OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan López de Hoyos

Juan López de Hoyos (Madrid, 1511 - ibídem, 1583) fou un escriptor i humanista espanyol.

## Biografia

El seu pare va ser un ferrer de Madrid, Alonso López de Hoyos, i la seva mare Juana de Santiago, morta en 1592. Va succeir Alejo Venegas de Busto com a catedràtic de l'Estudi de la Vila de Madrid des del 29 de gener de 1568. En 1580 va ser nomenat rector de l'església de San Andrés a la mateixa ciutat; també va ser cronista de Madrid. És recordat com l'orgullós mestre de Miguel de Cervantes Saavedra, a qui va qualificar de nuestro caro y amado discípulo en la seva Historia y relación verdadera de la enfermedad, felicísimo tránsito y suntuosas exequias de la Serenísima Reina de España Doña Isabel de Valois, nuestra señora... (Madrid: Pierres Cosin, 1569); ho va anunciar quan el futur escriptor encara no havia donat proves del seu talent. L'Ajuntament de Madrid havia designat a López de Hoyos per compondre els epitafis, al·legories, jeroglífics i històries que havien de col·locar-se a l'església de las Descalzas Reales per celebrar les exèquies que va fer la Vila el 24 d'octubre de 1568 per la Reina Isabel de Valois, que havia mort el dia 3 del mateix mes, i Cervantes va incloure en la relació dels honors composta pel seu mestre quatre poemes. L'escrit va satisfer tant, que el seu autor va ser molt sol·licitat després per escriure relacions de successos, com la Relación de la muerte y honras fúnebres del SS. Príncipe D. Carlos, hijo de la Mag. del Cathólico Rey D. Philippe el segundo nuestro señor (1568) i Real apparato, y sumptuoso recebimiento con que Madrid ... rescibio a la Sereníssima reyna D Ana de Austria (1572). També fou professor de l'escriptor, Luis Gálvez de Montalvo, condeixeble de Cervantes.
Es conserva actualment el testament de López de Hoyos, que va ser editat per Ángel González Palencia, documents de la seva família en la Parròquia de San Justo, publicats per Mercedes Agulló Cobo, i altres relacionats amb les seves activitats com a censor de llibres i la seva carta preliminar a la Lyra heroica del metge i poeta Francisco Núñez de Oria (1581), un llarg poema llatí en hexàmetres sobre les gestes de Bernardo del Carpio. López de Hoyos va escriure també una Declaración de las armas de Madrid y algunas antigüedades i fou un seguidor entusiasta d'Erasme de Rotterdam.

## Obres

* Relación de la muerte y honras fúnebres del SS. Príncipe D. Carlos, hijo de la Mag. del Cathólico Rey D. Philippe el segundo nuestro señor (1568).
* Historia y relación verdadera de la enfermedad, felicísimo tránsito y suntuosas exequias de la Serenísima Reina de España Doña Isabel de Valois, nuestra señora... (Madrid: Pierres Cosin, 1569).
* Real apparato, y sumptuoso recebimiento con que Madrid ... rescibio a la Sereníssima reyna D Ana de Austria (1572).
* Declaración de las armas de Madrid y algunas antigüedades.
* Carta al Ayuntamiento desta Villa de Madrid

## Referències

* ↑ Miguel de Cervantes (II). El ingenioso hidalgo

## Enllaços externs

* Juan López de Hoyos ((?)Madrid-1583, Madrid. al web del CSIC
# Mancomunitat Comarca de la Sidra

La Mancomunitat Comarca de la Sidra és una associació de municipis d'Astúries, Espanya.

## Serveis

La Mancomunitat Comarca de la Sidra (MANCOSI) compta amb els següents serveis:
* Servei de desenvolupament local.
* Servei de joventut i cultura.
* Serveis de promoció de la dona.
* Serveis socials i atenció a majors.
* Servei de Promoció i Desenvolupament Turístic
* Parc de maquinària.

## Municipis

Integren la Mancomunitat Comarca de la Sidra els següents municipis:
| Municipi | Població | Superfície | Densitat |
| Bimenes | 1.929 | 32,69 | 59,01 |
| Cabranes | 1.098 | 38,31 | 28,66 |
| Colunga | 3.908 | 97,57 | 40,05 |
| Nava | 5.511 | 95,81 | 57,52 |
| Sariegu | 1.328 | 25,73 | 51,61 |
| Villaviciosa | 14.520 | 276,23 | 52,56 |

## Ruta turística

La Fundación Turismo Comarca de la Sidra ofereix als seus visitants una manera didàctica i original de conèixer el món de la poma i la sidra mitjançant una ruta turística.
La Ruta de la poma i la sidra té com a fi conèixer el cultiu de la pomera i l'elaboració de la Sidra, així com fomentar el valor ecològic, paisatgístic i patrimonial d'aquestes activitats.
El recorregut inclou la visita al Museu de la Sidra, una pomarada (plantació de pomeres) i un cup (celler de sidra), existeix també l'opció d'esmorzar amb un menú de benvinguda (entrant, primer plat, postres, pa i beguda, tot això amb plats típics asturians). Aquesta visita es realitza els divendres en horari de 10.30 a 18.00 (subjecte a disponibilitat) i el punt de partida és el Centre de Recepció de Visitants de Nava. És necessari un mínim de 2 persones per fer el recorregut i el transport és per compte de l'usuari.

## Referències

* 1 2 «MANCOSI. Presentación» (en castellà). Mancomunidad de la Comarca de la Sidra. Arxivat de l'original el 2016-10-11. [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ «Ruta de la Manzana y la Sidra (Asturias)» (en castellà). Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente.. Arxivat de l'original el 2016-06-25. [Consulta: 9 juliol 2016].

## Vegeu també

* Gastronomia d'Astúries
* Cabranes

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Comarca de la Sidra
# Marc (cèsar)

Marc (en llatí Marcus, en grec antic Μάρκος) va ser el fill de l'emperador Basilisc, que va accedir al tron després que una revolta obligués l'emperador Zenó a abandonar Constantinoble. La seva mare era Zenònia.
El seu pare el va nomenar cèsar i una mica després august i coemperador l'any 475. Per ordre de l'emperador Zenó, que havia recuperat el poder, va ser executat el 477 a Capadòcia junt amb el seu pare i els altres membres de la família. Apareix amb el seu pare en algunes monedes de l'època.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Marcus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 28 juny 2022].
Viccionari
# Manuel Fumic

Manuel Fumic (Kirchheim unter Teck, 30 de març de 1982) és un esportista alemany que competeix en ciclisme de muntanya en la disciplina de cross-country olímpic. Va guanyar 5 medalles en el Campionat Mundial de Ciclisme de Muntanya entre els anys 2010 i 2018, i 3 medalles en el Campionat Europeu de Ciclisme de Muntanya, en els anys 2015 i 2017. El seu germà Lado també és un ciclista de muntanya.

## Palmarès internacional

Campionat del món :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2010 | Mont-Sainte-Anne ( Canadà) | 2 | Cross-country Relay (XCR) |
| 2012 | Leogang/Saalfelden ( Àustria) | 3 | Cross-country Relay (XCR) |
| 2013 | Pietermaritzburg ( Sud-àfrica) | 2 | Cross-country Olímpic (XCO) |
| 2013 | Pietermaritzburg ( Sud-àfrica) | 3 | Cross-country Relay (XCR) |
| 2018 | Lenzerheide ( Suïssa) | 2 | Cross-country Relay (XCR) |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2015 | Chies d'Alpago ( Itàlia) | 1 | Cross-country Relay (XCR) |
| 2015 | Chies d'Alpago ( Itàlia) | 3 | Cross-country Olímpic (XCO) |
| 2017 | Darfo Boario ( Itàlia) | 3 | Cross-country Olímpic (XCO) |

## Referències

* ↑ ESMTB.com. «Grave caída de Manuel Fumic cuando realizaba un entrenamiento de simulación de carrera» (en castellà), 04-06-2020. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Montaje de la Cannondale Scalpel 2021 de Manuel Fumic paso a paso, con el peso real de cada componente» (en castellà). [Consulta: 9 maig 2021].
# Manuel Galadies i de Mas

Manuel Galadies i de Mas (Ripoll, 1807 - Vic, 1884) fou un advocat, historiador i escriptor català.
Estudià humanitats i filosofia al seminari de la seva vila nadiua i lleis a la de Cervera i des de 1839 es dedicà a l'exercici de l'advocacia, desenvolupant, entre d'altres càrrecs, el d'assessor del vicari general de Vic.
Ensems cultivà els estudis històrics i literaris. Va col·laborar en el Diccionario Geografico Universal del filòleg barceloní Bergnes de las Casas. El 1846 publicà Recuerdo histórico de la carretera de Barcelona à Vich, fruit de les seves investigacions a l'arxiu municipal de la capital osonenca, obra de la que es va fer una segona edició el 1849. A més, escriví una Memoria sobre medalles halladas principalment en los alrededores de Vich, llegida a l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona el 1853, de la qual fou nomenat corresponent; un opuscle vers les monedes d'èpoques diferents que han circulat a Catalunya, i una Equivalència de varias monedes antiguas de diversos paises y de distintos y remotos tiempos con las actuales.

## Referències

* 1 2 Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. 25 Fui - Gibz. Madrid: Espasa-Calpe, 1975, p. 314. ISBN 84-239-4525-1.
# Manuel Lladonosa i Vall-llebrera

Manuel Lladonosa i Vall-Llebrera (Lleida 1946) és un historiador català.

## Biografia

Catedràtic d'història contemporània de la Universitat de Lleida i estudiós del sindicalisme català. Fou degà de la facultat de filosofia i lletres de la Universitat de Lleida. És president de l'Ateneu Popular de Ponent de Lleida. Ha col·laborat amb l'equip de direcció del Grup Eiximenis de Lleida i amb l'IREL (Institut de Recerca i Estudis Religiosos de Lleida) en el tema de la relació entre fe cristiana i cultura contemporània. El 1999 fou guardonat amb el premi d'Actuació Cívica. El 2005 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Obres

* El Congrés de Sants (1975)
* Catalanisme i moviment obrer: el CADCI entre 1903 i 1923 (1988)
* Sindicalistes i llibertaris: l'experiència de Camil Piñón (1989)
* Carlins i liberals a Lleida (1833-1840) (1993)
* Història de Lleida (2003)

## Enllaços externs

* «Manuel Lladonosa i Vall-llebrera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Obra de Manuel Lladonosa i Vall-llebrera» a Dialnet.
* Sr. Manuel Lladonosa Vall-Llebrera, historiador i professor emèrit de la UdL Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. al web de la Paeria
# Marcina

Marcina (en grec antic: Μαρκῖνα) va ser una ciutat de Campània al districte dels picentins, a la part nord del golf de Posidònia, entre es illes de les Sirenes (Sirenusae Insulae) i la desembocadura del riu Silarus.
No la menciona ningú més que Estrabó, que diu que era una colònia fundada pels tirrens, segurament els etruscs, que després va ser ocupada pels samnites, que al seu temps encara l'habitaven. Afegeix que es trobava a 120 estadis (15 milles romanes) de Pompeia, passant per Nucèria. Podria ser la moderna Vietri.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Marcina». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9 juny 2023].
# Maria Magdalena de l'Encarnació

Maria Magdalena de l'Encarnació (Porto Santo Stefano, Monte Argentario, Grosseto, Toscana, 16 d'abril de 1770 - Roma, 29 de novembre de 1824) fou una religiosa toscana, fundadora de l'orde monàstic de les Adoratrius Perpètues del Santíssim Sagrament.

## Biografia

Caterina Sordini nasqué en 1770 a Porto Santo Stefano, fou batejada com a Caterina Maria Francesca Antonia; era la quarta dels nou fills de Lorenzo Sordini i Teresa Movizzo, pares molt caritatius i devots. El proper convent dels passionistes de Monte Argentario havia difós la devoció a l'Eucaristia; Lorenzo Sordini feia exposar, a costa seva, el Santíssim Sagrament a l'església parroquial per a la veneració pública.
Als setze anys, fou destinada al matrimoni amb un jove propietari, però Caterina va tenir una visió de Crist crucificat i va decidir de seguir la vida religiosa. El 1788 va ingressar al monestir de Terciàries Regulars Franciscanes de Santi Filippo e Giacomo d'Ischia di Castro (Viterbo), fent els vots el 1789, prenent el nom de Maria Magdalena de l'Encarnació. Fou superiora del monestir d'Ischia en 1802, on fa una bona tasca de govern i es guanya l'apel·latiu popular de "la monja santa". Va reformar la disciplina conventual fent-la més rigorosa i austera. En 1803, visità el convent el rei Carles Manuel IV de Sardenya, que parlà amb l'abadessa durant dues hores, fet que atorgà una certa fama a la monja, juntament amb alguns episodis místics d'èxtasis i aparicions.
Amb el seu director espiritual, el sacerdot Giovanni Antonio Baldeschi, d'Ischia, va idear la fundació d'un institut religiós dedicat exclusivament a l'adoració eucarística. Van rebre l'autorització del bisbe Pierleone d'Acquapendente per redactar una regla per al nou orde monàstic. En 1807, Pius VII l'autoritzà a deixar el convent d'Ischia i a iniciar la vida del nou orde a Roma; amb dues companyes, Mariana Ermini i Maria Clotilde, i altres joves, ocupa un antic convent de carmelites, prop de Quattro Fontane. A Roma, van tenir el suport del Marquès de Negrete, ambaixador d'Espanya a Portugal i de la Marquesa Das Minas, portuguesa. En 1808, el cardenal de la Somaglia, vicari pontifici, signa el decret d'aprovació de la regla de les Adoratrius Perpètues del Santíssim Sagrament.
El mateix 1808, però, la invasió de l'exèrcit de França van fer que el papa Pius VII fos exiliat. Un decret de Napoleó I va obligar la congregació a deixar Roma, i va haver de tancar el monestir, que encara no estava reconegut oficialment. Va tornar a Porto Santo Stefano. En 1814, amb noves companyes, va poder tornar a Roma i reobrir el convent, ara a Sant'Anna al Quirinale. Finalment, la congregació fou aprovada per Pius VII en 1818.
Va morir a Roma el 29 de novembre de 1824. Fou sebollida a l'església de Sant'Anna.

## Veneració

Les restes de la fundadora han estat traslladades i des de 1968 es troben al monestir d'Adoratriu de Roma, Via del Casaletto, 268. Fou declarada venerable el 24 d'abril de 2001 per Joan Pau II i fou beatificada per Benet XVI el 3 de maig de 2008 a Roma.
# Terekhovka (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Terekhovka».
Terekhovka - Тереховка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 30 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Neoperla curvispina

Neoperla curvispina és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F., 1948. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 17(1):75-80 + 1 pl.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:270.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Josep Batlle i Jover

Josep Batlle i Jover (La Selva del Camp, 5 de juliol de 1774 - 18 d'agost de 1847) va ser un jurista català.
Era fill de Joan Baptista Batlle i de Ramona Jover. Va estudiar a la Universitat de Cervera on es va doctorar en Dret. Regidor a l'ajuntament del seu poble, l'any 1811 va formar part primer de la Junta de Tarragona i després va ser vocal de la Junta Superior de Govern del Principat de Catalunya. Diputat a Corts, va actuar de secretari a les Corts de Cadis. També va ser arxiver municipal a La Selva del Camp. Eufemià Fort i Cogul va publicar la seva biografia l'any 1960.

## Referències

* ↑ «Personatges il·lustres». Ajuntament de La Selva del Camp. [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ Fort i Cogul, Eufemià. Josep Batlle i Jover: notícies d'un selvatà vocal de la Junta Superior de Catalunya. La Selva del Camp: Analecta Selvatana, 1960, p. 9-12, 34-36.
# Turdina gorjanegra

La turdina gorjanegra (Turdinus atrigularis) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc de les terres baixes a Borneo.

## Referències

* ↑ «Turdina gorjanegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Ummídia Quadratil·la

Ummídia Quadratil·la (en llatí Ummidia Quadratilla) era una rica dama romana que vivia en temps de Trajà, i va morir en el seu regnat amb poc més de vuitanta anys, deixant dos terços de la seva fortuna al seu net (amic de Plini el Jove) i l'altre terç a la seva neta.
Probablement era filla (o germana) de Gai Ummidi Quadrat governador de Síria, mort l'any 60. Sembla ser la mateixa Quadratil·la que es menciona en una inscripció, descoberta a Casinum al Laci: Ummidis CF, Quadratilla amphitheatrum et templun Casinatibus sua pecunia fecit. La família Ummídia era originària de Casinum i va emparentar amb els Antonins.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 630.
# Valeri Cató

Publi Valeri Cató (en llatí: Publius Valerius Cato) va ser un escriptor i poeta romà del segle i aC, que va florir als últims temps de la República. Hi hagué autors que digueren que era d'origen gal i llibert d'un tal Bursenus, però ell mateix, en una petita obra titulada Indignatio, va sostenir que era pur de tota taca servil, que havia perdut el seu pare mentre encara era menor d'edat i que havia estat desposseït del seu patrimoni durant les trifulgues que van succeir durant la usurpació de Sul·la.
Va estudiar amb Filocom i tenia Gai Lucili de company. Després va ser preceptor de moltes persones de classe alta, i va ser considerat molt bo en l'ensenyament de la poesia. D'aquesta manera sembla haver acumulat una riquesa considerable, ja que va ser el posseïdor d'una magnífica residència a Tusculum. Però li van sobrevenir dificultats i es va veure obligat a cedir aquesta vil·la als seus creditors. Es va retirar i va viure "com un gos" la resta de la seva vida, que es va allargar fins a la vellesa extrema, passant una gran penúria.
Va escriure diversos llibres sobre temes gramaticals i de poemes. Entre aquestos darrers els més famosos van Lydia i Diana, molt admirats pels seus contemporanis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 650-651.
# Valeri Dmítriev

Valeri Dmítriev (en rus: Валерий Дмитриев) (Almati, 10 d'octubre de 1984) és un ciclista kazakh que fou professional del 2004 al 2010. Del seu palmarès destaca sobretot la Volta a Grècia del 2005.

## Palmarès

* 2004
** Vencedor d'una etapa del Giro de les Regions
* 2005
** 1r a la Volta a Grècia
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Egipte

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a cyclebase.nl
# Tutmosis IV

Tutmosis IV fou un faraó de la dinastia XVIII de l'antic Egipte. El seu nom d'Horus fou Kanakht, el seu Nebti Djednesitmitem, el seu nom d'Horus d'or (incomplet) fou Dje...mihoradjti, i el seu nom de regne Menkheperure ('Les manifestacions de Ra són infinites').
Era fill d'Amenofis II, a qui va succeir. Va regnar entre 1420/1400 aC i una data a prop del 1380 aC. Probablement no era l'hereu designat, i contra la tradició no fou associat al final del regnat del pare.
La seva estela dels somnis a Guiza era considerada una predicció de futur; en el somni, l'Esfinx li va prometre el tron si netejava la sorra que envoltava el monument.
Es va casar probablement amb Mutemuia, que fou la mare d'Amenofis III (Amenhotep III), però no és esmentada ni com a reina principal ni secundària. És possible que fóra la germana o la filla del rei Artatama I de Mitanni. Se li coneix una altra dona anomenada Merytra, que després va canviar el seu nom a Tiaa o Tya (igual que la mare del faraó) i una altra dona no reial, anomenada Nefertiri. Probablement, es va casar també amb la seva germana Iaret.
Del seu regnat se sap molt poca cosa, ja que no n'han quedat registres. Probablement fou pacífic. L'any vuitè va fer una campanya a Núbia i, probablement, hi va haver també una campanya a Síria en algun noment, ja que el faraó es titula "conqueridor de Síria". Inicialment, hi va haver algun conflicte amb [Mitanni], però després el rei Shuttarna II va ser rebut a la cort egípcia i va signar un tractat amb Tutmosis IV, que va fixar la frontera entre els dos poders hegemònics en una línia entre Qatna i Kadesh.
Pel que fa a la seva activitat constructora, va acabar un obelisc que Tutmosis III havia començat i que era encara a la pedrera prop d'Aswan, i el qual tenia 32 metres (el més alt dels coneguts) i que avui es troba a Roma. També va construir alguns temples a Núbia, però la majoria foren afegitons als temples fets pel seu pare i avi. Se li coneixen treballs a Egipte a Alexandria, Heliòpolis (no segur), Guiza, Abusir, Saqqara, Memfis, Crocodilòpolis, Hermòpolis, Tell al-Amarna, Abidos, Denderah, Medamud, Karnak, Tebes i la seva regió, Armant, Tod, Nekheb, Edfú, Elefantina i un parell més; i a Núbia a Faras, Buhen, Amada, Tabo i Djebel Barkal; al Sinaí, va decorar un temple d'Hathor a les mines de turqueses de Serabit al-Khadim.
La seva tomba és la KV43 de la vall dels Reis i fou descoberta per Howard Carter; la mòmia no era a la tomba i havia estat trobada molt abans a la tomba d'Amenofis II. Del seu temps, són les tombes dels nobles Nakht (tomba TT52) i Menna (tomba TT69) a l'anomenada vall dels Nobles.
El va succeir el seu fill Amenofis III.

## Referències

* ↑ Shaw, Ian. The Oxford History of Ancient Egypt (en anglès). Oxford University Press, 2000, p. 249. ISBN 0191590592.

## Vegeu també

* Llista de mòmies reials egípcies
# Valparaíso Sporting

El Valparaíso Sporting (antigament conegut com a Valparaíso Sporting Club) és un hipòdrom de la ciutat de Viña del Mar, Regió de Valparaíso, Xile.
El Valparaíso Sporting Club va ser fundat el 1882 per membres majoritàriament d'origen britànic. Des de 1885, és la seu del Derby Xilè.
Va ser seu del Campionat Sud-americà de futbol de 1920.

## Referències

* ↑ Historia de El Derby a Valparaíso Sporting Arxivat
* ↑ Campionat Sud-americà de futbol 1920 a RSSSF

## Enllaços externs

* Home Page
# Universitat de Rennes

La Universitat de Rennes era una universitat francesa situada a la ciutat de Rennes. Va ser creada amb la unió de les tres facultats de la ciutat (dret, lletres, i ciència) a l'any 1885.
Al 1969, la universitat es va dividir en dues noves universitats:
* La Universitat de Rennes 1: dret, medicina, ciències i economia
* La Universitat de Rennes 2: humanitats, lletres i psicologia.
# Universitat de Rennes 1

La Universitat de Rennes 1 (en francès, Université de Rennes 1) està situada a Rennes, França.

## Organització

Algunes de les facultats de què disposa:
* Lleis
* Medicina
* Ciències
* Negocis i Economia

## Enllaços externs

* Universitat de Rennes 1 (francès)
# Valle de Tabladillo

Valle de Tabladillo és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 201 | 178 | 153 | 151 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Benedicto Poza Peña | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Benedicto Poza Peña | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Valle de Valdebezana

Valle de Valdebezana és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Las Merindades.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1842 | 1857 | 1860 | 1877 | 1887 | 1897 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 |
| 616 | 1.717 | 1.732 | 1.833 | 1.953 | 2.155 | 2.209 | 2.034 | 2.261 | 4.523 | 3.860 | 3.692 | 2.897 | .1754 | 1.118 | 716 | 674 |