OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jutlàndia Septentrional

Jutlàndia Septentrional (Nordjylland en danès) és una regió administrativa de Dinamarca, creada l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal que va substituir els antics 13 comtats (amter) per cinc entitats més grans però amb menys competències. Al mateix temps els petits municipis es van fusionar per formar unitats més grans, passant de 271 municipis als 98 actuals.
La regió de Nordjylland ocupa la part nord de la península de Jutlàndia, comprèn l'antic comtat de Nordjylland i algunes parts dels comtats de Viborg (els antics municipis d'Aalestrup, Hanstholm, Morsø, Sydthy, i Thisted) i la meitat oest del que fou el municipi de Mariager al Comtat d'Århus.
La regió és dividida en dos pel Limfjord, el fiord que uneix el Mar del Nord i l'estret del Kattegat i que separa l'illa de Vendsyssel-Thy de la resta de la península de Jutlàndia.

## Divisió territorial

La regió es divideix en 11 municipis:
* Aalborg
* Brønderslev
* Frederikshavn
* Hjørring
* Jammerbugt
* Læsø
* Mariagerfjord
* Morsø
* Rebild
* Thisted
* Vesthimmerland

## Consell Regional

Després de les eleccions els 41 diputats del Consell Regional es van repartir de la següent manera:
* Socialdemokraterne (Socialdemòcrates): 20 escons
* Venstre (Liberals): 12 escons
* Dansk Folkeparti (Partit Popular): 2 escons
* Socialistisk Folkeparti (Ecosocialistes): 2 escons
* Konservative Folkeparti: 2 escons
* Det Radikale Venstre (Social-liberals): 1 escó
* Borgerlisten Nordjylland: 1 escó
* Kristendemokraterne (Demòcrata Cristians): 1 escó
El Consell Regional és presidit pel socialdemòcrata Orla Hav.

## Referències

* ↑ «Jutlàndia Septentrional». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ratpenat cuallarg de Greenhall

El ratpenat cuallarg de Greenhall (Cynomops greenhalli) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids.

## Descripció

* Fa entre 40 i 97 mm de llargària total.
* És marró groguenc o negre a la part superior i gris a la inferior.
* Pavellons auriculars curts i arrodonits.

## Distribució

Es troba al Brasil, Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, la Guaiana Francesa, Guaiana, Hondures, Mèxic, Surinam, Trinitat i Tobago i Veneçuela.

## Dieta

Menja insectes.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
* ↑ Cynomops greenhalli a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)

## Bibliografia

* LaVal, Richard: Records of Bats from Honduras and El Salvador. Journal of Mammology, Vol. 50, Núm. 4 (Novembre, 1969), pàg. 819-822. (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Refugi de Fauna Silvestre de La Lomaza de Belchite

El Refugi de Fauna Silvestre de la Lomaza de Belchite és un refugi de fauna silvestre localitzat a la comarca del Camp de Belchite, en el sud-oest de la província de Saragossa, Aragó, Espanya. Es tracta d'una Zona d'especial protecció per a les aus.

## Descripció

El refugi té una superfície de 961 hectàrees i va ser declarat com a espai natural protegit per primera vegada el 4 d'abril de 1995. Es troba a entre 280 i 405 msnm, sent el seu relleu generalment pla.
Este territori estepari és el resultat d'un antiquíssim procés de desforestació i posterior ús agrícola i -principalment- ramader. Els actuals són uns ecosistemes fràgils. Hàbitat d'una peculiar flora i fauna, estos espais han sofert l'abandó de les pràctiques agrícoles i ramaderes tradicionals, amb els consegüents canvis de l'ús del sòl provocats per la regressió de l'economia agrícola tradicional.

## Espècies

És un lloc de nidificació d'aus esteparies. Les principals espècies que es troben són el torlit, l'alosa becuda, el trobat, el Mimus saturninus, la cogullada fosca, la ganga, la ortega, la terrerola vulgar i la terrerola rogenca.
La flora, també adaptada a l'entorn estepari, amb escassa vegetació arbòria i arbustiva, resultant d'unes condicions climatològiques extremes, amb escassa pluviosidad, forts vents i bruscs canvis de temperatura. Es troben albardines, sisaltos, espernallacs, asnallos, Larrea, salicorn, limonios i el Microcnemun coralloides.

## Referències

* 1 2 3 «Espacios Protegidos de Aragón» (en castellano). [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ «Red Natural de Aragón» (en castellano). Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 14 febrer 2016].
# Ratumaibulu

Ratumaibulu és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -66.2 ° de latitud nord i 80.6 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 20 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 25 d'agost del 2017 i fa referència a Ratumaibulu, déu de l'agricultura i del subsòl de la cultura de les illes Fiji.

## Referències

* ↑ "Ratumaibulu". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ St. Johnston, Thomas Reginald. Appleton. The Islanders of the Pacific: Or, the Children of the Sun, 1921.
# Raymond Loewy

Raymond Loewy (París, 5 de novembre de 1893 - Montecarlo, Mònaco, 14 de juliol de 1986) fou un dissenyador industrial pertanyent a l'Streamlining. Va ser un dels dissenyadors industrials més coneguts del segle xx. Tot i que nascut i criat a França, va desenvolupar gairebé tota la seva carrera professional als Estats Units, on va tenir una influència molt important en incomptables aspectes. Se'l considera el pare del modern disseny industrial. El 1990 la revista Life va incloure'l en la seva llista d'«Els 100 nord-americans més importants del segle XX».
La seva carrera professional va abastar set dècades. Entre les seves contribucions a les icones de la vida moderna hi ha el logotip de l'empresa petroliera Shell, els autobusos Greyhound, la locomotora S-1, el paquet de cigarrets de la marca Lucky Strike, els frigorífics Coldspot o el vehicle Studebaker Avanti.

## Biografia

Va estudiar a la Universitat de París i a l'École de Laneau, on es va llicenciar com a enginyer el 1918. El 1919, va viatjar als Estats Units on va començar a treballar decorant aparadors i després com a il·lustrador de moda per a Vogue i altres revistes. El 1929 va obrir un despatx de disseny industrial. El 1934 va dissenyar el frigorífic Coldspot per a Sears Roebuck, el primer electrodomèstic amb èxit comercial gràcies a la seva estètica. A partir de 1935, va rebre diversos encàrrecs i va publicar el llibre “The New Vision Locomotive”. També va ser famós pel disseny del paquet de cigarrets Lucky Strike (1942). Amb altres quatre dissenyadors fundà Raymond Loewy Corporation. Remodelà l'avió presidencial Air Force One per a John F. Kennedy a petició de Jacqueline Kennedy, i els interiors dels habitacles de la tripulació del Skylab de la NASA. La seva filosofia del disseny es basava en el concepte MAYA (el més avançat, però acceptable).

## Referències

* ↑ Hauffe, Thomas. Design (en anglès). Laurence King Publishing, 1998, p. 110. ISBN 1856691349.
* ↑ Hardesty, Von. «The First Lady and the industrial designer». A: Air Force One: The Aircraft That Shaped The Modern Presidency (en anglès). Creative Publishing Int'l, 2005, p. 70. ISBN 158923233X.
* ↑ Häuplik-Meusburger, Sandra. Architecture for Astronauts: An Activity-based Approach (en anglès). Springer, 2011, p. 102.
* ↑ Reinders, Angele; Diehl, Jan Carel; Brezet, Han. The Power of Design (en anglès). John Wiley & Sons, 2012, p. 93. ISBN 1118361164.
# Raymond Marcellin

Raymond Marcellin (Sézanne, Marne, 1914 – París, 2004) és un polític i advocat francès. Mobilitzat el 1939, fou fet presoner pels alemanys el 1940 i després de la rendició treballà per a la França de Vichy a l'Institut d'Estudis Corporatius i Socials, alhora que treballà per a la xarxa Alliance de la Resistència francesa. Fou advocat a la cort d'apel·lació francesa a París el 1945, sotssecretari d'interior el 1948-1949 i de diverses sotsecretaries i secretaries d'estat fins a 1953 i membre del Centre Nacional d'Independents i Camperols (CNIP).
Fou alcalde de Gwened de 1965 a 1977, diputat per Morbihan de 1946 a 1974, senador de 1974 a 1981, i novament diputat de 1981 a 1997. Fou president del Consell General de Morbihan de 1964 a 1998 i president del Consell Regional de Bretanya de 1978 a 1986 a les files de la Unió per a la Democràcia Francesa.
Després dels fets del maig de 1968 fou nomenat ministre d'interior, càrrec que ocupà fins al 1974. El seu mandat es caracteritzà perquè va fer dissoldre nombroses organitzacions d'extrema dreta (Ordre Nouveau) i d'extrema esquerra (Ligue Communiste) i perquè el 1973 fou acusat d'haver posat micròfons a la seu del diari Le Canard Enchaîné.

## Enllaços externs

* (francès) Fitxa al web de l'Assemblea Nacional
| Precedit per: André Colin | President del Consell Regional de Bretanya 1978 - 1986 | Succeït per: Yvon Bourges |
| Precedit per: Paul Ihuel | President del Consell General de Morbihan 1964 - 1998 | Succeït per: Jean-Charles Cavaillé |
| Precedit per: Francis Decker | Alcaldes de Gwened 1965 - 1977 | Succeït per: Paul Chapel |
# Registre d'entitats religioses

El Registre d'entitats religioses és el registre on s'inscriuen les entitats religioses que són presents a l'Estat espanyol i que volen obtenir personalitat jurídica pròpia. Està ubicat a la Direcció General de Cooperació Jurídica Internacional i Relacions amb les Confessions, dins del Ministeri de Justícia, i depèn de la Subdirecció General de Relacions amb les Confessions. El Registre atorga personalitat jurídica a les entitats registrades, de manera que l'entitat pot comprar, vendre, llogar, presentar-se davant dels tribunals, etc. Les entitats registrades s'acullen al règim especial que confereix la Llei de llibertat religiosa, de manera que se’ls reconeix plena autonomia, i poden establir les seves pròpies normes d'organització, règim intern i del personal, així com nomenar els dirigents religiosos que desitgin i mantenir relacions amb altres organitzacions religioses.

## Seccions

* Secció general: secció on estan registrades totes les esglésies, confessions, comunitats religioses que no tenen acords de cooperació amb l'Estat, així com les entitats creades en el seu si.
* Secció especial: secció del Registre que inclou les entitats creades per l'Església catòlica o per aquelles confessions o comunitats religioses que tenen acords amb l'Estat.
* Secció especial de fundacions: és la secció on es registren totes les fundacions relatives a l'Església catòlica.

## Referències

* ↑ «Entitats religioses». web. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2015. [Consulta: 6 novembre 2015].
# Registre Espanyol d'estudis clínics

El Registre Espanyol d'estudis clínics (REec) és una base de dades pública que conté informació de tots els assajos clínics amb medicaments autoritzats a Espanya a partir de l'1 de gener de 2013.
El contingut del REec es regeix pels estàndards fixats en la matèria per l'Organització Mundial de la Salut. I, encara que és similar altres registres d'assajos clínics, el REec inclou un resum de la justificació de l'assaig en llenguatge no tècnic, per facilitar la comprensió de qualsevol ciutadà, i informació permanentment actualitzada sobre els centres participants i els pacients reclutats en cadascun d'ells.

## Referències

* ↑ «Agencia Española de Medicamentos y Productos Sanitarios - La AEMPS Informa - Notas informativas - 2015 - Información para los promotores sobre la nueva versión del Registro Español de Estudios Clínicos (REec)» (en castellà). [Consulta: 20 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Registre Español d'estudis clínics
* Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris
# Revolta cretenca

«Revolta cretenca» té aquests significats:
* Revolta Cretenca de 1866-1869, insurrecció a Creta contra l'ocupació otomana.
* Revolta cretenca de 1878, aixecament del poble de Creta contra l'ocupació otomana de l'illa.
# Refugi de la Ferreria del Vedat

El Refugi de la Ferreria del Vedat es troba al Parc de la Serralada Litoral, el qual fou recuperat pels voluntaris de l'ADF de Teià entre els anys 1998 i 1999.

## Descripció

És un edifici senzill, de planta rectangular i que es feia servir com a taller on es reparaven i s'esmolaven les eines que utilitzaven els picapedrers (bàsicament, refer els punxons i les escarpes que la dura pedra havia desgastat). En aquesta zona va haver-hi una gran activitat d'extracció de pedra, ja que d'ací van sortir les columnes i les dovelles de molts portals de l'Avinguda Diagonal de Barcelona.
A partir de les restes trobades, podem imaginar-nos com era la ferreria quant estava en plena activitat: a la sala gran, hi havia l'obrador on el ferrer escalfava el ferro a la fornal fins a deixar-lo roent, el moldejava a cops de martell a l'enclusa i el refredava ràpidament en un cossi ple d'aigua per donar-li el tremp. La sala petita era el rebost i el magatzem.
L'edifici, ara reconvertit en refugi (propietat de l'Ajuntament de Teià), està sempre obert i normalment el trobarem net i endreçat, ja que en té cura l'ADF de Teià. Cal demanar permís a l'ADF i la policia local per a fer ús de la llar de foc i per a poder menjar-hi o dormir-hi quan s'hi va amb colla. Dins el refugi hi ha bancs i taules per a 15 persones i llar de foc, mentre que a l'exterior tenim una taula de picnic per a 8 persones i una aixeta d'aigua sense garantia sanitària que baixa de la Mina del Vedat. És un bon indret per descansar i gaudir de la vista sobre la riera de Teià.
En una cantonada de la façana davantera, a terra, hi ha dues roques amb gran quantitat d'incisions: són cops que feien per provar el tremp del metall de les eines acabades d'esmolar. Al camí que passa per darrere de la casa, al marge del cantó muntanya, hi ha una cova d'entrada estreta: era el polvorí on es desaven els explosius.

## Accés

És ubicat a Teià a 299 m d'altitud: cal seguir la ruta senyalitzada com El Vedat, la qual comença al final del passeig de la riera de Teià, encara que s'hi pot arribar des d'altres punts.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 ADF Teià Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 73.
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Renaixement Democràtic

Renaixement Democràtic (grec Δημοκρατική Αναγέννηση Dimokratiki Anagenissi) és un partit polític grec de caràcter populista fundat inicialment el 2004 per Stélios Papathemelis. Fou desactivat després que el seu líder es presentés a les eleccions legislatives gregues de 2004 amb Nova Democràcia i fou elegit diputat.
El partit fou reactivat el març de 2007. A les eleccions legislatives gregues de 2007 va cooperar amb la democràcia cristiana grega.

## Enllaços externs

* Web del partit Arxivat 2009-05-03 a Wayback Machine.
* (grec) Agenda política del partit Arxivat 2007-05-06 a Wayback Machine.
# René Steichen

René Steichen (Diekirch, 27 de novembre de 1942) és un polític i empresari luxemburguès, que fou membre de la Comissió Europea entre 1992 i 1995.
Membre del partit conservador Partit Popular Social Cristià (CSV) el 1974 fou escollit alcalde de la seva ciutat natal, càrrec que va ocupar fins al 1984. El 1979 fou escollit diputat al Parlament de Luxemburg, esdevenint Secretari d'Estat entre 1984 i 1989, moment en el qual fou nomenat Ministre d'Agricultura, Viticultura i Desenvolupament Rural en el govern de Jacques Santer.
Abandonà la política nacional el desembre de 1992 per ser nomenat Comissari Europeu d'Agricultura i Desenvolupament Rural en la formació de la Comissió Delors III el gener de 1993, càrrec que va exercir fins al 1995.
# René Thévenet

René Thévenet (Oullins, 5 de maig de 1926 - París, 19 de febrer de 1998) és un productor de cinema francès.

## Biografia

Després d'haver col·laborat a L'Écran français el 1948 i 1949, René Thévenet va començar la seva carrera de productor en els anys 1950. El 1972 va fundar l'Association française des producteurs de films, de la que en va ser president fins al 1988.
És germà de l'historiador del cinema Pierre Lherminier.

## Filmografia parcial

* 1955: Série noire de Pierre Foucaud
* 1956: Treize à table d'André Hunebelle
* 1957: Les Collégiennes d'André Hunebelle
* 1957: Casino de Paris d'André Hunebelle
* 1957: Mademoiselle Strip-tease de Pierre Foucaud
* 1958: La Bonne Tisane de Hervé Bromberger
* 1959: Péché de jeunesse de Louis Duchesne
* 1960: Pantalaskas de Paul Paviot
* 1960: Ça va être ta fête de Pierre Montazel
* 1960: Les Héritiers, de Jean Laviron
* 1960: Le Cercle vicieux de Max Pécas
* 1961: De quoi tu te mêles, Daniela ! de Max Pécas
* 1961: Douce Violence de Max Pécas
* 1961: Les filles sèment le vent de Louis Soulanes
* 1962: Jusqu'à plus soif de Maurice Labro
* 1963: La Mémoire courte d'Henri Torrent i Francine Premysler
* 1967: Jeu de massacre d'Alain Jessua
* 1968: Tu seras terriblement gentille de Dirk Sanders
* 1969: Goto, l'île d'amour de Walerian Borowczyk
* 1970: Dossier prostitution de Jean-Claude Roy
* 1970: La Modification de Michel Worms
* 1971: Les Coups pour rien de Pierre Lambert
* 1971: Le Printemps de Marcel Hanoun
* 1973: Le Sourire vertical de Robert Lapoujade

## Publicacions

* Industrie et commerce du film en France, amb Jean Roux, Éditions scientifiques et juridiques, 1979

## Referències

* ↑ «Mort du producteur René Thévenet» (en francès). Libération, 24-02-1988. Arxivat de l'original el 16 de gener 2017 [Consulta: 30 desembre 2020].
# Renzo Tondo

Renzo Tondo (Tolmezzo, 7 d'agost de 1956) és un polític i empresari italià. El 1979 es llicencià en ciències polítiques a la Universitat de Trieste i s'inicià en política com a alcalde del seu municipi. Fou assessor regional de Forza Italia de 1998 a 2001 i president regional de 2001 a 2003. Fou elegit diputat a les eleccions legislatives italianes de 2006 pel Poble de la Llibertat, i com a cap de la coalició de centredreta, fou elegit president regional a les eleccions regionals de Friül-Venècia Júlia de 2008 amb el 53,82% dels vots.

## Enllaços externs

* Bloc personal Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine.
* Web institucional
| Precedit per: Roberto Antonione | Presidents de Friül-Venècia Julia 2001 - 2003 | Succeït per: Riccardo Illy |
| Precedit per: Riccardo Illy | Presidents de Friül-Venècia Julia 2008 - 2013 | Succeït per: Debora Serracchiani |
# Resolució 1768 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1768 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 31 de juliol de 2007. Una vegada més condemnant el flux il·lícit d'armes a la República Democràtica del Congo i reiterant la seva preocupació per l'activitat de la milícia a les seves províncies orientals, el Consell de Seguretat va ampliar l'embargament d'armes contra aquest país, que expira avui, durant uns altres deu dies.

## Detalls

Mitjançant l'aprovació unànime de la resolució 1768 (2007), el Consell va especificar que els mecanismes que havia establert durant els últims anys per controlar i fer complir l'embargament es prorrogaran durant el mateix període.
Aquests mecanismes inclouen una prohibició de viatjar i una congelació dels actius a persones determinades per haver violat l'embargament, i el mandat d'un grup d'experts encarregat de controlar les violacions a través de la informació proporcionada per la Missió de les Nacions Unides a la República Democràtica del Congo (MONUC) i altres mitjans, i recomanar formes d'enfortir el règim de sancions.

## Referències

* ↑ «SEEKING TO STRENGTHEN SANCTIONS AGAINST DEMOCRATIC REPUBLIC OF CONGO, SECURITY COUNCIL ADOPTS RESOLUTION 1768 (2007), EXTENDING BANS FOR JUST 10 DAYS». United Nations, 31-07-2007.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2007 - 2008)
* Segona Guerra del Congo
* Conflicte d'Ituri
* Conflicte de Kivu

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rhinelander

Rhinelander és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 7.735 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rhinelander tenia 7.735 habitants, 3.214 habitatges, i 1.860 famílies. La densitat de població era de 386,9 habitants per km².
Dels 3.214 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,2% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 42,1% no eren unitats familiars. En el 36,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.622 $ i la renda mediana per família de 37.629 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.750 $ mentre que les dones 22.157 $. La renda per capita de la població era de 16.047 $. Aproximadament el 9,4% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rhinelander» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rhinelander». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rhineland

Rhineland és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 176 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rhineland tenia 176 habitants, 66 habitatges, i 45 famílies. La densitat de població era de 199,9 habitants per km².
Dels 66 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 13,1% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.000 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 16.989 $. Entorn del 6% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rhineland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rhineland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].