OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eduardo Acevedo Álvarez

Eduardo Acevedo Álvarez (1893 - 1967) fou un advocat, periodista i polític uruguaià pertanyent al Partit Colorado.
Fill d'Eduardo Acevedo Vásquez i de María Manuela Álvarez Susviela. Casat amb Sélika Spinelli, va tenir dues filles, Sélika i Sara.
Militant de la Llista 14, va ser parlamentari, director del diari El Día i dues vegades Ministre d'Hisenda. Entre altres activitats, el 1931 va integrar una comissió d'estudi sobre la desvalorització de la moneda, integrada a més per Ricardo Cosio, Emilio Frugoni, Carlos Quijano i José Serrato.

## Referències

* ↑ Los notables Acevedo Arxivat 2008-09-14 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ El control de cambios en el Uruguay Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
# East Hampton (Connecticut)

East Hampton és una població dels Estats Units a l'estat de Connecticut. Segons el cens del 2005 tenia 15.363 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Hampton tenia 13.352 habitants, 4.126 habitatges, i 3.003 famílies. La densitat de població era de 144,9 habitants/km².
Dels 4.126 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,7% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 22,4% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 66.326 $ i la renda mediana per família de 74.409 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.157 $ mentre que les dones 35.867 $. La renda per capita de la població era de 22.769 $. Aproximadament el 2,2% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Hampton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Hampton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Edgewood (Ohio)

Edgewood és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 4.762 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Edgewood tenia 4.762 habitants, 2.048 habitatges, i 1.357 famílies. La densitat de població era de 272,4 habitants/km².
Dels 2.048 habitatges en un 26,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.170 $ i la renda mediana per família de 46.470 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.319 $ mentre que les dones 21.985 $. La renda per capita de la població era de 19.415 $. Aproximadament el 3,1% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Edgewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Edgewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ediciones Siruela

Ediciones Siruela és una editorial espanyola amb seu a Madrid, fundada en 1982 per Jacobo Siruela. El 2000 fou adquirida per Germán Sánchez Ruipérez, aleshores amo del Grupo Anaya. La seva directora és Ofelia Grande de Andrés, reneboda de Ruipérez.
Entre els autors publicats destaquen Italo Calvino, Bruno Schulz, Alejandro Jodorowsky, Jostein Gaarder, Fred Vargas, Clarice Lispector o Juan Eduardo Cirlot.
En l'àmbit de la literatura infantil i juvenil han publicat obres de Jordi Sierra i Fabra, Cornelia Funke, Andrés Barba, César Fernández García, Jostein Gaarder o Henning Mankell.

## Col·leccions

* Nuevos Tiempos
* Libros del Tiempo
* El Ojo del Tiempo
* Biblioteca Calvino
* Las Tres Edades
* Biblioteca Medieval
* Biblioteca de Ensayo / Serie menor
* Biblioteca de Ensayo / Serie Mayor
* El Árbol del Paraíso
* La Biblioteca Sumergida / Serie menor
* La Biblioteca Sumergida / Serie Mayor
* La Biblioteca Azul serie mínima
* La Biblioteca Azul / Serie menor
* La Biblioteca Azul / Serie Mayor
* Biblioteca Lobo Antunes
* Las Tres Edades / Biblioteca Gaarder
* Las Tres Edades / Biblioteca de Cuentos Populares
* Las Tres Edades / Cuentos Ilustrados
* La Edad de Oro
* Siruela/Colección Escolar
* Siruela/Bolsillo
* Ediciones en catalán
* Fuera de colección

## Premis

* Premi Nacional de Literatura Infantil i Juvenil 2007 a l'obra "Kafka y la muñeca viajera" de Jordi Sierra i Fabra.
* Premi Nacional a la Millor Labor Editorial Cultural 2003, concedit pel Ministeri d'Educació, Cultura i Esports.

## Referències

* ↑ «Premio Nacional a la Mejor Labor Editorial Cultural.». Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 19 abril 2015].

## Enllaços externs

* Web d'Ediciones Siruela
# El Quarter

El Quarter és una obra del municipi de Martorell (Baix Llobregat) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici construït en pedra, de planta rectangular, amb planta baixa i pis. De l'edifici original tan sols es conserva l'extrem de llevant, molt mal conservat.

## Història

L'edifici fou bastit al segle xviii i restà sencer fins al 1934, en què fou venut per l'ajuntament. Va ser l'escenari de diversos episodis de la Guerra de la Independència i de les lluites civils del segle xix.

## Referències

* 1 2 «El Quarter». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 febrer 2016].
# El Purgatori

* Per a altres significats, vegeu «El Purgatori (Castellcir)».
El Purgatori és una masia del municipi de Sant Feliu Sasserra a la comarca catalana del Bages.
# Eleccions al Parlament del Regne Unit de 1951

Les eleccions al Parlament del Regne Unit de 1951 es van celebrar el 25 d'octubre de 1951. Va guanyar per nombre de vots el Partit Laborista, però la majoria dels escons fou per al Partit Conservador de Winston Churchill, qui acabaria formant govern.

## Resultats

| Partit | Líder | Vot popular | % | Escons | Canvi (de 1951) |
| Partit Conservador | Winston Churchill | 12.660.661 | 44,43% | 321 | +20 |
| Partit Laborista | Clement Attlee | 13.948.883 | 48,8% | 295 | -20 |
| Nacional Liberal | David Renton | 1.058.138 | 3,7% | 19 | +3 |
| Partit Liberal | Clement Davies | 730.846 | 2,5% | 6 | -3 |
| Nacionalistes independents | Michael O'Neill | 92.787 | 0,3% | 2 | |
| Partit Laborista Irlandès | Jack Beattie | 33.174 | 0,1% | 1 | +1 |
| Plaid Cymru | Gwynfor Evans | 10.920 | 0,1% | | |
| Comunistes | Harry Pollitt | 21.640 | 0,2% | | |
| Partit Nacional Escocès | Robert McIntyre | 7.299 | 0,1% | 0 | |

## Referències

* F. W. S. Craig, British Electoral Facts: 1832-1987
* Resultats electorals al Regne Unit: 1885-1979Arxivat 2012-01-30 a Wayback Machine.
# Eloi Meulenberg

Eloi Meulenberg (Jumet, 22 de setembre de 1912 - Jumet, Charleroi, 26 de febrer de 1989) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1934 i 1958.
De les 41 victòries que assolí al llarg de la seva carrera esportiva destaca, per sobre les altres, el Campionat del Món de ciclisme de 1937.

## Palmarès

* 1934
** Vencedor d'una etapa del Circuit de l'Oest
* 1935
** 1r del Gran Premi de Fourmies
* 1936
** 1r de la París-Brussel·les
** Vencedor de 2 etapes del Tour de França
* 1937
** Campió del Món de ciclisme
** 1r de la Lieja-Bastogne-Lieja
** 1r del Gran Premi de Vilvoorde
** 1r a Bergen op Zoom
** 1r del Critèrium de Brussel·les
** 1r del Critèrium d'Oostende
** 1r del Critèrium de Zuric
** 1r del Gran Premi del Tour de França
** 1r del Gran Premi d'Yverdon
** Vencedor de 4 etapes del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1938
** 1r del Gran Premi d'Auvelais
** 1r del Critèrium de Namur
** Vencedor de 3 etapes del Tour de França
* 1939
** Campió d'Hainaut
** 1r de la Nancy-Vosges-Nancy
* 1942
** 1r a Marcinelle
** 1r a Seraing
* 1943
** 1r al Grote Scheldeprijs
** 1r del Campionat de Brabant
** 1r del Gran Premi d'Ougrée
** 1r del Premi Albert Jordens
** 1r del Gran Premi de Brussel·les
* 1945
** 1r a Bonheiden
** 1r a Châtelinau
** 1r del Gran Premi de la Victòria de Brussel·les
** 1r a Jambes
** 1r a Keumiée
** 1r a la Volta a Limburg
** 1r a Wanze
** 1r a Wavre

### Resultats del Tour de França

* 1936. 34è de la classificació general i vencedor de 2 etapes
* 1937. Abandona (17a etapa). Vencedor de 4 etapes
* 1938. Abandona (12a etapa). Vencedor de 3 etapes
* 1939. Abandona (9a etapa)

## Referències

* ↑ Heijmans, Jeroen; Mallon, Bill. Historical Dictionary of Cycling (en anglès). Lanham: Scarecrow Press, 2011-10-16, p. 300. ISBN 978-0-8108-7175-5.
* ↑ Cossins, Peter. The Monuments: The Grit and the Glory of Cycling’s Greatest One-day Races (en anglès). A&C Black, 2014-03-13. ISBN 978-1-4088-4682-7.
* ↑ van Doorn, Flip. De ronde van België: Een cultuurgeschiedenis op twee wielen (en neerlandès). Amsterdam: De Bezige Bij, 2024-03-28. ISBN 978-94-004-1132-6.

## Enllaços externs

* Palmarès d'Eloi Meulenberg (francès)
# Emili Ferrer i Calbó

Emili Ferrer i Calbó (Barcelona, 1905 - ?) fou un atleta català especialitzat en marató.
Defensà els colors del FC Barcelona. L'any 1928 guanyà el primer campionat d'Espanya de marató que se celebrà, prova que es disputà a Barcelona. Fou un dels quatre atletes catalans seleccionats per als Jocs Olímpics d'Amsterdam de 1928, juntament amb Joan Serrahima, Joaquim Miquel i Josep Culí, on disputà la marató.

## Palmarès
### Campió d'Espanya

* Marató: 1928

## Referències

* 1 2 3 «Emili Ferrer Calbó». Gran Enciclopèdia Catalana, 30-04-2013. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 «Campionat d'Espanya». RFEA. Arxivat de l'original el 2017-08-04. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Emilio Ferrer». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-07-04. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Emili Fontbona i Ventosa

Emili Fontbona i Ventosa (Barcelona, 1879 -1938) fou un escultor català. Format amb l'escultor Eusebi Arnau i a l'acadèmia del pintor Pere Borrell del Caso, formà part del grup d'"El Rovell de l'Ou" i fou un dels redactors de la revista manuscrita Il Tiberio (1896-98). Anà a París el 1899 amb els seus companys pintors Marià Pidelaserra i Pere Ysern. Allà visqué fins a 1901 i va fer gran amistat amb Pablo Picasso, que de nou a Barcelona s'inicià en l'escultura a la casa familiar de l'escultor, al carrer de Pàdua de Barcelona. Picasso va fer diversos dibuixos retratant Fontbona, en un d'ells, anunci de "Els Quatre Gats", del 1902, el presenta voltat d'amics d'aquella època (Pere Romeu, Picasso mateix, Sabartés, Àngel F. Soto i Rocarol).
Com escultor va sentir-se fortament influït pel primitivisme predicat per Paul Gauguin i el reflectí a la seva obra (majoritàriament conservada a col·leccions familiars i privades): Dona d'Amposta, Mariner de Tarragona, etc. que representen un camí totalment diferent al del Modernisme català típic i encara més de l'escultura acadèmica. Cap al 1905 va fer en alabastre Cap de faune, d'un brutalisme insòlit, i més o menys per aquesta època entrà a treballar a la Sagrada Família, on no congenià amb Antoni Gaudí. A partir del 1906 hagué de deixar les seves activitats a causa d'una esquizofrènia que el mantingué reclòs la resta de la seva vida a un hospital psiquiàtric.
El 2014 institucions d'Amposta promogueren l'edició d'un tiratge en bronze de la Dona d'Amposta i del Mariner de Tarragona, peces que foren donades a diversos museus i institucions catalanes http://www.diputaciodetarragona.cat/ca/noticies/es-presenta-tarragona-ledicio-en-bronze-de-dues-escultures-demili-fontbona-ventosa-mariner.

## Exposicions rellevants

* 1999-2000: Emili Fontbona, 1879-1938. Escultor Museu Frederic Marès.

## Referències

* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 94. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ «Exposició de Fontbona al Marès». web. Museu Frederic Marès, 2013. [Consulta: octubre 2013].

## Bibliografia

* Feliu Elias, L'escultura catalana moderna, Barcino, Barcelona 1926-28.
* Francesc Fontbona, La escultura postmodernista: Emili Fontbona, "Estudios Pro-Arte" (Barcelona), I, 1975.
* Pilar Vélez & Nuria Rivero, Catàleg de l'exposició antològica Emili Fontbona 1879-1938, escultor, Museu Frederic Marès, Barcelona 1999.
# Eleccions prefecturals de Tòquio de 2013

Les eleccions prefecturals de Tòquio de 2013 o també les eleccions a l'assemblea metropolitana de Tòquio de 2013 (2013年東京都議会議員選挙, 2013-nen Tōkyō-to Gikai Giin Senkyo) es van celebrar el diumenge 23 de juny de 2013 a Tòquio, Japó. En aquestes eleccions es van triar els 127 membres que durant una legislatura de quatre anys compondran l'Assemblea Metropolitana de Tòquio. El sistema electoral fou entre quaranta-dos circumscripcions electorals amb set d'elles pel sistema d'escrutini uninominal majoritari i les trenta-cinc restants pel sistema de vot únic no transferible, el més comú al Japó.
El Partit Liberal Demòcrata (PLD) va prendre el control majoritari de l'Assemblea Metropolitana al Partit Demòcrata del Japó (PDJ) després que el primer ministre Shinzo Abe afirmés que les eleccions havien de guanyar-se "a qualsevol preu" per establir les bases d'una victòria del PLD a les eleccions a la Cambra de Consellers del mateix any. Abe va utilitzar la victòria per reivindicar el suport popular de les seves polítiques econòmiques "Abenomics". El Partit de la Restauració del Japó va tenir un mal rendiment després de les polèmiques declaracions del seu líder Tōru Hashimoto sobre les dones de confort, mentre que El Partit de Tots va obtenir guanys en l'assemblea després de distanciar-se del PRJ.

## Referències

* ↑ 東京都議会議員選挙･参議院議員選挙の執行計画について（概要） Arxivat 2015-11-05 a Wayback Machine.(PDF)
* ↑ «LDP cruises to victory in Tokyo assembly election». The Japan Times, 24-06-2013. Arxivat 7 de març 2017 a Wayback Machine.
* ↑ McCurry, Justin «Japanese PM claims backing for policies after party wins Tokyo elections». The Guardian, 24-06-2013.
* ↑ Warnock, Eleanor «LDP’s Tokyo Election Triumph Could Presage National Win». Wall Street Journal Japan Real Time, 24-06-2013.
# Emilio Bomant Espasa

Emilio Bomant Espasa (Callosa d'en Sarrià, 11 de març de 1936) fou un polític valencià, diputat a Corts Valencianes.

## Trajectòria

Funcionari del cos de telègrafs i militant d'Alianza Popular, fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. Formà part de les comissions de Governació i Administració Local, d'Obres Públiques i Transports i de la Comissió Permanent no legislativa de Seguretat Nuclear de les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 9 maig 2015].
# Elvira Colonnese

Elvira Colonnese (Nàpols, 9 de setembre de 1859 - Nàpols, 10 de juny de 1949) fou una cantant d'òpera soprano italiana.

## Vida primerenca

Colonnese era de Nàpols, i la neboda de Luigi Colonnese, un baríton operístic. La primera aparició de Colonnese va arribar el 1880, a Nàpols, quan va cantar a Alpigianina al conservatori de "San Sebastino". Poc després, va debutar professionalment amb La Sonnambula al Liceu de Barcelona. El 1882 era membre de la Companyia d'Opera italiana a Sant Petersburg. Va mantenir una constant carrera d'òpera durant 25 anys, fins al 1905, actuant tant a Europa com a Amèrica del Sud, amb aparicions regulars a Buenos Aires i Montevideo. Alguns dels seus papers típics eren Micaela en Carmen, Elsa a Lohengrin, Desdemona a Otello, i el paper principal a Aïda. El 1890, va cantar en la representació inaugural al Teatre Argentí de La Plata. Ella va actuar fent la reina Isabel i Iguamota al 1892 estrena elenc d'Alberto Franchetti de l'òpera Cristoforo Colombo a Gènova, que va tenir lloc amb motiu del 400 aniversari del famós viatge de Colom. També va impartir classes de veu a Buenos Aires.

## Referències

* Elvira Colonnese, Cronologia, La voce antica.
* Karl-Josef Kutsch, Leo Riemens, eds., Großes Sängerlexikon, Volum 4 (Walter De Gruyter 2012): 878. ISBN 9783598440885
* Noticia sense títol, Music & Drama (15 de juliol de 1882): 15.
* Susana Salgado, The Teatro Solís: 150 Years of Opera, Concert and Ballet in Montevideo (Wesleyan University Press 2003): 282. ISBN 9780819565945
* James A. Hepokoski, Giuseppe Verdi: Otello (Cambridge University Press 1997): 119. ISBN 9780521277495
* John Rosselli, Cantants of Opera Italian: The History of a Profession (Cambridge University Press 1995): 189. ISBN 9780521426978
# Edifici al carrer del Pont, 29 (Caldes de Montbui)

Edifici al carrer del Pont, 29 és una casa de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici unifamiliar entre mitgeres de planta baixa i dos pisos amb la coberta plana i transitable. L'estructura és de parets de càrrega i de forjats unidireccionals. A la façana principal hi ha tres obertures per planta, totes són allindades i les del primer i segon pis donen pas a un petit balcó. Algunes parts de la façana mostren fragments de maçoneria d'una obra anterior. També es pot veure l'arrencada de l'arc d'entrada a l'antiga ciutat, el portal del carrer del Pont, i un escut de la vila de Caldes, tallat en un bloc de pedra encastat a la paret i que és probable que fos una fita. L'escut representa una caldera.

## Història

Aquesta casa és de nova planta amb alguns elements més antics. Es troba al carrer del Pont que es diu així perquè uneix el centre del poble amb el pont romànic i el camí de Sentmenat.
Segurament la part de maçoneria i l'arrencada de l'arc que es conserva, és part del Portal del Pont, datat l'any 1684 però que, per algunes referències històriques, podria ser anterior. En el segle xviii hi havia cinc portals a Caldes: Pont, Vic, Bellit, Àngel i Esperança, però els portals originals devien ser quatre, en els punts cardinals.

## Referències

* 1 2 3 «Edifici al carrer del Pont, 29». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Enka

El terme Enka fa referència a dos estils de música japonesa. El primer consisteix en la utilització que es va fer de la cançó popular com a mitjà d'expressar desacords polítics durant el període Meiji (1868-1912) i el període Taisho (1912-1926), a manera de cançó protesta, com un mitjà per evitar la repressió del govern en els discursos de la dissidència política. El segon és un gènere japonès de cançons populars (kayōkyoku) desenvolupat en la postguerra, durant el període Showa (1926-1989). El terme generalment es refereix a aquest últim tipus de cançons tradicionals i melodramàtiques.

## Llistat de cantants

Els següents artistes canten Enka:
| Akemi Misawa Akemi Mizusawa Aki Yashiro Akira Kobayashi Akira Mita Asami Mori Asami Hayashi Atsumi Hirohata Aya Shimazu Ayako Fuji Ayako Yashio Cheuni Chikai Oka Chiyuki Asami Chiyoko Shimakura Eigo Kawashima Eiko Segawa Eisaku Ōkawa Etsuko Shimazu Frank Nagai Fumiko Utagama Fuyumi Sakamoto Genta Chiba Gorō Kagami Hachiro Izawa Hachiro Kasuga Haruka Yabuki Haruo Minami Harumi Miyako Hibari Misora Hideo Murata Hiroko Hattori Hiroko Matsumae Hiroshi Itsuki Hiroshi Kadokawa Hiroshi Kanō Hiroshi Mizuhara Hiroshi Moriya Hiroshi Takeshima Hiroyuki Nishikata Hitomi Ayase Hitomi Matsunaga Hitomi Shimatani Ichiro Toba Ikuzō Yoshi Jero Jirō Atsumi Jirō Kanmuri Jōji/George Yamamoto Junko Ishihara Kanjani8 Kaori Kōzai Kaori Mizumori Kaori Uesugi Katsuki Nana Kazuha Yasuda Kazuko Mifune Kazuo Chiba Kazuo Funaki Kazusa Wakayama Keiko Fuji Keiko Matsuyama Keisuke Hama Kenichi Mikawa Kenji Niinuma Kim Yonja Kiyoko Suizenji Kiyoshi Hikawa Kiyoshi Maekawa Koji Tsuruta Komadori Shimai Kōtarō Satomi Kumi Iwamoto Kye Eun-sook | Machiko Kitano Madoka Ōishi Maeda Yuki Maiko Takigawa Maki Kotomi Masako Mori Masao Sen Meiko Kaji Michiya Mihashi Midori Kayama Midori Sasa Mieko Makimura Mika Shinno Mika Tachiki Mitsuko Nakamura Miyako Ōtsuki Miyuki Kawanaka Miyuki Nagai Naomi Chiaki Natsuko Godai Nobue Matsubara Osamu Miyaji Ōizumi Itsurō Reiko Izuhara Rikuo Kadowaki Rimi Natsukawa Ryotarō Sugi Saburō Kitajima Sachiko Kobayashi Sanae Jōnouchi Saori Hara Satomi Kojō Sayuri Ishikawa Shin Kōda Shinichi Mori Shinji Tanimura Shinobu Otowa Shirō Miya Shohei Naruse Takao Horiuchi Takashi Hosokawa Takeo Fujishima Takuya Jo Takeshi Kitayama Tarō Shōji Teresa Teng Teruhiko Saigo Teruhisa Kawakami Tetsuya Gen Toshie Fujino Toshimi Tagawa Tsuzuko Sugawara Vanesa Oshiro Yoshimi Tendō Yosho Tabata Yōko Nagayama Youko Masaki Yujiro Ishihara Yuki Maeda Yukio Hashi Yuri Harada Yutaka Yamakawa Yuki Nagaho Yuuki Nishio Yuuko Maki Yuuko Nakazawa Yuuko Oka |
# Enkapune Ya Muto

Enkapune Ya Muto, coneguda també com a Twilight Cave (Cova Crepuscle), és una cova situada en l'escarpament Mau (Kenya) i que va estar habitada durant l'Edat de Pedra tardana. S'han trobat petits fragments de closques d'ou d'estruç perforats per a usar-los com a ornament personal que tenen una datació d'uns 40.000 anys.
Excavada a la dècada de 1980 per Stanley Ambrose, la cova conté 5-6 metres dipòsits gruixuts d'ocupacions datades entre fa 40.000 i 1.300 anys. Són evidents l'ocupació de la cova durant el neolític, l'Edat de Ferro, i el Plistocè (finals de l'Edat de Pedra).
Enkapune Ja Muto té una sèrie de dipòsits amb restes d'animals mal conservats, datats entre 39.300 i 29.000 anys aC. També s'han trobat un conjunt d'eines de pedra que inclouen raspadors, petits ganivets i micròlits discoidals i aplanats. El més significatiu, és l'abundancia de closques d'ou d'estruç treballades; es van descobrir 13 fragments ja treballats, 12 fragments en procés i 593 fragments. Les restes de closca d'estruç manufacturades daten de fa 39.900 +/- 1000 anys.

## Referències

* ↑ «Enkapune Ya Muto (Kenya)». Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 5 agost 2015].

## Bibliografia

* Ambrose, S «Chronology of the Later Stone Age and Food Production in East Africa». Journal of Archaeological Science, 25, 4, 1997, pàg. 377. DOI: 10.1006/jasc.1997.0277.
* Marean, Curtis W. «Hunter to herder: large mammal remains from the hunter-gatherer occupation at Enkapune Ya Muto rock-shelter, Central Rift, Kenya». The African Archaeological Review, 10, 1992, pàg. 65. DOI: 10.1007/BF01117697.
# Eisten

Eisten és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte de Visp.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].