OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fiston Mwanza Mujila

Fiston Nasser Mwanza Mujila (Lubumbashi, República Democràtica del Congo, 1981) és un escriptor congolès resident a Graz, Àustria.

## Biografia

Fiston Mwanza Mujila es va donar a conèixer quan va rebre la Medalla d'or dels premis literaris dels Jocs de la Francofonia de 2009, celebrats al Líban, amb seu text "La Nit".

## Bibliografia

* Le Fleuve dans le Ventre / Der Fluß im Bauch, poèmes, bilingual edn, translated into German by Ludwig Hartinger, Ottensheim an der Donau, Autriche, Édition Thanhäuser, 2013, 114 p. (ISBN 978-3-900986-79-7)
* Tram 83 (Edicions del Periscopi, 2015), traducció d'Anna Casassas Figueras.(ISBN 978-84-944409-0-8)
* Et les moustiques sont des fruits à pépins & Te voir dressé sur tes deux pattes ne fait que mettre de l'huile au feu, Play, Manage, Belgique, Éditions Lansman, 2015, 86 p. (39 & 36) (ISBN 978-2-8071-0046-6)

## Referències

* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.Camille de Marcilly. «Fiston Mwanza Mujila : "Les mots comme des notes"». La Libre Belgique. Arxivat de l'original el 1 juliol 2011. [Consulta: 7 novembre 2014].
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.Pierre Lepidi. «Fiston Mwanza Mujila, le musicien des mots». Le Monde. Arxivat de l'original el 20 març 2013. [Consulta: 7 novembre 2014].
* ↑ Powers, John. «An Exuberantly Dark First Novel Explores The Chaos Of Central Africa». [Consulta: 9 octubre 2015].
* ↑ Fiston Mwanza Mujila Guanya 2015 Etisalat Premi per Tramvia 83
* ↑ «L'Home Booker Premi Internacional 2016 Longlist». Arxivat de l'original el 2016-03-10. [Consulta: 12 setembre 2016].
* ↑ «Congolès Novell Longlisted Per Home Booker Premi 2016». Arxivat de l'original el 2016-08-27. [Consulta: 12 setembre 2016].
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.Tristan Guilloux. «Le Fleuve dans le ventre de Fiston Mwanza Mujila». africultures.com. Arxivat de l'original el 24 agost 2013. [Consulta: 7 novembre 2014].
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.Philippe Manche. «"Tram 83", un bar de nuit qui vit et qui vibre». Le Soir, 25-09-2014. Arxivat de l'original el 25 setembre 2014. [Consulta: 7 novembre 2014].
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.Michel Abescat - Telerama n° 3377. «Tram 83 - livre de Fiston Mwanza Mujila». Télérama.fr. Arxivat de l'original el 30 setembre 2014. [Consulta: 7 novembre 2014].
# Filip de Gortina

Filip de Gortina (en llatí Philippus, en grec antic Φίλιππος) va ser un escriptor cristià del segle ii.
Va ser bisbe de Gortina a Creta. És elogiat per Dionís de Corint que diu que va destacar pel seu coratge durant la persecució de Marc Aureli. Va escriure un llibre contra Marció (Marcion) molt apreciat al seu temps però que s'ha perdut. Tritemi diu que també va escriure epístoles i tractats (Ad Diversos Epistolae i Varii Tractatus), però és l'únic que en fa referència.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/297?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=PhilippusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 289. ]
# Finalíssima de la Copa de les Ciutats en Fires

L'any 1971 es disputà la darrera edició de la Copa de les Ciutats en Fires. La UEFA organitzà un encontre entre el primer vencedor de la competició, el Futbol Club Barcelona i el darrer vencedor, el Leeds United, per a decidir quin clubs s'emportava el trofeu en propietat. A més, cal notar que els dos clubs eren els que més títols havien aconseguit a la competició (tres el Barça i dos el Leeds, aquest darrer empatat amb el València CF que també en tenia dos).

## Detalls del partit

La final es disputà a Barcelona, a l'estadi del Camp Nou el 22 de setembre de 1971, i el trofeu se'l va endur el FC Barcelona, que va obtenir la victòria per 2 a 1.
| FC Barcelona | 2-1 | Leeds United |
| Dueñas 51' 84' | | Jordan 52' |
FC BARCELONA: :
| POR | 1 | Salvador Sadurní |
| MIG | 2 | Joaquim Rifé |
| DEF | 3 | Eladi |
| DEF | 4 | Antoni Torres |
| DEF | 5 | Gallego |
| DEF | 6 | Quique Costas |
| DAV | 7 | Carles Rexach |
| MIG | 8 | Juan Carlos |
| DAV | 9 | Dueñas |
| DAV | 10 | Marcial |
| MIG | 11 | Juan Manuel Asensi | 79' |
| Substitutes: |||
| MIG | 12 | Josep Maria Fusté | 79' |
| Entrenador: |||
| Rinus Michels ||||
LEEDS UNITED: :
| POR | 1 | Gary Sprake |
| DEF | 2 | Paul Reaney |
| DEF | 3 | Nigel Davey |
| MIG | 4 | Billy Bremner |
| DEF | 5 | Jack Charlton |
| DEF | 6 | Norman Hunter |
| MIG | 7 | Peter Lorimer |
| DAV | 8 | Joe Jordan |
| DAV | 9 | Rod Belfitt |
| MIG | 10 | Johnny Giles |
| DAV | 11 | Chris Galvin |
| Entrenador: |||
| Don Revie ||||

## Vegeu també

* Copa de les Ciutats en Fires
# Firòmac

Firòmac (Phyromachus, (Φυρόμαχος)), també Piròmac, identificat com el Vell, fou un escultor atenenc que va executar els baixos relleus del temple d'Atenea Pòlies vers el 415 aC. Plini l'esmenta com a Piròmac i diu que va esculpir un grup representant a Alcibíades conduint un carro estirat per quatre cavalls. Va viure poc després que Fídies, i es va destacar com a escultor de marbre i de bronze.

## Referències

* ↑ Smith, Philip. «Phyro'machus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Firó de Sóller

El Firó de Sóller és una festa de moros i cristians que se celebra cada any a Sóller per commemorar la victòria contra els pirates de 1561 el dia de Sant Ponç. S'ha celebrat de manera continuada d'ençà de l'any següent dels fets, i el format actual de la festa es remunta a 1855.
A diferència de les festes de Moros i Cristians valencianes, i ben igual que a la resta de localitats mallorquines, la festa consisteix en un seguit d'episodis de recreació històrica en què els cristians, vestits de pagesos i identificats amb una creu de Sant Jordi com a bandera, lluiten contra els moros, vestits de pirates i identificats amb una mitja lluna com a bandera. El dia del Firó té lloc l'endemà de la Fira, que és el segon diumenge de maig, i és festiu a Sóller; la data sempre cau escassos dies abans o després de l'11 de maig, que és el dia que varen tenir lloc els fets.

## Actes

De matí es fa una ofrena floral als herois de l'11 de maig al Monument, i a continuació es diu una missa a Can Tamany, casa pairal de les Valentes Dones, heroïnes de la diada.
Els esdeveniments es reparteixen en tres col·lectius: el dels pagesos, el de les pageses i el dels moros. Havent dinat, els pagesos s'apleguen a la plaça dels Estiradors, i les Valentes Dones fan una arenga a les pageses a la plaça de l'Església. Tot seguit, arriben els pagesos i tots plegats escolten el Capità Angelats que els anima a la lluita. Mentrestant, arriben els bandolers (trabucaires), que són indultats i s'afegeixen als pagesos.
Al Port, els moros desembarquen a Can Generós, i són rebutjats en una primera batalla amb els pagesos. A continuació, a la platja d'en Repic derroten els pagesos i avancen cap a la vila. Al pont d'en Barona es produeix un altre enfrontament.
Ja cap al tard, els moros arriben a la plaça, saquegen la vila i l'almirall Otxalí proclama la victòria a les Cases de la Vila. Mentrestant, els pagesos s'apleguen al carrer de la Lluna i, després de l'arenga del Capità Angelats, entren a la plaça i derroten els pirates.
Finalment, el Capità Angelats i els altres comandants cristians proclamen la victòria dels sollerics a les Cases de la Vila i donen les gràcies a la Mare de Déu de la Victòria; per acabar, es canta la Balanguera, i la festa es clou amb el trasllat de la Mare de Déu de la Victòria a la capella de l'Hospici.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Es Firó». Gran Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 6 «El Firó de Sóller». Ajuntament de Sóller.
* 1 2 3 4 5 «Guía para no perderse el Firó de Sóller». Diario de Mallorca, 08-05-2023.

## Enllaços externs

* Col·lectiu de pagesos
* Col·lectiu de pageses
* Col·lectiu de moros
# Fried Barry

Fried Barry és una pel·lícula de comèdia negra ciència-ficció de terror sud-africana del 2020 escrita i dirigida per Ryan Kruger. La pel·lícula ha la seva estrena mundial al Cinequest Film Festival del 2020. La pel·lícula és protagonitzada per Gary Green, Bianka Hartenstein, Sean Cameron Michael, Chanelle de Jager, Joey Cramer i Jonathan Pienaar. La història segueix un addicte a les drogues el cos del qual és agafat per un extraterrestre, que fa un passeig per Ciutat del Cap, Sud-àfrica.

## Repartiment

* Gary Green
* Bianka Hartenstein
* Sean Cameron Michael
* Chanelle de Jager
* Joey Cramer
* Jonathan Pienaar
* Kevin Mohoni
* Tuks Tad Lungu

## Alliberament

La pel·lícula s'estrena mundialment al Cinequest Film Festival 2020 i també es projecta al Sitges Film Festival, FanTasia, Grimmfest i Fantasporto. També s'ha projectat al RapidLion Film Festival de Sud-àfrica guanyant tres premis.
El març de 2021, es va anunciar que Shudder havia adquirir els drets de distribució de la pel·lícula per a l'estrena a Amèrica del Nord, el Regne Unit, la República d'Irlanda, Austràlia i Nova Zelanda el 6 de maig d'aquell any

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Receptor | Resultat |
| 2021 | Africa Movie Academy Awards | Millor pel·lícula | Fried Barry | Nominat |
| 2021 | Africa Movie Academy Awards | Millor director | Ryan Kruger | Nominat |
| 2021 | Africa Movie Academy Awards | Millor actor en un paper protagonista | Gary Green | Nominat |
| 2021 | Africa Movie Academy Awards | Millor maquillatge | Fried Barry | Nominat |
| 2021 | Africa Movie Academy Awards | Millor muntatge | Fried Barry | Nominat |
| 2021 | Africa Movie Academy Awards | Millors efectes visuals | Fried Barry | Guanyador |
| 2021 | Africa Movie Academy Awards | Millor Primera pel·lícula d'un director | Ryan Kruger | Nominat |
També va guanyar el premi a la millor pel·lícula i al millor actor al Buenos Aires Rojo Sangre de 2021.

## Referències

* ↑ «Fried Barry (2020)» (en anglès). [Consulta: 4 abril 2023].
* 1 2 Grater, Tom «Shudder Buys Supernatural Horror-Thriller 'Fried Barry' For North America & International Territories». Deadline Hollywood, 23-03-2021 [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ Grater, Tom «Rock Salt Releasing Boards Genre Pic 'Fried Barry' For Sales, Watch Debut Trailer – Cannes». Deadline Hollywood, 23-06-2020 [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ «Film and TV Projects Going Into Production - Fried Barry». Arxivat de l'original el 16 maig 2021. [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ Banjo, Noah. «FULL LIST: Ayinla, Omo Ghetto: The Saga bag multiple nominations at AMAA 2021» (en anglès americà), 29-10-2021. [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ «Palmarés BARS21 |» (en anglès americà). [Consulta: 20 abril 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Frittata

La frittata és un plat de la gastronomia italiana a base d'ous.

## Preparació i variants

Aquest plat és una mena de truita preparada amb verdures i patates.
A la barreja hom pot afegir pernil, formatge, bolets i/o pasta, entre altres ingredients, segons el gust i les receptes tradicionals de la zona. Normalment es prepara en una paella untada amb oli d'oliva o mantega, ans que en alguns llocs es fa coure al forn.

## Galeria

* Frittata siciliana
* Frittata sencera en un plat
* Frittata preparada al forn en un ramekin
* Frittata amb altres plats

## Vegeu també

* Truita d'ous
* Truita de patates

## Referències

* ↑ Frittata; recepta(anglès)

## Enllaços externs

* Ricetta Frittata di cipolle Arxivat 2010-09-24 a Wayback Machine.
# Flaci Illiric

Flaci Illiric (llatí: Matthias Flacius Illyricus) (Labin, 3 de març de 1520 - Frankfurt del Main, 11 de març de 1575) Mattia Flaci, anomenat Illiric, en croat Matija Vlačić era un teòleg i reformador luterà.
És el primer que cerca una interpretació de la Reforma mitjançant la història; Flaci i el seu grup d'escriptors anomenats Centuriadors de Magdeburg plantegen el problema en termes històrics. Flaci remarca que la història havia estat desnaturalitzada per l'Església i obri el debat sobre la funció de l'Església antiga i la seua relació amb la de l'època de la Reforma.
Els Centuriadors arriben a considerar, després d'una anàlisi objectiva de la història de les dades cristianes de l'Església primitiva, que la interpretació teològica de la Reforma i la realització eclesial luterana eren les úniques veritables. Amb aquesta interpretació, la Reforma passava de ser una interpretació autèntica del cristianisme a representar l'única Església de Crist.

## Obres

* De vocabulo fidei (1549)
* De voce et re fidei (1555)
* Catalogus testium veritatis, qui ante nostram aetatem reclamarunt Papae (1556)
* Confessio Waldensium (1558)
* Konfutationsbuch (1559)
* Ecclesiastica historia, integram Ecclesiae Christi ideam ... secundum singulas Centúries, perspicuo ordine complectens ... exvetustissimis historicis ...congesta: Per aliquot studiosos et pios viros in urbs Magdeburgica (1559-1574)
* Clavis Scripturae Sacrae seu de Sermone Sacrarum literarum (1567)
* Glossa compendiaria in Novum Testamentum (1570)

## Bibliografia

* Luka Ilić, Theologian of Sense and Grace. The Process of Radicalization in the Theology of Matthias Flacius Illyricus (2014)
* Oliver K. Olson, Matthias Flacius and the Survival of Luther's Reform (2000)
* Matthias Flacius Illyricus, Leben & Werk: Internationales Symposium, Mannheim, February 1991
* G. Kawerau, in Herzog-Hauck’s Realencyklopadie (1899)
* W. Preger, M. Flacius Illyricus o. seine Zeit (1859—1861)
* M. Twesten, M. Flacius Illyricus (1844)
* J. B. Ritter, Flacius's Leben o. Tod (1725)
Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Francesc Batlle (organista)

Francesc Batlle (? - maig de 1679) fou clergue de Llampaies i organista
Segons F. Civil Batlle havia exercit alguna interinitat d'orgue a la catedral de Girona abans de presentar-se a la d'Olot. Batlle fou organista de la parròquia de Sant Esteve d'Olot entre 1625 i 1679, després de Pau Posas. Les oposicions que guanyà comptaren amb la presència del músic olotí Miquel Camps, en qualitat de pèrit. Durant les oposicions es van allotjar a l'hostal de la família Ferrosola. Autors com Francesc Civil argumenten que, abans, havia estat interí de l'orgue de la catedral de Girona.
És probable que Joan Verdalet, mestre de capella, es formés amb ell.
Durant els anys que Batlle fou organista, es van haver de dur a terme diverses reparacions de l'instrument. En primer lloc, el 1660 es va haver d'adobar, mentre que el 1678 es van reparar les manxes de l'orgue. Es creu, però, que els últims anys que va ocupar la plaça l'orgue es va deixar d'adobar.
Batlle va morir el maig de 1679 i fou enterrat el dia 19 d'aquell mateix mes a Olot, a la vora de la parròquia de Sant Esteve Gabriel Nadal fou el seu successor en el magisteri de l'orgue de Sant Esteve d'Olot.

## Referències

* 1 2 3 4 Gregori i Cifré, Josep Maria; Monells i Laqué, Carme. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 6: Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2012, p. 16, 86-88.
# Fundació Bromera per al Foment de la Lectura

La Fundació Bromera per al Foment de la Lectura és una entitat de caràcter cultural i sense ànim de lucre, membre de l'Organització Internacional del Llibre Infantil i Juvenil (IBBY), i al seu torn ho és a escala nacional de l'OEPLI i a escala autonòmica del CLIJCAT. La Fundació Bromera compta amb una trajectòria cultural avalada per nombroses entitats i institucions públiques i privades de tot l'àmbit autonòmic i nacional que han col·laborat amb ella i pel gran nombre de gestors culturals i mediadors de tot el territori espanyol que han participat en alguna de les nombroses activitats que ha organitzat al llarg d'aquests últims anys.
Destaquen les seves campanyes:
* «Llegir en valencià», organitzada des de l'any 2006, en col·laboració amb nombroses i importants entitats de caràcter públic i privat.
* «Llegir per a créixer», amb més d'1 milió d'exemplars de la guia Llegir per a créixer. Guia per a fer fills lectors, dirigida a pares i distribuïdes per tot el territori valencià i català.
* «Poemania, per a fer lectors de poesia», amb l'edició i la distribució per tots els centres i biblioteques valencianes d'un exemplar de la guia POEMANIA.
* «Primavera del llibre i la lectura», amb més de 40.000 quaderns editats i distribuïts per a commemorar les efemèrides literàries de la primavera, com el Dia Internacional del Llibre, etc.

## Referències

* ↑ «Fundació Bromera». [Consulta: 26 juliol 2017].
* ↑ «Llegir en Valencià» (en anglès). [Consulta: 26 juliol 2017].
* ↑ «Llegir per a créixer - Edicions bromera». [Consulta: 28 juliol 2017].
* ↑ «Poemania. Guia pràctica per a fer lectors i lectores de poesia». Arxivat de l'original el 2017-07-28. [Consulta: 28 juliol 2017].
* ↑ «La Fundació Bromera participa en el Congrés Internacional de LIJ de Santiago de Compostel·la - Noticias de riberaalta - PORTALDETUCIUDAD» (en castellà). [Consulta: 26 juliol 2017].
* ↑ «PRIMAVERA DEL LLIBRE I LA LECTURA A ALZIRA | EL SEIS DOBLE - DIARIO DIGITAL DE ALZIRA» (en castellà). [Consulta: 28 juliol 2017].
* ↑ associats, Partal, Maresma i «La Fundació Bromera proposa que l'abril sigui el mes del llibre i de la lectura». VilaWeb.cat.
# Francesc Carrés i Costa

Francesc Carrés i Costa (Figueres, 8 de maig de 1919 - Barcelona, 8 de desembre de 1948) fou un futbolista català de la dècada de 1940.
Va jugar al CE Portbou, UE Figueres i CD Blanes, abans de debutar amb el Girona FC a segona divisió.
Començà jugant d'extrem esquerre, però al Girona fou reconvertit com a davanter centre, posició en la qual es consolidà. La temporada 1941-42 fitxà pel RCD Espanyol, però només hi juga dos partits oficials, acabant la temporada al CE Europa.
Posteriorment va passar per la UD Mataronesa (1942-43), CE Mataró, UE Figueres, CD Málaga i novament Girona.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa de Carrés». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 «El Español en Torrero...». Mundo Deportivo, 03-09-1941. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «En el Guinardó». Mundo Deportivo, 15-05-1942. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Carrés al Málaga». Mundo Deportivo, 15-12-1944. [Consulta: 9 abril 2019].
# Gabriel Fuster i Mayans

Gabriel Fuster i Mayans (Palma, 15 d'abril de 1913 - 19 de gener de 1977) fou un periodista i articulista mallorquí.
Va estudiar dret a Barcelona i Saragossa. El 1952 va publicar «Tres viatges amb calma per l'illa de la calma» obra costumista escrita entre 1944 i 1948, on va practicar un humorisme informal i anecdòtic. Va ser redactor del diari «Baleares» on va fer crítica d'art amb el pseudònim «Gafim» i escrivint en català des dels anys cinquanta. Fou regidor i promotor dels Premis Ciutat de Palma i des de 1977 té un bust a la plaça Major.
Amb 23 anys va viure la Guerra Civil Espanyola a la primera línia del front a les files del bàndol nacional, on va escriure unes cartes a la seva novia que han permès reconstruir el seu paper durant el desembarcament de Mallorca d'Alberto Bayo Giroud entre el 16 d'agost i el 12 de setembre del 1936. El 19 d'abril de 1938 es va casar amb Maria Antònia Sureda Sancho. Tingué amistat amb Bartomeu Rosselló-Pòrcel a la seva joventut.

## Referències

* ↑ «Gabriel Fuster i Mayans». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Aguilera Povedano, Manuel. El desembarco de Bayo en Mallorca según las cartas del periodista Gabriel Fuster Mayans ‘Gafim’. CESAG - Universidad Pontificia Comillas, 2015.
* ↑ Aguilera, Manuel «La guerra inédita de Gafim» (en castellà). El Mundo Balears, 01-09-2014 [Consulta: 17 agost 2016].

## Bibliografia

* Marin Lladó, Carles. Gabriel Fuster Mayans (Gafim). Un periodista a la Mallorca franquista.. Palma: Lleonard Muntaner Editor, 1999.
* Arrom, Sebastià «Correspondència de Bartomeu Rosselló - Pòrcel: Set cartes a Gabriel Fuster Mayans (Gafim)». Estudis Baleàrics. Conselleria de Cultura, Educació i Esports. Govern Balear., 1989.
# Gabriel García

Gabriel García és el nom dels següents personatges:
* Gabriel Garcia i Anglada (Girona, 1876 - Cassà de la Selva, 1936), músic i sacerdot cassanenc
* Gabriel García Maroto (La Solana (Ciudad Real), 1889 - Mèxic, 1969), pintor, impressor i escriptor espanyol
* Gabriel García Márquez (Aracataca, 1927 - Ciutat de Mèxic, 2014), escriptor i periodista colombià
* Gabriel García Moreno (Guayaquil, 1821 - Quito, 1875), polític, president de l'Equador
* Gabriel García Narezo (Barcelona, 1916), poeta i polític mexicà
* Pablo Gabriel García Pérez (Pando, 1977), futbolista uruguaià
* Gabriel Garcia de la Torre Gabri (Sallent, 1979), futbolista català
# Francesc Ros

* Aquest article tracta sobre el jesuïta català. Si cerqueu el boxejador català, vegeu «Francesc Ros i Murtra».
Francesc Ros (Girona, 1557 - Kodungal·lur, 1642) va ser un missioner jesuïta català, hàbil coneixedor de les llengües siríaca, caldea i malabàrica.
Va ser enviat a les Índies Orientals, i se li confià tota aquella província que comprenia les illes Malabars. Encarregat pel rei de Portugal d'una ambaixada al Zamorin - rei de Calicut -, va concretar la pau entre les dues nacions, signant-se per ambdues parts. Va ser nomenat per Aleixo de Meneses de l'orde de Sant Agustí i arquebisbe de Goa, administrador de l'Església i diòcesi d'Angamaly, i després Felip III de Castella, a petició del poble, el va nomenar arquebisbe d'aquesta, elecció que va confirmar Climent VIII suprimint el nom d'arquebisbe i donant-li el de bisbe. Va ser consagrat a Goa el 1601. Després Pau V el 1605 havent traslladat la catedral des d'Angamala a Crangram li va donar el títol d'arquebisbe d'aquesta ciutat, per mort del seu arquebisbe Abraam. Va escriure un catecisme en llengua malabàrica que va traduir després en siríac per a ús dels rectors d'Angamala. Compongué també, d'acord amb el ritu romà, un missal, un breviari i un ritual.

## Referències

* ↑ «Francesc Ros». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 564-565 [Consulta: 23 octubre 2013].