OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llibertat econòmica

Escola d'Economia de Chicago :
Moviments
Liberalisme llibertari
Neoliberalisme
Neoconservadorisme
Organitzacions
Cato Institute
Reason Foundation
George Mason University
Library of Economics and Liberty
Creences
Monetarisme
Economia neoclàssica
Consequentialist libertarianism
Economistes
Ronald Coase
Gary Stanley Becker
David D. Friedman
Milton Friedman
Rose Friedman
Frank Knight
Ronald Coase
Robert Fogel
Gary Becker
Robert E. Lucas
Richard Posner
Thomas Sowell
George Stigler
Friedrich von Hayek (associat)
Teories
Avantatge comparatiu
Índex de preus al consum
Creixement econòmic
Racionalisme econòmic
Hipòtesi dels Mercats Eficients
Friedman rule
Friedman's k-percent rule
Teoria dels jocs
Producte interior brut
Homo economicus
Economia internacional
Finances internacionals
Comerç internacional
Corba de Laffer
Economia monetària
Teoria de l'elecció pública
Teoria quantitativa del diner
Agent racional
Teoria de l'elecció racional
Teoria de les expectatives racionals
Symmetrical inflation target
Principis
Banc centrals
Privatització
Desregulació
Llibertat econòmica
Integració econòmica
Interdependència econòmica
Liberalització econòmica
Taxa de canvi
Valor fiduciari
Mercat lliures
Lliure comerç
Reserva internacional
Globalització
Inflation adjustment
Objectiu d'inflació
Propietat intel·lectual
Laissez faire
Marketization
Impost negatiu sobre la renda
Operacions de mercat obert
Propietat privada
Mercat comú
 ·  ·  · Categoria:Finances  · :
La llibertat econòmica és la llibertat per produir, comerciar i consumir qualsevol bé o servei adquirit sense l'ús de la força, frau o robatori. La llibertat econòmica encarnada a l'estat de dret, els drets de propietat i la llibertat contractual, i caracteritzada per l'obertura interna i externa dels mercats, la protecció dels drets de propietat i la llibertat d'iniciativa econòmica. Actualment, el concepte s'utilitza i s'associa amb el sistema de mercat lliure.
Els índexs de llibertat econòmica assagen de mesurar la llibertat econòmic, i els estudis empírics basats en alguns d'aquests rànquings han demostrat que estan correlacionats amb el creixement econòmic i la reducció de la pobresa.

## Referències

* ↑ Surjit S. Bhalla. Freedom and economic growth: a virtuous cycle?. Published in Democracy's Victory and Crisis. (1997). Cambridge University Press. ISBN 0521575834 p. 205
* ↑ David A. Harper. Foundations of Entrepreneurship and Economic Development. (1999). Routledge. ISBN 0415153425 p.57, 64
* ↑ Adam Jolly. OECD Economies and the World Today: Trends, Prospects and OECD Statistics. (2003). Kogan Page Business Books. ISBN 0749437812 p.87
* ↑ «Economic Freedom of the World Research Papers». Arxivat de l'original el 2016-11-20. [Consulta: 5 octubre 2008].
# Aharon Katzir

Aharon Katzir, també conegut com a Aharon Katzir-Katchalsky, (Łódź, 15 de setembre de 1914 – Lod, 30 de maig de 1972) fou un científic israelià, pioner en l'estudi de l'electroquímica del biopolímer. Fou assassinat a la massacre de l'aeroport de Lod de 1972.

## Biografia

Nascut l'any 1914 a Łódź, Polònia, emigrà a Palestina el 1925, on impartí lliçons a la Universitat Hebrea de Jerusalem. Allà, adoptà el cognom hebreu de "Katzir". Fou membre facultatiu de l'Institut de Ciències Weizmann, a Rehovot, Israel, així com al departament de física i biofísica mèdica de la Universitat de Califòrnia a Berkeley.
L'any 1972 fou assassinat en l'atemptat a l'aeroport de Lod (actual aeroport Internacional Ben Gurion), en el que 26 persones foren assassinades i 80 ferides. El seu germà, Ephraim Katzir, esdevingué President d'Israel l'any 1973.

## Premis i honors

* L'any 1961 fou guardonat amb el Premi Israel en ciències vives, juntament amb el seu alumne Ora Kedem.
* L'Estat d'Israel emeté un segell postal en memòria seva.
* El cràter lunar Katchalsky s'anomena així en honor seu.
* El seu fill Avrahm, un professor de física, organitza una sèrie de lliçons hebrees a la Universitat de Tel-Aviv en memòria del seu pare. S'anomena "A la cruïlla de la Revolució" (BeKur HaMahapecha), al·ludint al popular llibre que Katzir escrigué sobre el progrés científic. Algunes de les lliçons han estat impartides per premis Nobel com Daniel Kahneman, Aaron Ciechanover o el filòsof Hilary Putnam.
* Un dels centres de l'Institut de Ciències Weizmann rep el seu nom.
* Un programa acadèmic del Ministeri de Defensa d'Israel rep el seu nom.

## Obres

* Nonequilibrium Thermodynamics in Biophysics, Harvard University Press, 1965, (amb Peter F. Curran).

## Referències

* ↑ «Weizmann Institute of Science Archives» (en anglès). Weizmann.ac.il. Arxivat de l'original el 4 febrer 2013.
* ↑ «Lod Airport Massacre» (en anglès). Zionism-Israel.com. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «Israel Prize recipients in 1961» (en hebreu). CMS.education.gov.il. Arxivat de l'original el 11 abril 2010.
* ↑ BeKur HaMahapecha Lectures
* ↑ «Aharon Katzir-Katchalsky Center» (en anglès). Weizmann.ac.il. [Consulta: 9 juliol 2019].
# Cúbit

«Cúbit» té aquests significats:
* Cúbit (os), os de l'avantbraç.
* Cúbit (mesura), antiga mesura grega de longitud equivalent a 44,36 centímetres
# Castell de la Clua (Bassella)

El Castell de la Clua és un edifici de Bassella (Alt Urgell) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Restes de murs antics, una part aprofitats per un casal tardà al cim del poble prop l'església.

## Història

El castell de la Clua fou venut pel comte Ermengol l'any 1029 a Bonfill i la seva muller Amaltruda. L'any 1042, Almatruda i els seus fills van donar el castell, amb els seus termes i pertinences, a la canònica de Santa Maria de la Seu d'Urgell.

## Referències

* 1 2 «Castell de la Clua». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Joan Baptista Marià Picornell i Gomila

Joan Baptista Marià Picornell i Gomila (Palma, Mallorca 1759 - San Fernando de Nuevitas, Cuba 1825) fou un pedagog i polític mallorquí. Es graduà en magisteri a la Universitat de Salamanca on fou company de l'abat José Marchena, i es dedicà a l'ensenyament a Madrid, on fundà una escola de primeres lletres i publicà uns quants tractats pedagògics. Va formar part de la Sociedad Económica de Amigos del País de Madrid, i potser va ser francmaçó. Va presentar al comte de Floridablanca una memòria, influïda per Pestalozzi, on defensava la implantació d'un ensenyament estatal unificat, que havia de posar més èmfasi en la formació política dels alumnes per tal que coneguessin els seus drets i deures. Sembla que l'escàs interès de les autoritats pel seu projecte li va provocar una gran frustració que l'empentà a fer conspiracions.
El 1795 fou un dels instigadors de la Conspiració de San Blas de 1795 amb Manuel Cortés, Sebastián Andrés i José Lax, raó per la qual fou desterrat a La Guaira (Estat de Vargas, Veneçuela). Allí conegué Manuel Gual i José María España, amb els quals planejà l'aixecament que pretenia constituir Veneçuela en república independent, i al conspirador català Josep Russinyol. Descoberta la conspiració, el 1797 aconseguí d'escapar i passà a les Antilles, on predicà les seves idees revolucionàries i traduí al castellà la Declaració dels Drets de l'Home i del Ciutadà el 1798.
Més tard col·laborà en la insurrecció de Francisco Miranda, i marxà a Nova York i el 1805 a França, on es graduà en medicina. El 1811 tornà a Veneçuela, on Miranda el va fer intendent de la policia de Caracas, però en fracassar la revolta el 1812 s'exilià a Nova York, on va fer de metge. Sobtadament, el 1815 va obtenir el perdó de Ferran VII i treballà al consolat espanyol de Nova Orleans i després a Cuba, on va morir.

## Obres

* Discurso sobre los mejores medios para excitar y fomentar el patriotismo en una monarquía (1790)
* Discurso preliminar dirigido a los americanos (1797)
* La canción americana (1797)

## Referències

* ↑ http://www.artehistoria.jcyl.es/histesp/contextos/6847.htm Arxivat 2012-01-15 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* La conspiració de Picornell i Gual
* Llibre gratuït: http://carmen-michelena.blogspot.com/2012/12/luces-revolucionarias-de-la-rebelion-de.html
# Priazóvskaia

Priazóvskaia - Приазовская (rus) és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Kirpili. És a 40 km a l'est de Primorsko-Akhtarsk i a 94 km al nord-oest de Krasnodar.
Pertanyen a aquesta stanitsa el poble de Prigoródnoie i els possiolki de Maksima Górkogo i Tsentralni.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* El municipi a la pàgina web del raion Arxivat 2014-08-21 a Wayback Machine. (rus)
* Mapa topogràfic a maps.vlasenko.net (rus)
* Entrada a la vila a Panoramio
* Estació de tren a Panoramio
# Listowel

Listowel (en irlandès Lios Tuathail o "Ringfort de Thuatal") és una ciutat d'Irlanda, al comtat de Kerry, a la província de Munster. Es troba als marges del riu Feale, a 28 kilòmetres de la capital, Tralee.

## Personatges il·lustres

* T. F. O'Rahilly, filòleg.

## Agermanaments

* Listowel (Ontario)
* Los Gatos
* Shawnee (Kansas)

## Enllaços externs

* Listowel UDC
* Listowel Race Company
* Writers Week
# Ain Attig

Ain Attig (en àrab عين عتيق, ʿAyn ʿAtīq; en amazic ⵄⵉⵏ ⵄⵜⵉⵇ) és un municipi de la prefectura de Skhirate-Témara, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 25.078 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Desviament de Mataró

El desviament de Mataró (també conegut com el desvio) és un canal hidràulic datat en primer quart del segle XX que desvia la Riera de Cirera fins a la de Sant Simó, per l'actual avinguda d'Amèrica de Mataró. El desviament estaba descobert fins que els anys 1950 es va fer necessari construir ponts per travessar-la i finalment es va cobrir el seu recorregut. L'obra començà l'any 1916 i s'allargà fins al 1925, amb un cost de més de tres-centes mil pessetes de pressupost.
Mataró havia crescut als costats de la riera de Cirera i tenia molts problemes d'inundacions. Això va fer plantejar al municipi la necessitat de desviar les lleres perquè els desbordaments no afectessin el nucli urbà.
El desviament va ser objecte de diferents estudis i projectes (E. Ferrés, 1903; F. Membrillera, 1907, informe Bassegoda i Puig i Cadafalch, 1911) i l'any 1908 l'arquitecte Melcior de Palau i Simon va presentar un projecte consistent en ajuntar en dues totes les lleres de la ciutat i conduir les aigües per dins la població amb col·lectors soterranis fins al mar, que fessin, alhora, la funció de claveguera urbana.
El projecte definitiu de l'obra de desviament de la riera de Cirera, de Melcior de Palau i Simon, fou aprovat l'any 1912. Va preveure la construcció d'un tram de 1.150 metres de llargària i d'una amplada màxima de 6 metres i una secció transversal trapezoïdal que discorria a cel obert excepte en la part del turó del 1r de Maig on passava en túnel.

## Referències

* ↑ Gros, Maria «La solució a un maldecap històric». Capgros.com, 25-01-2016. Arxivat de l'original el 5 març 2016 [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ «Clavegueram». Aigües de Mataró [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ «Desviament de la Riera de la Cirera». Open 48 hores Puig i Cadafalch, 5a edició 2015, Antics equipaments, patrimoni amb futur, 100 anys Escorxador de Mataró, 01-10-2015, p. 13. Arxivat de l'original el 5 març 2016 [Consulta: 5 març 2016].

## Bibliografia

* Barriendos i Vallvé, Mariano; Pomés i Vives, Jordi. Fundació Iluro. 48. L'aigua a Mataró. Inundacions i recursos hídrics (segles XVIII-XX) (Premi Iluro 1992), 1993.
# Casa senyorial de Palou

Casa senyorial de Palou és un casal de Palou, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran edifici de tres plantes i terrat. A la façana que dona al carrer de la Font (Est), a la part dreta, hi ha una entrada amb reixa que dona a la planta baixa. Al pis següent, hi ha tres finestres i una petita obertura. Al següent pis, a la dreta de tot, hi ha un balcó amb barana de ferro, dues petites finestres a la seva esquerra i tot seguit dos grans finestrals, i a continuació, tres petits balcons amb barana de ferro.
A la façana nord, que dona al carrer del Portal, hi ha una entrada amb llinda de pedra i porta amb vidriera i reixa a la planta baixa. Al següent pis, hi ha una petita finestra. Al pis següent, hi ha una petita finestra, i al centre un pont que sobresurt de la façana i que alhora és una portalada del carrer. Hi ha accés de la casa amb aquest pont. Més a la dreta hi ha un balcó amb barana de ferro. A la façana que dona al carrer Fosc (Oest) hi ha una entrada amb llinda de pedra i porta de fusta a la planta baixa, al pis següent hi ha un balcó amb barana de ferro i al darrer pis una finestra. La resta de la façana és coberta per un edifici on la part de sota continua el carrer. En aquest carrer hi ha una porta que dona accés també a l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Casa senyorial de Palou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Daniel Martínez Villamil

Daniel Carlos Martínez Villamil (Montevideo, 23 de febrer de 1957) és un enginyer i polític uruguaià.
Va ser intendent de Montevideo (2015-2019).
És candidat durant les eleccions presidencials uruguaianes de 2019 pel Front Ampli amb Graciela Villar.

## Referències

* ↑ Montevideo Portal. «Graciela Villar: la mujer que se perfila como compañera de fórmula de Martínez». Arxivat de l'original el 6 de juliol de 2019. [Consulta: 5 juliol 2019].
* ↑ LR21. «Daniel Martínez anunció que su compañera de fórmula es Graciela Villar», 05-07-2019. Arxivat de l'original el 6 de juliol de 2019. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ Canal 10. «Martínez oficializó a Graciela Villar y reconoció que es "poco conocida por el gran público"», 05-07-2019. Arxivat de l'original el 6 de juliol de 2019. [Consulta: 16 agost 2019].

## Enllaços externs

* Daniel Martínez - PSU (castellà)
# Proasellus granadensis

Proasellus granadensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: la província de Granada (l'Estat espanyol).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J. P. i Magniez, G., 2003. Isopodes Aselloides stygobies d"Espagne, III. - Le genre Proasellus: B- espèces anophthalmes. Beaufortia 53(6): 129-158.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 SeaLifeBase (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ Fernández, J., 2004. Noticia de nuevos táxones para la ciencia en el ámbito íbero-balear y macaronésico. Graellsia, 60(2): 217-243.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Liszt (cràter)

Liszt és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 79 km de diàmetre. Porta el nom del compositor hongarès Franz Liszt (1811-1886), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Liszt». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 12 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Ain Aicha

Ain Aicha (àrab عين عائشة) és una comuna rural de la província de Taounate de la regió de Fes-Meknès. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 25.417 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Desè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista

El Desè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista va durar del 7 de juliol de 1965 al 22 de juliol de 1967.

## Fets destacats

Fou el darrer govern franquista amb la presència d'Agustín Muñoz Grandes com a vicepresident i Luis Carrero Blanco, com a subsecretari de la presidència.
Serà el govern que durà a terme el Primer Pla de Desenvolupament (1964-1967) i que estimularà el creixement econòmic arreu de l'Estat. Comencen a situar-se en el govern membres de l'Opus Dei que a poc a poc xocaran amb els ministres falangistes. Durant aquest govern s'aprovaria la Llei de bases de la Seguretat Social (1963) i la Llei Orgànica de l'Estat. Comença una certa oposició estudiantil d'oposició al Sindicato Español Universitario (SEU) que a Barcelona desembocarà en la caputxinada, i que serà molt durament reprimida pel règim.

## Composició

* Cap d'Estat
       Francisco Franco Bahamonde
* Vicepresident del Govern
       Agustín Muñoz Grandes
* Ministre Subsecretari de la Presidència
       Luis Carrero Blanco
* Ministre de la Governació
       Camilo Alonso Vega
* Ministre d'Hisenda
       Juan José Espinosa San Martín
* Ministre de Treball
       Jesús Romeo Gorría
* Ministre d'Afers exteriors
       Fernando María Castiella
* Ministre de Justícia
       Antonio María de Oriol y Urquijo
* Ministre de l'Exèrcit
       Camilo Menéndez Tolosa (militar)
* Ministre de l'Aire
       José Daniel Lacalle Larraga
* Ministre de Marina
       Almirante Pedro Nieto Antúnez
* Ministre d'Industria
       Gregorio López-Bravo de Castro
* Ministre de Comerç
       Faustino García-Moncó Fernández
* Ministre d'Obres Públiques.
       Federico Silva Muñoz
* Ministre d'Agricultura
       Adolfo Díaz-Ambrona Moreno
* Ministre d'Habitatge
       José María Martínez y Sánchez-Arjona
* Ministre d'Educació
       Manuel Lora-Tamayo Martín
* Ministre Secretari General del Moviment
       José Solís Ruiz
* Ministre d'Informació i Turisme
       Manuel Fraga Iribarne
* Ministre sense cartera
       Laureà López Rodó

## Referències

* ↑ Suárez Fernández, Luis. Historia general de España y América. 19,2. La época de Franco. Madrid: Ediciones Rialp, 1991, p. 119-120. ISBN 84-321-2359-5 [Consulta: 13 novembre 2013].

## Bibliografia

* Los 90 Ministros de Franco. Equipo Mundo. DOPESA, Barcelona, noviembre de 1971.

## Enllaços externs

* Composició dels governs d'Espanya des de la Segona República
# Casa senyorial dels Ruiz de Castelblanque

La Casa Senyorial dels Ruiz de Castellblanque és un edifici residencial fortificat que es troba a la plaça de l'Ajuntament del municipi de Torre Baixa, a la comarca del Racó d'Ademús (província de València). Aquesta edificació està registrada com bé d'interès cultural amb codi 46.09.242-008.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=205
* ↑ «Fortificaciones de Torrebaja» (en castellà). Castilloscomunidadvalenciana.com. Arxivat de l'original el 2016-04-01. [Consulta: desembre 2015].
# Daniel Martínez Poveda

Daniel Felipe Martínez Poveda (Bogotà, 25 d'abril de 1996) és un ciclista colombià, professional des del 2015. Actualment corre a l'equip Bora-Hansgrohe. S'ha format al Centre mundial del ciclisme.
En el seu palmarès destaquen una etapa al Tour de França de 2020, així com la general al Critèrium del Dauphiné de 2020 i de la Volta al País Basc de 2022. També ha guanyat quatre campionats nacionals en contrarrellotge, el 2019, 2020, 2022 i 2024.

## Palmarès

* 2013
** Campió panamericà júnior en contrarellotge
** Campió de Colòmbia júnior en contrarellotge
* 2014
** Campió de Colòmbia júnior en contrarellotge
* 2019
** Campió de Colòmbia en contrarrellotge
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 2020
** Campió de Colòmbia en contrarrellotge
** 1r al Critèrium del Dauphiné
** Vencedor d'una etapa al Tour Colombia
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 2022
** Campió de Colòmbia en contrarrellotge
** 1r a la Volta al País Basc i vencedor d'una etapa
** 1r a la Coppa Sabatini
* 2023
** 1r a la Volta a l'Algarve
* 2024
** Campió de Colòmbia en contrarrellotge
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a l'Algarve

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2016. 89è de la classificació general
* 2017. No surt (17a etapa)
* 2021. 5è de la classificació general
* 2024. 2n de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2018. 36è de la classificació general
* 2020. 28è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2022. 30è de la classificació general
* 2023. No surt (15a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2019. 41è de la classificació general
* 2020. No surt (4a etapa)

## Referències

* ↑ «La alianza eslovena Roglic y Pogacar dinamita el Tour, Martínez se lleva la etapa» (en castellà), 11-09-2020. [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «El colombiano Daniel Martínez se lleva el Dauphiné» (en castellà), 16-08-2020. [Consulta: 17 agost 2020].
* ↑ esport3. «El colombià Daniel Felipe Martínez guanya la Volta al País Basc», 09-04-2022. [Consulta: 5 maig 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Jason Terry

Jason Terry (Seattle, Estats Units, 15 de setembre de 1977) és un jugador de bàsquet professional estatunidenc de l'NBA. Mesura 1,87 i pesa 83 kg. Porta el número 31, juga de base o escolta i té una experiència de 17 anys a l'NBA.
Va jugar a la universitat d'Arizona. En el Draft de l'NBA del 1999 va ser triat en la desena posició de la primera ronda pels Atlanta Hawks, on va jugar fins a la temporada 2003-04. Va ser triat en el segon millor quintet de rookies en la seva temporada de debut entre els professionals, després de fer una mitjana de 8,1 punts i 4,3 rebots. El 2004 va ser traspassat als Dallas Mavericks, i posteriorment ha jugat amb els Boston Celtics, els Brookyln Nets, els Houston Rockets i els Milwaukee Bucks.
La mitjana en la seva carrera en l'NBA és de 14,0 punts, 4,0 assistències i 2,4 rebots per partit.

## Enllaços externs

* Fitxa a NBA.com
* Estadístiques de Jason Terry
# Proasellus hermallensis

Proasellus hermallensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie estigobiont.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: la Gran Bretanya, França, Bèlgica i els Països Baixos.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Arcangeli, A., 1938. Asellus (Proasellus) hermallensis, nuova specie delle caverne del Belgio. Bulletin Musee Royal d'Histoire Naturelle Belgique 14 (5): 1–4.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ Belgian Species List, 2012 (anglès)
* ↑ Les Chercheurs de la Wallonie, 2006 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Henry, J. P., 1974. Sur la présence d'Aselles hypogés aux Pays Bas: Proasellus cavaticus et Proasellus hermallensis (Crustacea, Isopoda, Asellota). — Bull. zool. Mus. Amsterdam, 3 (24): 221-228, figs. 14.
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Hubart, J.-M., 1980-1982. Observations préliminaires sur la biologie de Proasellus hermallensis Arcanceli (Crustacea, Isopoda, Asellota). Bulletin de la Société royale d'études géologiques et archéologiques "les Chercheurs de la Wallonie", 25: 347-362.
* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)