OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruedo ibérico (programa de televisió)

* Aquest article tracta sobre el programa de televisió d'Antena 3. Vegeu-ne altres significats a «Ruedo ibérico (desambiguació)».
Ruedo ibérico va ser un programa de televisió, dirigit i presentat per la periodista Montserrat Domínguez i emès per la cadena espanyola Antena 3 entre 2004 i 2006.

## Format

D'emissió matinal, el programa constava de dos grans blocs. En el primer, la presentadora realitzava una entrevista a un personatge de rellevància en el pla polític. En el segon, es constituïa una tertúlia d'actualitat entre periodistes d'informació, fonamentalment, política.
D'altra banda, des de l'abril de 2006, l'espai va comptar amb la secció L'observatori, un repàs en to humorístic als temes d'actualitat per Juanjo de la Iglesia.
El programa va ser retirat de la graella a les darreries de 2006 en no aconseguir més que un 11'2% de quota de pantalla, enfront dels seus directes competidors Los desayunos de TVE, de Televisió espanyola i La mirada crítica de Telecinco. L'última emissió va aconseguir un 10% de quota de pantalla.

## Contertulians

Van ser col·laboradors habituals del programa els següents periodistes:
| Ángel Expósito Antonio Casado Ernesto Ekaizer Javier González Ferrari José Antonio Vera José María Calleja | José Oneto Karmentxu Marín Nativel Preciado Pilar Cernuda Raúl del Pozo |

## Referències

* ↑ Montserrat Domínguez estrena hoy su Ruedo Ibérico FórmulaTV.com . 6 de septiembre de 2004. Visto el 11 de enero de 2011.
* ↑ Juajo de la Iglesia ficha por Ruedo ibérico Vertele.com . 27 de abril de 2006. Visto el 11 de enero de 2011.
* ↑ Ruedo Ibérico cancelado Vayatele.com . 29 de octubre de 2006. Visto el 11 de enero de 2011.
* ↑ Antena 3 prescinde de la tertulia política Ruedo ibérico El País. 27 de octubre de 2006. Visto el 11 de enero de 2011.
* ↑ La despedida de Montserrat Domínguez Diario ABC. 27 de noviembre de 2006. Visto el 11 de enero de 2011.
# Masmorra

Una masmorra és una presó subterrània on es tanca els condemnats. També se'n pot dir tàvega o sitja.

## Història

En el seu ús medieval original, la masmorra era la principal torre d'un castell que consistia en la posició final de defensa on els soldats podien refugiar-se quan les fortificacions externes eren destruïdes. També era un lloc segur, encara que no confortable, on tenir els presoners. Un cop es va haver construït un habitatge més luxós per al senyor del castell, la masmorra va passar a usar-se principalment amb aquest objectiu. Aquest significat ha desenvolupat en el temps també el significat de presó subterrània o cripta, típicament construïda a sota d'un castell.
El 1613, el pastor protestant alemany, Anton Praetorius va descriure la situació terrible dels presoners a les masmorres al llibre Von Zauberey und Zauberern Gründlicher Bericht (Sobre bruixeria i els mags: informe exhaustiu).

## Característiques

Moltes masmorres reals són únicament individuals, amb un recinte dotat d'una porta gruixuda o amb un únic accés d'un forat o una trapa al terra de la cambra superior, l'ús de les masmorres per a torturar, juntament amb l'associació dels humans amb les pors de restar atrapats sota terra, han convertit les masmorres en una metàfora poderosa en diferents contextos.

## Referències

* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 6 desembre 2019].
* ↑ Praetorius, Antonius. Von Zauberey und Zauberern Gründlicher Bericht (en alemany). Heidelberg: Johann Lancellot & Andreas Cambier, 1613.
# Bathyclarias filicibarbis

Bathyclarias filicibarbis és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 79,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jackson P. B. N. 1959. Revision of the clariid catfishes of Nyasaland, with a description of a new genus and seven new species. Proceedings of the Zoological Society of London. v. 132 (pt 1). 109-128.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Agnèse, J. F. i G. G. Teugels 2001: The Bathyclarias-Clarias species flock. A new model to understand rapid speciation in African Great lakes. Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Akadémie des Sciences. Life Sci. Núm. 324: 683-688. (En francès i anglès).
* Anseaume, L. i G. G. Teugels 1999: On the rehabilitation of the clariid catfish genus Bathyclarias endemic to the east African rift Lake Malawi. Journal of Fish Biology v. 55: 405-419.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Fours (Gironda)

Fours és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 175 | 208 | 195 | 252 | 250 | 279 | 293 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Georges-André Pastor | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Estádio Nacional

L'Estádio Nacional, també anomenat Estádio do Jamor, és un estadi de futbol localitzat al complex esportiu a Oeiras, Portugal, a prop de Lisboa. Des de 2018 hi juga els partits com a local el club Os Belenenses Futebol S. A. D..
Fou dissenyat per Miguel Jacobetty Rosa i començat a construir el 1939, essent inaugurat el 10 de juny de 1944 (festa nacional de Portugal) pel primer ministre António Oliveira Salazar. La seva capacitat és de 37.593 espectadors.
L'estadi és la seu tradicional de la final de la copa portuguesa de futbol des de 1946. També hi disputa partits la selecció de futbol de Portugal. L'esdeveniment més important que s'hi disputà fou la final de la Copa d'Europa de futbol 1966-67 entre el Celtic i l'Inter de Milà amb victòria per 2 a 1 pels escocesos.

## Referències

* ↑ «Portugal». fussballtempel.net. [Consulta: 2 novembre 2011].
# Mathieu Flamini

Mathieu Flamini (nascut a Marsella, el 7 de març del 1984), és un futbolista professional francès que juga de mig-defensiu.
Ha jugat al Getafe FC de la Lliga espanyola. Flamini, també ha estat internacional per la selecció de França i jugador de l'Arsenal.

## Palmarès
### Amb l'Arsenal FC

* FA Cup (3): 2004-05, 2013-14, 2014-15.
* Community Shield (3): 2004, 2014, 2015.

### Amb l'AC Milan

* Serie A (1): 2010-11.
* Supercopa Itàlia (1): 2011.

## Referències

* ↑ Stacey, Kiran; Correspondent, Energy «From the pitch to the boardroom». Financial Times, 16-05-2016.
* ↑ «Flamini en el Getafe», 02-02-2018. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2020. [Consulta: 2 febrer 2018].
* ↑ «Flamini file à l'anglaise» (en francès). Eurosport, 22-07-2004. [Consulta: 21 juny 2012].
* ↑ Baron, Thomas (15 octubre 2010) «Transferts - Arsenal flaire le bon coup Stéphane Sparagna (Olympique de Marseille)» (en francès). [Consulta: 17 maig 2016].

## Enllaços externs

* Perfil de Mathieu Flamini al web del Milan (castellà)
* Mathieu Flamini a FootballDatabase (anglès)
# LLD

LLD té els següents significats:
* Doctor en lleis (de l'acrònim en llatí Legum Doctor), títol de doctor en dret, sovint honorífic
* LLD (linker) (de l'acrònim en anglès Low Level Drop-in), enllaçador de la infraestructura de compilació LLVM
* lld també és el codi ISO 639-3 del ladí, llengua romànica parlada a Itàlia
# Sahuka

Sahuka fou un petit estat tributari protegit de l'agència de Kathiawar, al prant de Jhalawar, presidència de Bombai. Estava format per només un sol poble amb un únic propietari tributari. La superfície era de 16 km² i la població del cens del 1881 era de 920 habitants. Els ingressos estimats eren el 1883 de 265 lliures i es pagava un tribut de 512 rupies al govern britànic i de 61 rupies al nawab de Junagarh.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Bathyclarias

Bathyclarias és un gènere de peixos de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Taxonomia

* Bathyclarias atribranchus (Greenwood, 1961)
* Bathyclarias euryodon (Jackson, 1959)
* Bathyclarias filicibarbis (Jackson, 1959)
* Bathyclarias foveolatus (Jackson, 1955)
* Bathyclarias gigas (Jackson, 1959)
* Bathyclarias ilesi (Jackson, 1959)
* Bathyclarias jacksoni (Greenwood, 1961)
* Bathyclarias longibarbis (Worthington, 1933)
* Bathyclarias loweae (Jackson, 1959)
* Bathyclarias nyasensis (Worthington, 1933)
* Bathyclarias rotundifrons (Jackson, 1959)
* Bathyclarias worthingtoni (Jackson, 1959)

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jackson P. B. N. 1959. Revision of the clariid catfishes of Nyasaland, with a description of a new genus and seven new species. Proceedings of the Zoological Society of London. v. 132 (pt 1). 109-128.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)

## Bibliografia

* Agnèse, J. F. i G. G. Teugels 2001: The Bathyclarias-Clarias species flock. A new model to understand rapid speciation in African Great lakes. Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Akadémie des Sciences. Life Sci. Núm. 324: 683-688. (En francès i anglès).
* Anseaume, L. i G. G. Teugels 1999: On the rehabilitation of the clariid catfish genus Bathyclarias endemic to the east African rift Lake Malawi. Journal of Fish Biology v. 55: 405-419.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Foussana

Foussana (àrab: فوسانة, Fūsāna) és una ciutat de Tunísia situada uns 22 km al nord-oest de Kasserine, a la governació de Kasserine, a la falda del Djebel Bireno. Té estació de ferrocarril. Té uns 5.000 habitants i és capçalera d'una delegació amb 42.910 habitants al cens del 2004.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 42 61 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en tretze sectors o imades:
* Foussana (42 61 51)
* Foussana Lahouaz (42 61 52)
* Khmouda Nord (42 61 53)
* Khmouda Sud (42 61 54)
* Ouled Mahfoudh (42 61 55)
* Afrane (42 61 56)
* El Meziraa (42 61 57)
* El Aadhira (42 61 58)
* El Hazza (42 61 59)
* EL Brika (42 61 60)
* Bouderiass (42 61 61)
* Aïn El Jinene (42 61 62)
* Er-Rtibet (42 61 63)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 42 17).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 102-106. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 156. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Fabi Ambust

Els Fabi Ambust (llatí: Fabii Ambusti) foren una branca de la gens Fàbia que portà el cognomen d'Ambust. El primer a portar el nom va ser Quint Fabi Vibulà Ambust, cònsol l'any 412 aC, que era probablement fill de Numeri Fabi Vibulà, cònsol el 421 aC, de la branca dels Fabi Vibulà. Després de Quint Fabi Vibulà Ambust, els membres d'aquesta branca abandonaren el cognomen original i adoptaren el d'Ambust. Al seu torn, Quint Fabi Ambust adoptà rebé el nom de Màxim, i l'empraren com a cognomen els seus descendents, els Fabi Màxim. Els Fabi Ambust ocuparen les posicions de més rellevància política durant tot el segle iv aC.
Els personatges principals d'aquesta família foren:
* Quint Fabi Vibulà Ambust, cònsol el 412 aC, de la família dels Fabi Vibulà.
* Marc Fabi Ambust, pontífex màxim el 390 aC, fill o germà de l'anterior.
** Cesó Fabi Ambust, qüestor el 409 aC, i tribú amb potestat consular el 404 aC, 401 i 395.
*** Marc Fabi Ambust, tribú amb potestat consular el 381 aC i el 369.
**** Fàbia Major, casada amb Servi Sulpici Pretextat.
**** Fàbia Menor, casada amb Gai Licini Calvus Estoló.
**** Quint Fabi Ambust, dictador el 321 aC.
** Numeri Fabi Ambust, tribú amb potestat consular el 406 aC.
*** Marc Fabi Ambust, cònsol el 360 aC, 356 i 364.
**** Marc Fabi Ambust, magister equitum el 322 aC.
**** Gai Fabi Ambust, magister equitum el 315 aC.
**** Quint Fabi Màxim Rul·lià, cònsol cinc vegades entre el 322 aC i el 295 aC.
***** Segueixen els Fabi Màxim.
*** Gai Fabi Ambust, cònsol el 358 aC.
** Quint Fabi Ambust, tribú amb potestat consular el 390 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 141.
# Coristanco

Coristanco és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Bergantiños.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 6.495 | 7.338 | 9.327 | 10.314 | 7.765 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

| A Agualada (San Lourenzo) Cereo (Santa María) Coristanco (San Paio) Couso (San Miguel) Cuns (San Vicenzo) Erbecedo (San Salvador) Ferreira (Santa María) Oca (San Martiño) | San Xusto (San Xián) Santa Baia de Castro (Santa Baia) Seavia (San Mamede) Traba (Santa María) Valencia (San Pedro) Verdes (Santo Adrán) Xaviña (San Tomé) |
# Mathieu Laurent Joseph Brialmont

Mathieu Laurent Joseph Brialmont (Seraing (Lieja), 17 de febrer de 1789 - Anvers (Bèlgica), 15 d'abril de 1885) va ser un militar francès, neerlandès i belga i un ministre belga.
Mathieu Brialmont va registrar-se com soldat a l'exèrcit napoleònic el 1808. Va servir al 36$^è$ regiment de Ligne durant la campanya de Rússia. El 1812 van promoure'l sotstinent per a compensar el seu coratge a la batalla del Moskvà. El 1813 va esdevenir lloctinent i va haver d'organitzar la retirada del 7$^è$ cos de l'exèrcit francès que havia perdut gairebé tots els seus oficials. En tornar d'exili d'Elba, Napoleó va promoure'l capità i va participar en la batalla de Waterloo. Després de la derrota francesa, va enrolar-se a l'exèrcit del jove Regne Unit dels Països Baixos que va encarregar-lo de la caserna de Venlo, ciutat a la qual va trobar són esposa Marie Verwins que va casar el 1820. El 1829 va demetre després d'unes disputes amb col·legues i el 1830 va ajuntar-se a la revolució belga i va participar en l'ocupació de la ciutat de Venlo. - Brialmont va esdevenir un lloctinent-general de l'exèrcit belga i conseller militar del primer rei dels belgues Leopold I. Tot i no tenir cap mandat parlamentari, el primer ministre Charles Rogier va nomenar-lo ministre de la Guerra el 1850 el que va restar fins al 1851.
El seu fill Henri Alexis Brialmont, lloctinent, va esdevenir un arquitecte militar.

## Referències

* ↑ «Mathieu Brialmont». Arxivat de l'original el 2009-07-25. [Consulta: 11 juny 2010].
* ↑ De Paepe, Jean-Luc, Raindorf-Gérard, Christiane (redacció), Le Parlement Belge 1831-1894. Données Biographiques, Brussel·les, Académie Royale de Belgique, 1996, pàgina 42
# Ródeus

El ródeus (Rhodeus amarus) és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Europa.
Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof 2007 Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Ladiges, W. i D. Vogt 1979 Die Süsswasserfische Europas. Paul Parey, Hamburg. 299 p.
# Fabi Buteó (mort 220 aC)

Fabi Buteó (en llatí Fabius Buteo) va ser fill de Marc Fabi Buteó (Marcus Fabius M. P. M. N. Buteo). Pertanyia a la gens Fàbia, i era de la branca dels Buteó.
Va ser acusat de robatori i va ser mort conseqüentment pel seu propi pare. Tal com Orosi explica el fet, això hauria passat poc abans de la Segona Guerra Púnica.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 519.
# Creagrutus seductus

Creagrutus seductus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Araguaia.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Legislador

Un legislador és una persona o un òrgan del qual emanen les lleis. Dependrà de la constitució de cada estat l'assignació del poder legislatiu a un o altre òrgan o persona.
Poden ser legisladors més d'una persona o òrgan al mateix temps, compartint aquesta labor. En aqueix cas, serà necessari que d'alguna forma s'establisca la competència o jerarquia mitjançant la qual es regeixen ambdós òrgans, amb la finalitat d'evitar enfrontaments en el cas de decisions contraposades.
Moltes constitucions modernes, seguint el model de la Constitució dels Estats Units, estableixen un congrés o assemblea legislativa bicameral (açò és: composta de dues cambres, com un senat i una cambra de representants o de diputats). En molts altres països, al contrari, hi ha una sistema unicameral, amb un únic parlament amb funcions legislatius.

## Separació de poders

Segons la teoria de separació de poders de l'estat, els membres del poder legislatiu han de ser diferents dels membres del poder executiu i poder judicial, si bé això dependrà finalment de l'organització establerta en la Constitució vigent.
La ingerència d'altres organismes aliens al poder legislatiu en la generació de lleis varia entre sistemes de govern. Per exemple, a Xile el President de la República té una funció de colegislador, existint una sèrie de matèries de llei en les quals solament el president pot tenir la iniciativa.
En altres ordenaments jurídics, la separació de poders no està clara. Un cas emblemàtic és el de la Unió Europea, on no existeixen òrgans independents per a fer-se càrrec de cadascun dels tres poders, sinó que el Consell, la Comissió i el Parlament comparteixen les diferents funcions dels poders executiu i legislatiu d'una forma molt més complexa.

## Dades històriques

Un dels primeres legislacions de les quals tenim notícies va ser la de Hammurabi, sisè rei de Babilònia famós pel seu codi de lleis conegut com el codi de Hammurabi, el qual donava una sèrie de regles i els càstigs que patirien els infractors d'aquelles regles.
Sovint és difícil diferenciar entre la generació de lleis i la generació de manaments religiosos. Algunes societats accepten com a Llei els manaments de la seva religió majoritària, reconeguda com a font del dret a través del costum. Així, per exemple, entre els antics israelites la llei que els governava era la recollida en els seus escrits religiosos.