Botes Rosa (PBS) és un organització sense ànim de lucre amb afiliació internacional que dona suport a les dones que treballen en el món de la producció cervesera, especialment en el sector de la cervesa artesanal. L'organització ajuda les dones cerveseres a conèixer mentores, i així crear una xarxa amb altres dones de la professió i així difondre la conscienciació de la importància de les dones en la fabricació de cervesa. PBS també anima dones que fabriquen cervesa a anar més enllà gràcies a la formació i les ajudes per aprendre noves habilitats per aprendre a jutjar la cervesa que produeixen. PBS concedeix diners per beques per dones i que continuïn la seva formació en la fabricació de cervesa. L'organització té al voltant de 1800 membres a tot el món. L'afiliació és lliure, però tots els membres han de ser dones i tenir algun tipus de carrera en el món de la fabricació de cervesa o relacionat amb fabricar cervesa.

## Història

L'any 2007 Teri Fahrendorf elaboradora de cervesa durant un viatge en carretera va conèixer Laura Ulrich i Whitney Thompson dues dones que també es dedicaven a l'elaboració de cervesa. En aquell viatge ella va arribar a visitar fins a 70 cerveseries diferents i va ajudar en 38 elaboracions de cervesa el que la va fer adonar de la gran quantitat de dones que es dedicaven a l'elaboració d'aquesta beguda però que no es coneixien entre elles dins de la seva professió. La primera aparició de PBS fou merament una llista de dones dedicades a l'elaboració de cervesa i que mantenien en un blog. PBS va tenir la seva primera reunió a la conferència Craft Brewers Conference (CBC) i va comptabilitzar llavors 22 membres. Més tard, Fahrendorf va fundar PBS com a organització sense ànim de lucre i la va anomenar "the pink boots" per les botes que duia quan elaborava cervesa i que li havien sigut entregades per la seva sogra.
Al 2013, Sophie de Ronde va contactar amb PBS per proposar la col·laboració per crear el dia internacional International Women's Collaboration Brew Day (IWCBD). El dia ajudaria a promocionar la consciència sobre la importància de la presència de les dones en la indústria d'elaboració de cervesa i alhora ajuda a recollir diners per a la PBS.

## Referències

* ↑ Gowans, Allison «Beer Celebrates Women in the Brewing Industry». The Gazette, 16-04-2015.
* ↑ Archer, Steve «Brewing Industry Not Just a Boy's Club». Roseville & Granite Bay Press Tribune, 24-10-2016. Arxivat 2 de febrer 2018 a Wayback Machine.
* ↑ «About Us».
* ↑ Sicotte, Jon «The Pink Boots Society Turns Eight This Year!». Brewer, 14-05-2015.
* ↑ «Pink Boots Society Inspires and Educates Women Beer Professionals». Crushbrew.
* ↑ Nurin, Tara «Replanting the Seeds of Brewing». Beer & Brewing Magazine, 12-11-2016 [Consulta: 11 juliol 2017].
* ↑ «Second Annual International Women's Collaboration Brew Day Attracts Global Participation». Brewbound, 24-02-2015.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Notes de Pink Boots Society Arxivat 2019-04-03 a Wayback Machine. de 2014
# Sherwood (Wisconsin)

Sherwood és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.550 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sherwood tenia 1.550 habitants, 572 habitatges, i 463 famílies. La densitat de població era de 205,7 habitants per km².
Dels 572 habitatges en un 36,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 18,9% no eren unitats familiars. En el 13,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 34,2% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.913 $ i la renda mediana per família de 67.303 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.384 $ mentre que les dones 32.772 $. La renda per capita de la població era de 27.035 $. Aproximadament el 3,9% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sherwood» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sherwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Clorofil·la b

La clorofil·la b és una forma de clorofil·la. Aquesta, ajuda en la fotosíntesi absorbint energia de la llum. És més soluble que la clorofil·la a en solvents polars a causa del seu grup carbonil. És de color groc i principalment, com la clorofil·la a, absorbeix en la llum blava i la vermella, els colors més efectius en la fotosíntesi.
La clorofil·la b difereix de la clorofil·la a només en un dels seus grups funcionals enllaçats a la porfirina (un grup -CHO en lloc del grup -CH3). De la mateixa manera que la clorofil·la a, reflecteix o transmet llum verda i per això les fulles es veuen verdes. La relació entre clorofil·la a i la clorofil·la b dins el cloroplast és 3:1.

## Biosíntesi

La via biosintètica de la clorofil·la b utilitza una gran varietat d'enzims..En la majoria de les plantes, la clorofil·la deriva del glutamat i es sintetitza al llarg d'una via ramificada que es comparteix amb l'heme i el siroheme. Els passos inicials incorporen àcid glutàmic en àcid 5-aminolevulinic (ALA); llavors dues molècules d'ALA es redueixen a porfobilinogen (PBG) i quatre molècules de PBG s'acoblen formant protoporfirina IX.
La clorofil·la sintasa [8] és l'enzim que completa la biosíntesi de la clorofil·la b, catalitzant la reacció EC 2.5.1.62
clorofil·lida b + fitil difosfat→ clorofil·la b + difosfat
Això forma un èster del grup de l'àcid carboxílic en el clorofil·lid b amb l'alcohol fiter de 20 diterpens de carboni.

## Referències

* ↑ http://www2.mcdaniel.edu/Biology/botf99/photo/p3igments.html Arxivat 2012-09-05 a Wayback Machine.
# Imlili

Imlili (àrab: امليلي, Imlīlī; amazic estàndard marroquí: ⵉⵎⵍⵉⵍⵉ, Imlili) és una vila i comuna rural de la província d'Oued Ed-Dahab, a la regió de Dakhla-Oued Ed-Dahab. A començament del segle XX era coneguda com El-Fadj o El-Fuj. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.149 persones

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cantó de Roybon

El cantó de Roybon és un dels cantons del departament francès de la Isèra, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Està enquadrat al districte de Grenoble, el cap cantonal és Roybon i té 11 municipis.

## Municipis

* Beaufort
* Châtenay
* Lentiol
* Marcilloles
* Marcollin
* Marnans
* Montfalcon
* Roybon
* Saint-Clair-sur-Galaure
* Thodure
* Viriville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1988 | Raymond Bouillol | RPF, després CNI |
| 1988-2001 | Maurice Point | RPR |
| 2001- | Marcel Bachasson | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 4.985 | 5.371 | 5.079 | 5.251 | 5.476 | 5.553 | 6.401 |

## Vegeu també

* Cantons de l'Isèra
# Tina Liebig

Tina Liebig (Gera, Turíngia, 28 d'abril de 1980) és una ciclista alemanya que fou professional del 2004 al 2009.

## Palmarès

* 1998
** Campiona del món júnior en ruta
* 2002
** 1a a l'Albstadt-Frauen-Etappenrennen i vencedora de 2 etapes
* 2003
** 1a al Tour de la Drôme i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Tour de Feminin-Krásná Lípa
* 2004
** 1a al Giro del Trentino i vencedora d'una etapa
* 2005
** 1a al Tour de Feminin-Krásná Lípa

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Vertigo Comics

Vertigo Comics, també conegut com DC Vertigo o simplement Vertigo, va ser un segell editorial de l'editorial de còmics estatunidenca DC Comics iniciada per l'editora Karen Berger el 1993. El propòsit de Vertigo era publicar còmics amb contingut per a adults com ara nuesa, consum de drogues, blasfèmia i violència gràfica, que no s'ajustaven a les restriccions de la línia principal de DC, permetent així més llibertat creativa. Els seus títols aplegaven còmics propietat de l'empresa ambientats a l'Univers DC, com ara The Sandman i Hellblazer, i obres propietat dels autors, com Preacher, Y: The Last Man i Fables. Vertigo va plegar el 2020 i la major part de la seva biblioteca va passar a DC Black Label.

## Història

Vertigo va néixer de la línia de lectors de DC de la dècada del 1980, que va començar quan DC va deixar de presentar The Saga of the Swamp Thing per a l'aprovació de la Comics Code Authority. Després de l'èxit de dues sèries limitades de 1986 orientades al públic adult, Batman: The Dark Knight Returns i Watchmen, la producció de DC va anar en augment. Vertigo es va estrenar el gener de 1993 amb una barreja de sèries de DC existents i sèries noves. La primera sèrie original de Vertigo va ser Death: The High Cost of Living, una sèrie derivada de Sandman amb el personatge Death.
Encara que en els seus inicis s'ocupava dels gèneres de terror i fantasia, amb el pas del temps Vertigo va publicar obres que tractaven sobre crim organitzat, crítica social, ficció especulativa, biografia i altres gèneres. Vertigo també va adoptar obres publicades anteriorment per DC amb altres segells, com V for Vendetta i Transmetropolitan. El segell editorial va ser pioner a Amèrica del Nord en el model editorial en què les sèries mensuals venudes a través de les botigues de còmics es recullen periòdicament en edicions que es venen després en llibreries. Diverses sèries Vertigo van guanyar el Premi Eisner i es van adaptar al cinema i a la televisió.
El segell editorial va començar a disminuir a la dècada del 2010, ja que certes obres com Hellblazer i Swamp Thing es van tornar a integrar a DC Comics, mentre que Berger va marxar el 2013. La marxa de Berger va anar seguida d'una sèrie de reestructuracions editorials que van culminar amb el rellançament del segell com a DC Vertigo el 2018. Tanmateix, el rellançament va patir multitud de contratemps incloent nombroses cancel·lacions. Després de mesos d'especulacions, el juny de 2019 DC va anunciar que Vertigo s'aturaria com a part d'un pla per a publicar tots els còmics de la companyia sota una sola marca, amb DC Black Label ocupant el seu lloc.

## Referències

* ↑ Jennings, Dana «MEDIA; At House of Comics, a Writer's Champion» (en anglès). The New York Times, 15-09-2003. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Vertigo: 25 años de la editorial que cambió el cómic americano para siempre» (en castellà), 19-08-2018. [Consulta: 11 maig 2022].
* ↑ Delgado, Jesús. «Los 11 mejores cómics de Vertigo y DC Comics que has de leer» (en castellà), 11-09-2017. [Consulta: 11 maig 2022].
* ↑ Haldon, David. «Los 10 Mejores Cómics de Vértigo» (en castellà), 08-07-2020. [Consulta: 11 maig 2022].
# Choerodon vitta

Choerodon vitta és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-oest d'Austràlia i a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Shichi-Go-San

El Shichi-Go-San (七五三, Literalment “set, cinc, tres” en japonès) és un festival anual que es realitza al Japó cada 15 de novembre (se sol celebrar el diumenge més proper si no cau en diumenge), i consisteix en un ritu de pas en el⁣ el qual participen les nenes de 3 i 7 anys i els nens de 3 i 5 anys.

## Generalitats

En aquesta cerimònia els pares vesteixen als seus fills amb vestits tradicionals i assisteixen als santuaris xintoistes o als temples budistes de l'àrea on resideixen, per a celebrar el ritu amb la finalitat d'expressar gratitud i rendir pregàries per a la seguretat i salut contínua dels nens. A vegades es realitzen banquets formals.
Des de temps antics, tant els nens i nenes que arriben als tres anys tenen el seu cabell curt, i no és fins ara d'una cerimònia formal anomenada kamioki (髪置き) on els nens se li permeten créixer el seu cabell. Per als nens de cinc anys, usen per primera vegada un hakama, a través del ritu de hakamagi. Per a les nenes de set anys, es realitza el ritual de l'obitoki (帯解), on es reemplaça el cinturó obi estret usat en un quimono infantil per un cinturó més ample.
La data de celebració, el dia quinze de l'onzè mes, era considerada com un dia d'auguri en temps antics, i va estar íntimament relacionat quan el cinquè shōgun Tokugawa, Tokugawa Tsunayoshi, va iniciar una sèrie de ritus per al seu fill Tokumatsu per aquesta data.
Les particularitats sobre el que cada sexe ha de fer a cada edat, així com els noms de les celebracions, varien per regió, condició social i període, però es pot generalitzar com una sèrie de rituals basats en l'edat, que tenen com a fi la celebració de la maduració del nen des d'una etapa precària de la infància (幼児 yōji) (amb un alt índex de mortalitat) a una etapa estable de la joventut (児童 jidō). Aquesta sèrie de ritus es coneixen col·lectivament com el Shichi-Go-San.
A la regió de Kansai existeix un ritual similar anomenat jūsan-mairi (十三参り) on els nens de 13 anys visiten un temple budista dedicat al bodhisattva Kokūzō. En les zones rurals fan celebracions per a cada any que compleixin els nens.
Des de l'era Taishō, el Shichi-Go-San es va convertir en una festa important i va tenir un major ressò a tot el país.

## Chitoseame

Durant el Shichi-Go-San els nens reben un caramel anomenat Chitoseame (千歳飴, literalment “caramel dels mil anys”). És de color vermell i blanc, de consistència llarga i prima (15 mm de diàmetre x 1 m de llarg); simbolitza i assegura un creixement sa i una longevitat. Aquest confit ve en una bossa amb una gralla i una tortuga, anomenada tsurukame (鶴亀) i representa llarga vida al Japó. Ve embolcallat en un paper d'arròs prim i que té una semblança al plàstic. És comestible i molt popular entre els nens.

## Bibliografia

* Yumiyama Tatsuya: “Shichigosan” en l'Encyclopedia of Shinto del Kokugakuin, 24 de febrer de 2007 (anglès)
# Clorofluorocarboni hidrogenat

Els clorofluoorcarbonis hidrogenats (HCFCs) són compostos químics formats per àtoms de clor, fluor, hidrogen i carboni. Encara que destrueixen la capa d'ozó, han estat introduïts temporalment com a substituts dels clorofluorocarbonis (CFCs). En aquests compostos i en el CFCs el carboni és tetrahèdric.

## Tipus

* HCFC-22 (clorodifluorometà)
El CHClF2 és un gas incolor inodor i no inflamable en condicions normals. Té un potencial de bioacumulació pràcticament nul. Es fa servir com intermediari químic, en la refrigeració i en equips d'aire condicionat
* HCFC-123 (2,2-dicloro -1,1,1- trifluoroetà).
El CHCI2CF3 és un líquid no inflamable, volàtil i incolor que substitueix els clorofluorocarburs (CFC), amb propietats ambientals més favorables que aquests. Té un baix potencial de bioacumulació.
* HCFC- 124 (1-cloro-1,2,2,2- tetrafluoroetà).
El CHCIF-CF3 és un gas no inflamable i incolor a temperatura ambient.
* HCFC-141b (1,1-dicloro-1-fluoroetà).
El CCI2F-CH3 es presenta com un líquid inflamable, volàtil, incolor i poc soluble en aigua. El seu coeficient de partició Octanol/aigua és de 2.3 cosa que indica un baix potencial de bioacumulació. Té un risc baix per l'ecosistema marí.
* HCFC-142b (1-cloro-1,1difluoroetà) té propietats similars a l'anterior.

## Efectes dobre la salut i el medi ambient

Els efectes produïts per inhalació dels HCFCs acostumen a ser confusió mental i somnolència, però en elevades concentracions es pot arribar a la pèrdua del coneixement i asfíxia. El contacte amb el líquid provoca congelació de la pell i enrogiment i dolor als ulls.

## Referències

* ↑ «HCFC (Hidroclorofluorocarburos) | PRTR España». [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ «Refrigerantes HCFC». [Consulta: 14 juliol 2019].
# Institució Igualada

La Institució Igualada és un centre educatiu privat i mixt de l'Opus Dei, concertat pel Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya, que fou creat el curs 2016-2017 a Igualada (Anoia). A partir del curs 2018-2019 esdevingué el primer centre d'educació obligatòria de l'Estat, vinculat a aquesta comunitat catòlica, a deixar de tenir les aules segregades per sexe.
L'origen del centre educatiu es remunta a l'any 1973 quan pares i mares de la zona, interessats en impartir als seus fills una educació integral d'acord amb els principis morals catòlics de Josepmaria Escrivá de Balaguer, fundador de l'Opus Dei, decidiren fundar la Institució Igualada. Aquesta entitat, integrada a la Institució Familiar d'Educació, fou el nucli creador del Col·legi Mestral (per a nois) i el Col·legi Montclar (per a noies), el primer situat prop de l'autovia A-2 km 550 i l'altre prop de la carretera B-222 km 1, ambdós a mig camí entre els nuclis urbans d'Igualada i Jorba (l'Anoia).
L'any 2012, fou una de les escoles que el Tribunal Suprem espanyol negà el concert econòmic per vulnerar el principi d'igualtat i discriminar les aules per raó de sexe. Segons el director de la institució docent, Jordi Viladrosa, aquesta decisió no fou motivada per la separació d'aules sinó per la seva vinculació amb l'Opus Dei. Segons el periòdic Crític, a partir de les dades publicades per la Direcció General de Centres Concertats i Centres Privats de la Generalitat de Catalunya, el Mestral es beneficià de 3.115.645 euros i el Montclar de 4.276.601 euros en ajudes públiques de 2011 a 2016.
L'estiu de 2016, després de la retirada de les subvencions, el Mestral i el Montclar decidiren fusionar-se en una sola entitat anomenada Col·legi Montclar Mestral. Tot i el manteniment de la segregació d'alumnes, aquell mateix curs, el Departament d'Educació decidí subvencionar amb fons públics tres línies d'educació infantil, cinc d'educació primària i quatre d'educació secundària. L'estiu de 2018 modificà aquest criteri i esdevingué mixt, passant a anomenar-se Institució Igualada.

## Referències

* ↑ «Fitxa de centres - Col·legi Montclar Mestral». Ensenyament.Gencat.cat. [Consulta: 26 març 2018].
* 1 2 Aznar, Laura «El total dels concerts de la Generalitat amb les escoles de l'Opus: 450 milions d'euros públics». El Crític, 21-02-2018 [Consulta: 26 març 2018].
* 1 2 Vicens, Laia. «Una escola de l'Opus Dei serà mixta per primera vegada a l'Estat». Ara.cat, 25-06-2018. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ «Institució Igualada - Qui som?». Igualada Institució. [Consulta: 26 març 2018].
* ↑ Batlle, Meritxell «Com és l'educació diferenciada al segle XXI?». Vilaweb, 16-06-2016 [Consulta: 26 març 2018].
* 1 2 «El Mestral nega que discriminin als alumnes, tal com argumenta el Tribunal Suprem». Anoia Diari, 17-09-2012 [Consulta: 26 març 2018].
* ↑ Aznar, Laura; Palà, Roger «30 milions d'euros cada any per a 16 escoles de l'Opus Dei». El Crític, 10-02-2016 [Consulta: 26 març 2018].
* ↑ «Educación amplía el concierto a dos escuelas del Opus» (en castellà). CrónicaGlogal.ElEspañol.com, 03-10-2016. [Consulta: 26 març 2018].
# Careta antigàs PMK

La careta antigàs PMK representa una família de caretes antigàs utilitzades per la Unió Soviètica, i més tard, per les forces de la Federació Russa. Pot ser distingida del seu equivalent civil, la GP-7, perquè està envoltat per unes lents triangulars, i la GP-7 té les lents rodones.

## Filtre

El filtre original de les PMK està compost per un filtre en la part esquerra de la careta. El mateix filtre pot ser muntat als 2 costats de les PMK-2 i en els models posteriors. Té el mateix filtre que la careta GP5, un filtre de 40 mil·límetres, que et protegeix durant 24 hores de llocs afectats per residus biològics, químics i radioactius. El filtre només té alguna petita diferència del de la careta GP5.

## Sistema per beure

La careta PMK té un sistema amb un tub per a beure, cosa que fa que el soldat que la porti es pugui hidratar mentre la porta i sense haver de treure's la careta i arriscar la vida. El sistema consisteix en un tub especial que només deixa que passi l'aigua a l'interior de la careta.

## Versions civils

Les versions antigues de les caretes PMK es poden comprar en llocs web com Ebay.

## Referències

http://www.armygasmasks.com/Russian-GP-7VM-PMK-2-Gas-Mask-p/aaagas-44.htm
http://cgi.ebay.com/Russian-USSR-millitary-black-rubber-gas-mask-PMK-new-/250785421970?pt=LH_DefaultDomain_0&hash=item3a63f9da92 Arxivat 2011-07-10 a Wayback Machine.
http://www.youtube.com/watch?v=tga13gYcp9A
# Tina Fuentes i Fache

Florentina Fuentes i Fache, més coneguda com a Tina Fuentes, (Valls, 16 d'agost de 1984 –Caldes de Montbui, 24 d'agost de 2018) fou una nedadora de natació sincronitzada catalana; integrà l'època més brillant d'aquesta disciplina i participà en els Jocs Olímpics d'Atenes de 2004. Era germana de la també nedadora Andrea Fuentes.
Formada en l'important Club Natació Kallípolis, formà part del Dream Team sorgit d'aquest planter, juntament amb Gemma Mengual, Ona Carbonell i la seva germana Andrea Fuentes. Va debutar al Campionat d'Europa de natació de 2002 i posteriorment va ser seleccionada per Anna Tarrés per formar part de l'equip olímpic espanyol en el Campionat del Món de natació de 2003 i els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004.
Morí el 24 d'agost de 2018 a causa d'un càncer.

## Palmarès

* Medalla de plata per equips en el Campionat d'Europa de natació de 2002.
* Medalla de plata per equips en el Campionat del Món de natació de 2003.
* Quart lloc per equips en els Jocs Olímpics d'Atenes 2004.
* Medalla de plata en rutina tècnica i medalla de bronze en modalitat lliure en el Campionat del Món de natació de 2007.

## Referències

* ↑ «SINCRONIZADA – MELBOURNE 2007 / Fichas de las mundialistas españolas» (en castellà). Real Federación Española de Natación, 16-03-2007. [Consulta: 19 juny 2020].
* ↑ Martínez, Alberto. «Fallece la exolímpica de sincro Tina Fuentes a los 34 años» (en castellà). As.com, 28-08-2018. [Consulta: 30 agost 2018].
* 1 2 «Mor la nadadora catalana Tina Fuentes als 34 anys». NacióDigital.cat.
* ↑ «Mor als 34 anys la medallista mundial de sincronitzada Tina Fuentes». ElNacional.cat. [Consulta: 29 agost 2018].
* 1 2 3 4 «Natación: Muere Tina Fuentes, plata mundial de sincronizada, a los 34 años - Marca.com» (en castellà). Marca.com.
# Vilatèla

Vilatèla (en francès Villetelle) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau