OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eslàvia friülana

Eslàvia friülana (eslovè Beneška Slovenija o Benečija, friülès Sclavanie) és una petita regió muntanyenca (Prealps Orientals) al Friül oriental, que s'estén entre Cividale del Friuli (Čedad), Tarcento (Čenta) i Gemona del Friuli (Humin) al llarg de la frontera entre Itàlia i Eslovènia. Forma part de la província d'Udine a la regió de Friül-Venècia Júlia i és habitat per una significativa minoria eslovena.

## Municipis

Eslàvia friülana comprèn el territori dels municipis:
| Municipis | Habitants (2007) | Superfície (km²) |
| Drenchia (Dreka) | 162 | 13,28 |
| Grimacco (Garmak) | 427 | 14,5 |
| Pulfero (Podbonesec) | 1.095 | 48,03 |
| San Leonardo (Svet Lienart o Podutana) | 1.202 | 27,00 |
| San Pietro al Natisone (Špietar) | 2.255 | 23,98 |
| Savogna (Sauodnja) | 535 | 22,11 |
| Stregna (Srednje) | 430 | 19,70 |
| Lusevera (Bardo) | 749 | 52,00 |
| Taipana (Tipána) | 715 | 65,00 |
| Total | 7.570 | 285,60 |
Les localitats de Breginj i Livek al municipi de Kobarid, històricament formen part de la regió, però actualment són a Eslovènia. Altre consideren que també formen part de la regió Attimis, Faedis, Nimis, Prepotto i Torreano. Molt freqüentement, per raons culturals, llingüístiques i geografiques, la Vall de Resia també es considera com a part integrant de la Eslàvia friulana tot i que no hi pertany històricament.

## Personatges il·lustres

* Claudio Bordon, entrenador de futbol
* Paolo Miano, futbolista
* Carlo Podrecca, garibaldí, autor de La Slavia italiana (1884)
* Graziano Podrecca, fotògraf
* Guido Podrecca, periodista, director del satíric L'Asino
* Stefano Podrecca, oncòleg
* Vittorio Podrecca, titellaire
* Peter Podreka, poeta i escriptor
* Rudi Šimac, polític i historiador
* Jožef Školč, polític
* Ivan Trinko, sacerdot, escriptor i traductor
* Natalino Božo Zuanella, sacerdot, historiador i escriptor
* Paolo Petricig, fundador de l'Escola Bilingüe de San Pietro al Natisone.

## Enllaços externs

* Centre d'estudis Nediža
* Web de la vall del Natisone Arxivat 2002-01-26 a Wayback Machine.
* Novi Matajur: diari bilingüe de la regió Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine.
# SSS

SSS (o S.S.S.) fou una marca catalana de velomotors, fabricats a Barcelona entre 1941 i 1944.
Els SSS eren força arcaics, incorporant una tecnologia més aviat pròpia dels anys 30, destacant-ne el seu motor (copiat de l'alemany Sachs) amb cilindre cec.

## Referències

* 1 2 Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Relación de las principales marcas». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 318. ISBN 84-920886-5-6.
# Brânză de vaci

Brinza de vaci, traduït literalment com "formatge de vaca", és un tipus de producte lacti fresc elaborat amb llet sencera, el producte s'assembla al quark (producte lacti). És tradicional a les cuines de Moldàvia, Romania i països de parla eslava.

## Producció

La llet fresca es manté a temperatura ambient 22-23° durant unes 36 hores fins que es torna àcida i es coagula, el contingut de greix puja a la part superior de la llet. La capa superior és un producte lacti anomenat smântână, comparable a la crème fraîche. Després de recollir la capa grassa, la resta de la llet es pot barrejar vigorosament i consumir-la com a quefir.
Per fer el formatge de vaca, la llet agra s'escalfa suaument sense superar els 50 °C, fins que el sèrum de llet es separa per les vores, la llet queda atrapada al mig i el contingut de greix flota a la superfície. El contingut es barreja suaument per incorporar el greix als grans trossos de formatge que es formen al mig. La composició lleugerament refredada es colà a través d'una gasa o una gasa. Amb el sèrum colat, el formatge de la gasa conserva una forma esfèrica. És suau, blanc i esmicolat.

## Usos comuns

A Moldàvia, brânză de vaci s'utilitza principalment a plăcintă, boles de massa, syrniki.

## Referències

* ↑ «Savori Urbane». savoriurbane.com, 10-01-2018. [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ «Home is where Placinta is». eatlikemoldovans.com, 12-01-2021. [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ «What to do in Moldova, discover Moldovan food and wine». thefoodellers.com. [Consulta: 1r agost 2021].
# Pinyó

«Pinyó» té aquests significats:
* Botànica:
** Pinyó (botànica), llavor de les espècies del gènere Pinus, procedent de la pinya
** Pinyó, llavor d’Araucaria araucana
** Pinyó, llavor d’Araucaria angustifolia
** Pinyó o pinyó de l'Índia Jatropha curcas
* Mecanismes:
** Pinyó (mecanisme), tipus d'engranatge;
** Pinyó fix, sistema de transmissió que usen les bicicletes que s'anomenen de la mateixa manera
* Arquitectura:
** Pinyó (arquitectura), part superior, de forma triangular, de la façana d’un edifici
Viccionari
# Sangro

El Sangro és un riu del centre d'Itàlia. El seu nom antic era Sagrus, Sagros o Isagros, en grec: Ισαγρος.
Neix al bell mig del Parc Nacional dels Abruzzos, prop de Pescasseroli, a les muntanyes dels Apenins. Flueix al sud-est passant per Pescasseroli, Opi i Villetta Barrea i desemboca al llac artificial Lago di Barrea. Després flueix al nord-est per Alfedena, Castel di Sangro, Ateleta, Quadri i Villa Santa Maria, abans de desembocar al Lago di Bomba. Des d'allà flueix al nord-est, s'uneix amb l'Aventino i des d'allí desemboca a la mar Adriàtica al sud de Punta Cavalluccio.
Els afluents de l'esquerra són el Vallone del Raso, Vallone Spuria, el Aventino, el torrent Gogna, el barranc Laio, el torrent Parello, el Vallone Visceglie i el Vallone Retoso; a la dreta els torrents Appello, Pianetto, Turcano, Verde di Borrello, Fondillo i Scerto, els rius Torto i Zìttola, el torrent Molinaro i el riu de San Pietro Avellana.
Estrabó diu que feia frontera entre els territoris dels frentans i dels pelignes, però segurament és un error, ja que els pelignes no van arribar mai a la costa. Claudi Ptolemeu (que l'anomena Σαρος) diu que a les muntanyes on naixia el riu hi habitaven els caracens, una tribu samnita.

## Referències

* ↑ «Río Sangro» (en castellà). mapcarta.com. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Baedeker (Firm), Karl. Italy; Handbook for Travellers: Southern Italy and Sicily, with excursions to the Lipari Islands, Malta, Sardinia, Tunis and Corfu.(11th rev. ed., 1893) (en anglès). K. Baedeker, 1893, p. 185.
* ↑ Piccioni, Luigi. Ninety Years of the Abruzzo National Park 1922-2012: Proceedings of the Conference held in Pescasseroli, May 18-20, 2012 (en anglès). Cambridge Scholars Publishing, 2014-07-18, p. ix. ISBN 978-1-4438-6455-8.
* ↑ Capelli, Giuseppe; Miccadei, Enrico; Raffi, Rossana «Fluvial dynamics in the Castel di Sangro plain: morphological changes and human impact from 1875 to 1992» (en anglès). CATENA, 30, 4, 01-10-1997, pàg. 295–309. DOI: 10.1016/S0341-8162(97)00008-8. ISSN: 0341-8162.
* ↑ Schattner, Uri. New Frontiers in Tectonic Research: At the Midst of Plate Convergence (en anglès). BoD – Books on Demand, 2011-08-09, p. 197. ISBN 978-953-307-594-5.
* ↑ Smith, William (ed.). «Sagrus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 abril 2023].

## Enllaços externs

* http://www.abruzzo-acque.it/ Arxivat 2006-02-03 a Wayback Machine.
# Ernest I de Suàbia

Ernest I († 31 de març o 31 de maig de 1015) fou duc de Suàbia de 1012 a 1015. Era el més jove dels fills de Léopold I de Babenberg, el marcgravi d'Àustria.
El 1012 Enric II, rei dels Romans li va donar el ducat de Suàbia en resposta a la defunció sense hereu d'Herman II de Suàbia. Amb l'objectiu de legítimació, el nou dirigent es va casar amb Gisela de Suàbia, la germana gran d'Herman. Ernest i Gisela van tenir dos fills, Ernest II i Herman IV, els quals seran successivament ducs. Ernest va morir el 1015 de resultes d'un accident de caça i el va succeir el seu fill Ernest II, per al qual Gisela va assegurar la regència algun temps. Va ser enterrat a Würzbourg.
| $_{909}$ | $_{909}$ | $_{911}$ | $_{911}$ | $_{915}$ | $_{915}$ | $_{917}$ | $_{917}$ | $_{926}$ | $_{926}$ | $_{950}$ | $_{950}$ | $_{954}$ | $_{954}$ | $_{973}$ | $_{973}$ | $_{982}$ | $_{982}$ | $_{997}$ | $_{997}$ |
| | Burcard I | Burcard I | — | — | Erchanger | Erchanger | Burcard II | Burcard II | Herman I | Herman I | Ludolf | Ludolf | Burcard III | Burcard III | Otó I | Otó I | Conrad I | Conrad I | |
| $_{997}$ | $_{997}$ | $_{1003}$ | $_{1003}$ | $_{1012}$ | $_{1012}$ | $_{1015}$ | $_{1015}$ | $_{1030}$ | $_{1030}$ | $_{1038}$ | $_{1038}$ | $_{1045}$ | $_{1045}$ | $_{1048}$ | $_{1048}$ | $_{1057}$ | $_{1057}$ | $_{1079}$ | $_{1079}$ |
| | Herman II | Herman II | Herman III | Herman III | Ernest I | Ernest I | Ernest II | Ernest II | Herman IV | Herman IV | Enric III | Enric III | Otó II | Otó II | Otó III | Otó III | Rodolf | Rodolf | |
| $_{1079}$ | $_{1079}$ | $_{1105}$ | $_{1105}$ | $_{1147}$ | $_{1147}$ | $_{1152}$ | $_{1152}$ | $_{1167}$ | $_{1167}$ | $_{1170}$ | $_{1170}$ |
| | Frederic I | Frederic I | Frederic II | Frederic II | Frederic III | Frederic III | Frederic IV | Frederic IV | Frederic V | Frederic V | |
| $_{1170}$ | $_{1170}$ | $_{1191}$ | $_{1191}$ | $_{1196}$ | $_{1196}$ | $_{1208}$ | $_{1208}$ | $_{1212}$ | $_{1212}$ | $_{1216}$ | $_{1216}$ | $_{1235}$ | $_{1235}$ | $_{1254}$ | $_{1254}$ | $_{1268}$ | $_{1268}$ |
| | Frederic VI | Frederic VI | Conrad II | Conrad II | Felip I | Felip I | Otó IV | Otó IV | Frederic VII | Frederic VII | Enric II | Enric II | Conrad IV | Conrad IV | Conrad V | Conrad V | |
| #90cfcf Bucàrdides (blau fosc) — | #afffff Otonians (blau clar) — | #90ee90 Conradians (verd clar) — | #bfcf90 Babenberg (verd fosc) — | #ffff90 Hohenstaufen (groc) |
# Sa Pobla d'en Verdigo

Sa Pobla d'en Verdigo és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca. Està situada a la marina, entre les possessions de s'Àguila, Son Mut Aliardo, Cas Frares i es Carbonells. És una segregació de Son Mut Aliardo i és documentada el 1476. Té una extensió de 59 quarterades.

## Jaciments arqueològics

En aquesta possessió hi ha les Restes prehistòriques de sa Pobla, un conjunt de restes, molt arrasades, del talaiòtic final.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 13. Palma: Promomallorca, p. 210. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 61. ISBN 84-500-5970-4.
# Mas el Banús

* Aquest article tracta sobre el mas al terme de la Vall d'en Bas. Si cerqueu el mas al terme de Tavèrnoles, vegeu «el Banús».
el Banús és un mas al SO del nucli de Joanetes al terme de la Vall d'en Bas (la Garrotxa) protegit com a bé cultural d'interès local. Hi ha un adagi popular que diu: "Bessets, Cabreró i Banús, eren de la família de Jesús", volent afirmat l'antigor de la casa. Es va reedificar en un període de creixement demogràfic i econòmic de la zona, després de les pestes de 1650. La crema dels arxius parroquials de Joanetes dificulta trobar documentació de la zona.
el Banús és un edifici civil orientat a sud amb telada a dues vessants. L'edifici original ha estat molt modificat. La primitiva entrada, formada per un portal dovellat, queda en segon terme per una transformació en la que es realitzà una galeria de fusta al damunt. Al costat esquerre hi ha una cabana i una era. En una llinda de la finestra s'hi pot llegir: "Fet per Ical COMPTE i CODONY - 4 abril 1662". Tant la part dreta, on s'aixeca una quadra, com al darrere, on hi ha un afegitó, constaten la constant modificació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Mas el Banús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2016].
# Bourg-Bruche

Bourg-Bruche (en alemany Burg) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 376 habitants.
Forma part del cantó de Mutzig, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Vall de la Bruche.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 368 | 385 | 328 | 368 | 325 | 376 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Hung | |

## Referències

* ↑ «Populations légales 2016 − Commune de Bourg-Bruche (67059) | Insee». [Consulta: 10 gener 2020].
# Platja del Port

* «Platja del Port» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Platja del Port de Sagunt».
La platja del Port o platja des port és una platja de sorra mallorquina, del terme municipal de Ses Salines, situada a l'important centre turístic de sa Colònia de Sant Jordi. Està encaixonada entre el port (d'aquí ve el seu nom) i es Turó.
És una platja molt concorreguda per banyistes, sobretot turistes. Antigament era molt més llarga però va reduir en llargària degut a l'ampliació del port. S'hi accedeix des del carrer Gabriel Roca i té unes dimensions de 155 metres de llargària per 35 d'amplada.

## Referències

* ↑ Jordi Carol; Carmen Muñoz. El litoral de Mallorca (en castellà). 1a.. Barcelona: GeoPlaneta, 2001, p. 52. ISBN 84-08-03939-3.
* ↑ «Platja des Port». Govern de les Illes Balears. Conselleria de Turisme. Arxivat de l'original el 2018-09-30. [Consulta: 29 setembre 2018].
# Barreja de Gilbreath

La barreja de Gilbreath és una forma de barrejar una baralla de cartes, anomenada així en honor del matemàtic Norman L. Gilbreath. Aquest principi descriu les propietats d'un paquet que són preservades per aquest tipus de barreja. Una permutació de Gilbreath és una permutació que es pot formar mitjançant una barreja de Gilbreath.

## Descripciò

Una barreja de Gilbreath consisteix en dos passos:
* Pelar (passar cartes una a una, tot deixant-les al cim del nou piló) qualsevol nombre de cartes del cim del paquet cap a un nou piló de cartes.
* Fer una barreja americana de tots dos pilons
Difereix de la pràctica més habitual de tallar un paquet i després aplicar-hi una barreja americana, ja que el fet d'anar pelant les cartes primer fa que s'inverteixi l'ordre de les cartes en formar el segon piló, mentre que fer senzillament un tall del paquet original no les inverteix.

## Principi de Gilbreath

Malgrat que sembla que resulti una barreja aleatòria, les barreges de Gilbreath mantenen moltes propietats del paquet inicial. Per exemple, si al paquet inicial les cartes tenen colors alternats (una vermella i una negra), llavors en aplicar una barreja de Gilbreath el paquet resultant tindrà la propietat següent: en cada parella de cartes una serà negra i una altra vermella, encara que no es pot predir el seu ordre.
Igualment, si un paquet de cartes s'ordena seguint un ordre preestablert de pals, que es repeteix de forma cíclica cada quatre cartes, en aplicar-hi una barreja de Gilbreath el paquet resultant conté grups de quatre cartes on hi ha una carta de cada pal (l'ordre resultant sí que és aleatori).
El principi de Gilbreath és la base de molts de jocs de cartes.

## Referències

* ↑ Diaconis, Persi & Graham, Ron (2012), "Chapter 5: From the Gilbreath Principle to the Mandelbrot Set", Magical Mathematics: the mathematical ideas that animate great magic tricks, Princeton University Press, pàg. 61–83.
# Espècie nadiua

S'anomena espècie nadiua, indígena o autòctona, en biogeografia, a l'espècie d'una determinada regió o ecosistema si la seva presència en tal regió es deu únicament als recursos naturals, sense cap intervenció humana. Cada organisme natural (En oposició a organisme domesticat) té la seva pròpia àrea de distribució natural de què se'n considera nadiu. Fora d'aquest rang, una espècie pot ser introduïda per l'activitat humana. És llavors anomenada espècie introduïda en les regions on va ser introduïda per factors antropogènics.
Una espècie nadiua no és necessàriament endèmica. En biologia i ecologia, endèmic significa "exclusivament" natiu de la biota d'un lloc determinat. Una espècie nadiua ho pot ser de més d'un lloc.
El termes endèmic i indígena no impliquen que un organisme es va originar o evolucionar necessàriament allà on sigui trobat.

## Referències

* ↑ Casañas, Francesc; Simó, Joan; Casals, Joan; Prohens, Jaime «Toward an Evolved Concept of Landrace» (en anglès). Frontiers in Plant Science, 8, 2017. DOI: 10.3389/fpls.2017.00145. ISSN: 1664-462X.

## Vegeu també

* Espècie naturalitzada
# Mastacembelus tanganicae

Mastacembelus tanganicae és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 19 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 87.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical (24 °C-28 °C; 3°S-9°S) que viu a les aigües costaneres poc fondes i de fons rocallós.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del llac Tanganyika.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Coulter, G.W., 1991. Composition of flora and fauna. P. 200-274. A: G.W. Coulter (ed.). Lake Tanganyika and its life. Natural History Museum Publications, Oxford University Press. Londres, Oxford i Nova York.
* ↑ Travers, R.A., G. Eynikel i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1986. Mastacembelidae. P. 415-427. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Vreven, E.J., 2005. Redescription of Mastacembelus ophidium Günther, 1893 (Synbranchiformes: Mastacembelidae) and description of a new spiny eel from Lake Tanganyika. J. Nat. Hist. 39(18):1539-1560.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Vreven, E.J., 2005. Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation. J. Nat. Hist. 39(4):351-370.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* ITIS (anglès)
# Albert Roig i Deulofeu

Albert Roig i Deulofeu (Sabadell, 1945) és un arqueòleg i historiador medievalista català.

## Biografia

Llicenciat en Filosofia i Lletres, secció d'Història, per la Universitat Autònoma de Barcelona, es dedica professionalment a les activitats derivades de la seva especialitat. És especialista en alta edat mitjana, tot i que també ha treballat a fons la resta de l'edat mitjana i l'antiga.
Ha rebut diversos guardons, al llarg de la seva trajectòria professional, com el Premi Bartomeu Cruells de la Delegació del Vallès del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, atorgat per la seva extensa tasca d'investigació i rehabilitació en defensa del patrimoni arquitectònic.
És autor de nombroses memòries d'excavacions, projectes museogràfics, articles de revistes especialitzades, de diversos llibres i és col·laborador de l'extensa obra col·lectiva Catalunya romànica.

## Referències

* ↑ «PDF».
* ↑ Institut d'Estudis Catalans «Secció Històrico-Arqueològica». Memòria d'activitats, 1991-92, pàg. 22. ISSN: 0213-9782 [Consulta: 25 desembre 2014].

## Bibliografia

* Catalunya romànica. Vol. 15. Pallars Sobirà; Pallars Jussà. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 848519456X.

## Enllaços externs

* Entrevista a Albert Roig Arxivat 2012-07-01 a Wayback Machine.
* Publicacions d'Albert Roig a Dialnet
# Boussois

Boussois és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 3.336 habitants. Limita amb Assevent a l'oest, Élesmes al nord, Marpent a l'est i Recquignies al sud.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.319 | 3.575 | 3.531 | 3.461 | 3.449 | 3.336 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Claude Maret | PCF |
# Pla de la Guàrdia

El Pla de la Guàrdia és una pineda amb alguns camps de cultiu la major part de la qual es troba al poble d'Hortoneda, al municipì de Clariana de Cardener (Solsonès) per bé que l'extrem de llevant del pla pertany al poble de Santa Susanna, al municipi de Riner.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Espècie vulnerable

Una espècie vulnerable és aquella que ha estat catalogada per la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (IUCN) com una espècie probable d'esdevenir una espècie en perill, a menys que les circumstàncies que amenacen la seva supervivència i reproducció millorin.
La vulnerabilitat és causada principalment per la pèrdua o destrucció d'hàbitat. Les espècies vulnerables són monitoritzades i esdevenen amenaçades. No obstant això, algunes espècies catalogades de «vulnerables» poden, de fet, ser prou abundants en captivitat, com és el cas de la dionea.

## Vegeu també

* Llista d'espècies de flora vulnerables al País Valencià

## Enllaços externs

* List of Vulnerable species (anglès)
# Mastacembelus zebratus

Mastacembelus zebratus és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 19 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical (3°S-9°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del llac Tanganyika.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Matthes, H., 1962. Poissons nouveaux ou intéressants du lac Tanganika et du Ruanda. Annales du Musee Royal de l'Afrique Centrale Serie 8 Zoologie Núm. 111: 27-88, Pls. 1-4.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.
* ↑ Coulter, G.W., 1991. Composition of flora and fauna. P. 200-274. A: G.W. Coulter (ed.). Lake Tanganyika and its life. Natural History Museum Publications, Oxford University Press. Londres, Oxford i Nova York.
* ↑ Travers, R.A., G. Eynikel i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1986. Mastacembelidae. P. 415-427. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Vreven, E.J., 2005. Redescription of Mastacembelus ophidium Günther, 1893 (Synbranchiformes: Mastacembelidae) and description of a new spiny eel from Lake Tanganyika. J. Nat. Hist. 39(18):1539-1560.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Vreven, E.J., 2005. Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation. J. Nat. Hist. 39(4):351-370.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* ITIS (anglès)