OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wessington Springs

Wessington Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.011 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wessington Springs tenia 1.011 habitants, 505 habitatges, i 285 famílies. La densitat de població era de 221,8 habitants per km².
Dels 505 habitatges en un 16,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 43,4% no eren unitats familiars. En el 39,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,5.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,4% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 15,6% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 40,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 55 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.736 $ i la renda mediana per família de 40.962 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.929 $ mentre que les dones 18.333 $. La renda per capita de la població era de 23.108 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wessington Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wessington Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Superenalotto

SuperEnalotto és una loteria jugada a Itàlia des del 3 de desembre de 1997. Els sorteigs es realitzen els dimarts, dijous i dissabtes a les 8 de la tarda. Els pots generats estan entre els més grans del món. El premi més gran lliurat va ser guanyat el 22 d'agost de 2009, consistent en €147.807.299,08.

## Referències

* ↑ «Sisal S.P.A». Arxivat de l'original el 2009-08-27. [Consulta: 14 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Sisal Superenalotto Arxivat 2012-07-22 a Wayback Machine.
# Oreolalax puxiongensis

Oreolalax puxiongensis és una espècie d'amfibi que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Liang, F. & Changyuan, Y. 2004. Oreolalax puxiongensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# Parc Nacional Badia de Crowdy

Badia de Crowdy és un parc nacional a Nova Gal·les del Sud (Austràlia), ubicat a 271 km al nord-est de Sydney i 45 km al nord-est de Taree.

## Dades

* Area: 102 km²
* Coordenades: 31° 48′ 59″ S, 152° 43′ 17″ E﻿ / ﻿31.81639°S,152.72139°E﻿ / -31.81639; 152.72139
* Data de Creació: 15 de desembre de 1972
* Administració: Servei per a la Vida Salvatge i els Parcs Nacionals de Nova Gal·les del Sud
* Categoria IUCN: II

## Enllaços externs

* Parc Nacional Badia de Crowdy Arxivat 2006-10-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Walter Pandiani

Walter Gerardo Urquiza Pandiani (Montevideo, 27 d'abril de 1976) conegut internacionalment com a Walter Pandiani, és un futbolista professional uruguaià que juga com a davanter al Vila-real CF. El gener de 2013 va fitxar pel Club Esportiu Atlètic Balears

## Trajectòria

Pandiani és conegut per la seva habilitat per alt, i té el malnom de rifle. Ha estat internacional amb la selecció de l'Uruguai en quatre ocasions i és el màxim golejador de la història del RCD Espanyol en competicions internacionals (10 gols), superant el 2007 a Antoni Camps.
El 2007 fitxà pel CA Osasuna, d'on s'acomiadà en finalitzar la temporada 2010-11 per retornar al RCD Espanyol.
El dia del seu debut amb el Vila-real CF va marcar el seu primer gol, culminant d'aquesta manera la remontada de l'equip groguet contra el CD Guadalajara.

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Lliga de l'Uruguai | CA Peñarol | Uruguai | 1999-00 |
| Supercopa d'Espanya | Deportivo de La Coruña | Espanya | 2000 |
| Supercopa d'Espanya | Deportivo de La Coruña | Espanya | 2002 |
| Copa del Rei | Deportivo de La Coruña | Espanya | 2002 |
| Copa del Rei | Real Mallorca | Espanya | 2003 |
| Copa del Rei | RCD Espanyol | Espanya | 2005-2006 |
| Subcampió UEFA | RCD Espanyol | Espanya | 2006-2007 |

## Referències

* ↑ «El Vila-real CF fitxa a Walter Pandiani». Web del Vila-real CF. [Consulta: 5 setembre 2012].
* ↑ «Camps: aquello le costó un traspaso millonario al Barça». Mundo Deportivo, 16-02-2007. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ «“Es mi último día aquí y tengo una tristeza tremenda”» (en castellà). Web oficial del CA Osasuna. Arxivat de l'original el 2011-05-28. [Consulta: 15 juny 2011].
* ↑ «El de Pandiani ha estat arribar, marcar i guanyar». Web del Diari Marca. [Consulta: 4 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
* Estadístiques a Soccerway (castellà)
# Vilaudric

Vilaudric (francès Villaudric) és un municipi francès del departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Janko Polić Kamov

Janko Polić Kamov (Rijeka, 1886 – Barcelona, 1910) va ser un poeta i escriptor croat. Era fill d'una família benestant en decadència. La seva vida breu, va estar marcada per una actitud revolucionària i per la malaltia. Va viatjar força a Itàlia i va tenir contacte amb els cercles culturals i polítics, havent col·laborat al diari Avanti! del partit socialista en què un jove Mussolini n'era l'editor. Janko Polić va afegir al seu nom, el pseudònim "Kamov" fent referència a Cam, el fill de Noè. L'historiador Mladen Urem, afirma que Janko Polić podria ser el pare de Theodora Marković, més coneguda com a Dora Maar. El 1956 es va publicar la seva obra completa que consta de dos llibres de poesia, diverses peces teatrals, narracions curtes, articles i la novel·la Isusena kaljuza. Una de les seves obres més importants va ser el poemari Psovka (Blasfèmia, traduït al català pel poeta Pau Sif), nou poemes llargs, escrits quan tenia vint anys, que blasmen contra un món i un Déu tirànics i canta a favor de la revolta. Aquest poemari va introduir el vers lliure a la poesia croata i l'ha portat a ésser un dels poetes més estimats a Croàcia. Va morir de malaltia als 23 anys a l'antic hospital de la Santa Creu de Barcelona.

## Bibliografia

* Blasfèmia, Janko Polić Kamov. (Edicions 96, traducció de Pau Sif, 2011)
# Marcaria

Marcaria és un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia (Itàlia).
Marcaria limita amb els municipis d'Acquanegra sul Chiese, Borgoforte, Bozzolo, Castellucchio, Curtatone, Gazoldo degli Ippoliti, Gazzuolo, Redondesco, San Martino dall'Argine i Viadana.
Pertanyen al municipi les frazioni de Campitello, Canicossa, Casatico, Casazze, Cesole, Cimbriolo, Gabbiana, Ospitaletto Mantovano, Pilastro, San Michele in Bosco i Torre d'Oglio.

## Galeria

* Església de S. Marià

## Referències

Viccionari
# Subcomarca d'Aixa-Pop

Aquesta subcomarca de la Marina Alta comprèn els sis municipis que estan situats en el curs mitjà del riu Xaló: Benigembla, Murla i Parcent (sector occidental o de Pop) i Alcanalí, Xaló i Llíber (sector oriental o d'Aixa).

## Descripció geogràfica

Geogràficament, aquestes localitats constitueixen una única vall envoltada de muntanyes que s'estenen en direcció oest-est (la Costera de la Solana, el Carrascar, la serra de la Devesa, etc.), tret del municipi de Xaló, que dins del seu terme té una subvall formada per la conca del barranc de la Murta i el de Masserof. Aquestes dues rieres s'ajunten per donar naixement al denominat Riuet de Cuta, que és tributari per la riba dreta del riu Xaló-Gorgos.
Aixa-Pop és, per tant, una subcomarca natural que està vertebrada pel riu Xaló, on no hi cap mena d'obstacle orogràfic que dificulte la intercomunicació dels sis pobles que la integren. D'altra banda, aquest territori és un exemple paradigmàtic del que s'ha denominat "el prelitoral", és a dir, aquella franja intermèdia entre la línia costanera i l'interior muntanyenc, que té com a singularitat compartir característiques d'una i altra zona sense arribar a identificar-se'n plenament amb cap.

## Característiques demogràfiques

En tots els municipis d'aquesta subcomarca, l'evolució demogràfica resulta positiva: des de la dècada dels noranta del segle XX han anat guanyant població, perquè d'una banda els seus naturals ja no es veuen forçats a emigrar gràcies a l'increment de la demanda laboral en el sector terciari i, d'altra, l'arribada de pensionistes europeus que han escollit Aixa-Pop com a residència permanent i l'entrada d'immigrants des de l'Europa de l'Est, Sud-amèrica i el Marroc han fet possible l'augment del nombre d'habitants. De tota manera, cal destacar que el sector oriental d'aquesta comarca o d'Aixa (5.445 hab.) ha experimentat un creixement poblacional superior a l'occidental o de Pop (1.950 hab.).

## Situació estratègica

Aixa-Pop té una posició estratègica immillorable entre la Marina Alta i Baixa, ja que el seu territori fita amb tres termes municipals d'aquesta última (Altea, Callosa d'en Sarrià i Tàrbena); la carretera intercomarcal de Benidorm a Pego que travessa la subcomarca és una de les principals vies de comunicació entre les dues Marines.

## Bibliografia sobre Aixa-Pop

Els primers estudis sobre aquesta subcomarca de la Marina Alta es remunten a l'any 1970, quan Joaquín Mestre Palacio va publicar la seua obra magna Alcalalí, en què s'afirmava el caràcter d'unitat geogràfica, històrica i econòmica d'aquest territori.
Posteriorment, l'autora María Ángeles Mas Llorens, en el seu llibre Cambios económicos y espaciales de la montaña prelitoral del norte de Alicante (1995), va analitzar la realitat socioeconòmica dels sis pobles conjuntament.
# Oreolalax rhodostigmatus

Oreolalax rhodostigmatus és una espècie d'amfibi que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Liang, F. & Guanfu, W. 2004. Oreolalax rhodostigmatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# Oïdi de la pomera

L'oïdi de la pomera (Podosphaera leucotricha) és un fong patogen principalment de la pomera.

## Símptomes

Apareixen taques pulverulentes a les fulles, grisenques o blanqinoses, que més tard poden cobrir totalment el limbe. Les fulles s'enrotllen i prenen un color groc grisenc. En les branquetes els símptomes són similars i poden morir. També queden afectats els brots i els botons florals fins i tot els fruits que acaben marcint-se.

## Propagació

La invasió és en la superfície de la fulla i es fa a través dels tubs germinatius.

## Plantes hoste

A més de la pomera pot atacar el presseguer, codonyer i perera.

## Control químic

Sofre i altres fungicides com el benomil.

## Enllaços externs

* Index Fungorum
* USDA ARS Fungal DatabaseArxivat 2007-08-20 a Wayback Machine.
# Casa Francesc Barba i Joan Tuset

La Casa Francesc Barba i Joan Tuset és una obra racionalista de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici en cantonada construït per l'arquitecte Francesc Barba i Masip el gener de 1864. Els promotors van ésser el mateix Barba i Masip i el mestre d'obres Juan Tuset Malet. Consta d'una paret mitgera i tres façanes. Les dues principals donen al carrers Unió i Governador González i la tercera al pati interior. Ocupa un solar molt regular que permet obrir fins a quatre obertures al carrer de la Unió i fins a vuit al carrer Governador González.
Edifici de planta baixa, entreplanta i tres pisos. Les façanes principals segueixen uns eixos verticals marcats per l'ordenació dels buits. A la banda del carrer de la Unió són tres eixos, el central més ample amb dos balcons. Hi ha un clar interès de recalcar la
importància del pis principal amb la col·locació d'un balcó seguit que agafa les dues obertures. A la banda del carrer de Governador González també hi ha tres eixos verticals definits per la sèrie dels balcons, però en aquest cas el balcó seguit que agafa dues obertures està emmarcat per dues finestres. Cal destacar l'interès per definir un alçat simètric amb la incorporació de falses arquitectures. Horitzontalment s'ha dividit cadascuna de les altures amb la ubicació d'una cornisa a l'altura dels forjats. Coronat per una cornisa amb mènsules i un ampit que uneix ambdós alçats.
Edifici construït amb pedra els baixos de la banda del carrer de la Unió, cantonada i balcons (llindes i emmarcs). Destaca l'ornamentació de la façana amb la incorporació de plafons decoratius a les finestres i també en el treball de la pedra, sobretot dels trencaaigües a la banda del carrer de la Unió, i del ferro dels barrots dels balcons.
Tot l'interès de la construcció rau en el caire historicista i eclèctic de la seva decoració. Construcció de primera fila, ja que fou dissenyada i promoguda per l'arquitecte provincial. Perfecta integració amb la resta de alçats del carrer de la Unió.

## Història

Antigament, als baixos, hi havia la farmàcia Sanromà d'estil racionalista. El dissenyador va intervenir fins i tot a la decoració interior i el mobiliari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Francesc Barba i Joan Tuset». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2018].
# Vescomtat de Murat

El vescomtat de Murat fou una jurisdicció feudal de l'Alvèrnia, al Carladès amb centre a Murat.
El vescomtat formava part del Carladès, comtat administrat per vescomtes des d'aproximadament el 918. Probablement fou el vescomte de Carlat o Carladès Bernat II (i no el seu avi Bernat I), que era viu encara el 980, qui va donar les terres de Murat al seu segon fill Guerau o Gerard mentre el seu germà gran Gilbert I fou vescomte a Carlat. Així Guerau va esdevenir un vescomte vassall, lligams però que es van trencar amb el temps. La successió fou regular de pares a fills amb l'excepció de Pere II, la vinculació del qual no ha estat possible establir (Guillem II fou fill de Pere I). El 1351 el vescomte de Carlat, Renaud I de Pons va reconèixer alguns feus (l'enclavament de Paulhac) al vescomte Begon a canvi que aquest es reconegués vassall de Carlat per tot el vescomtat. La dinastia es va extingir amb la mort el 1359 del vescomte Begon que només va deixar una filla, Helix, que es va casar amb Bertran de Cardaillac. El seu fill Guillem de Cardaillac va heretar el vescomtat i va iniciar la dinastia dels Cardaillac que es va acabar de fet amb Pons I que fou expulsat per les forces del comte Bernat VII d'Armanyac el 1415 i finalment incorporat als dominis dels Armanyac tot i les protestes de Pons II senyor de Cardaillac. Guillem V, baró de Privezac, fill de Pons II, només va deixar una filla anomenada Margarita que es va casar amb Guiu de Levis, baró de Quelús, acabant així la casa de Cardaillac.
El vescomtat, part dels dominis Armanyac, va seguir llavors el mateix destí que el Carlat o Carladès i es va incorporar a la corona francesa el 1527 sense que, com a títol, fos tornat a atribuir.

## Llista de vescomtes

* Bernat I de Carlat abans de 980
* Guerau, vers 980-1000
* Ricard, vers 1000-1030
* Gilbert, vers 1030-1060
* Guillem I 1060-096
* Joan I 1096-1135
* Pere I 1135-?
* Pere II ? ??
* Guillem II ?-1209
* Pere III 1209-1260
* Pere IV 1260-1274
* Guillem III 1274-1314
* Begon 1314-1359
* Helix 1359-?
* Bernat de Cardaillac (espòs) vers 1359
* Guillem IV (III de Cardaillac) ?-1372
* Pons I de Cardaillac 1372-1415
* Pons II de Cardaillac (pretenent) 1415-1458
* Bernat I (VII d'Armanyac) 1415-1418 (comte d'Armanyac)
* Bernat II de Pardiac 1418-1462 (comte de Pardiac)
* Jaume de Nemours 1462-1477 (comte de Pardiac i duc de Nemours)
* Jean Blosset 1477-1489
* Pere de Borbó 1489-1503 (senyor de Beaujeu, príncep de Dombes, duc de Borbó, comte de Forez, comte d'Illa-Jordà, comte de Beaujolais, vescomte de Carlat i senyor de Château-Chinon, i duc d'Alvèrnia)
* Susanna de Borbó 1503-1505
* Carles I el conestable 1505-1527 (comte de Montpensier, comte de La Marca, duc de Borbó, d'Alvèrnia i de Châtellerault, comte de Forez, d'Illa-Jordà, vescomte de Carlat i Murat, senyor de Château-Chinon i Beaujeu, i príncep de Dombes)
* a la corona francesa 1527
# Joan Anglada i Vilardebó

Joan Anglada i Vilardebó (Vic, 1895 -Vic, 1979) fou advocat, escriptor i periodista format al Seminari de Vic, al col·legi de Sant Miquel i a la Universitat de Barcelona. És un dels fundadors de la Revista de Vic, col·laborador de la Gazeta de Vich (1917-1936), regidor de l'ajuntament (1931-1936), degà del Col·legi d'Advocats (1968-1979), Creu de Sant Ramon de Penyafort (1968), membre de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació (1978) i membre de la comissió jurídica assessora de la Generalitat de Catalunya (1979). Elaborà un dictamen sobre l'idioma català a les escoles (1972). Soci fundador del Patronat d'Estudis Ausonencs, dirigí i impulsà en la Junta Directiva la secció de restauració dels llocs verdaguerians.

## Bibliografia

* Miquel dels Sants Salarich i Torrents, Miquel S. Ylla-Català i Genís «Vigatans Il·lustres». Publicacions del Patronat d'Estudis Ausonencs Vic. Núm. 5-6
# Manhattanville

Manhattanville és un barri del borough de Manhattan, a New York. Manhattanville és vorejat per Morningside Heights al sud, Harlem a l'est, Washington Heights al nord, i el Hudson River a l'oest. El barri s'estén doncs del carrer 122 al 135, tot i que certs inventaris no el delimiten més que del carrer 125 fins al 135. Al segle xix, Manhattanville era una petita ciutat molt dinàmica degut a la seva proximitat amb el Hudson River on nombrosos vaixells hi comerciaven cada dia. Les possibilitats de desenvolupament industrial, eren doncs importants atès que el barri, a conseqüència de la seva proximitat amb el sud molt actiu de Manhattan, jugava el paper d'una ciutat etapa amb tota l'àrea d'influència de l'Hudson River. Manhattanville gaudia també de la seva proximitat amb la Bloomingdale Road, i els seus hotels i llocs de diversió en feien un lloc de retir ideal per als novaiorquesos.
Manhattanville és a més a més un barri universitari important, en la mesura que ha d'acollir les noves infraestructures de la Universitat de Colúmbia que completaran les del City College of New York, present al barri d'ençà 1906.
# Supercopa d'Europa de futbol 2007

La Supercopa d'Europa 2007 és una competició de futbol que es va disputar entre l'AC Milan i el Sevilla FC el 31 d'agost de 2007 a l'Estadi Louis II de Mònaco. El Sevilla defenia el títol cosa que només podia dir el Milan. Per la seva banda, és la setena participació del Milan en aquesta competició.
La mort del jugador del Sevilla Antonio Puerta va provocar que es donés la possibilitat de cancel·lar el partit, però els jugadors van jugar-lo duent tots ells samarretes amb el nom "PUERTA" a l'esquena, sota el número.
El Milan va guanyar el partit per 3-1, amb gols de Filippo Inzaghi, Marek Jankulovski i del Millor jugador de la UEFA de l'any, Kaká. Els tres gols del Milan es van produir a la segona meitat després que Renato posés al Sevilla amb avantatge al minut 14. Aquesta és la cinquena vegada que el Milan guanya la Supercopa d'Europa.

## Detalls del partit

| AC Milan | 3 – 1 | Sevilla FC |
| Inzaghi 55' Jankulovski 62' Kaká 87' | (Acta) | Renato 14' |
Estadi Louis II, Mònaco
| A.C. Milan | Sevilla |
AC MILAN: :
| POR | 1 | Dida |
| DEF | 44 | Massimo Oddo |
| DEF | 4 | Kakha Kaladze |
| DEF | 13 | Alessandro Nesta |
| DEF | 18 | Marek Jankulovski |
| MIG | 23 | Massimo Ambrosini |
| MIG | 8 | Gennaro Gattuso | 6' | 73' |
| MIG | 21 | Andrea Pirlo |
| MIG | 10 | Clarence Seedorf | | 89' |
| MIG | 22 | Kaká |
| DAV | 9 | Filippo Inzaghi | | 88' |
| Substitutes: |||
| POR | 16 | Zeljko Kalac |
| DEF | 2 | Cafu |
| DEF | 19 | Giuseppe Favalli |
| DEF | 25 | Daniele Bonera |
| MIG | 5 | Emerson | | 73' |
| MIG | 32 | Cristian Brocchi | | 89' |
| DAV | 11 | Alberto Gilardino | | 88' |
| Manager: |||
| Carlo Ancelotti Man of the Match: Andrea Pirlo (AC Milan) Àrbitre principal: Konrad Plautz Àrbitres assitents: Egon Bereuter Markus Mayr Quart àrbitre: Fritz Stuchlik ||||
SEVILLA: :
| POR | 1 | Andrés Palop |
| DEF | 4 | Daniel Alves |
| DEF | 18 | José Luis Martí | | 65' |
| DEF | 14 | Julien Escudé | | 83' |
| DEF | 3 | Ivica Dragutinovic |
| MIG | 7 | Jesús Navas |
| MIG | 8 | Christian Poulsen | 70' |
| MIG | 11 | Renato |
| MIG | 5 | Duda | 68' | 74' |
| MIG | 21 | Seydou Keita |
| DAV | 12 | Frédéric Kanouté |
| Substitutes: |||
| POR | 13 | Morgan De Sanctis |
| DEF | 15 | Aquivaldo Mosquera |
| MIG | 17 | Diego Capel |
| MIG | 25 | Enzo Maresca | | 74' |
| DAV | 10 | Luís Fabiano | | 83' |
| DAV | 20 | Tom De Mul |
| DAV | 9 | Aleksandr Kerjakov | | 65' |
| Manager: |||
| Juande Ramos ||||
* Supercopa d'Europa 2007
* AC Milan Cinquè títol
# Windows Live Mesh

Windows Live Mesh anteriorment conegut com a Windows Live Sync o Windows Live FolderShare era una aplicació gratuïta de Microsoft dissenyada per permetre la compartició i la sincronització de fitxers i carpetes entre dos o més ordinadors amb el sistema operatiu Windows o Mac OS X. El sistema era similar a les carpetes compartides de Windows Live Messenger. L'empresa que originalment va desenvolupar l'aplicació era ByteTaxi Inc, però el 3 de novembre del 2005 el servei va ser adquirit per Microsoft per tal d'incrementar les funcionalitats dels serveis oferts per Windows Live. Microsoft va tancar l'aplicació en febrer de 2013.

## Referències

* ↑ Kornfield, David. «Update on Windows Live Mesh». Inside Skydrive. Microsoft, 13-12-2012. Arxivat de l'original el 16 desembre 2012. [Consulta: 1r gener 2013].

## Vegeu també

Windows Live

## Enllaços externs

* Windows Live Sync Arxivat 2011-05-15 a Wayback Machine.
# Vail (Arizona)

Vail és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 2.484 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vail tenia 2.484 habitants, 842 habitatges, i 675 famílies La densitat de població era de 52,7 habitants/km².
Dels 842 habitatges en un 43,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,2% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 19,8% no eren unitats familiars. En el 14% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 33,3% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 5,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.202 $ i la renda mediana per família de 53.958 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.418 $ mentre que les dones 28.594 $. La renda per capita de la població era de 19.892 $. Aproximadament el 6,1% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més a prop

El següent diagrama mostra les poblacions més a prop.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vail». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vail». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.