OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El jardín de Venus

El jardín de Venus va ser una sèrie de televisió emesa per TVE en la temporada 1983-1984 i dirigida pel reconegut cineasta José María Forqué.

## Argument

La sèrie recreava 13 contes eròtics (un per episodi), inspirats en relats d'autors com Giovanni Boccaccio (El Decameró) - 5 primers episodis-, Guy de Maupassant - 4 episodis-, María de Zayas - 3 episodis - i Brauli Foz i Burgués (últim episodi). L'escenari natural on transcorrien les peripècies dels personatges era el Castell de Viñuelas, on els uns i les altres buscaven consumar els seus anhels amorosos.
El cost mitjà per capítol va ser de 18.014.280 pessetes.

## Episodis

* El venerable celestino (Giovanni Boccaccio, 11 d'octubre de 1983)
* La grulla. El viejo engañado. Cornudo y apaleado (de Giovanni Boccaccio, 18 d'octubre de 1983)
* Las adúlteras discretas. El árbol encantado (de Giovanni Boccaccio, 25 d'octubre de 1983)
* El frívolo a palos. El halcón de Federico (de Giovanni Boccaccio, 1 de novembre de 1983)
* La princesa de Babilonia (de Giovanni Boccaccio, 8 de novembre de 1983)
* Salvada (de Guy de Maupassant, 15 de novembre de 1983)
* Imprudencia (de Guy de Maupassant, 22 de novembre de 1983)
* Condecorado (de Guy de Maupassant, 29 de novembre de 1983)
* Junto al Lecho (de Guy de Maupassant, 6 de desembre de 1983)
* El prevenido engañado (Serafina) (de Maria de Zayas, 13 de desembre de 1983)
* El prevenido engañado (Violante) (de Maria de Zayas, 20 de desembre de 1983)
* El prevenido engañado (Gracia) (de Maria de Zayas, 3 de gener de 1984)
* Pedro Saputo (de Brauli Foz i Burgués, 10 de gener de 1984)

## Repartiment

* Fernando Fernán Gómez
* Verónica Forqué
* Ana Gracia
* Juanjo Menéndez
* Adriana Ozores
* Victoria Vera
* Ana Torrent
* José Sazatornil
* Agustín González
* Carme Elias
* Esperanza Roy
* Mercedes Sampietro
* Fernando Delgado
* María José Goyanes
* Mari Carmen Prendes
* Juan Ribó

## Referències

* ↑ Comienza la serie "El jardín de Venus" cuentos eróticos del Mediterráneo, El País. 11 d'octubre de 1983. Vist el 19 d'octubre de 2008.
* ↑ Televisión Española financia películas de Saura, Bardem, Erice, Trueba, Gonzalo Suárez y Camus, El País. 19 de setembre de 1983. Vist el 19 d'octubre de 2008.

## Enllaços externs

* El jardín de Venus sèrie sencera a rtve.es
# Batarà alabrú

El batarà alabrú (Mackenziaena severa) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc del sud-est del Brasil, est del Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Batarà alabrú». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Cal Sinyor

Cal Sinyor és una casa de Torrefeta, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres plantes ubicat en una aresta de la Plaça Major de Torrefeta. Presenta dues façanes, la E. que mira vers la plaça i la S. que pren la direcció de l'església.
La planta baixa, a llevant, presenta una porta rectangular moderna, dues obertures rectangulars amb reixa i un banc corregut, mentre que la façana de migjorn només presenta una finestra rectangular. Al primer pis hi ha un balcó corregut de forja amb dues portes balconeres rectangulars i a la segona façana una porta balconera amb un balcó de forja. La tercera planta presenta tres finestres rectangulars a la façana de la plaça i una galeria amb tres obertures d'arcs apuntats a l'altra façana actualment (2015) desaparegudes.
Aquest edifici està construït en pedra, però aquesta només es fa evident a l'aresta de les façanes amb grans carreus de pedra ben escairats, ja que la resta de façana es troba arrebossada i pintada de blanc, tot i que a la planta baixa es troba en molt mal estat.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Sinyor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Matilde Llòria

Matilde González Palau (Almansa, 23 de setembre de 1912 - València, 16 de maig de 2002), més coneguda amb el nom literari de Matilde Llòria, va ser una poeta valenciana. És un cas insòlit en haver desenvolupat la seua obra en tres llengües: català, castellà i gallec.

## Biografia

Tot i que nasqué a Almansa, amb un any d'edat, la família es traslladà a viure a Moixent (la Costera), d'on era la mare. Més tard, tingueren cura d'ella els avis paterns (naturals de Requena) i se n'anà a viure a la ciutat de València. Així s'explica el bilingüisme de l'autora, que es veié reforçat amb el casament amb el metge de Sinarcas (la Plana d'Utiel) Federico Lloria i amb el posterior exili a terres gallegues.
Com ja hem dit, Matilde Llòria es casà amb el metge Federico Lloria (de qui agafà el cognom per al seu nom artítistic), militant del partit comunista i, per raons polítiques, impossibilitat per a exercir la medicina a València durant cinc anys. L'any 1942, el matrimoni es traslladà a viure a A Merca (Ourense), on estava empresonat el també metge Roberto Lloria i on el marit de l'autora exercí la medicina fins a l'any 1969.
En la seua estada a Ourense, conegué l'escriptor Ramón Otero Pedrayo i s'introduí ràpidament en els cercles literaris gallecs, tot aprenent-ne la llengua. Aquest aprenentatge va fer que l'autora s'encuriosira també pel català com a llengua literària, i l'aprenguera amb els cursos per correspondència de Carles Salvador. Així, a partir dels anys 50 inicià una carrera literària, no sols en castellà, sinó també en gallec i en català.
Amb 57 anys tornà a València, on visqué fins a la seua mort.
Fou nomenada filla adoptiva de la ciutat d'Ourense.

## Obres

* Camino del cántico, 1949 (poesia en castellà)
* Aleluya, 1952 (poesia en castellà)
* Canción de navidad, 1965 (poesia en castellà)
* Altíssim regne, 1964 (poesia en català)
* Caixiña de música, 1971 (poesia en gallec)
* Lloc per a esperança, 1975 (poesia en català). Premi Ausiàs March de Poesia, 1975
* Un fulgor que se apaga, 1981 (poesia en castellà). Premi Ausiàs March de Poesia, 1981 (quan encara es convocava en català i en castellà)
* Dou fe, 1994 (poesia en gallec)
* Irrepetible alondra, 1996 (poesia en castellà)
* Diario de una adolescente, 1997
* Espill d'un temps

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Diccionari biogràfic de dones. «Matilde Gonzàlez Palau (Matilde Llòria)». Xarxa Vives d'Universitats (CC-BY-SA via OTRS). Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 24 setembre 2015].
* ↑ Les Cinc branques: poesia femenina catalana. 1. ed. Barcelona: Albert i Corp, 1975. ISBN 84-400-8407-2.
* ↑ «Matilde Llòria». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: febrer 2020].
# Grups de treballadors estrangers

Els grups de treballadors estrangers (GTE) foren creats a França pel Règim de Vichy. La Llei de 27 de setembre de 1940 sobre "l'excés d'estrangers en l'economia nacional", que tenia per objecte excloure als estrangers de la feina, crea aquests camps d'internament on els estrangers eren obligats a treballar. Els GTE van succeir a les companyies de treballadors estrangers (CTE) creades per la Tercera República, foren posades sota l'autoritat d'una subdirecció del Departament de Producció Industrial i del Treball. Perquè aquesta exclusió fos menys costosa, els interns fornien com a mà d'obra barat en el treball d'infraestructura mines, agricultura i explotació forestal.

## Notes

* 1 2 Robert Mencherini, « De la Galaxie des Milles aux rafles de juifs en Provence », in Robert Mencherini (directeur), Provence-Auschwitz : de l'internement des étrangers à la déportation des juifs (1939-1944), Aix-en-Provence : Publications de l'Université de Provence, 2007. ISBN 978-2-85399-693-8, p. 23

## Bibliografia

* Peter Gaida, Camps de travail sous Vichy, Paris Les Indes Savantes 2023
# Giacomo Francesco Cipper

Giacomo Francesco Cipper, també conegut com Il Todeschini, (Feldkirch, 1664 – Milà, 1736) va ser un pintor alemany actiu a Milà des 1696 a 1736.
D'origen alemany, va ser actiu a Milà, a la primera meitat del segle xviii. Fou un pintor d'escenes d'influència caravaggesca, la seva primera obra atribuïda és amb data 1700. Va ser actiu a la Llombardia i al Vèneto. Posteriorment, l'artista, potser sota la influència de Cerruti, va modificar la seva tècnica i estil, fent-lo més sensible als jocs de llum.
A Catalunya té obra conservada al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Referències

* ↑ D.G.L. «Cipper, Giacomo Francesco». Museo Nacional del Prado. [Consulta: 17 abril 2017].
# Adam Kokesh

Adam Charles Kokesh (1 de febrer de 1982) és un activista polític llibertari estatunidenc, presentador de ràdio, autor i candidat presidencial del Partit Llibertari de 2020 amb l'únic punt programàtic de "dissoldre ordenadament el govern federal".
Kokesh ha sigut sergent del Cos de Marines dels Estats Units, i va servir a la guerra d'Iraq de 2004. Després de tornar de l'Iraq, va convertir-se en activista contra la guerra i defensor del grup Iraq Veterans Against the War. Va esdevenir presentador d'un programa de ràdio el 2011, quan el seu programa de TV, ràdio i internet Adam vs. The Man va rebre una llicència de l'afiliat de Russia Today als Estats Units, fins que al cap d'uns mesos es va cancel·lar per una queixa de la Comissió Electoral Federal.
Va captar l'atenció nacional després que una fotografia seva aparegués en diversos diaris, incloent-hi la portada de Los Angeles Times, en una protesta durant la declaració d'Alberto Gonzales al Congrés sobre els acomiadaments de fiscals dels EUA.
Kokesh és defensor del voluntarisme i ha organitzat i participat en moltes manifestacions polítiques contra el govern, en algunes de les quals ha estat detingut.

## Referències

* ↑ «Why I choose nonviolence» (en anglès). Adam Kokesh. [Consulta: 13 agost 2019].
* ↑ Johnson, Timothy. «Adam Kokesh Calls Off Armed March On D.C. In Favor Of 50 State March For "Orderly Dissolution Of The Federal Government"» (en anglès). Media Matters, 29-05-2013. [Consulta: 13 agost 2019].
* ↑ «Anarcho-Capitalism | Sargon of Akkad vs Adam Kokesh» (en anglès). The NonSequitur Show, 05-11-2018. [Consulta: 13 agost 2019].
# Segona Divisió turca de futbol

La Segona Divisió turca de futbol anomenada oficialment TFF First League o Bank Asya 1. Lig per raons de patrocini és la segona lliga de futbol més important de Turquia després de la Turkcell Süper Lig. Va ser fundada el 2001 sota el nom de Turkish Second League Category A amb la participació de 20 equips. Un any més tard es va reduir a 18.

## Enllaços externs

* Federació Turca de Futbol
# Beidweiler

Beidweiler (en luxemburguès: Beidler) és una poble del municipi de Junglinster, situada al districte de Grevenmacher del cantó de Grevenmacher. Està a uns 18 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Beidweiler». [Consulta: 25 setembre 2015].
# Cala del Pedrigolet

La Cala del Pedrigolet és una cala de reduïdes dimensions del municipi de l'Escala (Alt Empordà), situada al costat del Búnquer del Pedrigolet, davant del puig del Pedró, entre la platja del Rec del Molí i la platja del Portitxol. És l'única cala de pedres en el litoral d'Empúries. Accessible des del camí de ronda, és un bon lloc per a observar el fons marí.

## Referències

* ↑ «Búnquer del Pedrigolet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Pedrigolet». Web oficial de Turisme de l'Escala-Empúries.
# Guaviyú

Guaviyú és una entitat de població de l'Uruguai al sud-est del departament de Rivera. És a 195 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 1.377 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Gerard Piera i Piera

Gerard Piera i Piera (també anomenat Guerau i Grau) (Les Corts de Sarrià, 1831- Barcelona, 28 de març de 1906) Va néixer al municipi de les Corts, fruit del matrimoni entre Bru Piera i Vidal (1804-1896) i Maria Anna Piera i Castelló, va ser el germà petit de sis fills. Anomenat de vegades Gerard, també era conegut pels sobrenoms de Guelardo o Galardo. Arrendatari, com a masover, de l'heretat Sòl de Baix, propietat de la família Comas i Masferrer, Guerau Piera va ser home de confiança de Josep Comas i Masferrer, industrial i polític que va arribar a ser president de la Diputació i senador per Barcelona.
Va ser el darrer alcalde del poble de les Corts des del 1871 al 1897. Com a regidor de l'Ajuntament de les Corts, va substituir interinament, l'any 1871, l'alcalde, el qual, per motius personals, va haver de deixar la població. Quan era alcalde provisional, es van convocar noves eleccions municipals el 1872, i com que el seu antecessor havia deixat de residir a la població, ell va ser escollit alcalde. Sembla que Guerau Piera va ser un bon gestor i una persona estimada entre els seus veïns, els quals l'anaren reelegint encara que se'l considerés com l'home de palla de Josep de Comas i Masferrer, en una etapa del segle xix prou convulsa, amb canvis constants de govern, revoltes, aldarulls, la proclamació de la primera República, la Restauració borbònica, etc. Eren temps en els quals s'havia de fer mans i mànigues per tirar endavant. El seu mandat va extingir-se el 20 d'abril de 1897, quan la reina regent Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies va signar el decret d'annexió dels diferents pobles del pla —entre els quals les Corts— a Barcelona. Casat amb Mercè Serra i Compte el 15 de febrer de 1859, va tenir vuit fills. Va morir el 28 de març de 1906.

## Referències

* ↑ «Registre de defuncions. Any 1906. Registre núm.4339. Jutjat "Las Corts".(pdf pàg.18)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 28-03-1906.
# Santa Maria dels Omells de na Gaia

Santa Maria dels Omells de na Gaia és l'església parroquial dels Omells de na Gaia (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Santa Maria té una façana d'inspiració neoclàssica amb el campanar situat al seu angle dret. La porta d'entrada es troba emmarcada per dues grans pilastres adossades de secció rectangular. Ambdues són coronades per capitells d'ordre dòric. L'entaulament que sostenen s'inicia amb un arquitrau de pedra prima sobre de la qual hi ha un fris amb tríglifs estriats i mètopes sense decoracions escultòriques. L'interior del temple manté el gust per les formes clàssiques. Té la coberta resolta amb una volta de canó, l'absis poligonal coronat per una majestuosa venera i a banda i banda s'hi situen les petites capelles laterals.

## Història

El 27 de juliol del 1777 és la data en la qual es col·loca la primera pedra de la construcció de l'església. El 22 de juliol del 1784 les obres són finalitzades. Aquesta església substituïa l'antiga església gòtica. Part de les pedres emprades en l'aixecament d'aquest temple provenen de l'antic castell dels Omells de Na Gaia. En l'interior de l'església s'hi allotgen diferents talles barroques de fusta de gran qualitat com són una Assumpció, un Sant Miquel, Santa Llúcia, Sant Esteve, Sant Francesc Xavier i un Sant Franciscà.

## Referències

* 1 2 «Església de Santa Maria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Emisum

Emisum o Iemsium va ser el segon rei de Larsa i va regnar aproximadament entre els anys 1940 aC i 1912 aC segons una Llista de reis de Larsa. Consta també a la Llista dels reis de Babilònia. Era fill de Naplanum, i d'origen amorrita.
Pràcticament no hi ha inscripcions del seu regnat, i poca cosa se sap d'ell a part del seu nom. Fins i tot seria possible que no fos un rei independent i estaria sotmès als reis d'Ur o potser als d'Isin.

## Referències

* ↑ Fitzgerald, Madeleine André. The rulers of Larsa. Ann Arbor: UMI Dissertation Services, 2002, p. 19.
# Beihai

Beihai (xinès, 北海) és una ciutat-prefectura de la Regió Autònoma de Guangxi, Xina. Beihai significa "nord del mar" en xinès que fa referència a la condició de port marítim a la costa nord del Golf de Tonkin. Entre els anys 2006 i 2020, es preveu que Beihai sigui la ciutat amb un creixement demogràfic més gran.
El dialecte parlat en tot Beihai és el dialecte cantonès, "baihua", encara que el xinès mandarí és també conegut, o almenys comprès, per la majoria de la població. Les illes de Weizhou i Xieyang, al nord de l'Illa de Hainan, són administrades per Beihai.

## Referències

* ↑ City Mayors: World's fastest growing urban areas (1)
# CPAN

CPAN és l'acrònim de Comprehensive Perl Archive Network. És un enorme arxiu de programari escrit en Perl, així com de documentació sobre el mateix. Té presència en la Web a través del seu lloc www.cpan.org i els seus 267 rèpliques distribuïdes arreu del món.
Actualment hi ha més de 119.118 mòduls empaquetats en més de 27.018 paquets, aportats per més de 10.467 autors.
Hom disposa de mòduls per a una àmplia varietat de tasques, incloent matemàtiques avançades, connectivitat de bases de dades i connexió de xarxes. Essencialment, tot el que hi ha en CPAN està disponible de forma lliure; la major part del programari està llicenciat sota la llicència artística, la GPL o ambdues. Qualsevol pot pujar software a CPAN via PAUSE, el Perl Authors Upload Server (servidor de pujades d'autors Perl).
Els mòduls en CPAN poden ser descarregats i instal·lats a mà. No obstant això, és molt comú que els mòduls depenguin d'altres mòduls i seguir les dependències a mà pot ser tediós. Tant el mòdul CPAN.pm (inclòs en la distribució Perl) com el mòdul millorat CPANPLUS ofereixen instal·ladors en línia de comandos que entenen les dependències; poden configurar-se per descarregar automàticament i instal·lar un mòdul i, recursivament, tots els mòduls dels que depengui.
Per exemple, per a instal·lar el mòdul Games::Nintendo::Mario només cal escriure
Per a entrar en l'entorn cal escriure
Els usuaris que no tinguin compilador C estan limitats als mòduls escrits en pur Perl, quan els descarreguin des de CPAN. ActiveState, una empresa que comercialment dona suport a Perl en Windows, ofereix paquets de mòduls Perl precompilats, anomenats PPM, per usar-los amb el seu ActivePerl. Alguns mòduls ja preparats estan disponibles com a part de la distribució MacPerl pels Mac Classic. Usuaris en altres sistemes operatius sovint depenen de paquets binaris oferts per venedors de sistemes operatius. A causa de la llicència, la disponibilitat de biblioteques de terceres parts, la manca de portabilitat i altres qüestions, no tots els mòduls de CPAN estan disponibles com a paquets preparats.
En 2006, es va iniciar un esforç per tenir una distribució Perl en Windows juntament amb un compilador, perquè fos redundant la necessitat de tenir els paquets en forma binària. Alguns primers resultats d'això són les distribucions del macro-instal·lador CamelPack i la de Vanilla Perl.

## Referències

* ↑ «CPAN Sites». [Consulta: 8 març 2013].
* ↑ «Comprehensive Perl Archive Network». [Consulta: 8 març 2013].

## Enllaços externs

* CPAN
# Menes de Tolosa

Menes (Menas, Mena, Menna, Mennas) fou un suposat bisbe de Tolosa (també podria ser bisbe de Toló).
El Para Gregori I el Gran (590-604) li va dirigir una carta datada el juny del 601. Al mateix temps hi havia un bisbe de nom Menes a Telèsia a Campània que és esmentat a dues cartes de Gregori I (juliol del 599 i novembre del 602). Acceptat com a bisbe de Tolosa per François de Harlay, Claude Robert, Guillaume de Catel, els germans Sainte-Marthe, Simon de Peyronet i altres, però rebutjat per Denis de Sainte-Marthe, Claude Devic i Joseph Vaissete, i pels autors de la tercera Gallia Christiana. Alexandre du Mège l'admet amb dubtes.

## Referències

* Patrice Cabau, Les évêques de Toulouse (IIIe-XIVe siècles) et les lieux de leur sépulture, Mémoires de la Société archéologique du Midi de la France, 59 (1999), p. 123-162. Text a societes-savantes-toulouse.asso.fr Arxivat 2006-11-26 a Wayback Machine.
# Gasela tibetana

La gasela tibetana (Procapra picticaudata) és una espècie d'antílop que viu a l'altiplà del Tibet. Un exemplar típic fa 60 cm d'alçada a l'espatlla i pesa uns 15 kg. Els mascles tenen unes banyes llargues, crestades i més gruixudes a la base que a la punta, amb una longitud de fins a 35 cm. Les femelles manquen de banyes i tampoc no tenen marques facials distintives. Aquest animal és de color marró grisenc, amb una cua curta amb la punta negra situada al centre d'una taca blanca a la gropa en forma de cor. Les potes primes i llargues d'aquest animal elegant en reforcen la capacitat de córrer, que necessita per a fugir dels depredadors. La temporada d'aparellament és al desembre i les cries neixen al maig següent.

## Referències

Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Acord de quinta disminuïda

En la teoria de la música, un acord de quinta disminuïda, també anomenat tríada disminuïda, és un acord que consta d'una quinta disminuïda i una tercera menor. També es pot veure com un acord amb dues terceres menors. Si el construïm sobre la nota Do, l'acord disminuït estaria format per les notes do, mi♭ i sol♭.

## Característiques

* Pel fet de contenir un interval dissonant, l'acord de quinta disminuïda es considera un acord dissonant.
* En la música tonal, l'acord de 5a. disminuïda es forma sobre el setè grau (VII) de l'escala major i sobre el segon (II) i setè (VII) graus de l'escala menor harmònica.

## Referències

* ↑ Zamacois. Tratado de Armonia, Libro I, pag.31
* ↑ Piston. Armonía (pag.14)
* ↑ Zamacois. Tratado de Armonia, Libro I, pag.32

## Bibliografia

* Walter Piston. Armonía. Ed. Labor (Barcelona, 1993) ISBN 84-335-7865-0
* Joaquín Zamacois. Tratado de Armonía. Libro I. Editorial Labor (Barcelona, 1978) ISBN 84-335-7848-0
# Santa Maria dels Àngels de Valença

Santa Maria dels Àngels (Santa Maria dos Anjos) és una església romànica construïda a la segona meitat del segle xiii i consagrada el 1276 situada dins el nucli antic de la fortalesa de Valença.
De nau única longitudinal encapçalada per un absis rectangular. Campanar quadrangular, capella i sagristia rectangulars adossades al sud. La façana principal conté un portal amb arcs de mig punt amb tres arquivoltes sostingudes per columnes rematades per capitells. També té una capella funerària annexa de principis del segle xvi.
Té protecció com a Patrimoni Arquitectònic de Portugal.

## Referències

* ↑ «Valença Joia Patrimonial da Humanidade» (en portuguès). Ajuntament de Valença. Arxivat de l'original el 2012-05-23. [Consulta: 27 desembre 2011].
* ↑ St. Louis, Regis; Landon, Robert. Lonely Planet. Portugal (en anglès). 2007, p. 414. ISBN 9781740599184.
* ↑ Facultat de lletres de la Universitat de Porto. Estudos em homenagem ao professor doutor José Marques (en portuguès). 2006, p. 194. ISBN 972-8932-07-3.
* ↑ «Igreja de Santa Maria dos Anjos» (en portuguès). Sistema de Informaçao para o Património Arquitectónico.

## Enllaços externs

* Fitxa al lloc web de Monuments Arquitectònics de Portugal
* Parròquia de Valença a l'Arxiu del Districte de Viana do Castelo Arxivat 2012-01-30 a Wayback Machine.
# Emlingen

Emlingen (en alsacià Emlínge) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 241 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 164 | 178 | 177 | 171 | 227 | 270 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1966-1977 | Antoine Baumann | |
| 1977- | Raymond Meyer | |

## Enllaços externs

* Emlingen en el Insee Arxivat 2007-09-24 a Wayback Machine. (francès)
* Emlingen en el siti de informacions generals quid.fr Arxivat 2007-08-08 a Wayback Machine. (francès)
* Plan d'Emlingen en Mapquest (francès)
* Història local i documents d'arxiu Arxivat 2008-01-04 a Wayback Machine. (francès)