OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Petrovski (Stari Oskol)

* Per a altres significats, vegeu «Petrovski».
Petrovski - Петровский (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 121 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Adrian Van der Stel

Adrian Van der Stel (Dordrecht, segle XVI - colònia holandesa de Ceilan, 25 de maig de 1646) fou un militar holandès que fou opperhoofd (cap superior) de Maurici de novembre de 1640 a 1645.

## Activitat a Maurici

Adriaan Van der Stel va succeir al governador Cornelius Gooyer. Va arribar a l'illa amb setanta homes, dels quals quaranta eren invàlids i que creien que a Maurici recuperarien la seva salut. Vint-i-tres van morir i la resta va retornar a Batàvia. Van der Stel va portar amb ell diverses llavors i fruites incloent-hi plançons de canya de sucre. També va portar conills, ovelles, oques, ànecs, coloms i cérvols. Després d'alguns anys, aquests animals es van multiplicar i eren font de provisions fresques pels vaixells que passaven per l'illa. Un mineralogista va ser enviat a l'illa per fer una enquesta i el 1641 els directors de la Companyia Holandesa de les Índies Orientals (VOC) van enviar el vaixell "The Petten" amb ordres per Van der Stel de tallar tots els arbes de banús a l'illa. Per dur a terme la tasca, Van der Stel necessitava més homes. Va anar a Madagascar on va obtenir cent cinc esclaus. Però en unes quantes setmanes, cinquanta-dos van fugir i només divuit van ser agafats. Per aproximadament tres anys Van der Stel i els seus homes foren capaços d'enviar sis mil peces de banús a Batàvia. També va prestar molta atenció a l'agricultura. Es van iniciar cultius d'arròs, anyil, tabac i cultiu de canya. Van créixer també molts arbres de fruita i moltes verdures. Però malgrat aquests esforços, el seu subministrament alimentari no estava garantit. El 1644 un cicló va destruir el fort i els cultius. Van haver d'esperar mesos per un vaixell de Batàvia, i mentrestant van haver d'anar al bosc per buscar aliments. Va ser succeït per Jacob Van der Meersch.

## Activitat a Ceilan

Van der Steel va passar a Ceilan on els holandesos (la Companyia VOC per la qual treballava) pretenien establir-se a la comarca de Set Korales contra la voluntat del rei singalès i havien establert una guarnició a Pannara. El 13 de maig de 1646 Adrian Van der Stel, va deixar Negombo per anar a Pannara amb 150 homes. Tres dies després el rei van arribar a la zona per protestar i oferir escortar als holandesos cap a Negombo. Van der Steel hi va tenir un incident i les dues parts van xocar. Van der Steel va morir en combat i el seu cap fou entregat a la guarnició de Pannara a la que poc després el rei va convidar a rendir-se, i ho feu l'endemà.

## Descendència

El seu fill Simon esdevindria el primer Governador del Cap de Bona Esperança.

## Referències

* Worldstatesmen
# Pinzell (planta)

El pinzell, farigola borda o herba soldadora (Staehelina dubia) és una espècie de planta silvestre del gènere Staehelina de la família de les asteràcies (Asteraceae)

## Morfologia

Mata grisenca de branquillons erectes que fa de 10 a 40 cm d'alçada. Les fulles són linears-lanceolades subsèssils revolutes i laxament dentades, albo-tomentoses al revers. Les flors, porpra, es presenten en capítols, de 15-20 x 3-5 mm, que semblen un petit pinzell. Floreix de juny a juliol.

## Hàbitat

Habita en brolles sobre sòl eutròfic, preferentment en els calcaris, és rar a la muntanya humida i a les terres molt poc plujoses. Viu des del nivell del mar fins als 1.300 m d'altitud. No n'hi ha a Menorca. La seva distribució és a l'oest de la conca del Mediterrani (Europa i Nord d'Àfrica.

## Referències

* ↑ Staehelina dubia a PlantList
* ↑ «Pinzell (planta)». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990

## Enllaços externs

* http://www.hoseito.com/FLORES%20SILVESTRES/Staehelina%20dubia.htm Arxivat 2004-10-31 a Wayback Machine.
# Krobia paloemeuensis

Krobia paloemeuensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ Kullander, S. O. & H. Nijssen, 1989. The cichlids of Surinam. Teleostei: Labroidei. E. J. Brill, Leiden. Cichlids Surinam: i-xxxii + 1-256.
* ↑ AQUATAB

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Comtat de Chester

El comtat de Chester fou una antiga jurisdicció de l'Anglaterra normanda centrada a Chester. El títol de comte de Chester va ser un dels més poderosos títols de l'Angleterra medieval. El Cheshire pertanyia als comtes, així com els honors de Chester, és a dir diverses terres i llocs a tota Anglaterra.

## Història del títol

Després de la mort de Joan l'Escocès el 1237, el títol fou adquirit a les germanes de Ranulf de Blondeville, gendre de Conan IV de Bretanya, pel rei Enric III d'Anglaterra, que el va acabar donant al seu fill Eduard (1301).
Des de 1301, el títol fou generalment donat a l'hereu designat del tron d'Anglaterra. Des de 1399, és donat conjuntament amb el títol de Príncep de Gal·les.

## Primera creació (1071)

* 1071-1101 : Hug d'Avranches († 1101) ;
* 1101-1120 : Ricard d'Avranches (1094-1120). Fill de l'anterior.
* 1120-1129 : Ranulf el Meschin († 1129). Cosí germà del precedent.
* 1129-1153 : Ranulf de Gernon († 1153). Fill del precedent;
* 1153-1181 : Hug de Kevelioc (1147-1181). Fill del precedent;
* 1181-1232 : Ranulf de Blondeville (1172-1232). Fill del precedent.
* 1232-1237 : Joan l'Escocès (vers 1207-1237), comte de Huntingdon. Nebot del precedent;

## Segona creació (1264)

* 1264-1265 : Simó V de Montfort (1208-1265), comte de Leicester.
El títol fou reprès per la corona.

## Tercera creació (1301)

* 1301-1307 : Eduard II d'Anglaterra (1284-1327), rei el 1307. Fill d'Eduard I.
El títol és reprès per la corona.

## Quarta creació (1312)

* 1312-1327 : Eduard III d'Anglaterra (1312-1377), rei el 1327. Fill d'Eduard II.
Llavors, el títol fou donat de manera separada al de Príncep de Gal·les als hereus designats de la corona del Regne Unit.
* 1343-1376 : Eduard el Príncep Negre (1330-1376). Fill d'Eduard III;
* 1376-1377 : Ricard de Bordeaux (1367-1400). Fill del precedent. Va pujar al tron el 1377 sota el nom de Ricard II.
A partir de 1399, el títol va quedar associat al de Príncep de Gal·les.
# Xyliphius magdalenae

Xyliphius magdalenae és una espècie de peix de la família dels aspredínids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Magdalena.

## Referències

* ↑ «Xyliphius magdalenae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Friel, J.P., 2003. Aspredinidae (Banjo catfishes). p. 261-267. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997. Peces del Catatumbo. Asociación Cravo Norte, Santafé de Bogotá, D.C., 188 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C., 1996. A phylogenetic analysis of the Asian catfish families Sisoridae, Akysidae and Amblycipitidae, with a hypothesis on the relationships of the neotropical Aspredinidae (Teleostei, Ostariophysi). Fieldiana. Núm. 4:1-83.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Udes

Els udes (en llatí: udae, en grec antic: οὖδαι) eren un poble de la Sarmàcia asiàtica que cita Claudi Ptolemeu, i diu que vivien a la vora de la mar Càspia. Segurament són el mateix poble esmentat com Udini per Plini el Vell. El seu nom derivaria del riu Údon, actualment conegut com a Kumà.

## Referències

* ↑ Claudi Ptolemeu. Geographia, V,9, 23
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, VI, 12
* ↑ Smith, William (ed.). «Udae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 setembre 2024].
# Philautus alto

Philautus alto és una espècie de granota que es troba a Sri Lanka.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K. & Pethiyagoda, R. 2004. Philautus alto. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Aixait

Aixait, o Aixaiet, va ser una reina egípcia de la XI dinastia. Era una esposa menor del faraó Mentuhotep II.
Ashayet en jeroglífic :
La seva tomba (DBXI.17) i una petita capella decorada es van trobar al complex del temple del seu marit de Deir el-Bahari, darrere de l'edifici principal, juntament amb les tombes d'unes altres cinc dones, Henhenet, Kawit, Kemsit, Sadeh i Maiet. Aixait era la més gran de totes elles, tenia uns 22 anys quan va morir. Tant ella com unes altres tres portaven títols de reina i la majoria eren sacerdotesses de Hathor, per la qual cosa és possible que fossin enterrades allà com a part del culte a la deessa. També és possible que fossin filles de nobles.
El sarcòfag de pedra d'Aixait és una de les peces més conegudes d'aquest període. Incloïa un taüt de fusta amb el cos de la reina. A la tomba també s'hi va trobar una estàtua de fusta seva. La seva mòmia, sarcòfag i taüt es troben ara al Museu egipci del Caire.
Els seus títols eren: Esposa Estimada del Rei (ḥmt-nỉswt mrỉỉ.t=f), Ornament Únic del Rei (ẖkr.t-nỉswt wˁtỉ.t), Sacerdotessa d'Athor (ḥm.t-nṯr ḥwt-ḥrw), Sacerdotessa d'Athor, Gran de Kas, sobretot en els seus llocs (ḥm.t-nṯr ḥwt-ḥrw wr.t m [k3.w]=s ḫntỉ.t m swt=s), Sacerdotessa d'Athor, Gran de Kas, sobretot en els seus llocs, Dama de Denderah (ḥm.t-nṯr ḥwt-ḥrw nb.t ỉwn.t wr.t k3.w=s ḫntỉ.t m swt=s).

## Referències

* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 88.
* ↑ Grajetzki, 2005, p. 28.
* ↑ Grajetzki, 2005, p. 55.
* ↑ Grajetzki, 2005, p. 27.

## Vegeu també

* Llista de mòmies reials egípcies
* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetzki, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary (en anglès). Golden House Publications, 2005. ISBN 978-0954721893.
# Miguel Rodríguez Vidal

Miguel Rodríguez Vidal (nascut el 29 d'abril de 2003) és un futbolista gallec que juga principalment d'extrem dret al club neerlandès FC Utrecht, cedit pel RC Celta de Vigo.

## Carrera de club

Nascut a Redondela, Pontevedra, Galícia, Rodríguez es va incorporar a la formació juvenil del RC Celta de Vigo l'any 2013, procedent del CD Choco. El 2020, abans fins i tot d'haver-se presentat al filial, va ser convocat per fer la pretemporada amb el primer equip.
Rodríguez va debutar amb el primer equip –i a la Liga– el 4 d'octubre de 2020, entrant com a substitut tardà de Nolito en una derrota fora de casa per 0-2 davant el CA Osasuna; amb 17 anys i 159 dies, es va convertir en el quart més jove a debutar al club, per darrere de Sansón (el segon més jove de la història de la lliga), Iago Bouzón i Santi Mina. Va marcar el seu primer gol com a professional el 7 d'abril de 2023, el primer gol del seu equip en un empat 2-2 fora de casa contra el Sevilla FC.
El 5 de juliol de 2024, Rodríguez va ser cedit al FC Utrecht de l'Eredivisie neerlandesa de la temporada 2024-25.

## Vida personal

El germà petit de Rodríguez, Pedro, també és futbolista. Migcampista central, també va representar al Choco i al Celta de joventut.

## Referències

* ↑ «Miguel Rodríguez, la perla goleadora de la cantera celeste» (en castellà). La Voz de Galicia, 31-01-2019. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «La cantera mantiene su pujanza: tres jugadores celestes en la Selección Española Sub-15» (en castellà). Celta Vigo, 01-06-2018. Arxivat de l'original el 11 d’octubre 2020. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Miguel Rodríguez, en la lista de los canteranos más precoces» (en castellà). La Voz de Galicia, 11-08-2020. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Osasuna se reencuentra ante un Celta que sigue perdido» (en castellà). Marca, 04-10-2020. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Miguel Rodríguez, el cuarto céltico más joven en debutar» (en castellà). Atlántico, 04-10-2020. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Miguel Rodríguez jugará en el Utrech la próxima temporada» (en castellà). RC Celta Vigo, 05-07-2024. [Consulta: 9 juliol 2024].
* ↑ «Miguel Rodríguez, el futuro del Celta» (en castellà). Moi Celeste, 25-05-2020. [Consulta: 5 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Miguel Rodríguez Vidal a BDFutbol
* Miguel Rodríguez Vidal a La Preferente (castellà)
* Miguel Rodríguez Vidal, Fitxa a Soccerway
# Pinardville

Pinardville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 5.779 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pinardville tenia 5.779 habitants, 1.932 habitatges, i 1.234 famílies. La densitat de població era de 1.352,3 habitants per km².
Dels 1.932 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,2% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,2% tenia menys de 18 anys, un 25,2% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.640 $ i la renda mediana per família de 54.955 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.590 $ mentre que les dones 25.687 $. La renda per capita de la població era de 18.011 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pinardville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pinardville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ktaoua

Ktaoua (en àrab كتاوة, Ktāwa; en amazic ⴽⵜⴰⵡⴰ) és una comuna rural de la província de Zagora, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.921 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Ciskei

Ciskei era un dels antics bantustans en què es dividia l'antiga Sud-àfrica, i que va rebre unilateralment la independència el 1982. Tenia una extensió de 7.700 km² i una població de 860.000 habitants. La capital era Bisho i la major part de la població pertanyia a l'ètnia xosa.

## Organització

Fou creat per a l'ètnia xosa (88% de la població del bantustan), per tal de desposseir de la nacionalitat sud-africana un bon nombre de negres sud-africans, fet accentuat amb la independència del 1982. La majoria dels teòrics habitants, però, residien als barris baixos de Johannesburg i de les grans ciutats a la recerca de feina, ja que el territori és pobre en recursos.

## Història

EL territori no va tenir cap entitat política pròpia fins que fou ideat el 1959, com els altres bantustans. per la Promotion of Bantu Selfgovernment Act. El 1961 va ser separat administrativament de la Província del Cap i el 1972 va rebre autogovern sota la presidència de Lennox Sebe. El 1982 va rebre unilateralment la independència de Sud-àfrica, de la mateixa manera que l'havien rebut Transkei i Bophuthatswana, però no fou reconeguda internacionalment.
El 1990 el president Sebe fou deposat per un cop d'estat dirigit pel brigadier Oupa Gqozo, qui va governar dictatorialment malgrat les promeses de tornar els poders als civils. El 1991 el seu antic president Lennox Sebe hi fundà el Partit Africà Democràtic, però Gqozo es negà a desmantellar el govern del bantustan malgrat les pressions del Congrés Nacional Africà.
Finalment, el 7 de setembre del 1992 uns 80.000 simpatitzants del Congrés Nacional Africà ocuparen Bisho per tal de reclamar la reintegració de Ciskei a Sud-àfrica. Gqozo hi envià l'exèrcit i provocà 28 morts i 113 ferits, però els manifestants l'obligaren a fugir i el bantustan deixà d'existir oficialment.

## Llibres sobre Ciskei

* Gender and the Making of a South African Bantustan: A Social History of the Ciskei, 1945-1959 per Anne Kelk Mager (Heinemann, 1999)
* Power and Resistance in an African Society: The Ciskei Xhosa and the Making of South Africa per Les Switzer (University of Wisconsin Press, 1993)

## Enllaços externs

* African Studies Quarterly Arxivat 2006-09-08 a Wayback Machine.
* Pàgina d'història sud-africana Arxivat 2007-02-22 a Wayback Machine.
* Pàgina del WHKMLA
# Yuku i la flor de l'Himàlaia

Yuku i la flor de l'Himàlaia (originalment en francès, Yuku et la Fleur de l'Himalaya) és una pel·lícula d'animació de 2022 dirigida per Arnaud Demuynck i Rémi Durin. Es tracta d'una coproducció internacional entre França, Bèlgica i Suïssa. S'ha doblat al català.

## Sinopsi

En Yuku és un jove ratolí que viu amb la seva família al soterrani d'un castell. La seva àvia li transmet els valors familiars explicant-li contes populars de tota la vida. En un dels llibres de contes de la seva àvia, en Yuku aprèn que la flor de l'Himàlaia li pot donar la llum eterna, així que emprèn un gran viatge amb l'objectiu de trobar la flor.

## Repartiment

El repartiment de veus original el francès està compost per:
* Lily Demuynck-Deydier: Yuku
* Agnès Jaoui: la guineu
* Arno: la rata
* Tom Novembre: el llop
* Alice on the Roof: el conill
* Igor Van Dessel: l'esquirol
* Carine Seront: àvia
* Thierry de Coster: el gat
* Maria Baran: mare ratolí
* Martin Spinhayer: el corb
* Lou Durin, Manon Durin i Elisabeth Langlois-Bekaert: els petits ratolins

## Referències

* ↑ «Review: Yuku and the Flower of the Himalayas» (en anglès). Cineuropa. [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Yuku et la fleur de l'Himalaya» (en francès). [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «« Yuku et la fleur de l’Himalaya », l’art contre la peur» (en francès). La Croix, 19-10-2022. ISSN: 0242-6056.
* 1 2 Yuku i la flor de l’Himàlaia a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Filmkritik – Yuku et la fleur de l'Himalaya (2022) – Movies» (en alemany). [Consulta: 21 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Tranquil·litzant

Un tranquil·litzant es refereix a un medicament dissenyat per al tractament de l'ansietat, la por, la tensió, l'agitació i trastorns de la ment associats.
El tranquil·litzant, com a terme, va ser utilitzat per primera vegada per F.F. Yonkman (1953), a partir de les conclusions d'estudis d'investigació que utilitzaven la reserpina, que mostraven que el fàrmac tenia un efecte calmant en tots els animals als quals se li administrava. La reserpina, és un alcaloide de Rauwolfia d'acció central. La paraula es refereix directament a l'estat de tranquil·litat d'una persona i d'altres animals.
El terme es considera popular o comú, és a dir, no s’utilitza generalment en el camp de la medicina.
El terme s’utilitza generalment com a sinònim de sedant. Quan l'utilitzen professionals de la salut, solen ser qualificats o substituïts per termes més precisos:
* Un tranquil·litzant menor es refereix generalment a un ansiolítics.
* Un tranquil·litzant major se sol referir a un antipsicòtics.

## Referències

* ↑ Britannica article - tranquilizerEncyclopædia Britannica Accessed 12 octubre 2017
* ↑ D. Coon, J.O. Mitterer - Introduction to Psychology: Gateways to Mind and Behavior page 207 Cengage Learning, 29 desembre 2008 ISBN 0495599115 Accessed 12 octubre 2017
* ↑ D. Healy - The Creation of Psychopharmacology page 99 Harvard University Press, 2009 ISBN 0674038452 page 99 Accessed 14 octubre 2017
* ↑ D. Healy - Medicating Modern America: Prescription Drugs in History page 54 NYU Press, 8 gener 2007 ISBN 0814783473 Accessed 14 octubre 2017
* ↑ H.J. Bein - Psychotropic Agents: Part I: Antipsychotics and Antidepressants Handbook of Experimental Pharmacology page 46 Springer Science & Business Media, 6 desembre 2012 ISBN 3642675387 Accessed 14 octubre 2017
* ↑ "tranquilizer" en el Diccionari mèdic de Dorland
* ↑ J. Scott Werry (29 juny 2013) - Practitioner’s Guide to Psychoactive Drugs for Children and Adolescents Springer Science & Business Media ISBN 1489900861 Accessed 12 octubre 2017
* ↑ «WordNet Search - 3.0». [Consulta: 1r gener 2009].
# Philautus andersoni

Philautus andersoni és una espècie de granota que es troba a la Xina, l'Índia, Myanmar i, possiblement també, a Bangladesh.

## Referències

* van Dijk, P.P., Wogan, G., Dutta, S., Ohler, A. & Sengupta, S. 2004. Philautus andersoni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.