OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Api Herdoni

Api Herdoni (llatí: Appius Herdonius) va ser un capitost sabí que va destacar l'any 460 aC durant els disturbis que van precedir la lex Terentilla a Roma. Amb una banda d'esclaus i delinqüents es va apoderar del Capitoli. L'acció estava ben planificada, i els romans no van saber què passava fins que van sentir tocar les trompetes dels invasors des del cim del turó.
Se suposa que estava instigat per una part del partit patrici i especialment per la família dels Fabis, un dels membres de la qual, Cesó Fabi, havia estat desterrat darrerament per violència als comicis. Amb 4000 homes va poder creuar el Tíber i entrar a Roma sense ser vist i va passar per diversos llocs (alguns realment no vigilats, com la Porta Carmental, que per qüestions religioses acostumava a estar oberta) fins a arribar al Capitoli, cosa que es considera molt difícil sense complicitats internes. Herdoni va proclamar la llibertat dels esclaus que se li unissin, l'abolició dels deutes i la defensa de la plebs, però molt pocs se li va unir i en tot cas cap home lliure. La seva petició de fer tornar als exiliats fou ignorada. Al cap de quatre dies els soldats romans van recuperar el Capitoli i Herdoni i la major part dels seus seguidors van morir després d'una desesperada resistència.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/416?rgn=full+text;view=image;q1=HerdoniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 406. ]
# Barrella

«Barrella» té aquests significats:
* Barrella o Salsola, gènere de plantes amb flor de la subfamília Salsoloideae
* Barrella punxosa, barrella borda o barrella espinosa (Salsola kali), planta del gènere Salsola
* Barrella d'Alacant o barrella fina (Salsola sativa o Halogeton sativus)
* Barrella o barrellera (Soda inermis), arbust anual suculent de fins a 70 cm d'alt que és natiu de la conca del Mediterrani
* Barrella llisa (Salsola tragus), planta del gènere Salsola
* Barrella negra (Soda oppositifolia)
* Barrella terrera (Bassia prostrata) (sin. Kochia prostrata)
# Wesley Sulzberger

Wesley Sulzberger (Beaconsfield, Tasmània, 20 d'octubre de 1986) és un ciclista australià, professional des del 2006 fins al 2016.
El seu germà Bernard també és ciclista professional.
En el seu palmarès destaca la victòria al Gran Premi de Plumelec-Morbihan de 2010.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa del Tour de Hokkaido
* 2007
** Campió d'Austràlia en ruta sub-23
** Medalla de plata al Campionat del món de ciclisme en ruta sub-23
* 2008
** 1r al Gran Premi de Poggiana
** Vencedor d'una etapa del Giro de les Regions
** Vencedor d'una etapa del Tour del Japó
* 2009
** Vencedor d'una etapa de la París-Corrèze
* 2010
** 1r al Gran Premi de Plumelec-Morbihan
* 2014
** Vencedor d'una etapa de l'Adelaide Tour
** Vencedor d'una etapa del Tour de Tasmània
* 2016
** Vencedor d'una etapa del Tour de les Filipines

### Resultats al Tour de França

* 2010. 152è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2009. 117è de la classificació general
* 2012. 145è de la classificació general
* 2013. No surt (5a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa de Wesley Sulzberger a sitiodeciclismo.net
# Font de la Marquesa

La font de la Marquesa, també anomenada font de can Gras o font de la Senyora, és una font de la serra de Collserola situada sota el Portell de Valldaura, al torrent de Fondenills, a la conca d'Horta, Barcelona.
L'aigua de la font prové de la mina de la Marquesa, construïda el 1806, situada pocs metres més amunt. Era una de les tres mines que subministraven aigua als jardins del parc del Laberint d'Horta. Les altres dues fonts que abastien la finca eren la font del Ferro, que estava prop de la cascada ornamental a l'oest del jardí, i la font del Garrofer, que brollava dins del parc, entre el fals cementiri i el palau, les dues ja desaparegudes. El 1859 es va construir una presa al torrent per a recollir l'aigua de pluja i aconseguir més aigua per al parc.
El broc està en un frontal de pedra amb uns bancs també de pedra als costats. Prop hi ha alguna taula i bancs de fusta. El 2012 l'entitat Galanthus va construir una bassa aprofitant l'aigua sobrant de la font, amb l'objectiu de conservar la fauna de la zona.
L'aigua arriba encara ara al parc del Laberint conduïda mitjançant canalitzacions i un aqüeducte que salva un petit torrent transversal. Aquest aqüeducte va ser redescobert el 2020 gràcies a una esllavissada de terres que el va deixar al descobert. La conducció arriba a una caseta i una basa situada a la part més alta del parc.

## Referències

* 1 2 Corbera, Joan; Fernández, Juanjo; Giménez, Carlota; Macià, Jaume; Sanz, Carles «Atles de l'aigua d'Horta-Guinardó». El Pou. Grup d'Estudis de la Vall d'Hebron i la Muntanya Pelada, 01-06-2019, pàg. 35-36. ISSN: 2604-6938.
* 1 2 Fernández, Juanjo «La natura descobreix un aqüeducte del segle XIX». EL POU, publicació del Grup d’Estudis de la Vall d’Horta i la Muntanya Pelada, Núm. 10, 2020, pàg. 25-27.
* ↑ «Font de la Marquesa, de Can Gras o de la Senyora». Les Fonts de Collserola.
# San Pedro Bercianos

San Pedro Bercianos és un municipi de la província de Lleó, enclavada en la comarca natural del Páramo Leonés.

## Pedanies del municipi

* La Mata
* San Pedro Bercianos

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 412 | 400 | 366 | 346 | 326 |

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# Front estacionari

Un front estacionari és un front meteorològic, és la frontera que separa dues masses d'aire diferents, cap de les quals és prou forta per a reemplaçar l'altra. Com el seu nom indica les masses d'aire al voltant d'aquest front no es troben en moviment. En el mapa meteorològic això es representa per sèries de pics blaus i cúpules vermelles. La mida de les fletxes representa la magnitud amb la que les masses d'aire actuen una contra l'altra, que en aquest cas resulten iguals; de tal manera que l'avanç de l'aire fred entorpeix el desplaçament de l'aire calent i a l'inrevés.
Els fronts estacionaris tendeixen a romandre essencialment en la mateixa zona durant llargs períodes, i les onades de vegades es propaguen per la frontera frontal.
El vent que bufa paral·lelament en direcció al front, i no perpendicularment, ajuda que el front es quedi al seu lloc.
És difícil fer el pronòstic meteorològic amb els fronts estacionaris, ja que hi pot haver una varietat de tipus de temps meteorològics però normalment amb núvols, precipitacions perllongades i tempestes. Els fronts estacionaris es poden dissipar en diversos dies però poden canviar a fronts freds o fronts càlids si les condicions ho permeten.

## Notes

* ↑ Stationary Front.
* ↑ http://www.sma.df.gob.mx/meteorologia/index.php?op=faq#04 Arxivat 2012-03-16 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.windows2universe.org/earth/Atmosphere/tstorm/stat_front.html&lang=sp

## Vegeu també

* Front fred
* Front càlid
* Front oclús

## Enllaços externs

* Stationary Front.
# El Boixar

El Boixar és un poble, actualment pedania de la Pobla de Benifassà, municipi del País Valencià, situat a la comarca del Baix Maestrat, dins la Mancomunitat dels Ports i la Taula del Sénia. Es troba a la comarca històrica i natural de la Tinença de Benifassà, una de les zones més agrestes i belles del País Valencià. El Boixar va tindre ajuntament propi fins l’any 1978 que va ser absorbit per la Pobla de Benifassà per a centralitzar la gestió de l’administració municipal. El seu nom deriva de la gran quantitat de boixos que es troben al voltant de la població. El boix va ser un recurs que va derivar en una indústria artesana de fabricació d'estris de fusta. S'hi accedeix des de la carretera CV-105, i pel GR 7.

## Història

El Boixar va passar a pertànyer a la Tinença de Benifassà després de la conquesta cristiana del segle xiii, essent patrimoni del monestir d'aquest nom. El 15 de març del 1236, Blasc d'Alagó va realitzar una primera repoblació juntament amb Fredes, atorgant carta de poblament a favor de Domènec Berenguer. El 1463 va quedar totalment despoblada a conseqüència de la Guerra Civil catalana. Els acords municipals sobre ús del terme es poden consultar al Llibre d'Establiments.
Va ser zona d'actuació carlina durant el segle xix, sobretot durant la Primera Guerra Carlina, quan Cabrera hi reuní les tropes disperses després de la desfeta de Maials del 10 d'abril del 1834.
El 1279 era la població més important de la comarca, a les acaballes del segle xviii tenia uns 300 habitants, el 1900 n'hi havia 438, el 1960 eren 229, i el 2009 només en resten 23.

## Monuments d'interés

* Església parroquial de l'Assumpció del Boixar. Església construïda al segle xviii i dedicada a Sant Bernabé.
* Castell del Boixar. Construït al segle xi, actualment solament queden restes de part de les dependències del castell, que es troben integrades en edificis d'habitatges.

## Demografia

Evolució demogràfica del Boixar :
| 1877 | 1887 | 1897 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2009 |
| 609 | 640 | 549 | 602 | 580 | 559 | 473 | 427 | 308 | 229 | 43 | 20 | 21 | 18 | 16 | 15 | 15 | 18 | 16 | 23 |

## Referències

* ↑ «Red de senderos. Provincia de Castellón» (en castellà). Cma.gva.es. Arxivat de l'original el 2016-04-06. [Consulta: abril 2016].
* ↑ Urcelay, Javier (2002). El Maestrazgo carlista (2ª Edició, pàg. 164). Vinaròs: Editorial Antinea. ISBN 84-89555 72-9
* ↑ «El Boixar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ INE. Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842 Arxivat 2009-03-11 a Wayback Machine.
* ↑ INE. Nomenclátor. Relación de unidades poblacionales
# Antena F invertida

Antena F invertida (o antena IFA, acrònim anglès de Inverted-F antenna) és un tipus d'antena molt utilitzada en comunicacions sense fils. Consisteix d'una antena monopol col·locada en paral·lel a un pla de massa i connectada a terra en un dels extrems. L'antena s'alimenta des d'un punt intermedi. El disseny té dos avantatges respecte a l'antena monopol simple : l'antena IFA invertida és més curta i compacta, i l'impedància d'adaptació es pot controlar més fàcilment.

## Història

* L'antena F invertida o IFA fou concebuda el 1950 iper un grup de la Universitat Harvard liderats per Ronold W.P. King.
* Va evolucionar de l'antena monopol, de l'antena en forma de F i de l'antena L invertida.
* Actualment la versió que s'utilitza més és la forma planar adequada per implemetar damunt un circuit imprès o PCB per mitjà de pistes adaptades o microstrips. (vegeu Fig.1).

## Característiques

Comparativa respecte una antena monopol:
* Es basa en la configuració Microstrip de línies de transmissió
* L'antena monopol té una impedància característica massa baixa (36,5 Ohm) respecte a la impedància típica d'emissors i receptors que és de 50 ohm.
* L'antena IFA permet augmentar la impedància del monopol fins a 50 Ohm ajustant la distància que hi ha entre el punt de connexió a massa i el punt d'alimentació de l'antena.

## Aplicacions

L'antena IFA s'empra en aplicacions portables compartes com són telefonia mòbil i ordinadors tablet en transmissions típiques de GSM, GPS, Wi-Fi i Bluetooth.

## Vegeu també

* antena de ràdio
* Línia de transmissió Microstrip
* Tipus d'antena: Antena monopol, Antena dipol, Antena yagi, Antena parabòlica, Antena fractal
* Temperatura de soroll d'una antena
* Equacions d'electromagnetisme de Maxwell.
* Organisme regulador de dispositius dotats d'antenes: ETSI

## Referències

* ↑ Bevelacqua, Pete. «Antennas: The Inverted-F Antenna (IFA)» (en anglès). www.antenna-theory.com. [Consulta: 1r març 2017].
* ↑ «An Introduction to Antennas and Propagation Part 4» (en anglès). www.csr.com. Arxivat de l'original el 2017-03-02. [Consulta: 1r març 2017].
* ↑ «Disseny d'antenes» (en anglès). www.ti.com. [Consulta: 1r març 2017].
* ↑ «Antenna design» (en anglès). www.nxp.com. Arxivat de l'original el 2017-03-02. [Consulta: 1r març 2017].
# Barranc dels Mianers

El barranc dels Mianers és un barranc de l'antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça, tot i que administrativament pertany al terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
Es forma a llevant del Tossal de Cogomar, a ponent de la Borda de la Cabdelleta, des d'on davalla cap al sud-est, per anar a trobar el riu de Manyanet. Discorre pel sud del poble del Mesull.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Font del Cingle

La font del Cingle és una font del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situada a 585 metres d'altitud, a la dreta del Tenes, al sud i a prop de Can Pereredes i del pont de la carretera BV-1341 damunt del Tenes.

## Enllaços externs

* La font del Cingle en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# San Pedro Manrique

San Pedro Manrique és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].

## Vegeu també

* El Pas del Foc
# Front de les Minories del Nord-Est

Front de les Minories del Nord-est (North-East Minority Front NEMF) és un moviment polític i militar de la minoria mayang (estrangers vivint a Manipur) de Manipur, que es va formar el 1995 després d'un cert temps de conflicte entre meiteis i mayangs. Té uns 35 soldats actius.
# El Boix (el Brull)

El Boix és una masia del Brull (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de planta rectangular, amb planta baixa, pis i golfes. Té la teulada de teula àrab a dues vessants i la façana principal és orientada a llevant. S'accedeix al seu interior a través d'un portal que condueix a l'era enllosada i delimitada per la casa, dos portals (un a llevant i un a ponent) i un cobert. A la part del darrere hi ha estat edificat un cos rectangular afegit a la casa. A la part sud es pot veure un forn, avui inservible, adossat a l'exterior del mur. Tot i que no és habitada amb regularitat, hom l'explota com a centre agrícola i ramader. Són destacables les llindes bellament decorades que es troben a la façana principal, a l'altura del primer pis.

## Història

Tot i que ja es troba documentada l'any 1270, l'actual edifici possiblement dati del segle xviii. Se sap del Boix que va resistir les calamitats dels segles xiv i xv i que continuava sent una de les masies importants al segle xviii.
El fet que actualment no es trobi habitat no ha afectat a les seves estructures i estat de conservació. Tot i que és explotat com a centre agrari, el seu estat pot començar a perillar.

## Referències

* 1 2 3 «El Boix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 setembre 2017].
# Antena cúbica

L'antena cúbica és un tipus d'antena consistent en un o diversos elements excitats i diversos elements paràsits, com en l'antena yagi, però en aquest cas els elements són bucles o quadres d'ona completa. Aquests elements solen col·locar-se en forma de quadrat o de rombe, encara que també pot ser en forma de cercle o estrella de diverses puntes. És bastant usada per radioaficionats.

## Referències

* ↑ Carr, Joseph. Antenna Toolkit (en anglès). Newnes, 2001, p. 129-132. ISBN 0080493882.

## Enllaços externs

* EA1DDO Informació sobre antenes cúbiques per a la radioafició.
* Galeria d'Antenes cúbiques Col·lecció de fotos d'Antenes cúbiques.
# Barranc dels Forats

El barranc dels Forats és un barranc de l'antic terme de Toralla i Serradell, actualment pertanyent a Conca de Dalt, al Pallars Jussà, en territori del poble de Serradell.
Aquest barranc es forma a 1.380 m. alt., al vessant sud-oriental de la Collada de Santa Eulàlia la Vella, des d'on davalla cap al sud-est, decantant-se progressivament cap a llevant. Discorre per sota i a migdia del Turó del Migdia i al nord-est del Tossal de Perestau. En un quilòmetre just de recorregut arriba a la Solana de Fornons, on s'aboca en el barranc del Grau.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Violant de Polònia

* Per a altres significats, vegeu «Violant d'Hongria».
Violant d'Hongria Làscaris o Iolanda de Polònia (Esztergom, Hongria, 1235 – Gniezno, Polònia, 11 de juny de 1298) va ser una princesa d'Hongria, monja clarissa, avui venerada com a beata per l'Església catòlica com a beata Iolanda o Elena d'Hongria.

## Biografia

Era filla de Bela IV i Maria Làscaris, i germana de les santes Margarida i Cunegunda, i neboda de santa Elisabet d'Hongria. De jove, fou enviada a Polònia, on s'educà amb la seva germana Cunegunda, casada amb el duc de Polònia. S'hi acordà el seu matrimoni amb Boleslau de la Gran Polònia, que va tenir lloc el 1257. Durant el seu matrimoni, va destacar per la seva dedicació als necessitats i pobres, i com a benefactora de monestirs i hospitals. El seu marit, que li donava suport en aquestes obres, va rebre el sobrenom de el Pietós. Va quedar vídua en 1279.
Poc després, Violant, amb Cunegunda i una de les seves filles, es va retirar al monestir de clarisses que la segona havia fundat a Nowy Sącz. Arran d'una guerra en la zona, Violant va fundar en 1284 un nou monestir a Gniezno i hi marxà. Poc abans de morir (entre 1298 i 1304), acceptà ésser-ne abadessa.
Amb Boleslau, va tenir tres filles:
* Elisabet de Kalisz (1263 - 28 de setembre de 1304), casada amb Enric V, duc de Legnica.
* Eduvigis de Kalisz (1266 - 10 de desembre de 1339), casada amb Ladislau I de Polònia.
* Anna de Kalisz (1278), monja a Gniezno.

## Veneració

Va ésser proclamada beata en 1827; les seves germanes Cunegunda i Margarida van ésser canonitzades posteriorment.

## Referències

* ↑ Salagean, 2016, p. 78.
* ↑ Klaniczay, 2002, p. 439.
* ↑ Curta, 2021, p. 527.
* ↑ "Blessed Jolenta of Poland", Franciscan Media
* ↑ Roest, 2013, p. 148.
* ↑ Burkhardt, 2019, p. 244-245.
* ↑ Helen of Poland Arxivat 2007-06-30 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* The Routledge Handbook of East Central and Eastern Europe in the Middle Ages. Routledge, 2021.
* Burkhardt, Julia. «Friars and Princesses in Late Medieval Poland. Encounters, Interactions and Agency». A: Queens, Princesses and Mendicants: Close Relations in a European Perspective. LIT Verlag, 2019.
* Klaniczay, Gábor. Holy Rulers and Blessed Princesses: Dynastic Cults in Medieval Central Europe. Cambridge University Press, 2002.
* Roest, Bert. Order and Disorder: The Poor Clares Between Foundation and Reform. Brill, 2013.
* Salagean, Tudor. Transylvania in the Second Half of the Thirteenth Century: The Rise of the Congregational System. Brill, 2016.

## Enllaços externs

* Informació genealògica i històrica, a partir de fonts primàries contemporànies
# Font del Toscar (Gurp)

La Font del Toscar és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme de Gurp de la Conca, en territori de l'antic poble de Gurp. Cal no confondre-la amb la Font del Toscar, propera al poble d'Esplugafreda.
Està situada a 940 m d'altitud, al nord-oest de Gurp i de la seva ermita de Sant Martí, a l'esquerra del barranc del Molí, al nord-oest de la Font del Molí i dels Xalet dels Militars. És una de les dues fonts que serviren per fer la captació d'aigües per al campament militar de l'Acadèmia General Bàsica de Suboficials de Talarn.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# San Pedro (Los Angeles)

San Pedro és una comunitat que forma part de la ciutat de Los Angeles, Califòrnia, Estats Units, des del 1909. Té un dels principals ports de la regió. Era una comunitat pesquera, però avui és més aviat una zona residencial de classe obrera.
# Fletxa Valona 2018

La Fletxa Valona 2018, 82a edició de la Fletxa Valona, es va disputar el dimecres 18 d'abril de 2018, entre Seraing i el Mur de Huy, sobre un recorregut de 198,5 kilòmetres. Aquesta era la dissetena prova de l'UCI World Tour 2018 i segona del tríptic de les Ardenes, després de l'Amstel Gold Race i abans de la Lieja-Bastogne-Lieja.
La cursa fou guanyada pel francès Julian Alaphilippe (Quick-Step Floors) que s'imposà gràcies a una acceleració en els darrers metres de l'ascensió al Mur de Huy. En segona posició finalitzà l'espanyol Alejandro Valverde (Movistar Team), vencedor de les darreres quatre edicions, mentre el belga Jelle Vanendert (Lotto-Soudal) completà el podi.

## Recorregut

El recorregut respecte a l'edició anterior varia lleugerament. L'inici es traslladà a Seraing i es passa de 9 ascensions a 11, tres d'elles al Mur de Huy.
| Núm. | Nom | Longitud (m) | Pendent mitjà | Km |
| 1 | Cota de La Vecquée | 6300 | 7,5 % | 61 |
| 2 | Cota de La Redoute | 2000 | 8,9 % | 82 |
| 3 | Cota de Mont | 1500 | 7,6 % | 100 |
| 4 | Cota d'Amay | 1200 | 7,5 % | 126,5 |
| 5 | Mur de Huy (1r pas) | 1300 | 9,6 % | 138,5 |
| 6 | Cota d'Ereffe | 2100 | 5 % | 153 |
| 7 | Cota de Cherave | 1300 | 8,1 % | 164 |
| 8 | Mur de Huy (2n pas) | 1300 | 9,6 % | 169,5 |
| 9 | Cota d'Ereffe | 2100 | 5 % | 182 |
| 10 | Cota de Cherave | 1300 | 8,1 % | 193 |
| 11 | Mur de Huy (3r pas) | 1300 | 9,6 % | 197 |

## Equips participants

En ser la Fletxa Valona una prova de l'UCI World Tour, els 18 World Tour són automàticament convidats i obligats a prendre-hi part. A banda, set equips són convidats a prendre-hi part per formar un pilot de 25 equips i 174 corredors.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Alaphilippe, l'hereu de Valverde». L'Esportiu de Catalunya, 19-04-2018 [Consulta: 20 maig].
* ↑ «Summary - La Flèche Wallonne 2018».

## Enllaços externs

* Web oficial
# Luis Valle Benítez

Luis Valle Benítez (Las Palmas de Gran Canaria, 18 de juny de 1914 - Las Palmas de Gran Canaria, 13 de setembre de 1974) fou un futbolista canari de la dècada de 1930 i entrenador.
El seu primer club fou l'Atlético Club, club que més tard es fusionaria dins la Unión Deportiva Las Palmas. Es traslladà a Madrid on jugà a Plus Ultra i Reial Madrid. Amb el començament de la Guerra Civil s'exilià a França i allí fou jugador de RCF Paris i Olympique de Niça. També jugà un partit amb la selecció d'Espanya el 1933.
Fou entrenador als següents clubs:
* 1945-1946: Olympique de Niça
* 1951-1952: UD Las Palmas
Fou germà del també futbolista Joaquín Valle Benítez.

## Referències

* ↑ Historia del Fútbol Canario
* ↑ La Vanguardia. 14 de setembre de 1974
* ↑ Grandes jugadores en la web oficial del Olimpique de Niza (en francès).
* ↑ El doctor que hizo vibrar estadios. La Provincia. Diario de Las Palmas
* ↑ Fitxa del jugador
* ↑ Luis Valle Benítez a BDFutbol
* ↑ Luis Valle Benítez Fitxa com a entrenador a BDFutbol