OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ebotes de Dime

Ebotes (en grec antic: Οἰβώτας), fill d'Ènies, fou un atleta de l'antiga Grècia nadiu de Dime (Acaia) que va guanyar la correguda a peu dels Jocs Olímpics a la 6a Olimpíada, l'any 756 aC.
Segons la narració de Pausànies, Ebotes va ser el primer aqueu de proclamar-se campió, però no va rebre cap recompensa ni agraïment dels seus conciutadans; com a resposta, va llençar una maledicció per la qual mai més cap aqueu tornaria a guanyar els Jocs. Efectivament, els aqueus varen estar tres-cents anys sense tenir cap campió; per això, decidiren consultar l'oracle de Delfos, que va ordenar erigir una estàtua a Ebotes, construïda finalment el 460 aC. Poc després, Sòstrat de Pel·lene va obtenir una victòria en la cursa a peu. Es va establir el costum de fer un sacrifici davant de l'estàtua d'Ebotes per part dels atletes aqueus abans de començar una competició olímpica, i si en sortien vencedors, coronaven l'estàtua o deixaven ofrenes als seus peus. En temps de Pausànies encara es visitava la tomba d'Ebotes.

## Referències

* ↑ Eusebi de Cesarea, Crònica, 191.
* 1 2 Pausànies, Descripció de Grècia, VII 17.6-7; 13-14.
# Parksville (Carolina del Sud)

Parksville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 120 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Parksville tenia 120 habitants, 51 habitatges i 37 famílies. La densitat de població era de 70,2 habitants/km².
Dels 51 habitatges en un 25,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,6% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 25,5% no eren unitats familiars. En el 17,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,66.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,5% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 25% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.958 $ i la renda mediana per família de 39.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.188 $ mentre que les dones 25.750 $. La renda per capita de la població era de 20.607 $. Cap de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Parksville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Parksville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Recreativos Denver

Recreativos Denver fon un saló recreatiu de la ciutat de Torrent, València. Va ser fundat per Eugenio Utiel el 1968, i al principi el local disposava de jocs analògics com els billars, el ping-pong o el futbolí. A principis de la dècada del 1980, va ser pioner a l'hora d'un introduir màquines de videojocs arcade.
Dels set salons que arribaren a existir a la localitat, fou l'únic on estava prohibit el consum d'estupefaents. Les màquines més reeixides al local foren Tetris, Moonwalker, Street Fighter II, 1941 i les màquines amb volant per a simuladors de conducció. A finals de la dècada del 1990, el propietari canvia les màquines de videojocs per escurabutxaques, i finalment, tancaria el negoci.

## Referències

* ↑ «Los salones recreativos de los 80s». Manzonis garage, 29-06-2020. [Consulta: 6 febrer 2023]. «min. 17.15»
* 1 2 3 4 5 Lacort, Alesya Makarov y Javier. «La historia de los fundadores de salones de recreativas en España: "la forma más fácil de ganar dinero era montar un salón arcade"». Xataca, 12-03-2018. [Consulta: 6 febrer 2023].
# Zaval

Zaval (en rus: Завал) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 84 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Ricardo Rogério de Brito

Ricardo Rogério de Brito, conegut com a Alemão, (22 de novembre de 1961) és un exfutbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1986.

## Referències

* 1 2 «Alemão (ex-volante do Botafogo e São Paulo)» (en portuguès). Milton Neves, 14-08-2008. Arxivat de l'original el 2 d'octubre 2011. [Consulta: 29 agost 2008].
* ↑ Enciclopédia do Futebol Brasileiro Lance Volume 1. Rio de Janeiro: Aretê Editorial S/A, 2001, p. 22. ISBN 85-88651-01-7.
* ↑ «Todos os brasileiros - 1986» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Krobia potaroensis

Krobia potaroensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ Kullander, S. O. & H. Nijssen, 1989. The cichlids of Surinam. Teleostei: Labroidei. E. J. Brill, Leiden. Cichlids Surinam: i-xxxii + 1-256.
* ↑ AQUATAB

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Habitatge al carrer dels Polls, 22 (Caldes de Malavella)

L'edifici situat al Carrer dels Polls, 22 és una casa entre mitgeres ubicada al nucli urbà del municipi de Caldes de Malavella (Selva). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

De façana asimètrica, i amb una estructura de planta baixa, pis i golfes. La teulada de l'edifici és a una vessant, orientada a la façana posterior, que presenta dos nivells, marcant la zona de les golfes (més alta). La porta principal (costat esquerre) és d'arc de mig punt adovellat. Al costat hi ha la porta per on antigament entraven els carruatges, en arc escarser. Al costat d'aquesta porta, una petita obertura apaïsada (segurament el respirall de la cort). Al pis, un balcó central amb llosana i llinda de pedra, dues finestres laterals amb ampit motllurat i llinda monolítica. A les golfes, al costat dret, obertures en tres arcs de mig punt de maó arrebossat (és una galeria on s'hi ubicarien els antics assecadors), i al costat esquerre, dues finestres amb ampit motllurat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Carrer dels Polls, 22». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Edesi de Capadòcia

Edesi de Capadòcia (grec antic: Αἰδέσιος, llatí: Aedesius) va ser un filòsof platònic o més aviat eclèctic que va viure al segle iv.
Va ser amic i deixeble de Iàmblic. Després de la mort del seu mestre, l'escola d'Apamea, a Síria es va dispersar, i Edesi, que temia l'hostilitat, real o imaginada, de l'emperador Constantí contra els filòsofs, es va dedicar a l'endevinació.
Un oracle en hexàmetres li va profetitzar que trobaria la pau si es retirava a fer vida de pastor, però els seus deixebles, potser interpretant l'oracle des d'una perspectiva metafòrica, el van convèncer perquè reprengués el seu ensenyament. Es va establir a Pèrgam on va tenir com a deixeble a Julià, després emperador que quan va arribar al tron va demanar a Edesi que continués les seves ensenyances vora d'ell, però Edesi, ja vell i amb poques forces, va renunciar a favor dels seus deixebles Crisanzi i Eusebi de Mindos. En parla Eunapi a la Βίοι φιλοσόφων καὶ σοφιστῶν (Vida de filòsofs i sofistes).

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/38?rgn=full+text;view=image;q1=AedesiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 23. ]
# Paolo Pulici

Paolo Pulici (Roncello, 27 d'abril de 1950) és un futbolista italià retirat.

## Trajectòria esportiva

El Torino el fitxà el 1967 del Legnano i l'entrenador Edmondo Fabbri el situà com a titular la temporada 1968-69 en el partit Torino-Cagliari Calcio (0-0). Amb l'equip grana disputà 14 temporades, amb un total de 437 partits (335 de lliga, 72 de copa, 29 de copes europees i 1 al Torneo di Capodanno, competició oficial de la Lega Calcio del 1980-1981) marcant 173 gols, fet que el situen com el major golejador de la història del club torinès.
Fou màxim golejador de la lliga italiana de futbol tres temporades, el 1973, amb Gianni Rivera i Giuseppe Savoldi, el 1975 i el 1976. En aquest darrer any els seus 21 gols foren determinants per la conquesta de l'scudetto per part de l'equip torinès. També guanyà la Copa d'Itàlia el 1971.
El 1982 fou cedit a l'Udinese Calcio i al cap d'una temporada passà a l'ACF Fiorentina, on acabà la seva carrera futbolística.
Amb la selecció italiana jugà 19 partits i marcà 5 gols. Fou convocat per als mundials de 1974 i 1978, tot i que no disputà cap partit.

## Estadístiques

| Temporada | Club | Campionat | Campionat | Campionat |
| Temporada | Club | Comp. | Partits | Gols |
| 1966/67 | Legnano | Sèrie C | 1 | 0 |
| 1967/68 | Torino FC | Sèrie A | 0 | 0 |
| 1968/69 | Torino FC | Sèrie A | 6 | 1 |
| 1969-70 | Torino FC | Sèrie A | 24 | 0 |
| 1970-71 | Torino FC | Sèrie A | 23 | 3 |
| 1971-72 | Torino FC | Sèrie A | 26 | 5 |
| 1972-73 | Torino FC | Sèrie A | 29 | 17 |
| 1973-74 | Torino FC | Sèrie A | 25 | 14 |
| 1974-75 | Torino FC | Sèrie A | 23 | 18 |
| 1975-76 | Torino FC | Sèrie A | 30 | 21 |
| 1976-77 | Torino FC | Sèrie A | 29 | 16 |
| 1977-78 | Torino FC | Sèrie A | 28 | 12 |
| 1978-79 | Torino FC | Sèrie A | 20 | 10 |
| 1979-80 | Torino FC | Sèrie A | 23 | 3 |
| 1980-81 | Torino FC | Sèrie A | 22 | 9 |
| 1981-82 | Torino FC | Sèrie A | 27 | 5 |
| 1982-83 | Udinese Calcio | Sèrie A | 26 | 5 |
| 1983-84 | ACF Fiorentina | Sèrie A | 20 | 1 |
| 1984-85 | ACF Fiorentina | Sèrie A | 20 | 2 |
| Total Sèrie A | Total Sèrie A | | 401 | 142 |

## Palmarès
### Club

* Lliga italiana de futbol: 1975-76
* Copa italiana de futbol: 1970-71

#### Individual

* Màxim golejador de la lliga italiana de futbol: 1972-73, 1974-75, 1975-76

## Enllaços externs

* Estadístiques a ArchivioToro.it Arxivat 2010-11-21 a Wayback Machine.
Paolo Pulici amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de Futbol 1974
1 Zoff •
2 Spinosi •
3 Facchetti (c) •
4 Benetti •
5 Morini •
6 Burgnich •
7 Mazzola •
8 Capello •
9 Chinaglia •
10 Rivera •
11 Riva •
12 Albertosi •
13 Sabadini •
14 Bellugi •
15 Wilson •
16 Juliano •
17 Re Cecconi •
18 Causio •
19 Anastasi •
20 Boninsegna •
21 Pulici •
22 Castellini •
Entrenador: Valcareggi
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1978
1 Zoff •
2 Bellugi •
3 Cabrini •
4 Cuccureddu •
5 Gentile •
6 Maldera •
7 Manfredonia •
8 Scirea •
9 Antognoni •
10 Benetti •
11 Pecci •
12 Conti •
13 P. Sala •
14 Tardelli •
15 Zaccarelli •
16 Causio •
17 C. Sala •
18 Bettega •
19 Graziani •
20 Pulici •
21 Rossi •
22 Bordon •
Seleccionador: Bearzot :
# Puxe

Puxe és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 117 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Puxe era de 117 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família i 5 estaven desocupats. 44 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 42 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 13 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Puxe el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 12 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 12 |
| 4 | 10 a 14 | 12 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 75 persones, 56 eren actives i 19 eren inactives. De les 56 persones actives 55 estaven ocupades (31 homes i 24 dones) i 1 aturada (1 home). De les 19 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Puxe hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Puxe a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Puxe a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Khildebert III

Khildebert III, anomenat el Just (francès: le Juste) (vers 683 – 23 d'abril de 711, va ser rei dels francs des del 695 fins a la seva mort. Apareix també com Khildebert IV (sent el III Khildebert l'Adoptat).
Fill de Teodoric III (rei dels francs) i de Clotilde, va succeir el seu germà gran Clodoveu IV a la seva mort. Però com era habitual en els darrers reis merovingis, el seu poder va ser tan sols nominal sota el govern del majordom de palau Pipí d'Héristal.
Tot i això, emeté una sèrie de decisions judicials que li valgueren el seu sobrenom, i que d'acord amb el Liber Historiae Francorum (727) fou "un home just del que se'n conserva bon record".

## Vegeu també

* Dinastia merovíngia.
* Cronologia de la història de França.
* Rupert de Salzburg.

## Notes i referències

* ↑ Algunes fonts el numeren Khildebert IV, tenint en consideració a l'usurpador Khildebert l'Adoptat
* ↑ «Khildebert III». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Wenzel Praupner

Wenzel Praupner (Litoměřice, 18 d'agost de 1745 - Praga, 1 d'abril de 1807) fou un organista i músic txec.
Va assistir a classes de secundària inferior a l'escola de gramàtica dels jesuïtes de la seva ciutat natal, on al mateix temps gaudia d'una instrucció exhaustiva de la música, de manera que el 1758, amb només 14 anys, va fer un concert molt difícil a l'església dels jesuïtes amb molta habilitat. L'aplaudiment general i no dividida de Praupner, en ser acollit després d'aquesta producció, va despertar en ell un amor per la música en un grau encara més gran, i el va impulsar a tan gran diligència en la qual fins i tot després del transcurs d'uns pocs anys es va reconèixer com un violinista molt capaç. A més, no va ometre obtenir coneixements teòrics del seu art, estudiant baix continu, i llegint diverses obres musicals va ampliar el seu coneixement en aquesta direcció; Praupner també va aprendre a tocar l'orgue. Després d'acabar els seus estudis a Leitmeritz amb èxit, va anar a Praga, on Praupner va passar a "Regensrecomanat" pel seminari de Sant Wenceslau; allà cursà igualment teologia, ja que pensava abraçar l'estat eclesiàstic, però després va canvià de pensament, dedicant-se des de llavors exclusivament a la música. Va ser director d'orquestra del teatre particular del comte de Rinck, mestre de capella en diverses esglésies i succeí a Joseph Strobach en la direcció de l'orquestra del teatre de l'Òpera, d'aquella capital.
Fou un bon organista i notable compositor, havent deixat diverses obres per al teatre, entre elles l'òpera Circe, simfonies, obres per a orgue i nombroses composicions religioses, com misses, vespres a tres cors, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 1301. (ISBN 84-239-4546-4)
# Riu Kurram

Kuram o Kurram és un riu a la zona fronterera entre Afganistan i Pakistan. Neix a les muntanyes de Safed Koh i rega el fèrtil vall de Kurram. Creua la província de Paktia a 33° 49′ N, 69° 58′ E﻿ / ﻿33.817°N,69.967°E﻿ / 33.817; 69.967 a uns 80 km al sud-oest de Jalalabad (Nangarhar). Travessa les muntanyes dominades per diversos clans waziris i entra al districte de Bannu a uns 8 km de Bannu, i finalment desaigua a l'Indus a uns 6 o 7 km al sud d'Isa Khel, després d'un curs de 320 km. Rep les aigües del Tochi o Gambila a pocs quilòmetres de Lakki. Les seves aigües són molt valuoses pel reg però no serveixen per boca encara que molta gent a Bannu l'utilitza per les tasques domèstiques habituals per manca d'altra. Quan arriba a l'Indus ha perdut força i molta aigua degut a l'aprofitament massiu per regar.

## Vegeu també

* Nila Koh.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Kroiànskoie

Kroiànskoie - Кроянское (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants del Caucas occidental, a la capçalera del riu Dzeberkoi, prop de la riba nord-oriental de la mar Negra, a 3 km a l'est de Tuapsé i a 106 km al sud de Krasnodar.
Pertany al poble de Xepsi.
# Greigita

La greigita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la linnaeïta. Rep el nom en honor de Joseph Wilson Greig (Ontario, Canadà, 1895 - Lewistown, Pennsilvània, EUA, 22 d'octubre de 1977), mineralogista i químic físic al Laboratori de Geofísica de la Carnegie Institution, Washington, DC, EUA, i més tard a l'estat de Pennsilvània.

## Característiques

La greigita és un sulfur de fórmula química Fe$^{2+}$Fe$^{3+}$₂S₄. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1964. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la greigita pertany a «02.D - Sulfurs metàl·lics, amb proporció M:S = 3:4» juntament amb els següents minerals: bornhardtita, carrol·lita, cuproiridsita, cuprorhodsita, daubreelita, fletcherita, florensovita, indita, kalininita, linneïta, malanita, polidimita, siegenita, trüstedtita, tyrrel·lita, violarita, xingzhongita, ferrorhodsita, cadmoindita, cuprokalininita, rodoestannita, toyohaïta, brezinaïta, heideïta, inaglyita, konderita i kingstonita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Nacional d'Història Natural, l'Smithsonian, situat a Washington DC (Estats Units).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Four Corners, a l'àrea de borats d'East Kramer, dins el Comtat de San Bernardino (Califòrnia, Estats Units). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta, inclosa l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Greigite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 gener 2021].
# Edevaldo de Freitas

Edevaldo de Freitas, més conegut com a Edevaldo (Campos dos Goytacazes, Estat de Rio de Janeiro, 28 de gener de 1958) és un exjugador de futbol del Brasil que jugava com a lateral dret.

## Referències

* ↑ «Futpedia: Edevaldo (Edevaldo de Freitas)» (en portuguès). Globo Esporte. Arxivat de l'original el 2010-01-14. [Consulta: 24 gener 2010].
* ↑ Edevaldo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Edevaldo de Freitas a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Todos os brasileiros - 1982» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Pastor belga laekenois

El Pastor belga laekenois és un gos pastor que forma part de les quatre varietats en les que es divideix el Pastor belga. El nom de laekenois procedeix del barri de Laeken de la ciutat belga de Brussel·les on fou seleccionat. Amb el Pastor belga malinois, Pastor belga groenendael i el Pastor belga tervueren comparteix un mateix estàndard i es diferencia únicament en el tipus, longitud i en el color del pèl. El pèl d'aquesta varietat és llarg i dur en tot el cos, de color marró carbó, s'admet alguna petita taca blanca en el pit i ha de presentar la cara més fosca.

## Vegeu també

* Pastor belga
* Pastor belga groenendael
* Pastor belga malinois
* Pastor belga tervueren
* Pastor holandès
* Gos pastor

## Enllaços externs

* Belgian Shepherd Dog Association of Great Britain
* The Northern Belgian Shepherd Dog Club
* Belgian Shepherd Dog Club of Canada Arxivat 2016-12-02 a Wayback Machine. Breed club for all four Belgian Shepherd breeds.
* Belgian Shepherd Dog Association of Finland Arxivat 2007-05-01 a Wayback Machine.
* American Belgian Laekenois Association Arxivat 2014-09-03 a Wayback Machine.
# Renovació i Victòria

Renovació i Victòria (castellà: Renovación y Victoria) fou un moviment polític del Partit Nacional de l'Uruguai. Va ser fundat a començament de l'any 1987.
Quan a finals de 1986 el senador Gonzalo Aguirre vota a favor de la Llei de Caducitat, se separa del Moviment Nacional de Rocha i crea aquest nou moviment. Molts analistes consideraven que tindria poca vida; pocs s'imaginaven que Aguirre resultaria elegit vicepresident de la República per al període 1990-1995 durant la presidència del nacionalista Luis Alberto Lacalle, i a més superant en vots al moviment històric Per la Pàtria.
Durant les eleccions generals de 1994, el moviment va perdre suport de molts nacionalistes i Aguirre es va veure obligat a crear una nova proposta presidencial, comportant el final de RiV.

## Referències

* ↑ Partidos políticos de América Latina: Cono Sur - a googlebooks (castellà)
* ↑ Biografia de Luis Alberto Lacalle de Herrera Arxivat 2014-11-07 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Entrevista a Raquel Macedo de Sheppard, militant de RiV (castellà)