OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mike Colter

Mike Colter (Columbia, Carolina del Sud, 26 d'agost de 1976) és un actor nord-americà de cinema, televisió i teatre. Es va donar a conèixer després d'interpretar el personatge de Willie Little a la coneguda pel·lícula Million Dollar Baby. Actualment és conegut per interpretar Luke Cage a les sèries de televisió Jessica Jones, Luke Cage i The Defenders, ubicades dins l'univers cinematogràfic de Marvel. D'igual manera, és conegut per interpretar l'Spartan Jameson Locke al videojoc Halo 5: Guardians.

## Biografia
### Primers anys

Nascut a la ciutat nord-americana de Columbia (a l'estat de Carolina del Sud), va créixer a St. Matthews. Es va graduar a secundària per la Calhoun County High School d'aquesta localitat, on va ser conegut per ser un dels alumnes més destacats i amb més ambició. Després de graduar-se va passar un any al Benedict College de Columbia i seguidament va entrar a la Universitat de Carolina del Sud, on l'any 1999 va obtenir una llicenciatura en Teatre. Després va obtenir també un mestratge en Arts Escèniques per la Universitat Rutgers i el Mason Gross School of the Arts de New Brunswick (Nova Jersey).
L'any 2002 va fer el seu primer paper a la televisió, en un episodi de la sèrie ER emergències.

### Carrera

El 2004 va saltar a la fama després de donar-se a conèixer amb el seu primer paper cinematogràfic a la pel·lícula Million Dollar Baby, en què interpretava el paper del boxador Willie Little. Alhora destaca per haver aparegut en pel·lícules com Brooklyn Lobster, Silver Bells, And Then Came Love, Taking Chance, Salt, Homes de Negre III (Men in Black III) i Breakthrough. El 2022 va tenir una petita aparició al film d'acció sud-coreà Carter.
A la televisió també destaca després d'aparèixer a The Parkers, Law & Order: Trial by Jury, Law & Order: Criminal Intent, Law & Order: Special Victims Unit, Royal Pains, The Good Wife, Blue Bloods, Ringer, Criminal Minds, American Horror Story: Coven, Halo (sèrie de videojocs), Jessica Jones, The Following i Luke Cage.

## Referències

* ↑ Opam, Kwame «Meet the new face of 'Halo'» (en anglès). The Verge. Vox Media Network, 10-11-2014 [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ Maurice, Mitchell «7 Fast Facts About Mike Colter Marvel's Luke Cage» (en anglès). The Geek Twins, 23-12-2014 [Consulta: 2 desembre 2022].
* 1 2 «Mike Colter biografía, filmografía: Información del actor o actriz, su vida, sus películas» (en castellà). LaHiguera.net. [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ Myers, Marc «To Act or Not to Act? For Mike Colter, That Was Never a Question» (en anglès). The Wall Street Journal. News Corp, 16-06-2020 [Consulta: 2 desembre 2022].
* 1 2 «Mike Colter es un actor estadounidense, mejor conocido por interpretar al héroe cómico "Marvel", Luke Cage, en la serie "Netflix", Luke Cage.» (en castellà). es.celeb-true.com. Celeb-true. [Consulta: 2 desembre 2022].
* 1 2 «Mike Colter List of Movies and TV Shows» (en anglès). tvguide.com. TV Guide. [Consulta: 2 desembre 2022].
# Cinta d'aviador destacat de l'any

La cinta d'aviador destacat de l'any (angles: outstanding airman of the year ribbon) va ser creada el 21 de febrer de 1968 per ordre del Secretari de la Força Aèria Harold Brown. Va ser presentada per primera vegada al juny de 1970. És la màxima cinta personal de les Forces Aèries dels Estats Units.
És atorgada a qualsevol membre allistat de la Força Aèria nomenat pel Comandament Major, per l'Agència d'Operacions de Camp o directament de la Competició del Programa dels 12 Aviadors Més Destacats de l'Any.
Els Aviadors seleccionats com un dels 12 més Destacats estan autoritzats a lluir l'estrella de bronze així com la Insígnia d'Aviador Destacat durant un any. Les concessions futures s'indiquen mitjançant una fulla de roure.
La primera dona a guanyar aquesta distinció va ser Linda Vollink, al maig del 2007.
# Josep Gàlvez i Estèvez

Josep Gàlvez i Estévez (Palma, 3 d'agost de 1974) és un exfutbolista balear, que jugava com a davanter.

## Trajectòria

Format a les categories inferiors del RCD Mallorca, Gàlvez va debutar a primera divisió la temporada 91/92, amb només 17 anys, i ja eixa temporada va marcar fins a cinc gols. El seu rendiment va créixer la temporada 92/93, amb els illencs a Segona: 37 partits i 15 gols, en el qual es considerava una de les grans promeses del futbol estatal de començaments dels anys 90.
La temporada 93/94 recala a les files del València CF, on juga 28 partits i marca 3 gols. El balear romandria a Mestalla quatre anys, sense fer-se un lloc clar en l'onze titular valencià. La seua millor campanya fou la 95/96, en la qual va marcar 11 gols. Coincidia en el seu millor moment esportiu, i era assidu de les seleccions inferiors espanyoles, tot i que una lesió li va impedir acudir a les Olimpíades d'Atlanta 1996.
La temporada 96/97, torna al RCD Mallorca, amb el qual retorna a la màxima divisió. Amb el conjunt illenc, la temporada 97/98 juga 25 partits, la majoria com a suplent, i marca 5 gols.
Deixa el Mallorca i el 1998 fitxa pel Reial Betis. No disposa de massa oportunitats i marca pocs gols en els tres anys a Sevilla (dos a Primera i un a Segona), per la qual cosa a la 2001/02 és cedit al Burgos CF, de Segona, on seguiria sent suplent. A la seua tornada al Betis, va ser descartat i va penjar les botes.
# Timoteu d'Efes

* Per a altres significats, vegeu «Timoteu (desambiguació)».
Timoteu d'Efes (grec antic: Τιμόθεος) (Listra, 17 dC - Efes, 97 dC) o Timoteu (grec: Τιμόθεος; Timótheos, que significa "honrar Déu" o "honrat per Déu") va ser un primer evangelitzador cristià i el primer bisbe cristià d'Efes, que la tradició relata que va morir al voltant de l'any 97 dC.
Timoteu era de la ciutat Licaònia de Listra o de Derbe a l'Àsia Menor, nascut d'una mare jueva que s'havia convertit en creient cristiana i de pare grec. L'apòstol Pau el va conèixer durant el seu segon viatge missioner i esdevingué el company i company missioner de Pau juntament amb Silas. El Nou Testament indica que Timoteu va viatjar amb l'apòstol Pau, que també va ser el seu mentor. Se li dirigeix com el destinatari de la primera i la segona epístola a Timoteu. Encara que s'inclouen a les epístoles paulines del Nou Testament, el primer i el segon Timoteu són considerats per molts estudiosos bíblics com a pseudoepigràfics i no escrits per Pau.

## Biografia

Timoteu era originari de Listra o de Derbe a Licaonia (Anatòlia). Quan Pau i Bernabé van visitar Listra per primera vegada, Pau va curar una persona paralitzada de naixement, fet que va fer que molts dels habitants acceptessin el seu ensenyament. Quan va tornar uns anys més tard amb Silas, Timoteu ja era un membre respectat de la congregació cristiana, igual que la seva àvia Lois i la seva mare Eunice, tots dos jueus. A 2 Timothy 1:5:NIV, la seva mare i la seva àvia són destacades per la seva pietat i fe. Es diu que Timoteu coneixia les Escriptures des de la infància. A 1 Corinthians 16:10:NIV hi ha un suggeriment que era per naturalesa reservat i tímid: "Quan vingui Timoteu, vetlleu que el poseu a gust entre vosaltres, perquè fa l'obra del Senyor".

## Referències

* ↑ «Timothy». Zelo. Arxivat de l'original el 2011-07-18.
* ↑ Eusebius. «3.4». A: Historia Ecclesiastica. Penguin, 1965, p. 109.
* ↑ The Editors of Encyclopaedia Britannica. «Saint Timothy», 01-01-2021. «Saint Timothy, (born, Lystra, Lycaonia [now Lusna, Tur.])»
* ↑ Albert Barnes (teòleg): "Timothy era originari de Derbe o Listra, ciutats properes les unes a les altres."
* ↑ "Pau també va arribar a Derbe i a Listra. Hi havia un deixeble, que es deia Timoteu, fill d'una dona jueva que era creient, però el seu pare era grec. Els germans de Listra i Iconi parlaven d'ell." Acts 16:1
* ↑ Acts 16:1–4:NIV
* ↑ «St. Timothy biography».
* ↑ «Còpia arxivada». St.Timothy's Episcopal Church. Arxivat de l'original el 2014-11-14. [Consulta: 14 novembre 2021].
# Áras an Uachtaráin

Áras an Uachtaráin (irlandès, Residència del President) és el nom de la residència del President d'Irlanda: és situada a Phoenix Park, al Northside de Dublín. Es tracta d'un edifici del segle xviii construït per l'arquitecte Nathaniel Clements i que era la residència del Lord tinent d'Irlanda.
# Pierre Cao

Pierre Cao (Dudelange, 22 de desembre de 1937) és un músic, director i compositor luxemburguès.
Pierre Cao va estudiar direcció i composició al Conservatori Reial de Brussel·les.
Fins a 1998 fou professor de direcció coral al Conservatori de Luxemburg i també va donar nombrosos cursos de direcció coral per tot Europa, contribuint així a la formació de molts directors de cor (entre ells, molts catalans). Fou director de diverses corals luxemburgueses i és membre fundador del INECC (Institut Européen du Chant Choral; Institut Europeu de Cant Coral).
El 1999 va ser el primer director del cor "Arsys", que va dirigir fins a 2014, i fou director també de les "Rencontres Musicales de Vézelay" a la Borgonya, França.
Va dirigir també els festivals d'Eurovisió de 1973 i 1984, celebrats a Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Rencontres musicales de Vézelay : l'ultime programmation de Pierre Cao». YONNE, 03-07-2014. [Consulta: 30 juliol 2016].

## Enllaços externs

* http://www.bach-cantatas.com/Bio/Cao-Pierre.htm (amb una foto)
# Massís del Besiberri

El Massís del Besiberri és un massís de l'Alta Ribagorça, situat dins dels termes municipals de la Vall de Boí i de Vilaller. La seva cresta, de 2,1 km, marca els límits entre els dos termes. El vessant oriental és dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i l'occidental dins la seva zona perifèrica.
«El seu nom prové del basc "base-be erri", contrada sota l'espadat. L'aplicació al pic és secundària. Besiberri es digué de la vall i de l'estany, llocs que interessen als pastors i muntanyencs del país». La seva cresta discorre de nord a sud, separant l'occidental Vall de Besiberri i l'oriental Capçalera de Caldes. El Besiberri Nord (3.009,3 m), que també limita al nord amb la vall de Valarties, és l'extrem septentrional de la cresta. Cap al sud trobem: el Besiberri del Mig (2.995,9 m), el Pas de Trescazes (2.908 m) i el Besiberri Sud (3.023,4m). La carena, que separa ara l'oriental Vall de Llubriqueto de la Capçalera de Caldes, continua cap al Pic de Comaloforno (3.029,2 m), sostre del parc. Al sud d'aquest cim, limitant amb la Ribera de Caldes per l'est, la cresta continua per la Punta de Passet (2.997,6 m) i la Punta de Lequeutre (2.966,2 m).

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Massís del Besiberri. [Consulta: 23/09/2013]
* ↑ Calculada per Josep Borrut, amb les dades del Institut Cartogràfic de Catalunya. [Consulta: 16/06/2011]
* ↑ Toponímia de la Vall de Boí Arxivat 2010-03-17 a Wayback Machine..

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Club Baloncesto Rosalía de Castro

El Club Baloncesto Rosalía de Castro és un club de bàsquet de Santiago de Compostel·la (Galícia) que juga a la lliga LEB Oro.

## Trajectòria

* 2003: 16è (LEB) i descens a LEB 2
* 2004: 5è (LEB 2)
* 2005: 15è (LEB 2)
* 2006: 9è (LEB 2)
* 2007: 2n (LEB 2) i ascens a LEB Oro
# Josep Gómez Vidal

Josep Gómez Vidal (La Pobla de Segur, 1921 - Lleida, 2005) va ser un fotoperiodista català.

## Biografia

De formació autodidacta, va iniciar la seva trajectòria el 1945 com a col·laborador gràfic d'esports al diari La Mañana, aleshores l'únic rotatiu de la província. A principis de la dècada del 1950, va decidir professionalitzar-se i es va consolidar com a reporter gràfic del diari, punt de partida d'una dilatada carrera professional amb el mitjà que es va allargar fins al 1985 i que, des de finals dels anys 1960, va compartir amb el seu fill Jordi Gómez Payà.
A banda del seu treball fotoperiodístic, es va dedicar també al reportatge social, la fotografia institucional i al negoci del revelat i venda de material fotogràfic. El seu arxiu, amb més de 700.000 imatges que comprenen des de la postguerra fins als inicis de la democràcia, es troba ara dipositat al Servei d'Audiovisuals de l'Institut d'Estudis Ilerdencs.

## Referències

* ↑ Barrull, Jaume. «IMATGES | El llegat de Gómez Vidal, una memòria gràfica de Lleida». Segre, 29-11-2020. Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ «L'IEI recupera l’arxiu de Josep Gómez Vidal en un homenatge monogràfic», 23-12-2020. [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ «La Pobla de Segur recorda un dels seus fotoperiodistes més il·lustres». Ara, 30-03-2021. [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ Garcia, Josep Miquel. «Gómez Vidal. 'Repòrter'». Segre, 22-11-2020. [Consulta: 9 juliol 2021].
# Timoteu de Sinope

Timoteu (grec antic: Τιμόθεος, llatí: Timotheus) va ser un filòsof grec nadiu de Sinope.
Era seguidor de Patró, el filòsof epicuri. Estrabó l'anomena Τιμόθεον τὸν Πατρίονα, i diu que era un dels personatges més destacats dels nascuts a Sinope.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1158?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=TimotheusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1150. ]
# Oñati Saria

La Oñati Saria és una cursa ciclista que es disputa anualment pels voltants d'Oñati, a Euskadi. Creada al 1988, està reservada a ciclistes amateurs.

## Palmarès

Palmarès.
| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1988 | | | |
| 1989 | | | |
| 1990 | | | |
| 1991 | Werner Nijboer | | |
| 1992 | Ángel Hierro | | |
| 1993 | Íñigo Roldan | | |
| 1994 | Alberto López de Munain | | |
| 1995 | Josu Isasi | | |
| 1996 | Gorka Gerrikagoitia | | |
| 1997 | Eladio Jiménez | | |
| 1998 | José Iván Gutiérrez | | |
| 1999 | Unai Barazabal | Ángel Vázquez | Miguel Mancho |
| 2000 | Luis Pérez Romero | Unai Barazabal | José Daniel Aguado |
| 2001 | Andoni Aranaga | Asier Atxa | Javier Ruiz de Larrinaga |
| 2002 | Unai Elorriaga | Iban Mayoz | Igor Antón |
| 2003 | Ander Urizar | Iban Iriondo | Iñaki Anzizar |
| 2004 | Asier Corchero | Xabier Urkidi | Eritz Ruiz |
| 2005 | Javier Iriarte | Jon Mariñelarena | Andoni Lafuente |
| 2006 | Pablo Torres | Javier Aramendia | Delio Fernández |
| 2007 | Benet Abad García | Gurutz Larrea | Gutiérrez |
| 2008 | Jon Aberasturi | Javier Vidorreta | José Carlos Lara |
| 2009 | Noel Martín | Jon Aberasturi | Enrique Sanz |
| 2010 | José Manuel González | Jesús Ezquerra | Jordi Simón |
| 2011 | Fernando Grijalba | Aitor González Prieto | Juan Carlos Larrinaga |
| 2012 | Miguel Ángel Benito | Darío Hernández | Ibai Salas |
| 2013 | Jaime Rosón | Miguel Ángel Benito | Jesús Alberto Rubio |
| 2014 | Eneko Lizarralde | Asier Unanue | Alex Aranburu |
| 2015 | Alex Aranburu | Asier Unanue | Julen Amezqueta |
| 2016 | Óscar Rodríguez | Sergio Samitier | Jokin Etxabe |
| 2017 | Álvaro Cuadros | Jokin Aranburu | Aitor Rodríguez |
| 2018 | Jaume Sureda | Unai Cuadrado | Jon Agirre |
| 2019 | Juan Fernando Calle | Asier Etxeberria | Jon Agirre |
| 2020 | Pelayo Sánchez | Xabier Isasa | Unai Iribar |
| 2021 | Unai Iribar | Xabier Isasa | Enekoitz Azparren |
| 2022 | Pablo Castrillo | Unai Esparza | Yanne Dorenbos |
| 2023 | Julen Arriola-Bengoa | Ander Ganzabal | Dylan Westley |

## Referències

* ↑ Palmarès a museociclismo.it Arxivat 2016-09-21 a Wayback Machine.
* ↑ «Oñate Saria».
# Àcid vaccènic

L'àcid vaccènic, de nom sistemàtic àcid (E)-octadec-11-enoic, és un àcid carboxílic monoinsaturat de cadena lineal amb devuit àtoms de carboni, la qual fórmula molecular és ${\ce {C18H34O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras ω-7, ja que té el doble enllaç C=C situat entre el carboni 7 i el 8 començant per l'extrem oposat al grup carboxil, i se simbolitza per C18:1.
A baixes temperatures és un sòlid que fon a 14,5-15,5 °C. A molt baixa pressió, 0,4 mm Hg, bull a 158-163 °C. La seva densitat entre 4 °C i 20 °C val 0,880 g/cm³, i el seu índex de refracció 1,4598 a 25 °C. S'ha calculat que el seu pK$_a$ val aproximadament 4,9. Fou descobert el 1844 per Lerch en la mantega, i posteriorment el 1928 per S.H. Bertram en la llet de vaca. El seu nom comú, àcid vaccènic, prové del llatí vacca, vaca, ja que s'aïllà de la llet de vaca. És present en el greixos animals i absent en els olis vegetals.

## Referències

* ↑ «LipidBank - Fatty acid(DFA0115)». [Consulta: 26 març 2018].
* ↑ Armarego, W. L. F.. Purification of Laboratory Chemicals (en anglès). Butterworth-Heinemann, 2017-03-14. ISBN 9780128054567.
* 1 2 Aoyagi, William Shurtleff; Akiko. History of Lecithin and Phospholipids (1850-2016): Extensively Annotated Bibliography and Sourcebook, Including Phosphatides and Liposomes (en anglès). Soyinfo Center, 2016-05-29. ISBN 9781928914860.
* ↑ Bertram, S.H. «Die Vaccensäure (eine neue Fettsäure aus Rinder-, Schafsund Butterfett)». Biochem. Ztschr., 197, 1928, pàg. 433-41.
* ↑ Erasmus, Udo. Fats that Heal, Fats that Kill: The Complete Guide to Fats, Oils, Cholesterol, and Human Health (en anglès). Book Publishing Company, 1993. ISBN 9780920470381.
# Pedrosa de la Vega

Pedrosa de la Vega és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 444 | 398 | 376 | 366 |
# Miquel Luque i Ávila

Miquel Luque Ávila (21 de setembre de 1976 a Granollers, Catalunya) és un nedador paralímpic català que ha guanyat diverses medalles d'or, Luque va néixer amb artrogriposis,fet que li provoca poca mobilitat a les cames, l'any 1992 va veure les Olimpíades de Barcelona i es va animar a competir. L'any 2013 guanya la medalla de plata de la Real Orden del Meríto Deportivo. Miguel Luque dona nom a la piscina municipal de Parets del Vallès.

## Palmarès

Ha estat set vegades medalla paralímpica (als 50 braça: or a Sidney 2000 i Atenes 2004, plata a Londres 2012 i Tòquio 2020, i bronze a Pequin 2008; als 4x50 estils: bronze a Atenes 2004), a més a més d'ampliar el seu palmarès amb les seves participacions en els Campionats del Món (plata a Montreal IPC 2013, or a Eindhoven 2012, or a Durban 2006) i als campionats Europeus (doble or i plata a Eindhoven 2014, or i plata a Berlin 2001 i a Reikjavik 2009).

## Referències

* ↑ «Ficha Pekin 2008». Paralimpicos. Arxivat de l'original el 6 de febrer 2016. [Consulta: 6 febrer 2016].
* ↑ «El paralímpico extremeño Enrique Floriano recibe la Medalla de la Real Orden al Mérito Deportivo». Region Digital, 29-10-2013 [Consulta: 6 febrer 2016]. Arxivat 16 de setembre 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-09-16. [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ «Parets rinde homenaje a otro de sus deportistas ilustres». Diari La Vanguardia, 01-10-2012 [Consulta: 6 febrer 2016].
* ↑ «Las grandes estrellas de la natación Paralímpica se darán cita este sábado en Tenerife Las grandes estrellas de la natación Paralímpica se darán cita este sábado en Tenerife». Federación Española de Deportes de Personas con Discapacidades Fisicas.. [Consulta: 6 febrer 2016].
* ↑ «El nedador paralímpic Miguel Luque s'entrena al Club Natació Granollers amb l'objectiu fixat a Rio 2016». Ajuntament de Granollers, 26-02-2015 [Consulta: 6 febrer 2016].
* ↑ RTVE.es. «Tokyo 2020 | Así va el medallero español en los Juegos Paralímpicos» (en castellà), 29-08-2021. [Consulta: 29 agost 2021].

## Enllaços externs

* Entrevista en Para Todos La 2
# Codi ATC A01

El codi ATC A01, descrit com Preparacions estomatològiques, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup A01 és part del grup anatòmic A Sistema digestiu i metabolisme.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QA01...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## A01A Preparacions estomatològiques

    A01A A Agents per a la profilaxi de les càries
    A01A B Antiinfecciosos per a tractament oral local
    A01A C Corticosteroidees per a tractament oral local
    A01A D Altres agents per a tractament oral local

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code A01». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QA01». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Waterford (Nova York)

Waterford és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.204 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waterford tenia 2.204 habitants, 951 habitatges, i 543 famílies. La densitat de població era de 2.934,4 habitants per km².
Dels 951 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,3% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 42,8% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 31,6% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.135 $ i la renda mediana per família de 45.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.543 $ mentre que les dones 25.912 $. La renda per capita de la població era de 18.141 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 12,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waterford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Waterford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Karel Kovařovic

Karel Kovařovic (Praga, 9 de desembre de 1862 - Praga, 6 de desembre de 1920) fou un compositor i director d'orquestra txec
De 1873 a 1879 va estudiar clarinet, arpa i piano al Conservatori de Praga. Va començar la seva carrera com a arpista. El 1900 es va convertir en el director del Teatre Nacional de Praga, sobretot a causa de l'èxit de la seva òpera Psohlavci (Els capdegos), basada en la novel·la del mateix nom (sobre Jan Sladký Kozina) d'Alois Jirásek. Va seguir Na Starém bělidle. El seu compromís al Teatre Nacional va durar vint anys, fins al 1920. Va compondre sis òperes més.
Kovařovic és recordat avui dia per les revisions que va fer a Leoš Janáček de Jenůfa per a la seva estrena a Praga, i va ser en la seva versió que l'òpera va haver de ser escoltada durant molts anys.

## Referències

* 1 2 Dopisy o životě hudebním i lidském, p. 484
# Tochigi SC

El Tochigi SC és un club de futbol japonès de la ciutat d'Utsunomiya.

## Història

Un grup de professors de la prefectura de Tochigi fundaren el club l'any 1953. Inicialment s'anomenà Tochigi Teacher's Football Club (Tochigi Kyōin Sakkā Bu). El 1994 esdevingué Tochigi Soccer Club. L'any 1999 guanyà la lliga regional de Kanto i ascendí a la Japan Football League. El gener de 2007 esdevingué membre associat a la J. League debutant a la lliga el 2009.

## Enllaços externs

* (japonès) Web oficial