OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serraspina

Serraspina és un poble antic i despoblat de la Vall Fosca, al Pallars Jussà, pertanyent al municipi de la Torre de Cabdella. Fins al 1970 formava part de l'antic municipi de la Pobleta de Bellveí.
És al nord d'Envall, en els vessants sud-occidentals de la Serra Espina, a prop del límit del terme municipal, al lloc actualment conegut com les Bordes d'Envall. El seu accés és des del mateix poble d'Envall, per una pista de muntanya que puja cap al nord, en direcció a Serra Espina. El despoblat de Serraspina està situat entre els 1.240 i els 1.300 metres d'altitud. Encara perviu en aquell indret el topònim de les Capelles.

## Història

El 1718 hi constaven encara 6 habitants, però fou despoblat ja en aquell mateix segle. Entre 1812 i el febrer del 1847 Envall i Serraspina gaudiren, conjuntament, d'ajuntament propi. Es formà a partir de la promulgació de la Constitució de Cadis i el seu desplegament, i fou suprimit, agregant-lo a la Pobleta de Bellveí, a causa del límit fixat en la llei municipal del 1845 del mínim de 30 veïns (caps de família, aproximadament uns 150 habitants) indispensables per a mantenir l'ajuntament propi. Segons Pascual Madoz, a Serraspina hi havia hagut un convent de trinitaris.

## Referències

* ↑ MADOZ, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario-Tipográfico, 1845. Edició facsímil Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz. V. 1. Barcelona: Curial, 1985. ISBN 84-7256-256-5

## Bibliografia

* CASTILLÓ, Arcadi i LLORET, T. "La Torre de Cabdella. La Pobleta de Bellveí", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* ROCAFORT, Ceferí. "Provincia de Lleyda", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900
* ROIG I DEULOFEU, Albert. "Despoblat de Serraspina". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.

## Enllaços externs

* Serraspina i el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Periquito de Bourke

El periquito de Bourke (Neopsephotus bourkii) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids i única espècie del gènere Neopsephotus. Habita zones amb arbres a l'interior d'Austràlia, al centre d'Austràlia Occidental, sud del Territori del Nord, nort d'Austràlia Meridional, sud-oest de Queensland i nord-oest de Nova Gal·les del Sud.
# Mantidactylus kathrinae

Mantidactylus kathrinae és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Viu als rius, boscos tropicals i subtropicals humits, aiguamolls i embassaments.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus kathrinae. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Palau Esterházy

El palau Esterházy va ser reconstruït en la dècada de 1920 i en la dècada de 1950, quan va ser adaptat per a les necessitats de la Galeria Nacional d'Eslovàquia. Avui dia, amb els espais adjacents i una extensió moderna, alberga les exposicions nacionals de les galeries eslovaques.

## Referències

* ↑ «Historia SNG». sng.sk. Arxivat de l'original el 2016-11-17. [Consulta: 13 desembre 2016].
# Vickers Wellington

El Vickers Wellington va ser un bombarder mitjà britànic desenvolupat a mitjans de la dècada de 1930 i utilitzat durant la Segona Guerra Mundial.

## Especificacions (Wellington Mark IC)

Dades de Vickers Aircraft since 1908
Característiques generals
* Tripulació: sis
* Longitud: 64 peus 7 polzades
* Envergadura: 86 peus 2 polzades
* Alçada: 17 peus 5 polzades
* Superfície de l'ala 840 ft²
* Pes buit: 18.556 lliures
* Pes màxim d'enlairament: 28.500 lliures
* Motors: 2× motor radial Bristol Pegasus Mark XVIII, 1.050 cv cada un
Rendiment
* Velocitat màxima: 235 milles/hora (378 km/h) at 15.500 peus (4.730 m)
* Abast: 2.550 milles
* Sostre de servei: 18.000 peus
* Ràtio d'ascens: 1.120 peus/min
* Càrrega alar: 168 kg/m²
* Potència/pes: 0,13 kW/kg
Armament
* Metralladores: 6-8 metralladores de calibre .303 M1919 Browning:
** 2 a la torreta frontal
** 2 a la torreta de cua (4 a partir de la versió Mark III)
** 2 en obertures laterals (suprimides a partir de la versió Mark III)
* Bombes: 4.500 lliures (2.041 kg) de bombes o torpedes

## Referències

* ↑ Page 40 of 101 Great Bombers By Robert Jackson
* ↑ Andrews and Morgan 1988, p. 340.

## Bibliografia

* Andrews, C.F and E.B. Morgan. Vickers Aircraft since 1908. London: Putnam, 1988. ISBN 0-85177-815-1.
* Jackson, Robert. Britain's Greatest Aircraft. Barnsley, UK: Pen & Sword Books Ltd., 2007. ISBN 978-1-84415-383-1.

## Vegeu també

* B-25 Mitchell
# Vilaró

«Vilaró o el Vilaró» té aquests significats:
* Toponímia:
** Vilaró (Abella de la Conca), paratge del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà
** Vilaró (la Baronia de Rialb), mas al nucli de Pallerols de Rialb (la Baronia de Rialb, la Noguera)
** Vilaró (Pardines), entitat de població del municipi de Pardines, a la comarca del Ripollès
** El Vilaró (Gaià), masia del municipi de Gaià (Bages)
** El Vilaró (Sant Bartomeu del Grau), masia de Sant Bartomeu del Grau (Osona)
** El Vilaró (Viver i Serrateix), masia de Viver, al municipi de Viver i Serrateix (Berguedà)
** Cal Vilaró (Lluçà), masia de Lluçà (Osona)
** Cal Vilaró (Calders), masia a la parròquia de Sant Vicenç de Calders (Calders, al Moianès)
** Can Vilaró, diversos indrets
** Casa Vilaró, diversos indrets
** Masia del Vilaró Vell, monument protegit com a bé cultural d'interès nacional a Olius (Solsonès)
** Mola de Vilaró, muntanya al municipi de Sant Carles de la Ràpita, a la comarca del Montsià
** Molí del Vilaró, molí del municipi de Puig-reig (Berguedà)
* Biografies:
** Ada Vilaró Casals (Prats de Lluçanès, 1972), artista i directora escènica catalana d'acció multi-disciplinar, que treballa la performance, el site-specific i l'art comunitari
** Felip Vilaró i Carbonell (Palafrugell, Empordà, 1888 – Mataró, Maresme, 1938), compositor de sardanes
** Francesc Vilaró i Carbonell (Palafrugell, 1885 - Granollers, 1966), instrumentista de tenora, pedagog i compositor de sardanes i de nombroses composicions corals i religioses
** Isidre Vilaró i Codina (Viver de Segarra, Segarra, 1872 - Calaf, Segarra, 1930), escriptor, mestre i advocat
** Jordi Vilaró i Sarradell (Badalona, 1965), intèrpret de tible i compositor de sardanes
** Josep Maria Vilaró i Pascual (Arbúcies, 1910 – 1997), intèrpret de tible, pianista i compositor
** Pasqual Vilaró i Piera (Barcelona, 1803 – ~1870), pintor d'indianes, fabricant i comerciant de cotó
** Ramon Vilaró i Galceran (Guissona, 1897 - Rubí, 1967), veterinari
** Ramon Vilaró i Massaguer (Girona, 1953), empresari gironí del sector del joc i oci, vinculat a l'empresa CODERE vinculat al món de l'esport
** Xevi Vilaró (Cellera de Ter, 1975), artista contemporani
# Volta a Llombardia 1987

La Volta a Llombardia 1987 fou la 81a edició de la clàssica ciclista Volta a Llombardia. La cursa es va disputar el diumenge 17 d'octubre de 1987, sobre un recorregut de 265 km. El vencedor final fou l'italià Moreno Argentin, que s'imposà per davant d'Eric Van Lancker i Marc Madiot.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Moreno Argentin | Gewiss-Bianchi | 6h 52' 10 |
| 2 | Eric Van Lancker | Panasonic-Isostar | m. t. |
| 3 | Marc Madiot | Système U | m. t. |
| 4 | Éric Boyer | Système U | + 22" |
| 5 | Ennio Salvador | Gis Gelati-Jollyscarpe | m. t. |
| 6 | Walter Magnago | Carrera-Vagabond | m. t. |
| 7 | Claude Criquielion | Hitachi-Marc | m. t. |
| 8 | Flavio Giupponi | Del Tongo-Colnago | m. t. |
| 9 | Charly Mottet | Système U | m. t. |
| 10 | Leo Schönenberger | Fibok-Mueller | + 1'02" |

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
* «Cyclisme - Tour de Lombardie - 1987» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 23 octubre 2015].
# Àcid pinolènic

L'àcid pinolènic, de nom sistemàtic àcid (5Z,9Z,12Z)-octadeca-5,9,12-trienoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal poliinsaturat amb devuit àtoms de carboni, la fórmula del qual és ${\ce {C18H30O2}}$. En bioquímica se'l considera un àcid gras de cadena llarga.

## Química i bioquímica

Es troba en els pinyons d'algunes espècies de pins (com per exemple, el pi de Sibèria, on es troba en el més alt percentatge, i el pi de Corea). També és present en l'oli de pinyó.
L'àcid pinolènic és un isòmer de l'acid γ-linolenic (GLA). El GLA és un àcid gras essencial omega 6, però l'àcid pinolènic no ho és encara que els seus metabòlits parcialment poden alleugerir alguns símptomes de la deficiència d'àcids grassos.

## Fisiologia

Recentment ha mostrat el seu ús potencial en la pèrdua de pes fent disminuir la gana. L'àcid pinolènic causa l'activació de dos supressors de la gana—colecistoquirina i el pèptid GLP-1. Pot tenir propietats d'abaixar el colesterol LDL. De vegades s'ha usat com plaguicida.

## Referències

* ↑ Cyberlipid Center. «POLYENOIC FATTY ACIDS». Arxivat de l'original el 2018-09-30. [Consulta: 24 octubre 2007].
* ↑ PubChem. «PubChem - CID 5312493». [Consulta: 25 octubre 2007].
* ↑ Elliott WJ, Sprecher H, Needleman P «Physiologic effects of columbinic acid and its metabolites on rat skin». Biochim. Biophys. Acta, 835, 1, 1985, pàg. 158–60. PMID: 3924106.
* ↑ «Korean pine nut may offer help for obesity». [Consulta: 8 setembre 2006].
* ↑ Lee JW, Lee KW, Lee SW, Kim IH, Rhee C. «Selective increase in pinolenic acid (all-cis-5,9,12-18:3) in Korean pine nut oil by crystallization and its effect on LDL-receptor activity». Lipids, 39, 4, abril 2004, pàg. 383–7. DOI: 10.1007/s11745-004-1242-2. PMID: 15357026.
* ↑ PAN Pesticides Database. «Pinoleic acid - Identification, toxicity, use, water pollution potential, ecological toxicity and regulatory information». [Consulta: 24 octubre 2007].
# Víctor García

Víctor García és el nom dels següents personatges:
* Victor García de Gomar (Barcelona, 1975), gestor cultural català.
* Víctor García de la Concha (Villaviciosa, 1934), filòleg espanyol
* Víctor García Hoz (Campillo de Aranda, 1911–Madrid, 1998), pedagog espanyol
* Víctor García San Inocencio (Santurce, 1958), advocat i polític portoriqueny
* Víctor García Tur (Barcelona, 1981), escriptor i dissenyador gràfic català
* Víctor Garcia i Tomàs (Castelló de la Plana, 1979), polític valencià
* Víctor Manuel García Estévez (Miranda de Ebro, 1981), ciclista espanyol
* Víctor Manuel García Rodríguez (Trubia, 1959), futbolista i entrenador espanyol
Altres:
* Víctor Manuel García Valdés (1897–1969), pintor cubà
* Víctor García (director) (1934–1982), director d'escena argentí
* Víctor Hugo García Rodríguez (nascut el 1965), polític mexicà
* Víctor García (cantant espanyol) (nascut el 1970), cantant de rock australià-espanyol
* Víctor García (cantant mexicà) (nascut el 1975), cantant i actor mexicà
* Víctor Andrés García Belaúnde (nascut el 1949), polític i diputat peruà
* Víctor García (pilot de carreres) (nascut el 1990), pilot espanyol
* Víctor García (voleibol) (nascut el 1950), antic jugador de voleibol cubà
* Víctor García (director espanyol) (nascut el 1974), director de cinema espanyol.
# Wingham (Canadà)

Wingham és una localitat que pertany al municipi de North Huron (Canadà) que forma part del Comtat d'Huron (Canadà) i que té 2.875 habitants, amb dades del 2011. Wingham es va integrar a North Huron el 2001 quan el govern d'Ontario imposà la fusió de l'antiga localitat de East Wawanosh, el poble de Blyth, i la ciutat de Wingham. Wingham té diverses empreses manufactureres del sector automobilístic, cinematogràfic, i de la construcció, així com empreses minoristes i de serveis.

## Serveis i turisme

Pel que fa als serveis, disposa de l'escola secundària F. E. Madill, que atén un miler d'estudiants, l'escola pública Wingham del carrer John Street, i l'escola catòlica Sacred Heart School. Pel que fa als transports, compta amb l'aeròdrom Wingham/Richard W. LeVan i un servei d'autobús.
Pel que fa al turisme, disposa del museu anomenat North Huron Museum, que fa un recorregut per la història de la zona des del paleolític fins als temps moderns.

## Ciutadans il·lustres

Entre els ciutadans il·lustres destaca l'escriptora Alice Munro, que rebé el Premi Nobel de Literatura el 2013, així com l'entrenador dels Toronto Maple Leafs d'hoquei, Dave Farrish; el líder de la Rebel·lió del nord-oest, Honoré Jackson o William Henry Jackson, i l'artista George Agnew Reid.

## Referències

* ↑ «Wingham (Canadà)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Wingham (Richard W. LeVan)». archive.copanational.org. Copanational. Arxivat de l'original el 13 de setembre 2010. [Consulta: 29 gener 2014].
* ↑ «Things to do». northhuron.ca. northhuron. [Consulta: 29 gener 2014].
* ↑ «William Henry Jackson». thecanadianencyclopedia.com. Enciclopèdia del Canadà. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2014. [Consulta: 29 gener 2014].
* ↑ «George Agnew Reid». thecanadianencyclopedia.com. Enciclopèdia del Canadà. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2014. [Consulta: 29 gener 2014].

## Enllaços externs

* Diari Wingham Advance-Times
# World Spider Catalog

El World Spider Catalog (WSC) (en català, Catàleg mundial d'aranyes) és una base de dades que depèn del Museu Americà d'Història Natural. En aquest catàleg s'emmagatzema una llista de totes les aranyes descrites científicament amb la seva classificació taxonòmica actualitzada. Va ser creat, i és actualitzat, pel conservador del departament de zoologia d'invertebrats del museu, Norman I. Platnick. Quan l'any 2014 Platnick es va retirar el Museu d'Història Natural de Berna (Naturhistorisches Museum Bern) es va fer càrrec del catàleg, convertint-lo en una base de dades relacional. El catàleg és d'accés lliure a través d'internet.
El 7 de novenmbre de 2018 la xifra era de 47.819 espècies d'aranyes.

## Vegeu també

* Aranyes (Araneae)
* Classificació de les aranyes

## Referències

* ↑ «Introduction». World Spider Catalog. [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ «Welcome page». World Spider Catalog. [Consulta: 7 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Catàleg mundial d'aranyes
# Álvaro Navia Osorio y Vigil

Álvaro José de Navia Osorio y Vigil de la Rúa (Puerto de Vega, 1684 - Orà, 1732) III Marquès de Santa Cruz de Marcenado i III vescomte del Puerto va ser un militar i diplomàtic espanyol partidari de Felip V durant la Guerra de Successió Espanyola.
Fill del marquès de Santa Cruz Juan Antonio Navia Osorio i de Jacinta Vigil de la Rúa. El 1701 es casà amb Francisca de Navia Montenegro y Lantoira. El 1705 fou nomenat vescomte del Puerto i coronel del regiment d'Austúries, lluitant al setge de Tortosa (1708) i al setge de Barcelona (1713-1714). Posteriorment lluità en la campanya de Sicília i fou ascendit a mariscal de camp i finalment a tinent general.
Exercí funcions diplomàtiques als congressos de Soissons i Torí, i redactà un tractat de Refelexiones Militares.
Morí el 21 de novembre del 1732 durant la batalla per la defensa d'Orà, on hi participà una Companyia de Fusellers de Muntanya catalans.

## Referències

* ↑ Álvaro Navia-Osorio y Vigil
# Álvaro Noboa

Álvaro Noboa (Guayaquil, 1 de novembre de 1950) és un empresari i polític equatorià.
Noboa és considerat l'home més ric del país i és l'hereu de la fortuna de l'imperi empresarial creat pel seu pare, Luis Noboa, basat especialment en la producció i exportació de plàtan. A més a més participa activament en política, primer com a candidat a la presidència pel Partido Roldosista Ecuatoriano el 1998 i després com a líder del PRIAN el 2002 i el 2006. Ha estat molt qüestionat pel treball infantil a les seves plantacions bananeres i l'ús de la coacció armada davant els conflictes laborals amb els treballadors de la seva empresa. Les seves propostes electorals són de marcat caràcter populista i es presenta com l'alliberador dels pobres, alhora que proclama una política neoliberal a ultrança.
# Zeppelin (pel·lícula)

* Aquest article tracta sobre una pel·lícula. Vegeu-ne altres significats a «Zeppelin (desambiguació)».
Zeppelin és una pel·lícula britànica dirigida per Étienne Périer el 1971. Ha estat doblada al català.

## Argument

Durant la Primera Guerra mundial, soldats alemanys intenten, amb l'ajuda d'un zepelí, robar la Carta Magna amagada en un castell escocès.

## Repartiment

* Michael York: tinent Geoffrey Richter-Douglas
* Elke Sommer: Erika Altschul
* Peter Carsten: Major Tauntler
* Marius Goring: Professor Altschul
* Anton Diffring: Coronel Hirsch
* Andrew Keir: Von Gorian
* Rupert Davies: Capità Whitney
* Alexandra Stewart: Stephanie
* William Marlowe: Anderson
* Richard Hurndall: Blinker Hall
* Michael Robbins: el sergent
* George Mikell: l'oficial alemany
* Clive Morton: Lord Delford
* Gary Waldhorn: Harlich
* Alan Rothwell: Brandner
* Ronald Adam: el Primer ministre
* Frazer Hines: l'operador radio
* Ruth Kettlewell: Sra. Parker
* Ray Lonnen: Sergent Grant

## Referències

* ↑ esadir.cat. . esadir.cat.
* ↑ «Zeppelin» (en anglès). The New York Times.
# Zaguibovka

Zaguibovka (en rus: Загибовка) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que pertany al districte rural de Bolxessosnovski. El 2010 tenia quatre habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# XV edició dels Premis Ariel

La XV edició dels Premis Ariel, organitzada per l'Acadèmia Mexicana d'Arts i Ciències Cinematogràfiques (AMACC), es va celebrar el 20 de maig de 1973 a Ciutat de Mèxic per celebrar el millor del cinema durant l'any anterior.
El castillo de la pureza i Mecánica nacional van ser les pel·lícules més nominades, i també les més premiades amb cinc victòries cadascuna, inclòs un empat per millor pel·lícula, amb Reed, México insurgente. El director de fotografia canadenc-mexicà Alex Phillips va rebre l'Ariel d'Or a la carrera artística.

## Premis i nominacions

Nota: Els guanyadors estan llistats primer i destacats en negreta.⭐
| Millor pel·lícula El castillo de la pureza, Estudios Churubusco ⭐ Mecánica nacional, Producciones Escorpión ⭐ Reed, México insurgente, Ollín y Asociados ⭐ | Millor direcció Luis Alcoriza – Mecánica nacional ⭐ Paul Leduc – Reed, México insurgente Arturo Ripstein – El castillo de la pureza |
| Millor actor Ignacio López Tarso – Rosa blanca com Jacinto Yáñez ⭐ Alfonso Arau – El rincón de las vírgenes com Lucas Lucatero Jorge Martínez de Hoyos – Los días del amor com Vicente Icaza | Millor actriu Lucha Villa – Mecánica nacional com Chabela ⭐ Helena Rojo – Los cachorros com Tere Maritza Olivares – Los Meses y Los Días com Cecilia |
| Millor coactuació masculina Arturo Beristáin – El castillo de la pureza com Porvenir ⭐ Héctor Ortega – El rincón de las Vírgenes com Gobernador Héctor Suárez – Mecánica nacional com Gregorio | Millor coactuació femenina Diana Bracho – El castillo de la pureza com Utopía ⭐ Anita Blanch – Los Días del Amor com Grandecita Gloria Marín – Mecánica nacional com Dora |
| Millor argument original El castillo de la pureza – Arturo Ripstein i José Emilio Pacheco ⭐ Los Días del Amor – Alberto Isaac i Emilio García Riera Mecánica nacional – Luis Alcoriza | Millor guió adaptat Mecánica nacional – Luis Alcoriza ⭐ El castillo de la pureza – Arturo Ripstein i José Emilio Pacheco Los días del amor – Alberto Isaac |
| Millor fotografia María – Gabriel Figueroa ⭐ El castillo de la pureza – Alex Phillips Reed, México insurgente – Alexis Grivas | Millor edició Mecánica nacional – Carlos Savage ⭐ El castillo de la pureza – Eufemio Rivera Reed, México insurgente – Giovanni Korporaal i Rafael Castanedo |
| Millor escenografia El castillo de la pureza – Manuel Fontanals Mecánica nacional – Manuel Fontanals Rosa blanca – Edward Fitzgerald | Millor banda sonora Los días del amor – José Antonio Alcaraz, Lucía Álvarez i Raúl Lavista ⭐ El muro del silencio – Rubén Fuentes Los cachorros – Eduardo Luján i Joaquín Gutiérrez Heras |
| Millor ambientació Los días del amor – Lucero Isaac ⭐ El castillo de la pureza – Lucero Isaac Vals sin fin – Julio Alejandro | Millor curtmetratge Frida Kahlo – Marcela Fernández Violante ⭐ |

## Referències

* 1 2 3 «XV 1973 — Ganadores y nominados» (en spanish). Asociación Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas [Consulta: 24 maig 2016]. Arxivat 16 de juny 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-06-16. [Consulta: 7 març 2021].

## Enllaços externs

* XV Premis Ariel a Filmaffinity
# Ca la Pepita Joana (Campmany)

Ca la Pepita Joana és una casa del municipi de Campmany (Alt Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Campmany, a la banda de tramuntana de l'antic recinte emmurallat, amb la façana principal orientada a la plaça del Fort i adossada a l'absis de l'església de Santa Àgata.
Edifici entre mitgeres de planta rectangular, format per dos cossos adossats. Presenten les cobertes de teula d'una i dues vessants i estan distribuïts en planta baixa i dos pisos. A la planta baixa, l'edifici presenta un passadís cobert que dona accés a l'antic recinte emmurallat de la vila, des del carrer de la Torre cap a la plaça del Fort. Està format per una volta rebaixada bastida amb maons disposats a pla amb els dos arcs, a banda i banda, fets també de maons disposats a sardinell. Per la cara de llevant destaca una placa de pedra integrada al mur de la casa, damunt del portal, que data la construcció de l'element l'any 1863. La façana orientada a la plaça ha estat rehabilitada i presenta un petit cos rectangular adossat, per on es realitza l'accés a l'interior de la casa. Aquest cos, tot i que posterior constructivament parlant, està cobert per una terrassa al nivell de la primera planta. Les obertures del parament són rectangulars, les del cos adossat sense cap element destacable, mentre que la resta són bastides amb carreus de pedra desbastats i les llindes planes. Algunes d'elles han estat restituïdes. La façana posterior, orientada al carrer de la Torre, presenta un portal d'accés rectangular, reformat dins d'una obertura d'arc rebaixat. Al costat, una finestra rectangular bastida amb maons, que reforma un antic portal d'accés a l'interior. La part més destacable del parament és la banda de llevant. A la primera planta destaquen dues finestres rectangulars emmarcades amb carreus de pedra. La més gran presenta la llinda d'arc conopial i l'ampit motllurat, mentre que la petita presenta una llinda restituïda de dos petits arcs de mig punt. Al costat d'aquesta obertura hi ha les restes del possible portal original d'accés al recinte emmurallat. Tot i que força transformat encara conserva, a la part superior, un matacà en bon estat sostingut amb cartel·les i part del parament original de carreus desbastats que el bastia.
La construcció està bastida amb pedra de diverses mides, desbastada i sense treballar, disposada irregularment.

## Història

L'edifici fou bastit en època moderna damunt les restes de la muralla que encerclava el nucli antic de la població de Campmany. El passadís s'obrí als baixos de la casa a mitjans del segle xix, l'any 1863.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca la Pepita Joana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Villavellid

Villavellid és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 75 | 69 | 72 | 76 |
# Periquito migrador

El periquito migrador (Lathamus discolor) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids i única espècie del gènere Lathamus. Habita boscos d'eucaliptus, praderies i ciutats de Tasmània, Austràlia, Nova Gal·les del Sud i les illes de l'Estret de Bass.