OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Greenville (Florida)

Greenville és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 837 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greenville tenia 837 habitants, 331 habitatges, i 220 famílies. La densitat de població era de 246,7 habitants/km².
Dels 331 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,8% hi vivien parelles casades, en un 27,5% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 70,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.060 $ i la renda mediana per família de 21.484 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 17.368 $. La renda per capita de la població era d'11.128 $. Entorn del 26,4% de les famílies i el 32,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greenville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greenville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gontxarka

Gontxarka (en rus Гончарка) és un possiólok de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la riba dreta d'un afluent del Psenafa, a 8 km a l'est de Belorétxensk, a 10 km a l'oest de Guiaguínskaia i a 25 km al nord-oest de Maikop. Pertany a l'stanitsa de Guiaguínskaia.

## Història

El 1929 al territori de Gontxarka s'hi fundà el sovkhoz de Skotovod. El 1932 l'àrea del sovkhoz era de 30.000 ha. S'hi criaven ovelles, porcs, cavalls i vaques, a més de conrear-s'hi cereals. Fou aleshores que començaren a construir-hi cases per a nous habitants.
Fins al 1951 el sovkhoz conservà la seva funció ramadera, i més endavant va passar a conrear plantes medicinals com la sàlvia, la menta o la belladona. El 1950 s'hi construí una estació de ferrocarril del Caucas Nord, i en aquest any arribà l'aigua i el gas a les cases. El 1972 va construir-hi la primera escola.
# Gonyerita

La gonyerita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la clorita. Rep el nom en honor de Forest A. Gonyer (24 de març de 1899 - desembre de 1971) químic del departament de mineralogia de la Universitat Harvard. Gonyer va nomenar moltes espècies minerals noves o les va analitzar químicament sense coautoria, com per exemple la dakeïta, la roweïta i salesita.

## Característiques

La gonyerita és un silicat de fórmula química (Mn²⁺Mg)₅Fe³⁺(Fe³⁺Si₃O₁₀)(OH)₈. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, txernikhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, efesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Långban, dins el municipi de Filipstad (Comtat de Värmland, Suècia). També ha estat descrita a Noruega, Alemanya, Itàlia, Sud-àfrica, Austràlia i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Gonyerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2020].
# Grup de Recolzament d'Actuacions Especials

El Grup Actuacions Especials (GRAE) és un grup del cos de Bombers de la Generalitat de Catalunya, especialitzat en salvaments i rescats en el medi natural i en llocs de difícil accés.
Els rescats de muntanya a Catalunya els efectuen els Bombers de la Generalitat d'acord amb la llei de Protecció Civil de 1994, que els atorga les plenes competències, i en 1997 es fusionen el Grup de Rescat de Muntanya (GRM) i el Grup de Rescat i Salvaments Subaquàtics (GRS), creant el Grup d'Actuacions Especials (GRAE).
Disposen de mitjans de transport terrestres, aquàtics i aeris.
Com a mitjans aeris disposen dels helicòpters del Departament d'Interior, dels quals es destinen en gran part a rescats dos Eurocopter EC135P2, i d'altres mitjans aeris subcontractats.

## Àmbit i cartera de serveis

Muntanya:
Excursionisme, esquí de muntanya, allaus, escalada, alpinisme, espeleologia, barranquisme, btt, recerca de persones perdudes, parapent, salt base, paracaigudisme, vies ferrades...
Medi aquàtic:
Rius i aigües continentals, col·laboració en mar.
Medi urbà o industrial:
Pous, fosses o qualsevol entorn de difícil accés.

## Seus unitats GRAE professionals

* Cerdanyola del Vallès
* Seu d'Urgell
* Olot
* Valls
A partir del 2024 és previst que la unitat de Valls també disposi d'una aeronau de rescat, i així totes les bases puguin disposar d'un helicòpter propi.

## Seus unitats GRAE voluntaris

* Pobla de Segur
* Camprodon
* Vielha

## Referències

* ↑ «Bombers al rescat». Tot és possible, RAC1.
* ↑ «Estadístiques de rescats al medi natural». Departament d'Interior de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Breu història dels GRAE». Bombers, 18-10-2016. Arxivat de l'original el 26 de gener 2021. [Consulta: 12 agost 2020].
* ↑ «Maniobres conjuntes de rescat dels GRAE i els CRS i PGHM (França)». Bombers de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Joan Asín. Experiència amb els GRAE».
* ↑ «El GRAE, els especialistes en rescats de muntanya, reforcen Tarragona i Terres de l’Ebre». El Nacional, 01-04-2023.
* ↑ «Nova seu del GRAE a Valls, el servei d'actuacions especials més a prop de les muntanyes de Prades». Nova Conca, 17-01-2023.
# Goro

«Goro» té aquests significats:
* Goro és un comune (municipi) de la província de Ferrara, a la regió italiana d'Emília-Romanya.
* Goro és una població de Mali, al sud-est de Kita.
* Goro és una regió de Mali a uns 100 km al nord de Ségou, a l'est de Goumbou.
* Goro és una saga del video joc Mortal Kombat.
# Guernica (desambiguació)

«Guernica» té aquests significats:
* Art:
** Guernica (quadre), quadre de Pablo Picasso
** Guernica (escultura), escultura de René Iché
* Astronomia: (2293) Guernica, asteroide
* Cinema:
** Guernica (pel·lícula de 1950), curtmetratge d'Alain Resnais
** Guernica (pel·lícula de 1978), curtmetratge d'Emir Kusturica
* Geografia:
** Guernica, municipi de Biscaia
*** Arbre de Guernica, símbol de les llibertats del poble basc que es troba a la població de Guernica
*** Bombardeig de Guernica, durant la Guerra Civil espanyola
** Guernica (Argentina), poble de la província de Buenos Aires
# Guillem de Siscar

Guillem de Siscar o Guillén de Sischar (?, s. XIII – Redostó, 1305) fou un cavaller. Formà part de la Companyia Catalana d'Orient.
Després de l'assassinat de Roger de Flor, fou enviat per la Companyia, junt amb Pero Llopis i un seguici format per 27 almogàvers, a Constantinoble a reptar i desafiar l'emperador Andrònic per la mort de Roger.
Els almogàvers desafiaren a l'emperador a un repte de deu a deu o cent a cent per a provar que l'emperador havia ordenat la mort a traïció del cèsar Roger. El repte no fou acceptat per Andrònic adduint que no en tenia coneixement i que el no havia ordenat dit fet.
De tornada a Gal·lipoli els ambaixadors almogàvers són detinguts a la ciutat de Redostó (Redischo/Bisanta). Guillem de Siscar i els seus homes foren esquarterats.

## Notes

* ↑ (castellà) Jerónimo Zurita: Anales de la Corona de Aragón. Libro VI Arxivat 2007-10-25 a Wayback Machine. (1562-1580), pag. 12
# Guede Nibo

Guede Nibo (crioll haitià: Gede Nibo) és un loa vodú, líder dels esperits dels morts. Antigament humà, Guede Nibo era un jove atractiu que va ser assassinat violentament. Després de la mort, va ser adoptat com a loa pel baró Samedi i Maman Brigitte El seu aspecte és el d'un dandi efeminat. Nibo porta un abric d'equitació negre. Quan posseeix un cos humà li inspira una sexualitat lasciva de tot tipus.

## Funció i representació

Guede Nibo és un loa rada al que es considera un gran sanador. Se'l representa portant una ampolla de rom blanc impregnat d'herbes medicinals i sovint també porta un bastó i fuma un cigar. Nibo és el patró especial dels que moren joves i, com a tal, es combina sovint amb el sant catòlic Gerard Majella, que està representat amb una calavera.
És un psicopomp, un intermediari entre els vius i els morts. Dona veu als esperits morts que no han estat recuperats o que, en termes vodú, es troben "sota les aigües". És el guardià de les tombes d'aquells que van morir prematurament, especialment d'aquells dels quals es desconeix el lloc de descans final. Els seus cavalls ("cavalls", devots als que posseeix durant la cerimònia) poden donar veu als esperits morts els cossos dels quals no s'han trobat o que no han estat recuperats "des de sota les aigües".

## Servei

El morat es considera el seu color sagrat, i les ofrenes habituals inclouen cabres negres, galls negres, calabaix, cigars, coco, plàtans fregits, festucs, arengades fumades, boles de sèsam dolces i rom blanc condimentat amb chiltepín.
Fins fa poc, els agricultors haitians interpretaven una cançó d'elogi a Guede Nibo cada novembre. Implicava empentes fàl·liques i altres gestos eròtics i s'anomenava "Massissi", un terme haitià per a un "mascle amb inclinació homoeròtica".

## Referències

* ↑ Carty, Marcel. Vodou The Next Stage. Xlibris Corporation LLC, 2010, p. 42. ISBN 9781450023191.
* 1 2 3 4 5 Randy Conner, David Hatfield Sparks & Mariya Sparks (eds), Cassell's Encyclopedia of Queer Myth, Symbol & Spirit, p. 963, Londres i Nova York: Cassell, 1997.
* ↑ Carole Boyce Davies (ed.), Encyclopedia of the African Diaspora, ABC-CLIO, 2008, p. 963.
# Hajji Azdi Apardi

Hajji Azdi Apardi fou un amir dels apardi, que podria ser fill de Muhammad Khoja Apardi (esmentat també com Muhammad Khwaja Azdi o Muhammad Khwaja Apardi). A la mort de Muhammad Khoja Apardi el lideratge de la tribu havia passat a Zinda Hasham Apardi, i Tamerlà va comunicar a Azdi Apardi que com que la província de Balkh quedava sense ocupar ja que el seu amir Oljai Bugha Sulduz (Eltxi Bugha) havia marxat al Badakhxan; i enviaria un exèrcit per ocupar la zona i que voldria partir-la amb ell (Azdi dirigia una part del tuman que pasturava a Shumergan); aquest es va mostrar d'acord i va enviar un exèrcit a Balkh. En aquestes circumstàncies Buyan Sulduz, que havia abandonat Badakhxan, va arribar a la zona de Balkh i el Bakelan, va derrotar a Hajji Azdi i el va obligar a fugir cap a Xahrisabz a la cort de Timur; Buyan va ocupar també Shumergan. Però Tamerlà va acudir amb les seves forces i va restaurar a Azdi a Shumergan.

## Bibliografia

* Charles Stewart, An autobiographic relat of the life of emperor Timur, per
# Gujarati

* Per a altres significats, vegeu «Gudjarati».
El gujarati és una llengua parlada a l'Índia que ve de l'indoeuropeu, de la branca indoària. Té més de 46 milions de parlants, cosa que situa la llengua en el lloc 23 de les més usades al planeta. Es conserven documents en aquest idioma des del segle XI. Té nombrosos manlleus del persa i de l'anglès, a causa de la dominació estrangera del país. S'escriu amb un sistema propi similar al devanagari emprat per escriure l'hindi. Va ser la llengua materna de Mohandas Gandhi. Presenta declinacions i tres gèneres. El verb acostuma a estar col·locat al final de la frase.

## Referències

* ↑ «Gujarati» (en anglès). Ethnologue. [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ Paneri, Parita R.; Narang, Ronit; Goswami, Mukesh M. «Offline handwritten gujarati word recognition». 2017 Fourth International Conference on Image Information Processing (ICIIP), 01-12-2017, pàg. 1–5. DOI: 10.1109/ICIIP.2017.8313708.
* ↑ Austin, Peter. One Thousand Languages: Living, Endangered, and Lost (en anglès). University of California Press, 2008, p. 121. ISBN 978-0-520-25560-9.
* ↑ Bharathi, K. S.. The Social Philosophy of Mahatma Gandhi (en anglès). Concept Publishing Company, 1991, p. 61. ISBN 978-81-7022-362-7.
Viccionari
# Gustavo Benítez

Gustavo Benítez (Paraguarí, 5 de febrer de 1953) fou un futbolista paraguaià de la dècada de 1970 i entrenador.
Fou 42 cops internacional amb la selecció del Paraguai.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Olimpia Asunción, Granada CF i Atlético Nacional.
Trajectòria com a entrenador:
* 1994: Olimpia Asunción
* 1995-1998: Colo-Colo
* 1999-2000: Racing Santander
* 2001: Racing Santander
* 2003: Rayo Vallecano
* 2004-2005: Olimpia Asunción
* 2008: Cobreloa
* 2010-2011: CD Palestino
* 2013: Colo-Colo

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Paraguay - Record International Players». RSSSF, 17-06-2009. [Consulta: 20 agost 2009].
* ↑ Gustavo Benítez a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Gustavo Benítez a BDFutbol
* ↑ «Benítez presentado en Palestino: "A lo mejor conmigo tienen más suerte"». Arxivat de l'original el 2010-04-02. [Consulta: 30 gener 2019].
* ↑ Gustavo Benítez Fitxa com a entrenador a BDFutbol
# Halaelurus boesemani

Halaelurus boesemani és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 48 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí que viu entre 37-250 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Golf d'Aden i Somàlia.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hallock

Hallock és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.196 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hallock tenia 1.196 habitants, 485 habitatges, i 305 famílies. La densitat de població era de 220,9 habitants per km².
Dels 485 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 35,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 26,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.063 $ i la renda mediana per família de 46.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.848 $ mentre que les dones 21.136 $. La renda per capita de la població era de 18.156 $. Entorn del 3,3% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hallock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hallock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Hemigrammus cupreus

Hemigrammus cupreus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 23 °C-27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Solimões.

## Referències

* ↑ Gill, T. N. 1858. Synopsis of the fresh water fishes of the western portion of the island of Trinidad, W. I. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 10-13): 363-430.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1918. The American Characidae (Part 2). Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 43 (pt 2): 103-208, 9-11, 13, 17-29, 33, 78-80, 93.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Guillaume de Marcillat

Guillaume de Marcillat (La Châtre, ca. 1470 - Arezzo, 1529) va ser un pintor i artista de vitralls francès que va néixer a La Châtre. Es trobava a Roma cap a l'any 1509, on va treballar per als papes Juli II i Lleó X al Vaticà i a Santa Maria del Popolo, església que conserva les seues obres més antigues conegudes: dos vitralls del cor que representen cadascuna sis escenes de les Històries de Crist i Maria (1509). L'any 1515, va ser reclamat pel cardenal Silvio Passerini a Cortona, on va establir un taller que produí vitralls per a diverses esglésies de la ciutat. Vers el 1519 es trobava a Arezzo, on va fer vitralls per a la catedral i la basílica de Sant Francesc. També va pintar uns frescos sobre temes bíblics a la volta de la catedral d'Arezzo. Va morir en aquesta ciutat l'any 1529.

## Bibliografia

* Henry, Tom, "Centro e Periferia": Guillaume de Marcillat and the Modernisation of Taste in the Cathedral of Arezzo, Artibus et Historiae, Vol. 15, No. 29 (1994), 55-83.
* Vasari, Giorgio, Le Vite de' più eccellenti pittori, scultori, ed architettori, moltes edicions i traduccions.
# Hiost

Hiost fou un cap sard, fill del cap Hampsícoras. Pare i fill es van revoltar després de la batalla de Cannes (216 aC) i es van aliar a Hanníbal que va enviar una força a l'illa, sota comandament d'Hasdrúbal el Calb. Hampsícoras va anar a l'interior de l'illa a reclutar partidaris, i mentre Hiost es va deixar portar a un enfrontament amb els romans dirigits pel pretor Titus Manili en el qual fou derrotat i les seves forces dispersades. L'arribada dels cartaginesos va canviar la situació i Hasdrúbal i Hampsícoras van reunir les seves forces i van avançar cap a Caralis (Càller) la capital provincial on Manili els va presentar batalla. Manili va obtenir una victòria completa i Hiost va morir; Hampsícoras es va poder escapar, però en assabentar-se de la mort del fill es va suïcidar (estiu del 215 aC).

## Referències

* 1 2 Livi. «Book XXI». A: Livy, Books XXI-XXIV.: With Short English Notes for the Use of Schools (en anglès), 1877, p. 12 [Consulta: 6 juny 2021]. «In B.C. 215 Hampsicora, a native chief, revolted, but his son Hiostus was defeated by Manlius. A second battle was fought at Caralis (Cagliari), in which, though aided by a Carthaginian force, the Sardinians were again beaten, Hasdrubal taken prisoner, and Hiostus slain. Hampsicora put an end to his own life.»
* ↑ Livi, Titus. Ab Urbe Condita, Llibre XXIII.