OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Boi

«Sant Boi» té aquests significats:
* Sant Boi de Nimes, patró de Nimes (França)
* Toponímia:
** Sant Boi de Llobregat, municipi de la comarca del Baix Llobregat
** Sant Boi de Lluçanès, municipi de la comarca d'Osona

## Vegeu també

* Boí
# Bula (Guinea Bissau)

Bula és una vila i un sector de Guinea Bissau, situat a la regió de Cacheu. Té una superfície 746 kilòmetres quadrats. En 2008 comptava amb una població de 29.733 habitants.

## Referències

* ↑ Repartition geographique des communautés
* ↑ «Dada de statoids.com».
* ↑ geohive
Viccionari
# Kuixva

Kuixva (en rus: Кушва) és una ciutat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 26.878 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский». Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Doras punctatus

Doras punctatus és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E., 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sabaj Pérez, M. H. i J. L. O. Birindelli, 2008: Taxonomis revision of extant Doras Lacépède, 1803 (Siluriformes: Doradidae) with descriptions of three new species. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 157: 189-233.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# 36 de l'Àguila

36 de l'Àguila (36 Aquilae) és una estrella de la constel·lació d'Aquila. Té una magnitud aparent de +5,03.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Michigan catalogue of two-dimensional spectral types for the HD Stars, Vol. 5. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1999.
* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ Dimitri Pourbaix «Spectroscopic binaries among Hipparcos M giants'. I. Data, orbits, and intrinsic variations» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 18-02-2009, pàg. 627–640. DOI: 10.1051/0004-6361/200810698.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
Viccionari
# Ettal

Ettal és un municipi de l'Alta Baviera a 10 km al nord de Garmisch-Partenkirchen i a aproximadament 8 km cap al sud-est d'Oberammergau al districte de Garmisch-Partenkirchen. Té aproximadament 850 habitants i es compon d'Ettal i de Graswang, (on se situa el castell de Linderhof), Dickelschwaig i Rahm. Al municipi hi ha el monestir d'Ettal.
El 1922, el compositor rus Serguei Prokófiev s'hi va retirar durant divuit mesos amb la seva dona Lina Llubera per a acabar-hi la composició de la seva òpera L'àngel de foc. El 1973 Luchino Visconti hi va rodar escenes de Ludwig.
# Tánger (pel·lícula)

Tánger és una pel·lícula espanyola dirigida per l'escriptor Juan Madrid l'any 2004 amb guió basat en la seva novel·la homònima que tracta sobre la immigració i l'extrema dreta.

## Argument

Abdul Kader Torres (Jorge Perugorría) és el fill il·legítim d'un antic comissari de la Brigada Político-Social, Ricardo Torres (José Manuel Cervino), i d'una bella tangerina. Aquest home seriós i elegant torna a Madrid amb l'encàrrec d'ocupar-se del negoci del seu pare, anomenat "Ejecutivas Tànger". Desconeixent que el negoci té una activitat social bastant dubtosa, Abdul accedeix il·lusionat a posar-se'n al capdavant. A més de la responsabilitat que comporta, és una manera d'acostar-se i aconseguir l'afecte del seu distant pare. També significa una segona oportunitat professional, ja que en la seva Tànger natal va perdre la seva professió de mestre per culpa a la seva addicció a l'alcohol.
A Madrid coneix Lídia (Ana Fernández), la jove xicota del seu pare, una dona influenciada per les drogues, la degradació i les males companyies que sempre l'han envoltat. Per ella sentirà una atracció irresistible que l'obligarà a triar entre ella i el seu progenitor. Amb el dia a dia, Abdul descobrirà que res és el que sembla: ni el seu pare, ni el seu germanastre Fanfán (Fele Martínez), ni l'agència en la que treballa. Un doble assassinat d'immigrants a la ciutat i la recerca d'aquest crim destaparà la corrupció que existeix en alguns membres del cos de policia.

## Repartiment

* Jorge Perugorría: Abdul
* Ana Fernández: Lidia
* Fele Martínez: Fanfan
* José Manuel Cervino: Richi
* Ramoncín: Roberto Loring
* Pablo Puyol: Rai
* Juan Fernández : Bárcenas
* Inma del Moral: Lola
* Marián Aguilera: Marisa
* Enrique Simón : Moncho
* Mariano Venancio: Damián
* Tony Fuentes : El Lejía
* Pablo Viña : Leo
* Myriam Mézières: Almunia

## Referències

* ↑ «Tanger», una película de Juan Madrid sobre el racismo y la violencia fascista, ABC, 14 de maig de 2004
* ↑ Tánger a Fotogramas
* ↑ Juan Madrid adapta al cine y dirige su novela 'Tánger', El País, 28 de març de 2003
* ↑ Juan Madrid estrena 'Tánger', su primer filme como director, El País, 15 de maig de 2004

## Enllaços externs

* Tánger a YouTube
# Platges d'Anguileiro, La Furada i San Blas

Les platges de Anguileiro, La Furada i San Blas són un conjunt de platges situades en el concejo de Tàpia de Casariego que als moments de baixamar s'uneixen formant un bell arenal. Reben també el nom de La Grande o de Los Camps. Formen part de la Costa Occidental d'Astúries i presenten protecció mediambiental per estar catalogades com ZEPA i LIC.

## Descripció

L'arenal està dividit en dos pel riu Anguileiro que dona nom a aquesta platja. El conjunt de platges està delimitat pel cap de la Reburdia i per la punta Anguileiro. Té forma triangular i una longitud d'uns 410 metres i una amplària mitjana de 563 metres de sorra fina i de gra daurat. L'accés amb vehicle és fàcil i la distància a la platja és inferior a 500 metres.
Aquest conjunt de platges té una assistència massiva durant l'estiu. Disposa d'un càmping proper i la desembocadura fluvial que s'ha esmentat i d'un complet equip de serveis com són: vigilància, pícnic, neteja i aparcament. L'activitat recomanada és el surf i té «Categoria 3» per a la pràctica d'aquest esport. És una platja apta i recomanable per a tota la família.

## Referències

* 1 2 http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=520 Arxivat 2015-04-18 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 14. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Sant Martí d'Ars

Sant Martí d'Ars és un monument del municipi de les Valls de Valira inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església parroquial de Sant Martí d'Ars és un edifici romànic d'una nau, de planta lleugerament irregular, esbiaixada a la banda de l'evangeli, i d'aparell irregular. L'absis, separat de la nau per un arc triomfal, és quadrat i cobert per una volta de canó. la nau, coberta amb encavallades de fusta, té l'accés lateral al costat de l'epístola
Adossat a la part esbiaixada del mur de l'evangeli s'alça un campanar de planta circular, amb finestres geminades i arcuacions a la part superior. Sobresurt tres pisos per damunt de la teulada de l'església i de les construccions veïnes. Construït amb aparell irregular disposat en filades, els dos pisos superiors compten amb els capitells llisos. És coronat per una teulada cònica de pissarra, sota el ràfec de la qual corre una filera d'arcuacions cegues de tipus llombard i petites espitlleres. El campanar, al qual les espitlleres superiors i del primer pis confereixen un caràcter defensiu, és possiblement l'element més rellevant de l'església, atesa la seva estructura cilíndrica que el converteixen -juntament amb el de Santa Coloma d'Andorra, de factura i disseny més acurats- en una de les poques mostres del romànic català d'aquesta tipologia, que sembla circumscrita a les valls pirinenques de l'Alt Urgell i 'Andorra
D'altra banda, el tipus d'obertures i elements ornamentals que configuren el mur ens forneixen dades per a situar-lo cronològicament dins del segle xi. En canvi, l'edifici, pot ser contemporani, manté a les seves estructures un lligam profund amb la tradició constructiva del preromànic, manifesta sobretot en el tipus de planta, l'absis carrat, l'arc triomfal d'ingrés, i el tipus d'aparell.

## Història

Esmentada a l'Acta de consagració de la Seu d'Urgell del 839.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Martí d'Ars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].

## Enllaços externs

* «Sant Martí d'Ars». Via Romànica. Consell Comarcal de l'Alt Urgell. Arxivat de l'original el 2013-08-03. [Consulta: 12 gener 2014].
# Kirin

Kirin Holdings Company, Limited. (キリンホールディングス株式会社) és una societat de cartera japonesa dedicada al sector de les begudes. És coneguda per marques com la cervesa Kirin, Mets i Gogo no Kōcha. En japonès kirin significa qilin (麒麟), la criatura mitològica xinesa.
El predecessor de l'empresa, la Japan Brewery Company, va ser fundada a Yokohama el 1885 per William Henry Talbot i Edgar Abbott. El 1888 va començar comercialitzar la cervesa Kirin. El 1907 es va fundar la Kirin Brewery Company. El 2007 es va convertir en Kirin Holdings Company.

## Història

Japan Brewery Company, la precursora de Kirin Brewery, es va fundar el 1885 fent-se càrrec dels actius de la Spring Valley Brewery, creada per primera vegada a Yokohama el 1869 pel cerveser William Copeland.
Kirin Brewery ven dues de les cerveses més populars del Japó: Kirin, una lager de les més antigues del país, i Ichiban Shibori. Dins de la categoria happoshu, Kirin Tanrei és la més venuda. Kirin també s'encarrega de la distribució nacional de diverses marques estrangeres com Budweiser i Heineken.
Les operacions Kirin també s'estenen a l'estranger a través d'aliances estratègiques a la Xina, Taiwan, Austràlia, les Filipines, Europa, Nova Zelanda i els Estats Units d'Amèrica. La companyia té una participació del 100% a Lion Nathan Limited, una filial consolidada amb seu a Austràlia però amb operacions especialment importants a la Xina. També té una participació del 48% a San Miguel Brewery, la cervesera dominant a les Filipines. Tot i que els negocis de la cervesa i relacionats segueixen essent el nucli de les activitats, l'empresa també participa en altres sectors: licors, vi, refrescos i productes alimentaris.

## Referències

* ↑ «Japan's Kirin exits Myanmar business with military-linked partner» (en anglès). , 30-06-2022 [Consulta: 30 juny 2022].
* ↑ «The History of Kirin». Kirin Holdings Corporate History. Kirin Holdings. [Consulta: 7 juliol 2014].
* ↑ «The History of Kirin». Kirin Holdings Corporate History. Kirin Holdings. [Consulta: 5 juliol 2014].
* ↑ Alexander, Jeffrey W. Brewed in Japan: The Evolution of the Japanese Beer Industry. Vancouver, BC, Canada: UBC Press, 2013, p. 19. ISBN 978-0-7748-2504-7.
* ↑ van Tartwijk, Maarten. «Heineken in Talks to Buy Kirin's Brazil Assets». The Wall Street Journal, 20-01-2017. [Consulta: 22 gener 2017].
* ↑ News Kirin Holdings. 2009
* ↑ Kirin Holdings Completes Acquisition of San Miguel Brewery Shares Kirin Holdings. 22 May 2009. Retrieved 4 February 2014.
* ↑ «Kirin Holdings Reference 2009.5.22 : Kirin Holdings Completes Acquisition of San Miguel Brewery Shares». Kirinholdings.co.jp.
# El Camino Angosto

El Camino Angosto és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 254 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, El Camino Angosto tenia 254 habitants, 64 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 265,1 habitants per km².
Dels 64 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 10,9% no eren unitats familiars. En el 7,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 15,4% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
Entorn del 28,1% de les famílies i el 44,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Notes

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- El Camino Angosto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- El Camino Angosto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# 40 d'Eridà

40 d'Eridà (40 Eridani), també conegut com a Òmicron² d'Eridà o Keidar, de la paraula àrab qayd, cloves (d'ou)) és un sistema triple d'estrelles a menys de 16,5 anys llum de distància de la Terra. És en la constel·lació d'Eridà. L'estrella principal del sistema, 40 d'Eridà A, és fàcilment visible a simple vista. La parella de 40 d'Eridà B/C van ser descobertes el 31 de gener de 1783 per William Herschel. En efecte, es va observar novament per Friedrich Georg Wilhelm Struve el 1825 i per Otto Wilhelm von Struve el 1851. El 1910, es va descobrir que encara que el component B era una estrella dèbil, era de color blanc. Això significava que havia de ser una estrella petita, de fet es tractava d'una nana blanca, el primer descobert.

## Referències

* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Spectroscopic Parameters and atmosphEric ChemIstriEs of Stars (SPECIES) I. Code description and dwarf stars catalogue» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-07-2018, pàg. 76–76. DOI: 10.1051/0004-6361/201731533.
* 1 2 «The 2001 US Naval Observatory Double Star CD-ROM. I. The Washington Double Star Catalog» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 01-12-2001, pàg. 3466–3471. DOI: 10.1086/323920.
* ↑ Catalogue of Double Stars, William Herschel, Philosophical Transactions of the Royal Society of London 75 (1785), pp. 40–126$^{,p.73}$
* ↑ The orbit and the masses of 40 Eridani BC, W. H. van den Bos, Bulletin of the Astronomical Institutes of the Netherlands 3, #98 (8 de juny, 1926), pp. 128–132.
* ↑ Astrometric study of four visual binaries, W. D. Heintz, Astronomical Journal 79, #7 (July 1974), pp. 819–825.
* ↑ White Dwarfs, E. Schatzman, Amsterdam: North-Holland, 1958.$^{,p.1}$
Viccionari
# Etten-Leur

Etten-Leur és un municipi de la província del Brabant del Nord, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 41.286 habitants repartits sobre una superfície de 55,88 km² (dels quals 0,52 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Moerdijk, a l'oest amb Halderberge, a l'est amb Breda i al sud amb Rucphen i Zundert.

## Ajuntament

* APB (6 regidors)
* CDA (6 regidors)
* D66 (1 regidor)
* GroenLinks (1 regidor)
* Ons Etten-Leur (3 regidors)
* PvdA (6 regidors)
* VVD (4 regidors)

## Enllaços externs

* www.etten-leur.nl
# Petroica de Nova Caledònia

La petroica de Nova Caledònia (Cryptomicroeca flaviventris) és un ocell de la família dels petròicids (Petroicidae) i única espècie del gènere Cryptomicroeca Christidis, Irestedt, Rowe, Boles et Norman, 2012.

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les illes de Grande-Terre i l'Île des Pins, a Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ «Petroica de Nova Caledònia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Sant Sebastià (Maçanet de Cabrenys)

Sant Sebastià és una església situada a prop del centre històric de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església d'una nau amb capelles laterals a cada costat, amb el presbiteri encarat al nord. La volta de la nau és de canó, emblanquinada. Els arcs de les quatre capelles són apuntats i tres d'ells porten les dates incises en les dovelles que formen la clau. Al mur de llevant hi ha l'altar del Remei, que porta la data 1703; i el de Sta. Llúcia, 1724. Al mur de ponent hi ha l'altar de Sant Isidre (1726) i un altre altar sense data, amb la Mare de Déu dels Dolors.
La volta del presbiteri és d'arestes que culminen amb una rosassa i formen set arcs apuntats. Pel que fa al frontis, està arrebossada amb rastres de decoració esgrafiada. A la llinda de la porta s'hi pot llegir: "Ste. Sebastiane ora pro nobis". Sobre la porta hi ha una fornícula, que antigament devia contenir una imatge. Al centre de la façana hi ha un rosetó, i a la part superior veiem dues finestres amb arc de mig punt, mig tapiades. A la part superior s'alça un campanar de cadireta d'un sol arc. L'exterior de l'absis està reforçat per sis contraforts.

## Referències

* 1 2 Text importat de: «Sant Sebastià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 25 agost 2014] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).

## Enllaços externs

* Església de Sant Sebastià, fitxa de l'Ajuntament
# L'arbre de les cireres

L'arbre de les cireres és una pel·lícula de coproducció hispano-franco-belga dirigida per Marc Recha el 1998. Fou rodada a la Vall de Gallinera (Marina Alta) amb els personatges parlant la varietat local del valencià. La música és de Toti Soler.

## Argument

La narració s'emmarca en la proximitat de les festes de Nadal i es desenvolupa en cinc talls temporals marcats en plans breus.
Àngel és un nen que viu en un poble de la Vall de Gallinera amb la seua àvia malalta i trista (que no parla gens durant la pel·lícula) i la seua germana Dolors, que els cuida a tots dos i treballa en un forn al mateix temps que manté relacions íntimes inestables amb diferents homes. La mare d'Àngel i Dolors se n'ha anat amb un circ de gira. Àngel està mig abandonat i construeix un món a la seua mida. D'altra banda, el metge del poble, Martí, se'n va a ciutat i ensenya els procediments rurals al seu successor, Andreu, que fuig d'una vida frustrada.
Una història coral amb uns personatges que provenen de la ciutat i que es transformen gràcies al contacte amb la naturalesa.

## Repartiment

* Blai Pascual - Àngel
* Diana Palazón - Dolors
* Rosana Pastor - Mare d'Àngel i Dolors
* Jordi Dauder - Martí
* Pere Ponce - Andreu
* Isabel Rocatti - Roser

## Premis

* VIII Premis Turia (1998): Premis a nous realitzadors.
* Festival Internacional de Cinema de Locarno (1998): Premi Fipresci.
* Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges (1998): Premi de la Crítica.

## Referències

* ↑ L'arbre de les cireres al Diccionario Audiovisual Valenciano
* ↑ L'arbre de les cireres a esadir.cat
* ↑ L'arbre de les cireres al Diccionari del Cinema a Catalunya
* ↑ Tricicle, Medem y Colomo,galardonados con los Turia, La Vanguardia, 11 de juliol de 1999
* ↑ "L"arbre de les cireres", de Marc Recha, premiada en el Festival de Cine de Locarno, El País, 17 d'agost de 1998
* ↑ Palmarès del Festival de Sitges 1998

## Enllaços externs

* ‘El árbol de las cerezas', en 'Historia de nuestro cine', a Diez Minutos
* PDF Quim Casas L'arbre de les cireres. El peso y el paso del tiempo, Nosferatu. Revista de Cine, n. 46, 2004
# El Pedrús

El Pedrús és una obra del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular, coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, situada a migdia. Es troba assentada damunt la roca viva en direcció Est/ Oest, de manera que la façana de ponent consta de planta baixa i pis i la de llevant, a més, té golfes. Presenta diverses etapes constructives que s'han anat afegint al cos central. La façana presenta quatre portals rectangulars a la planta, els dos centrals de pedra. Al primer pis tres finestres, dues amb ampit motllurat i a les golfes hi ha una finestra, un antic rellotge de sol i un porxo amb baranes de ferro. A tramuntana hi ha poques obertures, a llevant hi ha un portal al primer pis i a ponent tres obertures a nivell de primer pis. Davant la masia hi ha grans lloses dretes, el pou i una bassa. Cal remarcar el valor popular i estàtic d'aquests elements. L'estat de conservació és bo.

## Història

Masia construïda en diverses etapes, tal com ho demostres les dates:
* Portal d'entrada: 17 IHS 01
* Finestra dreta façana: 1805.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Pedrús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Esparragosa de la Serena

Esparragosa de la Serena és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura. Limita a l'oest amb Zalamea de la Serena; al nord-oest amb Malpartida de la Serena; a l'est amb Puerto Hurraco i al nord-est Castuera.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].