OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Louis de La Palud

Louis de La Palud (Châtillon-la-Palud, segle XIV - Chamoux-sur-Gelon, 21 de setembre de 1451) fou un abat, bisbe catòlic i cardenal suís.

## Biografia

Provenia d'una família de la Bresse, i era fill d'Aymé de La Palud, senyor de Varambon, i d'Alix de Corgenon. Després dels seus estudis a la Sorbona, ingressà a l'orde benedictina de Tournus. Des del 1404 va ser abat d'Ambronay i des del 1413 de Sant Filibert de Tournus.
Va participar en els concilis de Constança (1414-1418), Siena (1423) i Basilea (1431-1449). El 1431 va ser nomenat bisbe de Lausana. El papa Eugeni IV el va traslladar el 1433 a la diòcesi d'Avinyó. Louis no va acceptar el trasllat, i la negativa va ser acceptada el 1435 pel Concili de Basilea, després del qual va ser excomunicat per Eugeni IV el 1436.
L'antipapa Fèlix V el va nomenar cardenal el 1440 i a partir del 1441 bisbe de Sant Joan de Mauriena.
El papa Nicolau V el perdonà i el 1449 el nomenà cardenal prevere de Sant'Anastasia.

## Bibliografia

* Martin Schmitt, Memoires historiques sur le diocèse de Lausanne, vol. 2, Friburg, 1859, pp. 161-168.
* Konrad Eubel, Hierarchia Catholica Medii Aevi, vol. 2, pp. 9, 11, 30, 61, 100, 173 i 187-188.
* Lorenzo Cardella, Memorie storiche de' cardinali della Santa Romana Chiesa, Roma 1793, vol. III, p. 122.
* Salvador Miranda, LA PALUD, O.S.B., Louis de, The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.
# Los Pedrones

Los Pedrones és una pedania del municipi valencià de Requena (Plana d'Utiel). El 2009 tenia 206 habitants.

## Geografia

Situat al sud del terme municipal de Requena, a uns 20 quilòmetres d'aquesta, és una pedania que esdevé capçalera a la resta de pedanies i llogaret dels voltants (com Casas de Sotos, Fuen Vich o la Cabezuela), pels seus serveis i dinàmica activitat comercial.
El nucli de los Pedrones se situa a l'oest de la Serra de Martés, a meitat camí entre Cofrents i Requena. S'arriba per la N-330 que creua el nucli. Fins a tres autobusos diaris comuniquen el llogaret amb Requena i València.

## Història

L'origen de los Pedrones es remunta al segle xvii amb la instal·lació d'una sèrie de colònies, a fi de transformar en terres de cultiu les deveses i muntanyes propietat del municipi. Arribats des de la Manxa, Tomás, Francisco i Antonio Pedrón, els primitius "pedrones", van conrear aquestes terres i amb les seves descendents van construir diferents cases de labor.
Els dos barris existents en el llogaret són el Barri de Dalt i el Barri de Baix, que van quedar units en l'any 1911, al passar la carretera per la zona intermèdia.

## Demografia i economia

La població de los Pedrones, d'uns 200 habitants, es multiplica en èpoques d'estiu, caps de setmana i vacances en general. L'abundant oferta de serveis i activitat comercial fan de los Pedrones capçalera dels altres llogarets dels voltants. Està la Cooperativa Agrícola de la Puríssima Concepció, on arriba raïm de molt diversos punts, una petita però destacada indústria de formatges i iogurts de cabra fets a l'estil més tradicional, diversos comerços que assorteixen dels productes de primera necessitat, a més de bars, estació gasolinera i una pensió.

## Llocs d'interés i festes

Los Pedrones té una Ermita, recentment restaurada en l'any 2002. Els patrons de la població són la Puríssima Concepció (8 de desembre) i Sant Antoni Abad (17 de gener), celebrant-se en aquestes dates les festes locals. En ambdues festivitats s'organitzen processons que recorren tota la població, tenint com punt de sortida i d'arribada l'Ermita.
En les festes de La Puríssima es fa un concurs de podar, en el qual es demostra l'habilitat amb les tisores. En les de San Antón se celebra una subhasta entre els assistents tot tipus d'objectes, animals, aliments, etc., que prèviament han estat donats pels veïns. La recaptació es destina al manteniment de l'Ermita.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor de la Comunitat Valenciana, 2009 (IVE)». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 2 juny 2010].
* ↑ Història a la web de Requena

## Enllaços externs

* Blog de los Pedrones
* Informació a la web de Requena
# Luanko Minuto Soler

Gonzalo Andrés Luanko Castro (nascut el 31 de març de 1987 en Pudahuel, Santiago, Xile) més conegut pel seu nom artístic com Luanko Minuto Soler és un cantant xilé que fa cançons en castellá i maputxe. Ha fet cançons amb altres artistes xilens com amb artistes d'altres països com Liberato Kani (de Perú i N8V ACE (dels Estats Units).
Luanko va néixer al barri de Pudahuel de ciutat de Santiago, Xile. Va conèixer la cultura hip hop en Pudahuel, primer com a grafiter i després com MC.

## Discografia
### Àlbums

* 2008: Actos por necesidad (en català: Actes per necessitat)
* 2011: Inche ta Luanko (en català: Yo sóc Luanko)
* 2012: A pies helados (en català: A peus gelats)
* 2015: Tradición oral (en català: Tradició oral)
* 2017: Ketrolelan (en català: No estic mut)

### Senzills

* 2012: «Wewaiñ (Venceremos)» (en català: Vencerem)
* 2014: «Wiñoy Tañi Kewvn (Volvió Mi Lengua)» (en català: Va tornar la meva llengua)
* 2015: «Me Levantaré» (en català: M'Aixecaré)
* 2015: «Rap de la tierra» (en català: Rap de la terra)
* 2015: «Sáquennos» (en català: Traieu-nos)
* 2017: «Lawen (Medicina remedio)» (en català: Medicina remeio)
* 2017: «Mi sangre habla» (en català: La meva sang parla)
* 2017: «Olor a campo» (en català: Olor de camp)
* 2017: «Ütrirkelayaiñ (Sin envidia entre nosotros)» (en català: Sense enveja entre nosaltres)

### Col·laboracions

* "Nacimos libres" (amb Pineda Pride) (2013)
* "Sentir para vivir" (amb Pineda Pride) (2014)
* "Resistencia cultural" (amb Liberato Kani) (2016)
* "Piuke (Corazón)" (amb El Pollo SantaFeria) (2017)
* "Witrapaiñ (Estamos de Pie)" (amb Portavoz) (2018)
* "Yéego" (amb N8V ACE) (2018)

## Vida privada

Després de gravar el seu primer disc, va ingressar a estudiar per a professor d'Història en la Universitat Acadèmia d'Humanisme Cristià, i va dirigir diversos tallers de grafiti i de rap en Pudahuel.

## Enllaços externs

* Luanko Minuto Soler canal a YouTube
# Longtown (Oklahoma)

Longtown és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 2.397 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Longtown tenia 2.397 habitants, 1.101 habitatges, i 778 famílies. La densitat de població era de 34,9 habitants per km².
Dels 1.101 habitatges en un 17,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,9% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 29,3% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,57.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,8% tenia menys de 18 anys, un 3,9% entre 18 i 24, un 19% entre 25 i 44, un 35,6% de 45 a 60 i un 24,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.813 $ i la renda mediana per família de 33.060 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.625 $ mentre que les dones 19.737 $. La renda per capita de la població era de 15.722 $. Entorn del 12,4% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Longtown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Longtown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Luci Pinari Natta

Luci Pinari Natta és el nom dels següents personatges:
* Luci Pinari Natta (magister equitum), magister equitum el 363 aC
* Luci Pinari Natta (pontífex), magistrat romà
# Luci Plauci Vennó (cònsol 318 aC)

Luci Plauci Vennó (en llatí Lucius Plautius L. F. L. N. Venno) va ser un magistrat romà que va viure al segle iv aC. Formava part de la gens Plàucia i era de la família dels Vennó. Era fill de Luci Plauci Vennó, cònsol l'any 330 aC.
Va ser elegit cònsol romà l'any 318 aC juntament amb Marc Fosli Flaccinator i va rebre ostatges enviats per les ciutats de Teano i Canusium a la Pulla.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1237.
# Làser Nd:YAG

El làser Nd:YAG, o més específicament làser de granat d'itri i alumini dopat amb neodimi, és un tipus de làser d'estat sòlid que utilitza com a medi actiu un cristall de granat d'itri i alumini (Y₃Al₅O₁₂), en el qual s'acostuma a substituir un 1% en pes de l'itri per àtoms de neodimi triplement ionitzat (Nd$^{3+}$). El primer làser Nd:YAG fou construït el 1964 als laboratoris Bell pe J. E. Geusic i col·laboradors.

## Referències

* ↑ Geusic, J. E., Marcos, H. M, Van Uitert, L. G.: «Laser oscillations in Nd-doped yttrium aluminum, yttrium gallium and gadolinium garnets». Applied Physics Letters 4 10, 182-184 (1964).
# Lugovaia Proleika

Lugovaia Proleika (en rus: Луговая Пролейка) és un poble de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 1.013 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# West Hattiesburg

West Hattiesburg és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 16.305 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Hattiesburg tenia 16.305 habitants, 4.464 habitatges, i 2.601 famílies. La densitat de població era de 377,3 habitants per km².
Dels 4.464 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,3% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 15,7% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.663 $ i la renda mediana per família de 68.287 $. Els homes tenien una renda mediana de 49.552 $ mentre que les dones 43.873 $. La renda per capita de la població era de 38.988 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Hattiesburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Hattiesburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sydney Roosters

Els Sydney Roosters són un club professional de rugbi a 13 australià amb seu a Moore Park, Sydney. El club juga a la National Rugby League (NRL).

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial
# Reflex fotomotor

El reflex pupil·lar fotomotor o, senzillament, reflex fotomotor és un reflex que controla el diàmetre de la pupil·la, en resposta a la intensitat de la llum (luminància) que reben les cèl·lules ganglionars de la retina a la part posterior de l'ull, ajudant així a l'adaptació de la visió a diversos nivells de claredat/foscor. Una major intensitat de llum fa que la pupil·la es contragui (miosi; per tant, permet que entri menys llum), mentre que una menor intensitat de llum fa que la pupil·la es dilati (midriasi), permetent així més llum. Així, el reflex fotomotor regula la intensitat de la llum que entra a l'ull, i ho farà a les dues pupil·les per igual.

## Referències

* ↑ Purves, Dale, George J. Augustine, David Fitzpatrick, William C. Hall, Anthony-Samuel LaMantia, James O. McNamara, and Leonard E. White. Neuroscience. 4th ed.. Sinauer Associates, 2008, p. 290–1. ISBN 978-0-87893-697-7.
# Sabinià (general)

Sabinià (Sabinianus) fou un general romà del temps de l'emperador Constant I que el va nomenar el 359 al lloc d'Ursucí, per dirigir les forces contra el rei persa Sapor II. No fou una elecció afortunada doncs Sabinià es va mostrar incompetent tot i que ja havia dirigit diverses campanyes, i encara a més fou covard i traïdor. Ursucí va haver de servir a les seves ordes, i va haver de fer la tasca difícil mentre Sabinià s'apuntava els honors. A causa de Sabinià es va perdre Amida, una de les principals fortaleses a Mesopotàmia: Ursucí va demanar ajut a Sabinià però aquest no va fer res perquè volia perjudicar al seu rival; després de la caiguda Sabinià va exercir represàlies; Ammià Marcel·lí que servia a l'estat major d'Ursucí, fou dels pocs que es va escapar a la fúria del general. Quan Ursucí va retornar a Constantinoble el 360 va ser desterrat i va acabar els seus dies obscurament. Quan va pujar al tron Julià l'Apòstata, Sabinià es va retirar i no torna a ser esmentat. Un general del mateix nom, però diferent personatge, fou derrotat per Teodoric el Gran a la batalla de Margas.

## Bibliografia

* Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III) [Consulta: 10 desembre 2011]. W.P. [SABINIANUS] Vol III. pàg. 687
Viccionari
# Múscul vertical de la llengua

El múscul vertical de la llengua (musculus verticalis linguae) és un múscul intrínsec de la llengua. Es troba només als costats de la part anterior de la llengua. Les seves fibres s'estenen des de la part superior a sota la superfície de l'òrgan.

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 26 gener 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Vegeu també

* Múscul transvers de la llengua
* Múscul longitudinal superior de la llengua
* Múscul longitudinal inferior de la llengua

## Enllaços externs

* LUC imot
* 288686160 al GPnotebook
# Wigan

Wigan és una ciutat del nord-oest d'Anglaterra, al comtat metropolità del Gran Manchester. Tradicionalment, i en qüestions de correu postal, és encara al comtat històric i geogràfic de Lancashire. És la ciutat més gran del Districte Metropolità de Wigan, amb una població de 81.203 habitants i una àrea metropolitana de 317.800 habitants. La ciutat més propera és Bolton i d'altres poblacions confrontants són St Helens i Warrington. Wigan és equidistant amb Preston, Liverpool i Manchester.

## Govern

Des de 2004, la ciutat de Wigan es divideix en 25 entitats locals menors de la zona metropolitana amb 3 regidors cadascun. Els cinc barris són: Douglas, Pemberton, Wigan Central, Wigan Occidental i Mesnes Worsley.

## Curiositats

* És la ciutat d'origen de la banda The Verve
* El seu equip de futbol és el Wigan Athletic.
* L'obra de George Orwell El Camí de Wigan Pier, està ambientada en aquesta ciutat en els anys 30.

## Referències

* ↑ «Census 2001 Key Statistics – Urban area results by population size of urban area». Office for National Statistics, 22-07-2004. [Consulta: 18 novembre 2008].
* ↑ «Key facts for Wigan from the first release» (en anglès). Census 2011. Arxivat de l'original el 2015-03-29. [Consulta: 20 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Mapa de Wigan Arxivat 2006-02-06 a Wayback Machine.
* Pàgina sobre la ciutat
# Reflex de succió

El reflex de succió és comú a tots els mamífers i està present en néixer (és un reflex arcaic). Està relacionat amb el reflex de cerca i la lactància materna. Fa que el nadó xucli instintivament qualsevol cosa que li toqui el sostre de la boca i simula la manera com un nen menja de manera natural. Hi ha dues etapes de l'acció:
* Prensió: s'activa quan el mugró es col·loca entre els llavis d'un nen i li toca el paladar. Instintivament el pressionaran entre la llengua i el paladar per treure'n llet.
* Munyiment: la llengua es mou de l'arèola al mugró, empenyent la llet de la mare perquè surti per la punta del mugró.
Aquest reflex desapareix als 3-4 mesos.

## Referències

* ↑ Ortega Ruiz, Marta. Reflexos primaris retinguts i la seva relació amb dificultats d’aprenentatge segons l’INPP (Institute for Neuro-Physiological Psychology) (tesi). Barcelona: Universitat de Barcelona, 2017.
# Renyer de Montferrat

* Per a altres significats, vegeu «Renyer de Montferrat (1162-1183)».
Renyer de Montferrat o Rainier de Montferrat, (també escrit Raynerius de Monteferrato), fou marquès de Montferrat del 1100 al 1136.
Renyer era fill del marquès Guillem IV de Montferrat i de la seva esposa Otta d'Aglié. Va ser un senyor poderós i molt conegut a la seva època, ja que el seu nom apareix en molts documents. Va succeir el seu pare en el govern del marquesat però no se'n saben detalls dels inicis del govern. El primer document conservat on està el seu nom és del 23 de març del 1111, és un text en què l'emperador Enric V formalitzava la concessió als ciutadans de Torí —una ciutat del marquesat— de la Via Francígena un camí que travessava aquell municipi. El mateix any ell i el seu cosí Oberto I d'Occimiano feien donació de la capella de sant Evasius de Casale a l'església de San Martino di Zenzano infra castrum Aucimianum (pertanyent al castell d'Occimiano).
El 1113, Renyer va donar la seva part de Langiano al monestir de San Secondo di Terra Rossa, depenent de l'Abadia de Fruttuaria. El 23 de maig del 1116, Renyer va estar present quan l'emperador va fer donació dels castells de Celle, Frassinello, Fubine i Cuccaro al seu nebot Conrad i a Guido Cane.
Altres documents del 1126 i 1133, l'esmenten en relació a la fundació del monestir cistercenc de Santa Maria di Lucedio, a prop de Trino.

## Matrimoni i descendència

El 1105 es va casar amb Gisela, filla del comte Guillem I de Borgonya, que ja era vídua d'Humbert II de Savoia i mare d'Adelaida de Savoia, que va ser reina de França. Renyer i Gisela van tenir els següents fills:
* Joana, que es va casar amb Guillem Cliton, comte de Flandes el 1127.
* Matilda, que es va casar amb Albert Zueta, marquès de Parodi.
* Adelasia, que va ser monja.
* Una possible filla anomenada Isabel, casada amb Guiu, comte de Biandrate (però és possible que es tracti d'un segon matrimoni de Joana).
* Guillem, que el va succeir en el títol de marquès.

## Referències

* ↑ Schwennicke, 1984, p. 200.
* ↑ Ambrosioni, 2003, p. 514.
* ↑ Schwennicke, 1984, p. 81.

## Bibliografia

* Schwennicke, Detlev. Europäische Stammtafeln: Stammtafeln zur Geschichte der Europäischen Staaten, Neue Folge. Marburg: Verlag von J. A. Stargardt, 1984.
* Ambrosioni, Annamaria. Milano, papato e impero in età medievale. Vita e Pensiero, 2003.
* Haberstumpf, Walter. Regesti dei marchesi di Monferrato: secoli IX-XVI. Sangiorgio, 2009.
# Refugi antiaeri de l'església de Santa Maria d'Agramunt

El Refugi antiaeri de l'església de Santa Maria d'Agramunt és un antic refugi antiaeri d'Agramunt (Urgell), situat sota l'església romànica de Santa Maria d'Agramunt, que ha estat rehabilitat per a l'accés del públic, i a l'interior s'ha situat una mostra permanent dividida en set espais, que van des de la vida quotidiana abans de la guerra a la rehabilitació de la població bombardejada per l'aviació franquista, passant per l'important obra civil de defensa passiva organitzada pel Govern republicà amb la creació de refugis antiaeris.

## Història

Durant la Guerra Civil, Agramunt va ser bombardejada per l'aviació italiana i alemanya. El primer bombardeig va ser el 5 d'abril de 1938, coincidint amb la caiguda de Lleida a l'oest i, per tant, amb la capacitat de penetrar dels avions feixistes més quilòmetres enllà del front del Segre. L'Ajuntament d'Agramunt, juntament amb la Junta de Defensa Passiva de la Generalitat de Catalunya, van començar a construir refugis en diferents punts de la vila. El de l'església de Santa Maria d'Agramunt va ser el més gran de tots.
Durant la Guerra Civil l'artista Guinovart –aleshores tan sols un nen, fill d'una agramuntina– va residir a la casa de la família materna en aquesta població i va viure, per tant, els bombardeigs. L'Espai Guinovart, ubicat en l'antic mercat municipal, reflecteix els records i les vivències de l'artista i ofereix una exposició permanent i una variada programació d'exposicions. Durant els darrers anys s'han recuperat una sèrie de refugis antiaeris a Catalunya, molts dels quals avui es troben oberts al públic i ofereixen visites guiades i diferents materials interpretatius. En són una mostra els refugis de Benissanet, Flix, la Garriga i Granollers; tots aquests formen part de la Xarxa d'Espais de Memòria del Memorial Democràtic.

## Referències

* 1 2 3 «Refugi antiaeri de l'església de Santa Maria d'Agramunt». espaisdememoria.cat. Memorial Democràtic de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Regia

«Regia» té aquests significats:
* Imperio principis, lex regia, llei romana
* Règia, residència dels sacerdots romans
* Regia, marca de motocicletes fabricades a Mataró durant els anys 1950
* Regia, marca d'estilogràfiques catalanes desenvolupada per Josep Vila i Sivill
# Sulayman al-Muriyani

Abu-Ayyub Sulayman ibn Màkhlad al-Muriyaní (?-771) fou secretari del califa al-Mansur. Va exercir gran influència en el califa i va dominar les finances del califat i va situar a membres de la seva pròpia en posicions on s'obtenien beneficis importants. Va exercir uns quinze anys fins que se li va descobrir un desfalcament i fou empresonat el 770. Els seus béns foren confiscats i els seus parents executats. Ell mateix va morir empresonat el 771. Algunes fonts el situen com a wazir (visir), però no se sap segur si oficialment va portar aquest títol, ja que algunes fonts l'esmenten només com a kàtib.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Mūriyānī".

## Referències

* ↑ Dominique Sourdel, Le vizarat abbaside, Damasc 1959.