OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selecció per escalada (algorisme genètic)

Selecció per escalada: en incrementar-se l'aptitud mitjana de la població, la força de la pressió selectiva també augmenta i la funció d'aptitud es fa més discriminatòria. Aquest mètode pot ser útil per a seleccionar més tard, quan tots els individus tinguin una aptitud relativament alta i només els distingeixin petites diferències en l'aptitud.
Els mecanismes d'escalada es fan servir per a guardar nivells apropiats de competició al llarg de la simulació. Sense ells, aviat sorgeix la tendència en alguns super-individus a dominar el procés de selecció; en aquest cas, els valors de la funció objectiu s'han de reduir. Posteriorment, quan la població ha assolit nivells alts de convergència, la competència entre els membres és molt menor. Llavors, els valors de la funció objectiu cal que s'incrementin per a accentuar les diferències entre els membres de la població.
Els mètodes d'escalada procedeixen dels estudis empírics de Bagley i Rosenberg, encara que més recentment, Forres (1985) va presentar una actualització d'aquests mecanismes:
* Escalada lineal.
* σ – truncament.
* Escalada potencial.
L'escalada lineal treballava bé menys quan s'obtenien valors de la funció objectiu inferiors a zero. Aquest problema acostuma a sorgir quan quasi tots els membres de la població són molt aptes, però uns quants, molt letals, tenen valors excessivament baixos.
Forrest va suggerir el mecanisme σ – truncament, que fa servir la desviació estàndard de la població, σ, per a calcular una certa constant a partir del valor de la funció:
$f:f'=f-(f-c\times \sigma )$
En aquesta equació, la constant ‘c’ s'elegeix com un múltiple de la desviació estàndard de la població i els valors negatius (f ‘ < 0) són portats a zero. Gillies va suggerir una escalada potencia on el nou valor es pren com una potència específica, tal com segueix:
$f:f'=f^{k}$

## Vegeu també

* Algorisme genètic
* Selecció (algorisme genètic)
# Sant Andreu Vell de Maians

Sant Andreu Vell de Maians és una església romànica del municipi de Castellfollit del Boix (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'una sola nau, amb un absis semicircular a llevant. Exteriorment aquest presenta tres series de quatre arcuacions cegues, separades per lesenes o bandes llombardes. En cada part hi ha una finestra de doble esqueixada, encara que les laterals estan tapiades. Es creu que aquest estaria cobert amb volta de quart d'esfera.
La volta de la nau esta esfondrada, però tot fa pensar que estaria coberta amb una volta de canó. En el mur de ponent hi ha restes del campanar. La porta s'obre al capdavall del mur de migdia i per les restes que hi ha es creu que seria de mig punt i adovellada. Els carreus de l'aparell són irregulars, però estan ben disposats en filades i a trencajunt. L'estat de conservació és de total ruïna i abandó.

## Història

El lloc de Maians és documentat el 924 com a Guardiola de Sala, fundador, aquest, del monestir de Sant Benet de Bages. L'esmentat Sala el 967 al voler dotar el monestir li cedí el terme del castell de Maians, que abans ell havia empresonat. En la cessió hi anava inclosa l'església, el domini de la qual consta en la butlla que el papa Celestí III atorgà el 1196 al monestir de Sant Benet de Bages. Es creu que ben aviat degué tenir la categoria de parròquia, de la qual n'hi ha constància des d'abans del 1154. El 1685 l'església havia passat a ser sufragània de Sant Pere de Castellfollit. La funció parroquial la té avui una església nova situada en el nucli de població.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Andreu Vell de Maians». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2015].
* ↑ «Església romànica de Sant Andreu de Maians». [Consulta: 5 octubre 2015].
# Schizopygopsis younghusbandi

Schizopygopsis younghusbandi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Tibet (riu Brahmaputra).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yunfei, W., 1987. A survey of the fish fauna of the Mount Namjagbarwa region in Xizang (Tibet). P. 109-112. A S.O. Kullander i B. Fernholm (eds.) Proc. V Congr. Europ. Ichthyol., Estocolm, Suècia.
# Schizothorax argentatus

Schizothorax argentatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 38,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu 1992 The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1964 Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Scinax canastrensis

Scinax canastrensis és una espècie de granota endèmica del Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax canastrensis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Scinax castroviejoi

Scinax castroviejoi és una espècie de granota que es troba a Bolívia i, possiblement també, a l'Argentina.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax castroviejoi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Senyús

«Senyús» té aquests significats:
* Senyús (Cabó), despoblat al municipi de Cabó (Alt Urgell)
* Senyús (Conca de Dalt), despoblat al municipi de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
# Sant Policarp

«Sant Policarp» té aquests significats:
* Policarp d'Esmirna, escriptor grec cristià del segle ii.
* Sant Policarp de Cortàs, església situada a l'entitat de població de Cortàs pertanyent al municipi de Bellver de Cerdanya.
* Abadia de Sant Policarp, establiment religiós de la diòcesi de Narbona.
# Scymnus mediterraneus

Scymnus mediterraneus és un coleòpter paleàrtic pertanyent a la família dels coccinèl·lids.

## Etimologia

* Scymnus: prové de la paraula grega skymnos (cadell de lleó).
* mediterraneus : mot llatí que significa que procedeix del Mediterrani.

## Taxonomia

Espècie coneguda llarg temps com a S. pallidivestis. El tipus de Scymnus pallidivestis Mulsant (1853) analitzat per Iablokoff-Khnzorian (1972), va resultar ser un exemplar mascle de Scymnus interruptus. Bielawsky (1963) va realitzar una completa redescripció de S. pallidivestis que no tenia res a veure amb el tipus designat per Mulsant (1850), Iablokoff-Khnzorian (1972) li va assignar el nou nom de S. mediterraneus. Fürsch (1987) en la seua anàlisi del gènere Scymnus inclou aquesta espècie en el subgènere Mimopullus com a espècie tipus.

## Descripció

Insecte de xicoteta grandària. La projecció dorsal és allargada, amb pilositat curta, abundant i bé dispersa. De color castany, en una ampla gamma de clars i foscos, té aspecte encaramel·lat. El pronot és fosc. Els èlitres tenen la base del mateix color que el pronot i la resta fins a l'àpex es va aclarint. La part ventral és fosca, però varia significativament en funció dels exemplars. Les antenes tenen onze artells. L'aparell bucal, les tíbies i els tarsos són una mica més clars que la resta. En el prostern, les quilles s'uneixen a meitat del recorregut de l'apòfisi. Les línies femorals formen un semicercle complet. Les peces genitals són molt característiques, especialment l'espermateca. En el mascle el lòbul central del tegmen sobrepassa els paràmers.

## Distribució i hàbitat

Paleàrtic, es presenta en colònies molt nombroses sobre arbusts, fruiters i pins. Aquesta espècie es troba associada als cultius d'ametllers i oliveres, sobretot en cultius amb un maneig ecològic envoltats per alzinars, ja que és molt sensible als plaguicides i la pol·lució ambiental. S. mediterraneus es sol trobar associat a la presència de caparreta negra degut a que depreden els seus estats larvals.

## Referències

* ↑ https://inpn.mnhn.fr/espece/cd_nom/239062?lg=en
* ↑ «Scymnus interruptus» (en castellà). Animalandia. [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ «MEDITERRÁNEO» (en castellà). DeChile. [Consulta: 30 novembre 2020].
* 1 2 3 Eizaguirre, Santos (en castellà) REVISIÓN DE LOS COLEÓPTEROS COCCINÉLIDOS DE LAS ISLAS CANARIAS (COLEOPTERA: COCCINELIDAE), 2007, pàg. 110-111.
* ↑ Acton, Q. Ashton. Issues in Forestry Research and Application: 2013 Edition (en anglès). Scholarly Editions, 2013, p. 60. ISBN 978-1-4901-0683-0.
* ↑ Cotes, B.; Campos, M.; Pascual, F.; Ruano, M. (en anglès) The Ladybeetle Community (Coleoptera: Coccinellidae) in Southern Olive Agroecosystems of Spain, 2010, pàg. 79-87. DOI: 10.1603/EN09160.
* ↑ SANTOS, Sónia A. P.; PEREIRA, José A.; RAIMUNDO, Armando; TORRES, Laura M.; NOGUEIRA, António J. A. Seasonal synchrony between Saissetia oleae and coccinellid species in Portuguese olive groves in different management systems., 2010, pàg. 51-57. ISSN: 1721-8861.
# Selenicereus wercklei

Selenicereus wercklei (F.A.C.Weber) Britton i Rose, és una espècie fanerògama que pertany a la família de les Cactaceae endèmica de Costa Rica. És una espècie poc comuna en col·leccions.
És una planta perenne carnosa expansiva amb les tiges armats d'espines, de color verd i amb les flors de color blanc.

## Sinonímia

* Cereus wercklei

## Referències

* ↑ «Selenicereus wercklei (F.A.C.Weber) Britton & Rose | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 30 agost 2024].

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Selenicereus&species=wercklei
# Selenicereus spinulosus

Selenicereus spinulosus és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies (Cactaceae).

## Descripció

Selenicereus spinulosus és una planta perenne carnosa enfiladissa o creix com una liana. Les nombroses tiges de color verd clar i brillants fan entre 4 i 5 m de llarg i tenen un diàmetre d'1 a 2 cm. D'elles neixen nombroses arrels aèries. Les arèoles se situen entre 1,5 i 2,5 cm entre elles a les 4 a 6 costelles de vores afilades. Les espines són marrons i còniques fan 1 mm de llarg. Hi ha una columna central i de 6 a 7 espines radials.
Les flors lleugerament rosades a blanques fan de 10 a 12,5 centímetres de llarg i aconsegueixen un diàmetre de 7 a 8,5 centímetres. El seu hipant i el tub de la flor són gairebé sense escates, però estan coberts d'espines. No se'n descriuen de fruits.

## Distribució

És endèmica de Chiapas, Hidalgo, Oaxaca, San Luis Potosí i Veracruz a Mèxic i als Estats Units a Texas. És una espècie rara en la vida silvestre.

## Taxonomia

Selenicereus hamatus va ser descrita per (DC.) Britton i Rose i publicat a Contributions from the United States National Herbarium 12(10): 430. 1908-1909[1909]. (21 de juliol de 1909).

### Etimologia

Selenicereus: nom genèric es deriva del grec Σελήνη (Selene), la deessa de la lluna i cereus, que significa 'espelma' en llatí, en referència a les flors nocturnes.
spinulosus: epítet llatí que significa "amb petites espines" i fa referència a les espines de les tiges.

### Sinonímia

* Cereus spinulosus DC.
* Mediocactus spinulosus (DC.) Doweld
* Selenicereus pseudospinulosus Weing.

## Referències

* ↑ «Selenicereus spinulosus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ Eggli, urs; Newton, Leonard E. Etymological Dictionary of Succulent Plant Names (en anglès), 2004, p. 225. ISBN 3-540-00489-0.
* ↑ «Sinònims de Selenicereus hamatus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 agost 2023].

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Selenicereus&species=spinulosus
# Setge de Pirisabora

El Setge de Pirisabora va formar part de la guerra entre l'Imperi Romà i l'imperi Sassànida. Va tenir lloc quan l'emperador romà Julià va assetjar la ciutat fortificada de Pirisabora en poder dels sassànides que en aquell moment dirigia Mamersides, el mes d'abril de l'any 363.

## El setge

Julià, quan va començar l'expedició contra els sassànides, va trobar alguna oposició a la ciutat d'Anah, però la va conquerir, i també altres ciutats importants de l'Asoristan durant el seu camí fins que va arribar a Pirisabora. La ciutat estava defensada per Mamersides (segons Ammià Marcel·lí) o per Momoseiros (segons Zòsim), i va presentar una forta resistència. L'emperador romà va poder ocupar aviat les muralles amb les màquines de setge.
Després de dos dies de combats ferotges, els sassànides i els habitants de la ciutat van abandonar les muralles de la ciutat i es van fer forts a l'acròpoli. Els romans van començar a construir una torre de setge, i davant d'aquest fet, Mamersides va arribar a un acord amb Julià per lliurar el fort a canvi d'una retirada segura. Julià, quan va haver ocupat l'acròpoli, va saquejar i cremar la ciutat abandonada. Pirisabora va ser cremada i devastada sense pietat pels soldats, que recordaven bé el tracte que els sassànides havien donat a Amida, quan l'havien capturada quatre anys abans, el 359. Julià va distribuir entre l'exèrcit el botí que va recollir a la ciutat.
Julià va veure més tard els cossos dels parents de Mamersides prop de Selèucia. Sembla que havien estat assassinats pels sassànides en venjança per la rendició de Pirisabora.
L'emperador Julià, tornat a Constantinoble per resoldre alguns assumptes polítics, va reunir un exèrcit de 95.000 homes a Antioquia de l'Orontes per preparar la invasió de l'Imperi sassànida. Quan va arribar a Carres, Julià va enviar els generals Procopi i Sebastià, amb 30.000 homes a Armènia perquè s'unissin a l'exèrcit de 24.000 d'Arxak II. Mentrestant, el cos principal de l'exèrcit comandat pel mateix Julià, va dirigir-se al sud, arribant a l'Eufrates, a Cal·linícon, d'on es va encaminar cap al sud-est seguint el riu cap a Ctesifont, la capital d'hivern dels sassànides, saquejant i cremant Birta, Diacira i Ozogardana pel camí.

## Referències

* 1 2 3 4 Ammià Marcel·lí. Res Gestae, XXIV, 2, 9-22; XXIV, 3, 1-8
* 1 2 Zòsim. Història Nova, III, 19
* 1 2 Dupuy, Ernest; Trevor Dupuy. The Harper encyclopedia of military history : from 3500 BC to the present. Nova York: HarperCollins, 1993, p. 168-169. ISBN 9780062700568.

## Bibliografia

* Goldsworthy, Adrian. In the name of Rome: the men who won the Roman Empire. Londres: Yale University Press, 2016. ISBN 9780300218527
# Semiconductors de banda estreta

Els semiconductors de banda estreta són materials semiconductors amb un interval de banda que és comparativament petit en comparació amb el del silici, és a dir, inferior a 1,11 eV a temperatura ambient. S'utilitzen com a detectors d'infrarojos o termoelèctrics.
Llista de semiconductors de banda estreta:
| Nom | Fórmula química | Grups | Banda prohibida (300 K) |
| Tel·lurur de cadmi mercuri | Hg$_{1−x}$Cd$_x$Te | II-VI | 0 to 1.5 eV |
| Tel·lurur de zinc mercuri | Hg$_{1−x}$Zn$_x$Te | II-VI | 0.15 to 2.25 eV |
| Selenur de plom | PbSe | IV-VI | 0.27 eV |
| Sulfur de plom(II) | PbS | IV-VI | 0.37 eV |
| Tel·lurur de plom | PbTe | IV-VI | 0.32 eV |
| Arseniur d'indi | InAs | III-V | 0.354 eV |
| Antimoniur d'indi | InSb | III-V | 0.17 eV |
| Antimoniur de gal·li | GaSb | III-V | 0.67 eV |
| Arseniur de cadmi | Cd₃As₂ | II-V | 0.5 to 0.6 eV |
| Tel·lurur de bismut | Bi₂Te₃ | | 0.21 eV |
| Tel·lurur d'estany | SnTe | IV-VI | 0.18 eV |
| Selenur d'estany | SnSe | IV-VI | 0.9 eV |
| Selenur d'argent(I) | Ag₂Se | | 0.07 eV |
| Silicat de magnesi | Mg₂Si | II-IV | 0.79 eV |

## Referències

* ↑ Rogalski, Antoni; Razeghi, Manijeh «Narrow gap semiconductor photodiodes». Narrow gap semiconductor photodiodes. SPIE, 3287, 01-12-1998, pàg. 2–13. DOI: 10.1117/12.304467.
* ↑ «Narrow Band Gap Semiconductor - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ Nelson, James T. «Chicago Section: 1. Electrical and optical properties of MgPSn and Mg₂Si». American Journal of Physics. American Association of Physics Teachers (AAPT), 23, 6, 1955, pàg. 390–390. DOI: 10.1119/1.1934018. ISSN: 0002-9505.

## Vegeu també

* Llista de materials semiconductors.
* Semiconductors de banda ampla.
# Shakeh Vartenissian

Shakeh Vartenissian (22 de setembre de 1924 - 27 de juny de 2003) fou una soprano estatunidenca d'origen armeni.
Va residir a North Bergen, Hudson County, Nova Jersey. Va debutar al Metropolitan Opera House amb Manon el 12 de març de 1954. La Temporada 1962-1963 va cantar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Dades» (en anglès). Musicweb. [Consulta: 10 febrer 2019].
* ↑ The Music Magazine/Musical Courier, 1961.
* ↑ «Dades» (en anglès). Metropolitan. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2019. [Consulta: 10 febrer 2019].
# Shaker Heights

Shaker Heights és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 29.405 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shaker Heights tenia 29.405 habitants, 12.220 habitatges, i 8.040 famílies. La densitat de població era de 1.807,9 habitants/km².
Dels 12.220 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,1% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.983 $ i la renda mediana per família de 85.893 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.768 $ mentre que les dones 38.606 $. La renda per capita de la població era de 41.354 $. Aproximadament el 5,3% de les famílies i el 6,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shaker Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shaker Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Seu Car

Seu Car (en llatí Seius Carus) va ser un magistrat romà fill de Fascià, que va viure al segle iii.
Era prefecte de la ciutat a Roma, i va ser executat per ordre d'Elagàbal amb l'acusació que havia instigat un motí entre els soldats aquarterats al mont Albà. Però en realitat va ser detingut per apoderar-se de les seves riqueses. Va ser portat a judici al palau imperial, i no es va presentar cap més acusador ni evidencia que la paraula de l'emperador.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/632?rgn=full+text;view=image;q1=CarusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 617. ]
# Sergio Fernández

Sergio Fernández és el nom dels següents personatges:
* Sergio Fernández Álvarez (1975-), futbolista lleonès.
* Sergio Fernández González (1977-), futbolista asturià.
# Shaoxing

Shaoxing (xinès simplificat: 绍兴, pinyin: Shàoxīng) és una ciutat a nivell de prefectura a la riba sud de la badia de Hangzhou, al nord-est de la província de Zhejiang, a la República Popular de la Xina. Antigament era coneguda com Kuaiji i Shanyin, abreujat en xinès com a 越 (Yuè), pels antics habitants de la zona. Situada a la riba sud de l'estuari del riu Qiantang, limita amb Ningbo a l'est, Taizhou al sud-est, Jinhua al sud-oest i Hangzhou a l'oest. L'any 2010, la seva població era de 4.912.339 habitants, dels quals 1.914.683 (districtes de Keqiao i Yuecheng) vivien a l'àrea metropolitana urbanitzada de Hangzhou-Shaoxing, amb un població total de 8.156.154 habitants.
És coneguda pel vi de Shaoxing, el meigan cai i el tofu pudent. La seva varietat local d'òpera xinesa cantada en el dialecte local i coneguda com a òpera Yue és la segona en popularitat, després de l'òpera de Pequín. El 2010, Shaoxing va celebrar el 2.500 aniversari de la fundació de la ciutat.
Econòmicament, la ciutat està especialitzada en la fabricació de tèxtils, electrònica i il·luminació energèticament eficient. Zhejiang té el cinquè PIB per càpita més alt de la nació, amb la mateixa ciutat al 32è a nivell nacional per PIB per càpita.
Entre els residents notables de Shaoxing s'inclouen Wang Xizhi, els pares de Zhou Enlai, Lu Xun i Cai Yuanpei.

## Administració

La ciutat-prefectura de Shaoxing administra tres districtes, dues ciutats a nivell de comtat i un comtat.
Mapa :
| Yuecheng Keqiao Shangyu Xinchang Comtat Zhuji (ciutat) Shengzhou (ciutat) |||
| Name | Xinès | Pinyin |
| Districte de Yuecheng | 越城区 | Yuèchéng Qū |
| Districte de Keqiao | 柯桥区 | Keqiao Qū |
| Districte de Shangyu | 上虞区 | Shàngyú Qū |
| Ciutat de Zhuji | 诸暨市 | Zhūjì Shì |
| Ciutat de Shengzhou | 嵊州市 | Shèngzhōu Shì |
| Comtat de Xinchang | 新昌县 | Xīnchāng Xiàn |

## Personatges destacats

* Fan Li 536-448 aC, polític, filòsof, militar teòric, i economista, va ajudar el rei Yue a conquerir Wu.
* Xi Shi 506 aC–?, una de les Quatre Belleses de l'antiga Xina, va néixer i va viure al comtat de Zhuji, Shaoxing.
* Lu You, 1125–1209, poeta del període Song, que es va trobar amb la seva antiga dona als jardins Shen.
* Xu Wei, 1521–1593, pintor de la dinastía Ming, nascut a Shaoxing.
* Cai Yuanpei, 1868–1940, educador i pensador, nascut a Shaoxing.
* Qiu Jin, 1875–1907, revolucionària feminista republicana, criada a Shaoxing.
* Lu Xun, (Zhou Shuren) 1881–1936, escriptor, figura destacada de la literatura xinesa moderna, nascut a Shaoxing.
* Zhou Enlai, 1898–1976, primer primer ministre de la República Popular de la Xina, amb arrels familiars ancestrals a Shaoxing.

## Referències

* ↑ Administración Shaoxing