OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roberto Louvin

Roberto Louvin (Aosta, 1960) és un advocat i polític valldostà. Es llicencià en dret a la Universitat de Torí. Militant de les Jeunesse Valdôtaines i d'Unió Valldostana, fou elegit diputat a les eleccions regionals de 1998 i després de la dimissió de Dino Viérin fou nomenat president del Consell de la Vall, des d'on fou un dels promotors de la fundació de la Universitat de la Vall d'Aosta, on ha estat professor de dret. El 2003 deixà el càrrec. El 2005 deixà UV i va fundar Vallée d'Aoste Vive, amb la que ha estat candidat a l'alcaldia d'Aosta.

## Referències

* (italià) Biografia
| Precedit per: Dino Viérin | Presidents de la Vall d'Aosta 2002 - 2003 | Succeït per: Carlo Perrin |
# Roberto Lozano Montero

Roberto Lozano Montero (Òdena, 4 de juny de 1977) és un ciclista català, que fou professional des del 2001 al 2003 a les files del Kelme.
Del seu palmarès destaca la victòria al Circuit de Getxo. Es va haver de retirar després d'una caiguda a la Volta a Portugal.
Un cop retirat va ser suspès durant dos anys, del 26 de maig de 2005 al 25 de maig de 2007, per un positiu a la Volta al Japó de 2004.

## Palmarès

* 2000
** 1r a la Volta a Castelló
* 2003
** 1r al Circuit de Getxo
* 2004
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Japó
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Tarragona
** Vencedor d'una etapa a la ronda ciclista al Maestrat

## Referències

* ↑ Homenatge a Roberto Lozano i als germans Seuba
* 1 2 UCI doping news

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Sachsenspiegel

El Sachsenspiegel (literalment “Mirall Saxó”, en alemany mitjà: Sassen Speyghel, en baix alemany: Sassenspegel) és el llibre de Dret i de costums més important del Sacre Imperi Romanogermànic a l'Edat Mitjana. Va ser escrit cap a 1220 com un registre de l'existent llei costumària i va ser usada en algunes parts d'Alemanya fins al 1900, també és un dels exemples més primerencs de la prosa en alemany, essent el primer document legal llarg escrit en un idioma germànic continental en lloc de llatí.
La influència del Sachsenspiegel, es pot trobar en el Dret alemany modern, per exemple en les lleis de l'herència.

## Còpies existents

Quatre dels set manuscrits originals il·lustrats encara es conserven. S'anomenen segons les localitats actuals on es troben: Heidelberg, Oldenburg, Dresden, i Wolfenbüttel, i daten d'entre 1295 i 1371.

## Referències

* ↑ Dieter Pötschke. «Utgetogen Recht steiht hir. Brandenburgische Stadt- und Landrechte im Mittelalter». A: Dieter Pötschke. Stadtrecht, Roland und Pranger: zur Rechtsgeschichte von Halberstadt, Goslar, Bremen und Städten der Mark Brandenburg (en alemany). 15. Lukas, 2002, p. 135. ISBN 3-931836-77-0. «Mit dem Sachsenspiegel] schuf Eike von Repchow nicht nur eines der ersten deutschen Rechtsbücher neben dem Mühlhäuser Rechtsbuch nach des Reiches Recht, sondern das erste deutsche Prosawerk überhaupt.»
* ↑ «Mirror of the Saxons», 1295–1363. [Consulta: 13 agost 2013].

## Enllaços externs

* Dresden Sachsenspiegel online from the Saxon State Library (German)
* Scanned images of the Heidelberger Sachsenspiegel from the University of Heidelberg (German)
* Sachsenspiegel Online (German)
* Full image scan of the Oldenburger Sachsenspiegel Arxivat 2012-02-11 a Wayback Machine., published by the Oldenburg State Library (German)
# Saco (Maine)

Saco és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 census tenia 16.822 habitants.

## Història

El 1668 fou atacada pels indis Abnakis quan els anglesos destruïren la casa de Jean Vincent de l'Abbadie, baró de Saint Castin, que havia fet un port d'exportació de pells a Castine (Maine).

## Demografia

Segons el cens del 2000, Saco tenia 16.822 habitants, 6.801 habitatges, i 4.590 famílies. La densitat de població era de 168,8 habitants/km².
Dels 6.801 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.105$ i la renda mediana per família de 52.724$. Els homes tenien una renda mediana de 35.446$ mentre que les dones 25.585$. La renda per capita de la població era de 20.444$. Entorn del 7,1% de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ Waldman, Carl. Encyclopedia of Native American tribes (en anglès). Infobase Publishing, 2006, p.2. ISBN 0816062749.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Saco». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Saco». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Ruza (riu)

* No s'ha de confondre amb Ruza.
El Ruza - (rus) Руза - és un riu de Rússia, afluent per l'esquerra del Moskvà, pertany a la conca hidrogràfica del Volga. Passa per l'óblast de Moscou. Té una llargària de 145 km i drena una conca hidrogràfica de 1.990 km². És de règim nival, i té un cabal màxim a l'abril i maig, amb 13,1 m³/s a 16 km de la seva desembocadura. El riu roman glaçat generalment de novembre a abril.

## Referències

* ↑ Руза (река в Московской обл.), Great Soviet Encyclopedia
* ↑ «Река РУЗА», Russian State Water Registry
# Rodolfo Dubó

Rudolfo Dubó Segovia (11 de setembre de 1953) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1982.

## Referències

* ↑ Mundialistas chilenos
* ↑ Rodolfo Dubó a National-Football-Teams.com (anglès)
# STS-41-D

STS-41-D va ser el 12è vol del Programa del Transbordador Espacial de la NASA, i la primera missió del Transbordador Espacial Discovery. Va ser llançat des del Kennedy Space Center, Florida, el 30 d'agost de 1984, i va aterrar a l'Edwards Air Force Base, Califòrnia, el 5 de setembre. Es van desplegar tres satèl·lits de comunicacions en òrbita durant la missió de sis dies, i es van dur a terme una sèrie d'experiments científics.
La missió es va retardar per més de dos mesos a partir de la data de llançament prevista original, havent experimentat primer avortament de llançament del programa del transbordador espacial a T-6 segons el 26 juny 1984.

## Tripulació

| Posició | Astronauta | Astronauta |
| Comandant | Henry W. Hartsfield, Jr. Segon vol espacial | Henry W. Hartsfield, Jr. Segon vol espacial |
| Pilot | Michael L. Coats Primer vol espacial | Michael L. Coats Primer vol espacial |
| Especialista de la Missió 1 | Richard M. Mullane Primer vol espacial | Richard M. Mullane Primer vol espacial |
| Especialista de la Missió 2 | Steven A. Hawley Primer vol espacial | Steven A. Hawley Primer vol espacial |
| Especialista de la Missió 3 | Judith A. Resnik Primer vol espacial | Judith A. Resnik Primer vol espacial |
| Especialista de la Càrrega Útil 1 | Charles D. Walker Primer vol espacial | Charles D. Walker Primer vol espacial |

## Vegeu també

* Llista de vols espacials tripulats cronològicament

## Enllaços externs

* STS-41-D mission summary. NASA.
* STS-41-D National Space Transportation Systems Program Mission Report (PDF). NASA.
* STS-41-D video highlights Arxivat 2012-07-17 a Wayback Machine.. NSS.
* The Dream is Alive (1985). IMDb.
# Saint-Léger-lès-Paray

Saint-Léger-lès-Paray és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 616 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 233 | 266 | 277 | 561 | 622 | 583 | 616 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# San Pablo Valdeluz Complutense

El Club de Hockey SPV Complutense és un club esportiu de la ciutat de San Sebastián de los Reyes, destacant en la pràctica de l'hoquei sobre herba.

## Història

El club va néixer l'any 1965 a l'escola San Pablo de l'Orde de Sant Agustí. Posteriorment, el 1968 es trasllada al nord de Madrid amb el nom d'Escola Valdeluz. En aquest moment comença a competir amb el nom San Pablo Valdeluz. El 1975 es fusionà amb el club CUDE, que jugava a Primera Divisió. La temporada 1996-97 l'equip femení adoptà el nom SPV 51. El 1999 es fusionà amb el Club de Hockey Complutense i adquirí el nom SPV Complutense.

## Palmarès

Font:

### Equip femení

* Lliga espanyola d'hoquei herba femenina: 1996, 2016, 2022
* Copa espanyola d'hoquei herba femenina: 1993, 1996, 1997, 2013

## Referències

* ↑ Breve historia del club
* ↑ «Palmarès 2019». Arxivat de l'original el 2019-08-28. [Consulta: 13 desembre 2020].
# Amor, dolor y viceversa

Amor, dolor y viceversa (també coneguda com Violonchelo als Estats Units) és una pel·lícula mexicana de drama romàntic del 2008 dirigida per Alfonso Pineda Ulloa i protagonitzada per Bárbara Mori, Leonardo Sbaraglia i Tony Dalton.

## Sinopsi

En aquest thriller, Consuelo (Bárbara Mori) està enamorada de l'home dels seus somnis. Hi ha un problema ... només existeix en els seus somnis. Però sap que ell és real i, per demostrar-ho, va a la policia denunciant una violació. Un dibuixant policial crea un retrat seu. L'endemà rep una trucada. L'han trobat. Se’n va a l'estació i allà està, en una formació policial: l'home dels seus somnis: en carn viva. Però aviat s'assabenta de la rapidesa amb què els somnis es poden convertir en malsons.

## Repartiment

* Bárbara Mori ... Consuelo 'Chelo' Rivas Ortiz
* Leonardo Sbaraglia ... Dr. Ricardo Márquez
* Marina de Tavira ... Marcela Padilla
* Joaquín Cosio ... Agente Salas
* Irene Azuela ... Gaby
* Tony Dalton ... Marco
* Marimar Vega ... Ingrid

## Nominacions

Als LII edició dels Premis Ariel Roque Baños fou nominat a la millor banda sonora.

## Referències

* ↑ Amor, dolor y viceversa: Apuesta por el thriller. nexos.com, setembre de 2009
* ↑ Amor, dolor y viceversa, Fotogramas
* ↑ 'Cinco días sin Nora' arrasa en los premios mexicanos Ariel, Fotogramas, 14 d'abril de 2010

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# Potassiccloropargasita

La potassiccloropargasita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del nom arrel pargasita.

## Característiques

La potassiccloropargasita és un silicat de fórmula química {K}{Ca₂}{Mg₄Al}(Al₂Si₆O$_{22}$)(Cl,OH)₂. També va ser coneguda com a cloropotassicpargasita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.DE - Inosilicats amb 2 cadenes dobles periòdiques, Si₄O$_{11}$; clinoamfíbols» juntament amb els següents minerals: antofil·lita, cummingtonita, clinoholmquistita, grunerita, manganocummingtonita, manganogrunerita, permanganogrunerita, ferrofluoropedrizita, ferrifluoroleakeïta, actinolita, ferritschermakita, ferroactinolita, ferrohornblenda, ferrotschermakita, joesmithita, magnesiohornblenda, tremolita, tschermakita, cannilloïta, fluorcannil·loïta, parvomanganotremolita, fluorotremolita, potassicfluoropargasita, edenita, ferroedenita, ferrokaersutita, ferropargasita, hastingsita, kaersutita, magnesiohastingsita, pargasita, sadanagaïta, fluoroedenita, potassicferroferrisadanagaïta, potassicsadanagaïta, potassicpargasita, potassicferrosadanagaïta, magnesiofluorohastingsita, potassicfluorohastingsita, potassicclorohastingsita, fluoropargasita, parvomanganoedenita, potassicferrocloroedenita, potassicmagnesiohastingsita, potassicferropargasita, cromiopargasita, ferro-taramita, barroisita, ferroferribarroisita, ferroferriwinchita, ferribarroisita, ferroferritaramita, ferroferricatoforita, ferrobarroisita, ferrorichterita, ferrowinchita, ferrokatophorita, ferritaramita, magnesiotaramita, richterita, winchita, taramita, fluororichterita, katophorita, potassicfluororichterita, potassicrichterita, ferrighoseïta, ferriwinchita, fluorotaramita, arfvedsonita, eckermannita, ferroeckermannita, ferroglaucòfan, glaucòfan, potassicmanganileakeïta, manganoarfvedsonita, ferrileakeïta, magnesioriebeckita, magnesioarfvedsonita, nyboïta, riebeckita, manganomanganiungarettiïta, ferroferrinyboïta, clinoferroferriholmquistita, ferrinyboïta, ferroferrileakeïta, ferroferrifluoroleakeïta, sodicferriclinoferroholmquistita, magnesiofluoroarfvedsonita, ferripedrizita, potassicferrileakeïta, fluoronyboïta, manganidellaventuraïta, fluoropedrizita, potassicarfvedsonita, ferriobertiïta, potassicmagnesiofluoroarfvedsonita, ferroferripedrizita, potassicmagnesioarfvedsonita, pedrizita, ferropedrizita, fluoroleakeïta i ferroferriobertiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la muntanya Elgoras, a la tundra Sal nye (óblast de Múrmansk, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Potassic-chloro-pargasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r gener 2020].
# Association Sportive des Fonctionnaires de Bobo Dioulasso

L'Association Sportive des Fonctionnaires de Bobo Dioulasso (ASF Bobo-Dioulasso) és un club de futbol burkinès de la ciutat de Bobo Dioulasso. Disputa els seus partits a l'Stade Municipal de Bobo Dioulasso.
Els seus colors són el groc i el negre. Va ser fundat el 20 de gener de 1948.

## Palmarès

* Lliga burkinesa de futbol:
** 1961, 1966, 2018
* Copa burkinesa de futbol:
** 1986, 1989, 1997, 1998, 2004
* Copa Leaders burkinesa de futbol:
** 1992
* Supercopa burkinesa de futbol:
** 1992/93, 1996/97, 2000/01, 2003/04

## Referències

* ↑ «Burkina Faso – List of Champions». RSSSF, 2010.
* ↑ «Burkina Faso - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Burkina Faso - List of Finals Coupe des Leaders». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Burkina Faso - List of Super Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Luis Franco Cascón

Luis Franco Cascón (Mansilla del Páramo, León, 1903 - San Cristóbal de La Laguna, Tenerife, 17 d'agost de 1984) va ser un clergue espanyol, bisbe de la diòcesi de San Cristóbal de La Laguna.
Va ser ordenat sacerdot el 1933. Va ser ordenat bisbe de Tenerife el 22 de febrer de 1962 pel papa Joan XXIII i fou consagrat el 29 d'abril. El 21 de maig de 1962 ingressà a la diòcesi de Tenerife i, l'11 d'octubre d'aquell any, assistí a la inauguració del Concili Vaticà II. La beatificació dels futurs sants canaris Pedro Betancur i José de Anchieta va tenir lloc durant el seu bisbat el 1980. Va dimitir del seu bisbat el 18 d'octubre de 1983 a l'edat de 75 anys i va ser nomenat administrador apostòlic. Va morir a San Cristóbal de La Laguna el 17 d'agost de 1984. Va ser enterrat a la Capella de Crist a la columna de la catedral de La Laguna.

## Referències

* 1 2 Historia de la Diócesis Nivariense
* 1 2 Martin, Carmelo «Fallece Luis Franco, obispo de Tenerife, que fue confesor de la señora de Meirás». El País, 18-08-1984 [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ «Historia de la Diócesis Nivariense». [Consulta: 24 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Catholic hierarchy
# Poropuntius krempfi

Poropuntius krempfi és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.
Els adults poden assolir els 13 cm de longitud total. Es troba a Laos, nord del Vietnam i conca del riu Mekong a Yunnan (Xina).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Roberts, T. R., 1998. Review of the tropical Asian cyprinid fish genus Poropuntius, with descriptions of new species and trophic morphs. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 46:105-135.
# Portada/article agost 22
## Bacteris

Els bacteris (Bacteria) són un gran grup de microorganismes unicel·lulars. Tenen una mida de l'ordre de micròmetres i presenten una gran varietat de formes. El seu nom prové de l'ètim grec baktērion ("petit bastó"). Els bacteris són omnipresents a tots els hàbitats de la Terra, on viuen al sòl, en aigües termals àcides, residus radioactius, l'aigua i les profunditats de l'escorça terrestre, a més de la matèria orgànica i els cossos vivents de plantes i animals. Generalment hi ha 40 milions de cèl·lules bacterianes en un gram de sòl i un milió en un mil·lilitre d'aigua dolça; en total, hi ha aproximadament cinc nonilions (5×10³⁰) de bacteris a la Terra, que representen gran part de la biomassa del planeta. Els bacteris tenen un paper vital en el reciclatge de nutrients, i molts passos importants dels seus cicles en depenen, com ara la fixació del nitrogen de l'atmosfera i la putrefacció. Tanmateix, la majoria de bacteris no han estat descrits, i només aproximadament la meitat dels fílums de bacteris inclou espècies que es poden cultivar al laboratori. L'estudi dels bacteris és conegut com a 'bacteriologia'.
# Port Espacial Europeu de Kourou

El Port Espacial de Kourou, també conegut com a Centre Espacial Guaianès és una zona de llançament de coets propietat de França. El 1964 va ser seleccionat com a base espacial per França. És operativa des de 1968 i amb la creació de l'Agència Espacial Europea el 1975, França va oferir compartir aquesta base amb l'agència. Des d'aquí són llançades les missions Ariane i Vega com també serveix de base de llançament de coets Soiuz com a part d'un acord entre Rússia i l'Agència Espacial Europea. Els llançaments comercials són comprats també per empreses no europees. ESA paga dos terços del pressupost anual del port espacial i també ha finançat les millores fetes durant el desenvolupament dels llançadors Ariane. La zona és particularment adequada per a un port espacial, ja que compleix els dos requisits principals geogràfics:
* és molt a prop de l'equador, perquè la terra girant pot impartir certa velocitat extra per als coets de franc quan llancen cap a l'est, i
* té un territori deshabitat (en aquest cas, de mar obert) cap a l'est, de manera que les etapes inferiors de coets i restes dels fracassos de llançament no poden caure en els habitatges humans.
L'Agència Espacial Europea (ESA), l'agència espacial francesa CNES (Centre Nacional d'Estudis Espacials) i l'empresa comercial Arianespace condueixen llançaments des de Kourou. Aquest va ser el port espacial utilitzat per l'ESA per enviar subministraments a l'Estació Espacial Internacional utilitzant el Vehicle de Transferència Automatitzat.

## Situació i característiques

Es troba a prop de Kourou, a la Guaiana Francesa. Concretament la seva situació és 5° 3′ de latitud nord a uns 500 km de l'equador, una posició privilegiada per a un cosmòdrom per la proximitat a l'equador.
L'extensió de tot el complex és d'uns 750 km². Segons l'Agència Espacial Europea es tracta d'un lloc segur, al mig d'una zona selvàtica, en una regió on el 90% del territori està deshabitat.

## Vegeu també

* European Space Operations Centre (ESOC)
* Centre Europeu de Recerca i Tecnologia Espacials (ESTEC)
* European Space Astronomy Centre (ESAC)
* European Centre for Space Applications and Telecommunications (ECSAT)
* European Astronaut Centre (EAC)
* ESA Centre for Earth Observation (ESRIN)
* European Space Tracking (ESTRACK)
* Agència Espacial Europea (ESA)
* Cosmòdrom

## Referències

* 1 2 "Installation of the Guiana Space Center in French Guiana". Guiana Space Centre official website
* 1 2 "Europe's Spaceport" Arxivat 2012-06-15 a Wayback Machine.. European Space Agency official website
* ↑ «CNES at Europe's Spaceport». European Space Agency. ESA.
* ↑ «ESA at Europe's Spaceport». European Space Agency. ESA.
* ↑ «Arianespace at Europe's Spaceport». European Space Agency. ESA.

## Enllaços externs

* Pàgina del Port Espacial de KourouArxivat 2012-06-15 a Wayback Machine. (anglès)
Agència Espacial Europea :
# Por la mañana (programa de televisió de 2002)

Por la mañana va ser un magazín de televisió espanyol produït per Televisió Espanyola per a La 1, que ho va emetre de dilluns a divendres, d'11.30 a 13:15h, des del 5 de setembre de 2002 fins al 20 de març de 2008.

## Format

Dirigit per Alfonso Yunta i presentat per Inés Ballester, en una primera etapa, i fins a setembre de 2004, va comptar amb la col·laboració del cuiner Karlos Arguiñano. A més en el mini-espai Así son las cosas, Manuel Giménez, ex-policia, realitzava la crònica de successos.
El programa combina notícies, informació sobre temes d'interès, consum, cuina, crònica rosa, entrevistes i debats.

## Altres dades

L'espai va ser presentat per la Silvia Jato en l'estiu de 2007.
Des de setembre de 2007, Ballester va estar acompanyada en la presentació pel periodista Iñaki del Moral en substitució de Manuel Giménez.

## Audiències

Tan sols un mes després de la seva estrena, s'aconseguia captar l'atenció de 903.000 espectadors amb una quota del 28,1%, convertint-se, per primera vegada, en l'espai més vist del seu franja horària.
Al desembre de 2005 el programa va aconseguir de nou el lideratge d'audiència, amb un 27,3% de quota de pantalla i 1.065.000 televidents, superant al programa d'Ana Rosa Quintana Va obtenir una mitjana de 21'6% durant la temporada.
En la temporada 2006-2007 va descendir, no obstant això, al 15% de quota de pantalla.
El gener de 2008 ocupava la tercera posició en quota de pantalla, després dels programes d'Ana Rosa Quintana i Susanna Griso, amb 15.5% i 471.000 espectadors. Recordant que els programes de la competència començaven a les 9.00 i aquest a les 11.00, per la qual cosa molts televidents s'oblidaven del programa per estar en uns altres.
Els escassos índexs d'audiència van propiciar la cancel·lació del programa al març de 2008 i la seva substitució per Esta mañana, amb Pepa Bueno.

### Evolució de les audiències

Audiència mitjana segons les dades de TN Sofres.
* Temporada 2002/03: 25,2% de quota de pantalla i 793.000 espectadors
* Temporada 2003/04: 25% de quota de pantalla i 933.000 espectadors
* Temporada 2004/05: 21,2% de quota de pantalla i 748.000 espectadors
* Temporada 2005/06: 21,6% de quota de pantalla i 822.000 espectadors
* Temporada 2006/07: 16,7% de quota de pantalla i 624.000 espectadors
* Temporada 2007/08: 16,2% de quota de pantalla i 498.000 espectadors

## Premis

* Antena de Oro 2005 per a Inés Ballester

## Referències

* ↑ Despedida de Por la Mañana, formulatv, 20 de març de 2008
* ↑ 'Operación Triunfo' vertebra los contenidos de 'Por la mañana', El País, 5 de novembre de 2002
* ↑ Inés Ballester desbanca por primera vez a María Teresa Campos, Karlos Arguiñano y OT 2 los artífices, terra.es
* ↑ Inés Ballester, reina de las mañanas por cuarto día consecutivo, formulatv, 3 de setembre de 2005
* ↑ silvia jato sustituye a inés ballester en las mañanas de TVE 1, Noticias de Guipúzcoa, 17 de juny de 2007
* ↑ «vertele.com». Arxivat de l'original el 2008-10-28. [Consulta: 27 març 2019].

## Enllaços externs

* Presentació del programa al web de RTVE