OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reial Acadèmia de Belles Arts d'Anvers

La Reial Acadèmia de Belles Arts d'Anvers és institut superior d'ensenyament superior de les Belles Arts de la ciutat d'Anvers a Bèlgica. Creada el 1664 és una de les més antigues d'Europa. Des de la reorganització de la formació universitària en aplicació del procés de Bolonya el 2013 va ser integrada en l'«AP Hogeschool Antwerpen».

## Història

Durant de la Guerra dels Vuitanta Anys (1568-1648) molts artistes i intel·lectuals havien fugit el règim espanyol dels Països Baixos del sud, cap al nord, principalment vers Amsterdam, dins de la República de les Províncies Unides on vigia una actitud més oberta devers les arts que al sud, dominat per la inquisició i un ultramontanisme ortodox. A més, la República controlava la desembocadura de l'Escalda el que va causar l'ocàs econòmic de la ciutat d'Anvers i per conseqüència l'ocàs de la seva rica vida cultural.
A principi dels anys 1660, uns artistes, entre els quals hi ha els pintors David Teniers el Jove i Theodoor Boeyermans, van voler recrear una vida cultural. Teniers, pintor del governador, l'arxiduc Leopold Guillem d'Habsburg, va demanar una cèdula reial a l'aleshores rei Felip IV de Castella per la creació d'una acadèmia. El primer projecte era una formació «de geometria, arquitectura i perspectiva, els principis de l'art de la pintura, de l'aiguafort i de l'escultura, així com un taller de model in viu». El primer curs era limitat al dibuixar i modelar, organitzat i finançat pel gremi de Sant Lluc. Els primers decennis l'activitat era força irregular per manca de recursos pecuniaris. Prop de la bancarrota, el 1741 el gremi va cedir l'acadèmia a l'ajuntament de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Acadèmia de la moda d'Anvers». Visit Flanders. Arxivat de l'original el 2020-10-25. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ Van Spilbeeck, Désiré. Stad Antwerpen. Kermisfeesten : 200e verjaring van de stichting der Koninklijke akademie… opgevolgd door de levensschets van David Teniers el jove, en de geschiedenis der Academie [Ciutat d'Anvers. Festa Major: bicentenari de l'Acadèmia Reial seguit per una biografia de David Teniers i la història de l'Acadèmia] (en neerlandès). Antwerpen: Drukkerij Buschmann, 1864, p. 282.
* ↑ Van Spilbeeck, 1864, p. 171.
* ↑ Van Spilbeeck, 1864, p. 194.
# Ardis II

Ardis II (en grec antic Ἃρδυς) fou rei de Lídia successor del seu pare Giges, i va regnar de l'any 682 aC, fins al 633 aC.
Durant el seu regnat va ocupar Priene, i va fer la guerra a la ciutat de Milet. Va patir una devastadora incursió dels cimmeris, expulsats dels seus assentaments pels escites nòmades. Els cimmeris van ocupar la capital, Sardes, excepte la ciutadella, segons diu Heròdot. El va succeir Sadiates.

## Referències

* ↑ 1.Ardys a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 275
Viccionari
# Dodekablennos fraseri

Dodekablennos fraseri és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 0-2 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Reunió i Maurici.

## Referències

* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1999. Fishes of the Mascarene Islands (Réunion, Mauritius, Rodriguez): an annotated checklist, with descriptions of new species. Koeltz Scientific Books, Koenigstein, Theses Zoologicae, Vol. 31: 759 p.
* ↑ Letourneur, Y., P. Chabanet, P. Durville, M. Taquet, E. Teissier, M. Parmentier, J.-C. Quéro i K. Pothin, 2004. An updated checklist of the marine fish fauna of Reunion Island, south-western Indian Ocean. Cybium 28(3):199-216.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.G., J.T. Williams i T.M. Orrell, 1991. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 2: Blenniidae. Smithson. Contrib. Zool. 519:28.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Zopilot selvàtic

El zopilot selvàtic (Cathartes melambrotus) és un ocell rapinyaire de la família dels catàrtids (Cathartidae). Habita zones boscoses de la conca de l'Amazones, al sud de Veneçuela i de Colòmbia, Guaiana, nord del Brasil, est de l'Equador i del Perú i nord de Bolívia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
És l'espècie de mida més gran del seu gènere.

## Referències

* ↑ «Zopilot selvàtic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 266. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Greater Yellow-headed Vulture. Cathartes melambrotus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Bernat Amat de Cardona i d'Empúries

Bernat Amat de Cardona i d'Empúries (~1242 - ~1310) fou senyor de Torà i Rupit (1275-1310). Està vinculat amb el seu cosí, el comte Ponç V d'Empúries, el qual li donà la vila de Verges.

## Antecedents familiars

Fill de Ramon Folc V de Cardona i Sibil·la d'Empúries.

## Núpcies i descendents

Es casà amb Constança de Pinós i tingueren tres fills:
* Sibil·la, es casà amb el comte Ramon Roger II de Pallars Sobirà, comte de Pallars Sobirà.
* Ramon-Amat de Cardona i de Pinós (?-1234), el succeí a Torà i a Rupit.
* Constança, fou muller de Gilabert de Cruïlles.

## Referències

* ↑ «Bernat Amat de Cardona i d'Empúries». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Paul Weiland

Paul Weiland (11 de juliol de 1953, Anglaterra) és un director de cinema i televisió, escriptor i productor anglès. Weiland és un dels més reeixits directors i productors britànics d'anuncis per a televisió, havent fet més de 500 anuncis publicitaris, incloent una sèrie popular i de llarga durada per a les creïlles fregides Walker. També ha dirigit diverses sèries de televisió britàniques, incloent Alas Smith and Jones (1989-1992) i Mr. Bean (1991-1994). Les seues pel·lícules al cinema inclouen La boda de la meva nòvia (2008), Sixty Six (2006), Blackadder: Back & Forth (1999), Roseanna's Grave (1997), El tresor de Curly (City Slickers II: The Legend of Curly's Gold) (1994) i Leonard Part 6 (1987).
# Rosal de la Frontera

Rosal de la Frontera és un poble de la província de Huelva (Andalusia), que pertany a la comarca de Sierra de Huelva. Limita al sud amb Santa Bárbara de Casa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 1915 | 1880 | 1869 | 1865 | 1827 | 1749 | 1792 | 1807 | 1817 |

## Història

L'origen d'aquesta població es deu a un llogaret anomenat Aldea Gallega. Aquest llogaret no va assolir establir-se de forma permanent i va acabar desapareixent a causa de les lluites amb els pobles limítrofs arran de la Guerra de Successió. Més tard es produïxen diversos assentaments, que ja donen lloc al terme actual de Rosal de la Frontera, sent relativament modern, aproximadament uns 157 anys, anomenant-se als seus inicis com a Roser de Cristina, per agraïment a la Regenta Maria Cristina.
Ja el 1896 rep el nom de Rosal de la Frontera. En aquest municipi va ser empresonat Miguel Hernández, al passar la frontera el 1939. La presó en la qual va estar és ara la Casa de la Cultura "Miguel Hernández", on està recreada la cel·la on va estar el poeta. També s'ha instal·lat un centre d'interpretació de la seva vida i obra. El 1981 La seva Majestat el rei Joan Carles accepta el nomenament d'alcalde honorífic d'aquesta localitat serrana. També consta el nomenament de la infanta Cristina de Borbó i Grècia com a reina de les festes de Rosal de la Frontera.
# Apronià

Apronià és el nom dels següents personatges:
* Gai Vipstani Apronià fou procònsol de l'Àfrica l'any 70, amb Vespasià i probablement abans fou el cònsol de l'any 59.
* Cassi Apronià, governador romà
* Luci Venuleu Apronià (cònsol l'any 168)
* Apronià fou un governador de la província romana d'Àsia que fou injustament condemnat a mort en absència el 203.
* Turci Ruf Apronià Asteri
# Dülük

Dülük (en armeni Տլուք Tlukʿ, en grec antic Δολίχη Dolikhē, en llatí Dŏlĭchē, en kurd Dîlok) és una ciutat del districte de Şehitkamil, al nord-oest de Gaziantep, Turquia. Es troba molt propera a aquesta ciutat i a la vall del Nahr Karzin, al peu de l'Anti Taure (Kurd Dagh).
Fou una ciutat hitita anomenada Dòlique pels grecs. Els selèucides anomenaven la regió Antioquia del Taure (Αντιόχεια του Ταύρου Antiókheia tou Taurou), que va subsistir en temps dels romans; els romans d'Orient en van dir Teluc (Τελούχ, Telukh); i els àrabs, Diba. Aquests la van conquerir sota Iyad ibn Ghanim i va esdevenir una fortalesa de frontera; va pertànyer al jund de Kinnasrin i sota Harun ar-Raixid al territori dels Awasim. El 962 fou conquerida pels romans d'Orient en la guerra contra els hamdànides d'Alep. Durant les croades pertanyé al comtat d'Edessa i fou seu d'un bisbe portant el nom de Tulupe i fou teatre de diversos combats. Nur-ad-Din Mahmud la va conquerir el 1155 quan ja la seva fortalesa estava quasi en ruïnes i la població s'havia reduït sensiblement.
El 1516 va passar a domini otomà; el seu nom es conserva en el poblet de Dülük Köy i al Tell Dülük una mica al sud de l'anterior.

## Referències

* ↑ «Δολίχη - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «Doliche - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 550. ISBN 9788441224223.
# Quilengues

Quilengues és un municipi de la província de Huíla. Té una extensió de 4.464 km² i 68.682 habitants segons el cens de 2014. Comprèn les comunes de Quilengues, Dinde i Impulo. Limita al nord amb el municipi de Chongoroi, a l'est amb el municipi de Caluquembe, al sud amb els municipis de Cacula i Lubango, i a l'oest amb els municipis de Bibala i Camucuio.
Quilengues va ser colonitzat pels portuguesos des de 1770. Va servir com a porta del comerç d'esclaus i va expandir el comerç al sud d'Angola a través del riu Cunene. Va esdevenir municipi l'1 de juliol de 1870.

## Referències

* ↑ Quilengues al cens d'Angola
* ↑ Broadhead, Susan. Historical dictionary of Angola. Metuchen, N.J: Scarecrow Press, 1992, p. 10. ISBN 0585070091.
* ↑ Abertas festas municipais de Quilengues, ANGOP, 4 de juliol de 2013
# Malik Rukn al-Din Mahmud

Malik Rukn al-Din Mahmud fou un príncep mihrabànida, que va governar com a malik el Sistan occidental.
En el darrer període del regnat del seu pare Malik Nasir al-Din Muhammad, Rukn al-Din Mahmud i el seu pare, que mai havien estat en bons termes, es van enfrontar obertament. Rukn al-Din va haver de fugir al Kuhistan i després va establir la seva base de poder a la frontera amb el Kirman iniciant ràtzies contra Sistan. Un exèrcit enviat pel seu pare a sotmetre'l fou derrotat i finalment Nasir al-Din Muhammad va decidir fer les paus amb el seu fill al que va donar la ciutadella de Zarandj i diverses fortaleses.
Però aviat se'n va penedir i va atacar a Rukn al-Din que va haver de fugir del Sistan temporalment. Quan va retornar va iniciar el setge de Zarandj. La lluita va durar vuit mesos i no va aconseguir cap avantatge decisiva per cap de les dues parts mentre la ciutat estava gairebé destruïda; els caps religiosos van intervenir i van imposar una partició del poder. Rukn al-Din va rebre el Sistan a l'oest del riu Helmand i Nasir al-Din va conservar els territoris a l'est. No gaire després Nasir al-Din va reprendre la guerra i Rukn al-Din va respondre atacant Uq i Zirih. Nasir al-Din va morir vers 1318. Rukn al-Din havia estat ferit greu i no va poder aprofitar la mort del seu pare per ocupar Zarandj i això va permetre al seu germà Nusrat al-Din Muhammad aprofitar la situació i agafar el control de la capital.
Rukn al-Din Mahmud, això no obstant, tenia molt de suport per tot el Sistan i va continuar la guerra; altre cop van intervenir els caps religiosos que van imposar un acord pel qual Rukn al-Din conservava el Sistan occidental mentre Nusrat al-Din era reconegut com a malik a la part oriental i un tercer germà, Shams al-Din Ali, va rebre la ciutat d'Uq.
Va governar uns anys. Havia mort ja el 1330 i el va succeir el seu fill Malik Qutb al-Din Muhammad que després va ser proclamat a la part oriental i va reunificar l'essencial dels territoris mihrabànides.

## Referències

* Bosworth, C.E. The History of the Saffarids of Sistan and the Maliks of Nimruz (247/861 to 949/1542-3). Costa Mesa, California: Mazda Publishers, 1994.
# Yvon Abiven

Yvon Abiven (Plounéour-Trez, 14 d'abril de 1948) és un polític bretó. De jove va formar part del Strollad ar Vro Bagan i milità en la Unió Democràtica Bretona. Treballà com a professor d'economia a liceu de Guingamp. A les eleccions legislatives franceses de 1997 fou elegit diputat a l'Assemblea Nacional Francesa pel Partit Socialista. El 2001 fou elegit alcalde de Saint-Thégonnec i el 2004 conseller general (diputat provincial) pel cantó de Saint-Thégonnec, així com membre del Consell General de Finisterre.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'Assemblea Nacional (francès)
* Fitxa del Consell General de Finisterre Arxivat 2009-04-30 a Wayback Machine. (francès)
# Bernat Amorós

Bernat Amorós (segle xvii) fou un pintor català documentat a Cervera, a Manresa i a Barcelona. El 1682 va realitzar una obra a l'església de les caputxines de Manresa. Un any després realitzaria cinc obres més per a la també manresana església de Sant Miquel. El Museu Duran i Sanpere de Cervera conserva dues obres seves, una Immaculada de 1687 i una Anunciació adquirida el 2015 per subhasta.

## Referències

* ↑ «Bernat Amorós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Museu Comarcal de Cervera adquireix un nou quadre de Bernat Amorós datat al segle XVII». Comarques de Ponent, 01-12-2015 [Consulta: 8 desembre 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-12-10. [Consulta: 8 desembre 2015].
# Parlament de Namíbia

El Parlament de Namíbia és l'òrgan legislatiu nacional de Namíbia. És una legislatura bicameral i, per tant, consta de dues cambres: el Consell Nacional (cambra alta) i l'Assemblea Nacional (cambra baixa).
Tots els membres del gabinet són també membres de la cambra baixa. Aquesta situació ha estat criticada per la societat civil de Namíbia i per l'oposició per considerar que crea un important solapament entre l'executiu i el legislatiu, debilitant la separació de poders. En general, l'antiguitat dels membres del consell desplaça als diputats ordinaris als bancs del darrere.
Des de la independència de Namíbia fins al 2014, l'Assemblea Nacional estava formada per 78 membres, 72 elegits per representació proporcional i 6 nomenats pel president. El Consell Nacional comptava amb 26 representants dels Consells Regionals, 2 de cadascuna de les llavors tretze regions. Abans de les eleccions generals de 2014 es va modificar la constitució per augmentar les dues cambres fins a la seva grandària actual.

## Referències

* 1 2 «GRN Structure. The Legislature». Government of Namibia. Arxivat de l'original el 18 agost 2011.
* 1 2 Quadri, Maryam Omolara; Thomas, Erika K «Women and political participation in Namibia and Nigeria: a comparative analysis of women in elective positions». Journal for Studies in Humanities and Social Sciences. Universitat de Namíbia, 7, 2, 2018, pàg. 6–9. ISSN: 2026-7215.
* ↑ Sasman, Catherine «Mbumba's presence in Cabinet under spotlight». The Namibian, 22-03-2013. Arxivat 13 d’abril 2013 at Archive.is
# Rodershausen (Luxemburg)

Rodershausen (en luxemburguès: Rouderssen; alemany: Rodershausen) és una vila de la comuna de Parc Hosingen, situada al districte de Diekirch del cantó de Clervaux. Està a uns 47 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Abans de l'1 de gener de 2012, Rodershausen formava part de l'antiga comuna de Hosingen, que va ser dissolta per crear la comuna de Parc Hosingen.

## Referències

* ↑ «Rodershausen». [Consulta: 24 setembre 2015].
# Atashin'chi

Atashin'chi (あたしンち) és un manga d'humor d'Eiko Kera i una adaptació en anime de la mateixa obra produïda des de l'any 2002 al 2009. L'argument de l'obra tracta la vida quotidiana d'una família japonesa de classe mitjana, els Tachibana. El manga va guanyar la 42a edició del Premi de Manga Bungeishunjū l'any 1996.
Una seqüela en anime anomenada Shin Atashin'chi (新あたしンち, "Nou Atashin'chi") fou emesa al Japó entre el 6 d'octubre de 2015 i el 5 d'abril de 2016.

## Adaptacions
### Manga

Escrit i il·lustrat per Eiko Kera, el manga va començar la seua serialització al Yomiuri Shimbun (el periòdic més venut del Japó) el juny de 1994 fins a la seua fi el novembre de 2015. El primer volum en tankōbon va ser publicat per Media Factory el 26 d'abril de 1995. La publicació del manga retornà després de la seua fi al periòdic al desembre de 2019.

### Anime

Una adaptació a l'anime fou produïda per Shin-Ei Animation i emesa per TV Asahi des del 19 d'abril de 2002 fins al 19 de setembre de 2009, amb una durada de 330 episodis. Els directors d'aquesta adaptació foren Akitarō Daichi i Tetsuo Yasumi, mentre que el compositor de la banda sonora fou Motoi Sakuraba.

## Personatges
### Família Tachibana

* Mare
* Mikan Tachibana
* Yuzuhiko Tachibana
* Pare

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en japonès). Comic Lab. Arxivat de l'original el 20 octubre 2009.
* ↑ «Shin Atashinchi - Watch on Crunchyroll».
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en japonès). Media Factory.
* ↑ «ATASHIn'CHI Manga Returns After 7 Years with New Serialization».
# EUTM RCA

La Missió d'Entrenament de la Unió Europea a la República Centreafricana (EUTM RCA) és una missió multinacional de formació militar de la Unió Europea amb seu a Bangui (República Centreafricana).
Va ser creada pel Consell de la Unió Europea en virtut de la Política comuna de seguretat i defensa de la Unió Europea (PCSD) el 16 de juliol de 2016 i continuarà fins al setembre de 2018 sota el mandat vigent. És la successora de l'EUMAM RCA, missió d'assessorament militar de la UE i treballa estretament amb les Forces Armades de la República Centreafricana. El mandat també inclou deliberacions amb el Ministeri de Defensa i l'Estat Major sobre qüestions estratègiques i en formació i organització. No obstant això, la Missió no inclou un mandat executiu.

## Organització

Des de gener de 2018 el comandant és el general de brigada portuguès Hermínio Maio. Prop de 170 soldats de 12 estats estan representats a la missió de formació.
Efectius d'estats participants (inclòs el comandant de missió) :
| Estats membres de la Unió Europea | Dates. | Dates. | Dates. |
| Estats membres de la Unió Europea | abans de l'1 de febrer 2017 | 1 febrer 2017 | En curs Nov 2017 |
| Àustria | 3 | 3 | 3 |
| Bèlgica | 27 (26+1) | 27 | 9 |
| Espanya | 20 | 20 | 30 |
| França | 50 | 50 | 52 |
| Polònia | 2 | 2 | 1 |
| Portugal | 10 | 10 | 10 |
| Romania | 4 | 4 | 8 |
| Suècia | 8 | 8 | 9 |
| Total dels estats membres | 124 | 124 | 122 |
| Estats tercers | abans de l'1 de febrer de 2017 | 1 de febrer 2017 | |
| Geòrgia | — | 35 | 35 |
| Sèrbia | 6 | 6 | 7 |
| Bòsnia i Hercegovina | | | 2 |
| Lituània | | | 1 |
| Total general | 130 | 165 | 169 |

## Comandància

| País | Graduació | Nom | Inici | Final |
| França | General de brigada | Éric Hautecloque-Raysz | juliol de 2016 | gener de 2017 |
| Bèlgica | General de brigada | Herman Ruys | gener de 2017 | juliol de 2017 |
| Espanya | General de brigada | Fernando García Blázquez | juliol de 2017 | gener de 2018 |
| Portugal | General de brigada | Herminio Maio | gener de 2018 | en el càrrec |

## Referències

* ↑ EU. «COUNCIL DECISION (CFSP) 2016/610 of 19 April 2016 on a European Union CSDP Military Training Mission in the Central African Republic (EUTM RCA)», 20-04-2016.
* ↑ EU. «About Military Training mission in the Central African Republic (EUTM RCA)», 16-07-2017.
* ↑ Centrafrique : Le portugais Herminio Maio prend la tête de l'Eutm Arxivat 2018-03-11 a Wayback Machine., centrafriqueactu.com, 16 de gener de 2018
* ↑ Gros-Verheyde - 3 février 2017
* ↑ Un général belge prendra le commandement de la mission de l'Union européenne en Centrafrique, opex360.com, 10 de gener de 2017
* ↑ El General García Blázquez toma el mando de la Misión Europea en la República Centroafricana, infodefensa.com

## Vegeu també

* EUFOR Tchad/RCA
* EUFOR RCA

## Enllaços externs

* Web Oficial de la Missió
# Quili

Quili, en llatí Chilius, en grec antic Χίλιος, fou un poeta grec amic de Ciceró que el menciona juntament amb Àrquies. Va escriure alguns epigrames en llengua grega.

## Referències

* ↑ Ciceró. Epistulae ad Atticum I, 9, 12, 16
* ↑ Chilius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 694
# Yvon Cloarec

Yvon Cloarec (13 de maig de 1960) va ser un ciclista francès especialista en pista. Va guanyar una medalla de plata al Campionat del món en tàndem de 1980 fent parella amb Franck Dépine.

## Palmarès

* 1980
** 1r al Gran Premi de París en velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Bart Zoet

Hubertus Balthazar "Bart" Zoet (Sassenheim, Teylingen, Holanda Meridional, 20 d'octubre de 1942 - Sassenheim, 13 de maig de 1992) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre 1965 i 1970.
Com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio de 1964, en què guanyà una medalla d'or en la prova de contrarellotge per equips, junt a Evert Dolman, Gerben Karstens i Jan Pieterse. En la cursa en ruta individual acabà el vintè.
Com a professional aconseguí una vintena de victòries, totes elles en proves menors, a excepció d'una victòria d'etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré de 1966.
Zoet va morir d'un atac de cor, que va ser induït per la depressió, l'alcoholisme i una malaltia cardíaca hereditària.

## Palmarès

* 1963
** 1r a Gouda
* 1964
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Tòquio en contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica amateur
* 1965
** 1r al Gran Premi Stad Sint-Niklaas
** 1r al Gran Premi Gran Premi 1r de maig d'Hoboken
* 1966
** Vencedor d'una etpapa del Critèrium del Dauphiné Libéré

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1967. Abandona

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1968. Abandona

## Referències

* ↑ «ZOET Bart (Hubertus Balthazar)». [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Bart Zoet». [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Bart ZOET» (en italià). [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ Zandbergen, Gijs. Het zure leven van Bart Zoet : olympisch kampioen 1964. Amsterdam: Nijgh & Van Ditmar, 2002. ISBN 90-388-8753-1.

## Enllaços externs

* Fitxa de Bart Zoet a sitiodeciclismo.net