OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Porta Rudiae

Situada al braç de les muralles orientals de la ciutat de Lecce, Porta Rudiae és la més interessant i antiga de les portes de Lecce.
Va ser construïda el 1703 pel noble Prospero Lubelli, la porta pren el nom de la destruïda ciutat de Rúdies, cap on mira. En aquesta porta s'ajunta la història cristiana de la ciutat, representada per les estàtues dels sants Oronzo, Domenico i Irene, i la història mítica, representada per les quatre figures d'Idomeneus, Malenni, rei de Salentini i descendent de Minos, que segons la tradició va ser el fundador de la ciutat, el seu fill Daune i la seva filla Euippa.

## Referències

* ↑ «Plantilla:OpenGraph.title». [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «PORTA RUDIAE» (en italià). Arte.it. [Consulta: 2 novembre 2017].
# Jaume Jover i Marquet

Jaume Jover i Marquet (Terrassa, 1823 - Terrassa, 22 de juliol de 1872) fou un regidor i tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Terrassa, germà de l'advocat i polític català Eusebi Jover i Marquet.

## Biografia

Jaume Jover era forner de professió i tenia un obrador al carrer de Gavatxons de Terrassa, on vivia. Va arribar a ser regidor i tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Terrassa. Va morir, el 22 de juliol de 1872, amb 46 anys, després d'haver participat, al costat de Valentí Alagorda i Masen, en la victòria de la vila de Terrassa sobre les tropes carlines, enfrontant-se a una partida de 600 carlins dirigits per Joan Castells i Rossell, durant la Tercera Guerra Carlina. El balanç de l'atac carlí rebutjat fou d'una desena de morts. Des d'aleshores, Jaume Jover va ser considerat un heroi per haver mort defensant la vila.

## Reconeixements

El 17 de febrer de 1884 fou col·locada una làpida commemorativa, "a la memòria dels màrtirs Jaume Jover i Marquet i Valentí Alagorda i Mas" en el xamfrà del Raval i carrer Cremat, al mateix lloc on van morir. L'any 1912 es va inaugurar a Terrassa un monòlit en record de Jaume Jover i Valentí Alagorda. En l'actualitat, és el monument urbà més antic de la ciutat. És obra de l'arquitecte Melcior Vinyals. El 1993, també, el consistori terrassenc va aprovar posar el nom de Jaume Jover i Marquet a una plaça del municipi.

## Referències

* ↑ Benaul Berenguer, Josep M. «Política i consums. La revolució del 1868 a Terrassa». Recerques: història, economia, cultura, Núm. 17, 1985, pàg. 73-103. ISSN: 2385-4588 [Consulta: 26 març 2017].
* 1 2 «L'assalt carlí del 22 de juliol de 1872 va deixar 10 morts». La Torre - Nació Digital, 20-07-2015 [Consulta: 26 març 2017].
* 1 2 «L'entrada dels carlins a Terrassa. 22 de juliol de 1872». L'Acció, 24-07-1936. Arxivat de l'original el 27 de març 2017 [Consulta: 26 març 2017].
* ↑ «Decret 1846 - Aprovació del nom de Jaume Jover per l'espai públic situat a la cruïlla del carrer del Pare Font amb la ctra. de Rubí». Ajuntament de Terrassa. [Consulta: 26 març 2017].
* ↑ Comes, Rafel «El nostre barri en temps passats. El nomenclàtor del Barri». Bocamoll, Núm 88, 01-09-2015, pàg. 2-4 [Consulta: 26 març 2017].
# President del Parlament de les Illes Balears

El President del Parlament de les Illes Balears és el representant màxim de la cambra s'ocupa del seu bon funcionament, a més es troba al capdavant de la Mesa i dirigeix i modera els debats. Una altra funció del president és respecte al reglament de la cambra el fa complir, interpreta i substitueix. En aquest darrer cas ha de comptar amb el suport de la Mesa i la Junta de Portaveus.

## Llista de presidents/es

| # | Legislatura | Nom | Inici mandat | Fi mandat | Partit polític |
| 1 | I | Antoni Cirerol Thomàs | 31 de maig de 1983 | 3 de juliol de 1987 | Aliança Popular/Partit Demòcrata Liberal/Unió Liberal |
| 2 | II | Jeroni Albertí i Picornell | 3 de juliol de 1987 | 19 de juny de 1991 | Unió Mallorquina |
| 3 | III | Cristòfol Soler Cladera | 19 de juny de 1991 | 25 d'agost de 1995 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 3 | IV | Cristòfol Soler Cladera | 19 de juny de 1991 | 25 d'agost de 1995 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 4 | IV | Joan Huguet i Rotger | 25 d'agost de 1995 | 12 de juliol de 1999 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 5 | V | Antoni Josep Diéguez Seguí | 12 de juliol de 1999 | 31 de juliol de 1999 | Partit Socialista de les Illes Balears |
| 6 | V | Maximilià Morales Gómez | 31 de juliol de 1999 | 19 de juny de 2003 | Unió Mallorquina |
| 7 | VI | Pere Rotger Llabrés | 19 de juny de 2003 | 26 de juny de 2007 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 8 | VII | Maria Antònia Munar i Riutort | 26 de juny de 2007 | 9 de març de 2010 | Unió Mallorquina |
| 9 | VII | Aina Rado i Ferrando | 9 de març de 2010 | 7 de juny de 2011 | Partit Socialista de les Illes Balears |
| 10 | VIII | Pere Rotger Llabrés | 7 de juny de 2011 | 11 de desembre de 2012 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 11 | VIII | Margalida Duran Cladera | 18 de desembre de 2012 | 18 de juny de 2015 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 12 | IX | María Consuelo Huertas Calatayud | 18 de juny de 2015 | 25 de gener de 2017 | Podem |
| 13 | IX | Baltasar Picornell Lladó | 14 de febrer de 2017 | 20 de juny de 2019 | Podem |
| 14 | X | Vicenç Thomàs Mulet | 20 de juny de 2019 | 20 de juny de 2023 | Partit Socialista de les Illes Balears |
| 14 | XI | Gabriel Le Senne Presedo | 20 de juny de 2023 | En el càrrec | Vox |

## Notes

* ↑ A proposta de Coalició Popular

## Referències

* ↑ «Parlament de les Illes Balears». Arxivat de l'original el 2019-06-01. [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ 324cat. «Margalida Durán, nova presidenta del Parlament balear en substitució del dimitit Pere Rotger», 18-12-2012. [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ «Baltasar Picornell, nou president del Parlament de les Illes Balears», 14-02-2017. [Consulta: 1r juny 2019].
# Gall-gallet

El gall-gallet és un instrument musical aeròfon, de llengüeta simple batent i porta el nom de l'animal al qual intenta imitar. És construït amb fusta de sarments secs. Es tallen dues branques iguals i s'aplana amb el ganivet la part per on s'han d'ajuntar. Als extrems es deixa una rebava per col·locar-hi la llengüeta, de la mateixa pela de la fusta esmentada. Ajuntades ja les tres peces, es lliguen de cada cap. La grandària és, aproximadament, com la llargada de la boca. Per fer-lo sonar es posa horitzontalment als llavis i es bufa pel tall que ha quedat en aplanar les fustetes. Si la llengüeta ha estat ben col·locada, en sonar, imita el cant dels galls.
Antigament, per Nadal, era costum d'anunciar la Missa del gall amb aquest instrument de simulació, encara que en algunes parròquies es feia directament amb la boca o bé servint-se de la llengüeta d'una gralla. Imitaven prou bé el cant d'un gall jove, però com que sonava poc fort, no era gaire adient per tindre paper en la festa nadalenca i molt aviat va caure en desús. També era elaborat per la mainada com un estri per distreure's i entretindre's amb el so que parodiava el crit característic del gall, el quiquiriquic.

## Referències

* ↑ Amades, Joan: Costumari Català: Auques, instruments musicals i Nadal, plana 135. Salvat Editores, S.A., Barcelona, 1997, ISBN 84-345-9682-2
# Jo competeixo

Jo competeixo és el quart disc del grup català Manel i s'enquadra en el pop contemporani. Sortí al mercat el 8 d'abril del 2016 i s'edità en CD i doble vinil. Com en els darrers dos treballs discogràfics, el grup publicà el seu primer senzill, «Sabotatge», abans de la data de publicació del disc, en aquest cas, l'11 de març. El disc va ser enregistrat als Estats Units amb el productor Jake Aron durant dues fases diferenciades, primer al novembre de 2015 en una antiga església de Woodstock i la segona en l'estudi de Nova York d'Aron. Segons la revista Time Out, «Sabotatge» incorpora ressons de les "músiques del món, incorpora percussions caribenyes i unes guitarres que 'miren als Andes i Àfrica'; també afirma que el baix recorda a la cançó «Lambada» de Kaoma i desvela la referència explícita a la cançó «You can call me Al» del disc Graceland de Paul Simon, ara que aquest celebra el seu 30è aniversari des de la publicació. Finalment, el cantat del grup, Guillem Gisbert culmina la cançó amb uns aguts no habituals en els seus darrers treballs.
La presentació de l'àlbum es realitzarà el 4 de juny al Primavera Sound 2016 i a partir d'aquí iniciaran una gira per diferents sales de concerts i festivals com el Nos Primavera Sound de Port, el festival Vida de Vilanova i la Geltrú o el Canet Rock.

## Videoclips

Sabotatge: Manel publica al seu canal de YouTube el videoclip d'aquesta cançó, dirigit per Sergi Pérez i penjat el 17 de març del 2016.
La serotonina: el segon videoclip, dirigit per Mikael Stornfelt, penjat el 19 de juliol de 2016.

## Referències

* 1 2 3 Salicrú, Marta. «3 coses que has de saber de 'Sabotatge', el nou senzill de Manel». Time Out, 11-03-2016. [Consulta: 12 març 2016].
* 1 2 «El nou disc de Manel es dirà ‘Jo competeixo’ i tindrà onze cançons». Vilaweb, 01-03-2016. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «Ja es pot escoltar el single 'Sabotatge', del nou disc de Manel». Diari Ara, 11-03-2016.
# Costa Blava

* Per a altres significats, vegeu «Còsta Blava».
La Costa Blava o millor Costa d'Atzur (en occità Còsta d'Azur, en francès Côte d'Azur, literalment 'Costa d'Atzur') és la part oriental del litoral mediterrani de la Provença entre Cassís i Menton, dins de França, que inclou la costa del País Niçard i també el Principat de Mònaco.
Cobreix el litoral dels departaments occitans del Var i dels Alps Marítims sencers i una mica de les Boques del Roine. És limitada al nord pels Alps del Sud, certs cims dels quals dominen la mar des de 3.000 metres.
El genitlici de la Costa d'Atzur és atzurà. Es beneficia d'un clima dolç i assolellat. Amb 347 900 habitants, Niça és la ciutat atzurana més gran. És considerada generalment com la capital de la Costa d'Atzur (cosa que no agrada als habitants de Toló i Sant Tropetz). Té un aeroport international que és la primera plataforma aeroportuària del país (Occitània). Les principals estacions turístiques de la Costa d'Atzur (incloent-hi la Riviera i la Provença d'Atzur) són, d'oest a est: Cassís, la Ciutat, Toló, Ieras, lo Lavandor, Santa Maxima, Sant Tropetz, Frejús, Sant Rafèu, Teula de Mar, Mandaluec la Napola, Canes, Antíbol, Canha de Mar, Niça, Mònaco i Menton.
La Costa Blava ha estat l'escenari del rodatge d'algunes pel·lícules com ara Aquest home és perillós.
Cal no confondre-la amb la Còsta Blava, nom occità de la marca turística anomenada en francès Côte Bleue, que comprèn la costa occidental de la Provença, entre Marsella i l'estany de Bèrra.

## Referències

* ↑ http://opinion.jornalet.com/lenga/blog/831/cossi-raprochar-loccitan-e-lo-catalan-ii Arxivat 2015-04-19 a Wayback Machine.
* ↑ Segons l'article de Santiago Martínez Arrieta i Domergue Sumien (2006): «Els lligams entre català i occità: Alguns problemes de representació, descripció i estandardització», dins Miscel·lània Joan Veny, vol. 8 (Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat), el topònim seria Costa d'Atzur si no hagués estat per la influència del castellà.
# Ulomyia montanoi

Ulomyia montanoi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Itàlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ www.faunaitalia.it (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Ionopsidium

Ionopsidium és un gènere de plantes endèmic de la regió mediterrània que té unes 6 espècies. Pertany a la família Brassicaceae.

## Algunes espècies

* Ionopsidium abulense
* Ionopsidium acaule
* Ionopsidium albiflorum
* Ionopsidium heterospermum
* Ionopsidium prolongoi
* Ionopsidium savianum

## Referències

* Pink, A.. Gardening for the Million. Project Gutenberg Literary Archive Foundation, 2004.

## Enllaços externs

* Plant systematics
* PPP-index
* The International Plant Names Index
* Catalogue of Life Arxivat 2009-01-15 a Wayback Machine.
# Gallet de roca de la Guaiana

El gallet de roca de la Guaiana (Rupicola rupicola) és una espècie d'ocell amb una prominent cresta de mitja lluna, cua negra i tacada de taronja, ales negre-taronja-blanques, ataronjats filaments de les plomes internes. La seva longitud total és d'un 30 cm i pesa uns 200-220 g. Es distribueix en regions muntanyenques de la Guaiana, est de Colòmbia, sud de Veneçuela, Surinam, Guaiana Francesa i el nord de l'Estat de l'Amazones (Brasil); prefereix un hàbitat de selva humida prop de masses rocoses. La seva dieta consisteix majorment de fruites.

## Referències

* ↑ «Gallet de roca de la Guaiana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Jo Vonlanthen

Jo Vonlanthen va ser un pilot de curses automobilístiques suís que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 31 de maig del 1942 a St. Ursen, Suïssa.

## A la F1

Jo Vonlanthen va debutar a la dotzena cursa de la temporada 1975 (la 26a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 17 d'agost del 1975 el G.P. d'Àustria al circuit de Österreichring.
Va participar en una única cursa puntuable pel campionat de la F1, havent de retirar-se per problemes mecànics i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | Posició | Punts |
| 1975 | Frank Williams Racing Cars | Williams | Cosworth | ARG | BRA | SUD | ESP | BEL | MON | SUE | HOL | FRA | GBR | ALE | AUT Ret | ITA | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Costa (Còrsega)

Costa (en cors A Costa) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 48 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 60 | 90 | 73 | 69 | 46 | 48 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Pierre Mancini | DVG | |

## Referències

Viccionari
# Múrom (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Múrom».
Múrom (en rus Муром) és una ciutat de l'óblast de Vladímir, Rússia. Es troba a la vora esquerra de l'Okà, a 300 km a l'est de Moscou. El 2006 tenia 126.768 habitants.

## Història

La ciutat ja es menciona per primer cop el 862, aleshores a la frontera oriental de la zona d'ocupació dels eslaus de l'est, al territori d'un poble ugrofinès anomenat muromians. És una de les quatre aglomeracions més antigues de Rússia.
Entre el 1010 i el 1393 Múrom era la capital d'un principat independent. A la mort del dirigent Iaroslav, el territori, sense príncep, va ser anexionat al principat de Txernigov. En aquesta època la ciutat va ser saquejada per búlgars el 1088 i el 1096.

## Referències

* ↑ Official website of Murom Urban Okrug. Yevgeny Rychkov, Head of the Urban Okrug Arxivat 2011-03-23 a Wayback Machine. (rus)
* ↑ ; McClarnand MacKinnon, Elaine«Mass uprisings in the USSR: protest and rebellion in the post-Stalin years».
# Ulomyia lativentris

Ulomyia lativentris és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a la regió paleàrtica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Porúbka

«Porúbka» té aquests significats:
* Porúbka (Žilina), poble de la regió de Žilina, a Eslovàquia
* Porúbka (Humenné), poble del districte de Humenné, a la regió de Prešov, a Eslovàquia
* Porúbka (Bardejov), poble del districte de Bardejov, a la regió de Prešov, a Eslovàquia
* Porúbka (Košice), poble de la regió de Košice, a Eslovàquia
# Gastromyzon psiloetron

Gastromyzon psiloetron és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Tan, H. H. 2006. The Borneo Suckers. Revision of the torrent loaches of Borneo (Balitoridae: Gastromyzon, Neogastromyzon). Natural History Publications (Borneo). Borneo Suckers: i-vi + 1-245.
* Tan, H. H. & C. U. M. Leh. 2006. Three new species of Gastromyzon (Teleostei: Balitoridae) from southern Sarawak. Zootaxa Núm. 1126: 1-19.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joan Baptista Mas i Casamada

Joan Baptista Mas i Casamada (Girona, 16 de novembre de 1875 – Barcelona, 5 de maig de 1958) fou un metge català. El 1896 col·laborà en el Centre Escolar Catalanista i el 1889 es llicencià en medicina. Va exercir de metge a Palafrugell durant cinquanta anys, també hi actuà com a alcalde (1916 – 1917), metge forense, jutge de pau, i va ser fundador de la Creu Roja de Palafrugell.

## Obra publicada

* La dilatación operatoria de la hilera genital en obstetricia (Girona, 1951)
* Casa bressol de Palafrugell

## Referències

* ↑ DDAA 2001: p. 104
* ↑ «Plaça del Doctor Joan Baptista Mas i Casamada». Ajuntament de Palafrugell. [Consulta: 25 octubre 2012].

## Bibliografia

* Calbet i Camarasa, Josep M.; Montañà i Buchaca, Daniel. Metges i farmacèutics catalanistes 1880-1906. Cossetània, maig de 2001. ISBN 84-95684-05-5.

## Enllaços externs

* Joan Mas i Casamada | Galeria de Metges Catalans
# NTV (Rússia)

NTV (en ciríl·lic HTB) és una cadena de televisió russa disponible a nivell nacional. Fundada el 1993, va ser una de les pioneres a la televisió privada de Rússia. Des de l'any 2001 pertany a Gazprom.
La seva programació és de caràcter generalista, amb una forta presència de programes de caràcter informatiu.

## Història

La cadena va ser fundada l'any 1993 mitjançant un consorci format per diversos bancs, mentre que el seu primer president va ser Vladímir Gussinski. El nom escollit per a l'emissora va ser "NTV", que encara que no tenia cap significat concret va ser emprat en les promocions de llançament com a "nova" o "nostra". La cadena va contractar diversos periodistes i presentadors destacats d'altres cadenes públiques, i es va estrenar el 10 d'octubre com la primera emissora independent de l'estat rus. NTV va destacar pels seus programes d'entreteniment i informatius, i va comptar amb diversos espais en els quals es mostraven crítics amb el govern rus, especialment pel que fa a les guerres a Txetxènia. Posteriorment va criticar tant Vladímir Putin com el seu partit polític. Putin va arribar a demanar a la direcció de la cadena la retirada d'un guinyol que el parodiava en un programa satíric, per considerar que era un afront a la seva dignitat.
El juny de 2000 la policia russa va detenir Vladimir Gusinsky, sota sospita de malversació i apropiació indeguda de béns estatals, mentre que hi va haver crítiques a la detenció per part d'altres sectors al·legant "raons polítiques". Gusinsky va firmar posteriorment la venda de l'empresa Media-Most, que tenia un 30% de les accions d'NTV, a l'empresa Gazprom. Després d'abandonar el seu país per recalar a l'Estat espanyol, l'empresari va criticar que va ser suposadament pressionat per firmar l'acord de venda. Gazprom va anar augmentant la seva participació en la cadena fins a aconseguir el seu control total l'abril de 2001. Els nous propietaris van fer canvis en la direcció, que va passar a ser ocupada per Borís Jordan, i molts periodistes de la cadena van abandonar la companyia per marxar a altres emissores. Malgrat que va existir la possibilitat que Ted Turner comprés la cadena, aquesta no es va dur mai a terme.
La cadena va passar dificultats econòmiques el 2002 i 2003, la qual cosa va requerir la cessació de Boris Jordan. El nou propietari, Nikolai Senkévitx, va canviar la graella de l'emissora sensiblement, substituint diversos programes i tornant a apostar per una línia informativa i d'entreteniment.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial d'NTV
* NTV: Timeline of events (1993-2001) Possible compra de la cadena NTV per part de Ted Turner
# Tyloperla khang

Tyloperla khang és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Etimologia

El seu nom científic honora l'ètnia Khang del nord-oest del Vietnam.

## Descripció

* Els adults presenten una taca fosca al cap, les membranes de les ales de color marró clar amb la nervadura més fosca i les potes amb franges.
* Les ales anteriors del mascle fan entre 12 i 13 mm de llargària i les de la femella 15.
* La femella té la vagina més llarga que ampla.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el Vietnam.

## Referències

* 1 2 3 4 Stark P.B. & Sivec I., 2005. New species of Tyloperla (Plecoptera: Perlidae) from Vietnam and Thailand. Illiesia, 1(1):1-7.
* ↑ Sivec & Stark, 1988. A: Sivec, Stark & Uchida. Synopsis of the world genera of Perlinae (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 16:14.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Cao & Bae, 2007. Journal of Asia-Pacific Entomology 10(4):329-334.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Portada/efemèride maig 23

Ramon Margalef
« 22 de maig · 23 de maig · 24 de maig »
# Proasellus vignai

Proasellus vignai és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Itàlia.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Argano R. & G.L. Pesce, 1979. Asellidae delle acque sotterranee dell'Italia centrale: diagnosi preliminari. Boll. Mus. Civ. St. Nat. Verona, 6: 139-145.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* 1 2 World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ Pesce's Web Portal (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)