OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Théâtre des Variétés

El Théâtre des Variétés (en català: Teatre de les Varietats) és una sala de teatre i espectacles ubicada en el número 7 del bulevard Montmartre, en el II Districte de París. Fou declarat monument històric el 1975.
La seva creació es deu a Marguerite Brunet, anomenada senyoreta Montansier. Havent estat empresonada per deutes el 1803 i mal vista pel govern, un decret de 1806 ordenà l'evacuació del Théâtre du Palais-Royal, que aleshores s'anomenava «Variétés». El propòsit de l'esmentat decret era evacuar a la companyia de Montansier per a fer-li lloc al Théâtre-Français, la sala del qual es trobava aleshores deserta, mentre que la del Variétés de Montansier gaudia d'un enorme èxit. Molt descontenta per haver d'evacuar l'1 de gener de 1907, Montansier va ser rebuda per l'emperador, i, als seus 77 anys, va rebre un ajut i protecció. Aleshores, va reunir la Société des Cinq ('Societat dels cinc'), que dirigira la seva companyia, per tal de construir un nou escenari. Aquest fou inaugurat el 24 de juny de 1807.

## Estrenes

* 1852, 25 març: Un Monsieur qui prend la mouche, d'Eugène Labiche i Marc-Michel
* 1853, 19 gener: Un ami acharné, d'Eugène Labiche i Alphonse Jolly
* 1853, 11 febrer: On dira des bêtises, d'Eugène Labiche i R. Deslandes
* 1853, 19 març: Un notaire à marier, de Marc-Michel, E. Labiche i A. de Beauplan
* 1864: La Belle Hélène, de Jacques Offenbach, llibret de Meilhac i Halévy
* 1866: Barbe-Bleue, de Jacques Offenbach, llibret de Meilhac i Halévy
* 1867: La Grande-Duchesse de Gérolstein, de Jacques Offenbach, llibret de Meilhac i Halévy
* 1868: La Périchole, de Jacques Offenbach, llibret de Meilhac i Halévy
* 1869: Les Brigands, de Jacques Offenbach, llibret de Meilhac i Halévy
* 1946: César, de Marcel Pagnol.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# Théâtre des Célestins (Lió)

El Théâtre des Célestins és un edifici teatral a la italiana ubicat en el número 4 del carrer Charles Dullin de Lió. És l'únic de França, conjuntament amb la Comédie-Française i el Théâtre de l'Odéon de París que pot celebrar més de dos segles d'història. Fou construït el 1792 i en dues ocasions fou arrasat pel foc (1871 i 1880). El teatre està construït damunt el cor de l'antiga església dels Célestins.

## Enllaços externs

* Web
# Théâtre du Nouveau Monde

El Théâtre du Nouveau Monde (TNM) és una sala d'espectacles de Mont-real (Canadà). Fundat el 1951. La primera obra estrenada va ser L'Avare de Molière. Situat en el número 84 del carrer Sainte-Catherine Ouest. El teatre s'establí en primer lloc a Gesù de 1951 a 1958, després passa a l'Orpheum fins al 1966 per acabar a la sala Port-Royal de la plaça des Arts fins al 1972. Aquest any, el teatre compra els locals que havien acollit el Théâtre Gayety i la vella Comédie-Canadienne, tot fent-los renovar per l'arquitecte quebequès Dan Hanganu el 1997.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# The Shop Around the Corner

The Shop Around the Corner és una comèdia romàntica de 1940 dirigida per Ernst Lubitsch i protagonitzada per James Stewart i Margaret Sullavan. El guió va ser escrit per Samson Raphaelson encara que inspirat en l'obra hongaresa de 1937 Illatszertár (també coneguda pel seu nom francès Parfumerie), de l'escriptor Miklós László. El 1999 la pel·lícula va ser declarada "culturalment significativa" per la Biblioteca del Congrés dels Estats Units i escollida per a la seva conservació pel National Film Registry.

## Argument

Festes de Nadal: A Budapest, l'Alfred Kralik (James Stewart) i la Klara Novak (Margaret Sullavan) treballen a la mateixa botiga del Senyor Matuschek. Ella és una dependenta nouvinguda mentre que ell és el cap del personal de la botiga. Les seves relacions són aparentment cordials però, en la pràctica, no se suporten. Curiosament, els dos han iniciat una relació per correu. El que escriu l'un és replicat per carta per l'altre. El que no saben és que aquella persona a la que consideren la seva mitja taronja és, en realitat, l'odiós company de feina que tenen al costat. Serà només quan quedin en una cita romàntica que l'Alfred descobrirà que la seva enigmàtica enamorada és la Klara. Sense explicar-li la veritat, l'Alfred haurà ara de superar les barreres sentimentals de la Klara si vol que el vegi com el que realment és: el seu corresponsal secret. Així, haurà d'enfrontar-se a dos objectius: fer-li el millor regal de Nadal al Senyor Matuschek aconseguint la millor recaptació d'ingressos de la història de la botiga, i conquistar a la Klara per poder-li dir la veritat sobre l'anònim de les cartes. En tot cas, la història serà l'excusa ideal per a Samson Raphaelson per crear una comèdia d'embolics plena de diàlegs enginyosos i tendres al mateix temps.

## Repartiment

* Margaret Sullavan – Klara Novak
* James Stewart – Alfred Kralik
* Frank Morgan – Hugo Matuschek
* Joseph Schildkraut – Ferencz Vadas
* Sara Haden – Flora Kaczek
* Felix Bressart – Pirovitch
* William Tracy – Pepi Katona
* Inez Courtney – Ilona Novotny

## Remakes

La pel·lícula ha tingut diversos remakes, entre els quals cal destacar:
* In the Good Old Summertime, comèdia musical de 1949 protagonitzada per Judy Garland.
* Tens un e-mail, adaptació cinematogràfica de 1998 dirigida per Nora Ephron i protagonitzada per Meg Ryan i Tom Hanks. En aquest darrer cas però, els personatges no s'intercanvien cartes sinó e-mails.

## Enllaços externs

* The Shop Around the Corner a Fotogramas
# Tord pissarrós

El tord pissarrós (Geokichla schistacea) és una espècie d'ocell de la família dels túrdids (Turdidae) que habita els boscos de les illes Tanimbar.

## Referències

* ↑ «Tord pissarrós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ «Geokichla schistacea: BirdLife International» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2019. IUCN, 04-06-2019. DOI: 10.2305/iucn.uk.2019-3.rlts.t22708342a152185868.en. re.
* ↑ Meyer, A. B.. Über neue und ungenügend bekannte Vögel im Königl. Zoologischen Museum zu Dresden (en alemany), 1884, p. 193-219.
# Tractat del port d'Astún

El tractat del port d'Astún, també denominat des de la historiografia francesa tractat de la Vesiau (en fr., traité de la Vesiau), o tractat dels borns de Somport és un acord que precisa els drets i usos de pasturatge a l'entorn del port d'Astún entre el municipi espanyol de Jaca (Aragó) i les tres comunes franceses de la vall de l'Aspa: Urdos, Cette-Eygun i Eth saut; a la regió d'Aquitània el 1513.

## Etimologia

La denominació aplicada a aquest acord a França, vesiau, és una paraula gascona que significa veïnatge.

## Història

Aquest tractat ve succeint-se des de l'edat mitjana, i han d'entendre's en el context d'altres acords similars que des d'aquesta època venen succeint-se al llarg de tota l'actual frontera hispà-gal·la entre les respectives autoritats locals facilitant l'optimització dels recursos de les poblacions frontereres de tal manera que els límits polítics no suposessin un problema per al desenvolupament econòmic dels seus habitants.
D'aquesta manera aquest tractat és esmentat en els grans tractats entre Espanya i França que han fixat els límits territorials entre tots dos països: Tractat dels Pirineus (1659) i Tractat de Baiona (1856).
Cada any, l'acord és ratificat pels alcaldes de Jaca i de les tres comunes de l'alta vall de l'Asp, reconeixent els borns fronterers i comunicant l'acord a les autoritats nacionals competents. La signatura, precedida d'una cerimònia internacional oficial en presència de les autoritats competents en el cim del port de Somport, suposa una jornada festiva per als habitants de l'Alt Asp i de l'Alt Aragó.

## Referències

* 1 2 3 Agencia EFE «Jaca renueva mañana el Tratado de Astún con municipios franceses del valle Aspe». , 16-07-2010 [Consulta: 20 octubre 2017].
* ↑ Paul Raymond, Dictionnaire topographique Béarn-Pays basque
# Trenčianske Teplice

Trenčianske Teplice és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trenčín.
La ciutat de Trenčianske Teplice és coneguda no només per les seves aigües termals i els balnearis, sinó també per un festival internacional de cinema Art film i el Pont de la Fama. No lluny de la ciutat també hi ha un petit poble de Motešice, conegut molt bé per la granja de cria de cavalls i les curses de cavalls. "Green Frog" és un nom per al complex esportiu i recreatiu, molt popular entre els locals, que va ser renovat i reobert el 2015.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1379. A mitjan segle XIII com a terra Teplicza era propietat de la família Cseszneky de Milvány.

## Ciutats agermanades

* Aschersleben, Alemanya
* Tuzla, Turquia
* Bad Deutsch-Altenburg, Àustria
* Spitz, Àustria
* Uherský Ostroh, República Txeca
* Vsetín, República Txeca
* Wilamowice, Polònia
* Żarki, Polònia
* Nałęczów, Polònia

## Referències

* ↑ «Oprava a obnova areálu kúpeľov Zelená žaba» (en eslovac), 01-04-2019. [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ Monumenta Hungariae historica
* ↑ «Partnerstädte von Aschersleben» (en alemany). Aschersleben. [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ «Kardeş Şehirler» (en turc). Tuzla. [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ «Spolupráca so Vsetínom pokračuje» (en eslovac). Trenčianske Teplice, 04-05-2019. [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ «Miejscowości partnerskie» (en polonès). Gmina Wilamowice. Arxivat de l'original el 2023-01-09. [Consulta: 28 febrer 2021].
# Torre del Telègraf de Can Dolcet

La Torre del Telègraf de Can Dolcet o simplement Torre del Telègraf és una obra de Collbató (Baix Llobregat) protegida com a bé cultural d'interès local. És una torre de telegrafia òptica, realitzada en maçoneria, de planta quadrada i de tres nivells d'alçada. Presenta uns murs gruixuts i finestres espitlleres. A l'interior hi ha una escala lateral per accedir als pisos superiors i restes d'encavallades de les cobertes i dels marcs de les finestres. La torre del telègraf de Collbató formava part de la línia militar Barcelona-Lleida. La línia de telegrafia es va posar en funcionament durant els anys 40 del segle xix. Concretament, la de Collbató, el 1848. Fou construïda durant la Guerra dels Matiners per facilitar les comunicacions entre les dues capitals.

## Vegeu també

* Telegrafia òptica
* Llista de les torres de telegrafia òptica de Catalunya

## Referències

* ↑ «Torre del Telègraf de Can Dolcet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
# Tirà ploraner pàl·lid

El tirà ploraner pàl·lid (Rhytipterna immunda) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones arbustives, sabana, localment a les terres baixes de l'est de Colòmbia, Surinam, Guaiana Francesa i oest amazònic del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tirà ploraner pàl·lid». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Turan

«Turan» té aquests significats:
* Turan (mitologia), divinitat etrusca de l'amor
* Turan (ciutat de Tuva), ciutat de la República russa de Tuva
* Turan (país), territori al nord de l'Iran i al nord del riu Oxus i als pobles nòmades del nord
* Turan (Balutxistan), regió històrica del Balutxistan
* Esin Turan, pintora i escultora turca.
* Arda Turan, futbolista internacional turc.
# Turan (país)

Turan, en persa: توران Tourān, fou el nom donat a l'època medieval a un territori al nord de l'Iran i al nord del riu Oxus i als pobles nòmades del nord. Firdawsi cita el país i el situa al nord del riu Djayhun (Oxus) i suposa que el nom derivaria de Tur, germà del mític rei iranià Faridun, que va dividir el món entre els seus tres fills: Salm que va rebre l'oest o Rum; Tur que va rebre el nord o Turan, i el petit Iradj que va rebre el sud, Iran. Per Firdawsi turani (habitant de Turan) és sinònim de turc. Al Shahnama també es relaciona Tur i Turan. L'hostilitat entre Iran i Turan derivaria que Iradj fou mort pels seus dos germans i el net d'Iradj, Manushihr, va iniciar la venjança. Això seria un reflex de l'hostilitat entre el món nòmada de les estepes de l'Àsia central i el món sedentari de l'Iran.
Des del punt de vista ètnico-lingüístic el terme Turan designa el conjunt de pobles túrquics, englobant els uigurs del Xinjiang, els gagauzes de Moldàvia, i també els uzbecs i altres pobles túrquics incloent els turcs de Turquia.
Des del punt de vista geogràfic des de principi del segle xx el terme Turan s'ha utilitzat en els idiomes occidentals com a paraula general per designar Àsia central. D'acord amb això es parla de la depressió turaniana i la plana turaniana. En fitogeografia existeix la Regió irano-turaniana amb espècies vegetals que també arriben als Països Catalans.

## Avesta

En els himnes de l'Avesta, l'adjectiu Tūrya es lliga a molts enemics del zoroastrisme. Aparentment no hi ha diferència entre Tūrya (Turcs) i Aris (Iran) a l'Avesta, els dos són noms iranians i estan etimològicament lligats.
Els lingüistes deriven el nom de l'arrel indo-iraniana * tūra- "fort, ràpid". Alguns lingüistes sostenen que el mot Turc (Türk en turc) també deriva de la paraula Turya.

## Turandot

El nom d'aquesta heroïna significa "filla (dokht) de Turan", apareix en una llegenda medieval persa. Carlo Gozzi en va fer una obra teatral amb moltes adaptacions musicals i en la cèlebre òpera de Giacomo Puccini.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 725
# Turan-Xah

Turanshah o Turan-Xah és el nom dels següents personatges:
* Turan-Xah ibn as-Sàlih Ayyub, sultà aiubita d'Egipte (1249-1250) i emir de Hisn Kayfa i Damasc
* Al-Muàddham Turan-Xah, emir aiubita del Iemen (1173-1181)
# Tres estrelles al sud alcistes

Tres estrelles al sud alcistes (en anglès: Bullish Three Star in the South) és un patró d'espelmes japoneses format per tres espelmes que indica un canvi en la tendència baixista; rep aquesta denominació per les tres espelmes negres que representarien tres estrelles del sud en equivalència a l'estrella polar (l'estrella del nord).

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és baixista
* Es forma un primer Marubozu negre caracteritzat per una llarga ombra inferior
* L'endemà es forma un altre Marubozu negre, però amb un cos més petit, i un ombra inferior també menor
* El tercer es forma un Marubozu negre petit
* En els tres dies successius els preus d'obertura han estat a l'alça

## Explicació

En un context de tendència baixista es formen tres Marubozu negre consecutius, cadascun amb una ombra inferior cada cop menor, fet que evidencia un debilitament de la tendència. Les obertures són cada dia a l'alça, i malgrat que s'aconsegueix tancar en negatiu, els mínims són cada cop majors. En aquest escenari és possible que al final es produeixi un canvi de tendència.

## Factors importants

Es recomana esperar a la confirmació al quart dia següent en forma gap alcista, un trencament de tendència, o sinó en forma d'espelma blanca amb tancament superior.

## Bibliografia

* «Bullish Three Star in the South». Candlesticker. [Consulta: 9 maig 2011].
# Trinomys dimidiatus

Trinomys dimidiatus és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. És endèmica del sud-est del Brasil, on viu a altituds d'entre 0 i 1.000 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos primaris, secundaris i de restinga. L'amenaça principal per a la supervivència d'aquesta espècie és la destrucció del seu hàbitat.

## Referències

* ↑ Catzeflis, F.; Patton J.; Percequillo, A.; Bonvicino, C.; Weksler, M. Trinomys dimidiatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 18 juliol 2015.
# Trinità d'Agultu e Vignola

La Trinitat i la Vinyola o tradicionalment La Vinyola (en italià Trinità d'Agultu e Vignola i en gal·lurès Trinitai e Vignola) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 2.134 habitants. Es troba a la regió de Gal·lura. Limita amb els municipis d'Aggius, Aglientu, Badesi i Viddalba (SS).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Anna Muretti | Llista cívica |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Trinità d'Agultu e Vignola
# Clau de fundació

A Mesopotàmia, un clau de fundació, clau de consagració o clau de dedicació és una petita escultura, usualment en argila, que porta textos inscrits en caràcters cuneïformes, que s'embevia en les parets dels temples o edificis per deixar constància que eren propietat divina del déu a qui estaven dedicats i donar solidesa màgica als mateixos.
Van ser utilitzats pels sumeris i altres cultures mesopotàmiques des del III mil·lenni aC. Els que porten figures de déus (anomenats "déus de clau") i són de coure o bronze, van ser realitzats sobretot a l'època de Gudea, príncep de Lagaix. S'han trobat a la gairebé totalitat dels temples del renaixement sumeri. Posteriorment hi hauria representacions dels governants locals i hi ha casos amb representacions d'animals.
A més, cons d'argila sense inscripcions, pintats de diferents colors van ser utilitzats pels sumeris per crear patrons decoratius de mosaic en parets i pilars dins dels edificis, així com per afegir fortalesa a l'estructura.
A l'antic Egipte s'utilitzaven cons funeraris, en certa forma similars, que utilitzaven la base del con, com a superfície a escriure.

## Alguns claus de fundació

Aquests claus es troben entre els documents històrics coneguts més antics. Encara que van estar creats a demanda dels notables de l'època, han permès registrar les construccions, les consagracions de l'obra, o les antigues històries, que permeten conèixer diferents aspectes de les diferents civilitzacions.

### Rei Entemena

El clau de fundació d'Entemena, rei de Lagaix a la segona meitat del III mil·lenni aC., és un bon exemple d'haver arribat als nostres dies en excel·lents condicions de conservació i amb una detallada història darrere.

### Rei Hammmurabi

Un clau de fundació del rei Hammurabi fou adquirit en març de 1938 a un antiquari. El clau té un cap amb un diàmetre de 187 mil·límetres. En comparació, l'eix a la base és de 110 mil·límetres de diàmetre. Tant el cap com el cos estant inscrits amb escriptura cuneïforme. El clau d'argila porta el número A 24645 a l'Institut Oriental, del museu d'arqueologia de la Universitat de Chicago.

## Referències

* ↑ Edward Chiera. George G. Cameron. They Wrote on Clay. University of Chicago Press, 1938, p. 93. ISBN 978-0-226-10425-6.
* ↑ Claus de fundació a Metal·listeria i orfebreria. A Artehistoria. Consultat el 6 de gener del 2017.
* ↑ «Cone mosaic excavated at the "Columned Hall," Uruk, Mesopotamia». Heilbrunn Timeline of Art History. The Metropolitan Museum of Art. [Consulta: 30 març 2014].
* ↑ Gelb, I. J. «Journal of Near Eastern Studies». Chicago Journals, 7, 4, 1948, pàg. 267–271 [Consulta: 2015].

## Enllaços externs

* Fotografia i descripció d'un con de fundació del període neo-sumeri. (anglès). Consultat el 31 de juliol del 2012.
# .ae

.ae és l'actual domini de primer nivell territorial (ccTLD) dels Emirats Àrabs Units.

## Registres de segon i tercer nivell

Es permet fer registres a més del segon nivell de tercer fent servir diferents etiquetes.
* .ae — Companyies, organitzacions o particulars
* .net.ae — proveïdors d'Internet
* .gov.ae — govern i ministeris
* .ac.ae — col·legis, universitats o institut acadèmic
* .sch.ae — escoles públiques o privades
* .org.ae — organitzacions sense ànim de lucre
* .mil.ae — entitats militars
* .pro.ae — professionals
* .name.ae — particulars
Els dominis .ae són registrats amb el registre oficial UAENic o AESERVER.COM UAE

## Referències

* ↑ «About the national domain name (.ae)». Telecommunications Regulatory Authority of the United Arab Emirates. Arxivat de l'original el 2020-08-05. [Consulta: 11 abril 2021].
* ↑ «IANA Report on the Redelegation of the .AE Top-Level Domain». IANA, 09-01-2008. [Consulta: 11 abril 2021].

## Enllaços externs

* IANA .ae whois information (anglès)
* registrador oficial de dominis .ae Arxivat 2011-10-12 a Wayback Machine. (anglès)
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari
# Ateisme fort

L'ateisme fort (o ateisme positiu) consisteix en la negació de l'existència de qualsevol déu, entès com un ésser superior, preexistent 'per se' i creador de l'Univers, conscient de la seva pròpia existència, amb voluntat i coneixement perfectes. En definitiva, nega l'existència de qualsevol dels déus que han donat lloc al conjunt de religions i sectes. És una postura filosòfica respecte a l'existència de déus i afirma que la consciència de l'ésser humà desapareix quan mor.
Per a Ayn Rand, per exemple, l'atribut "creador de l'univers" era una de les moltes contradiccions lògiques contingudes en la definició de Déu. Parlar de "creador de l'Univers" implica que hi ha alguna cosa fora de l'Univers, la qual cosa va en contra de la definició d'Univers (suma de tot el que ha existit, existeix o existirà).
Una sèrie de preguntes sorgeixen immediata i inevitablement quan s'afirma que un ens superior va crear l'univers: Què hi havia abans que Déu creés l'univers? On era Déu abans de crear l'univers si és que aquest encara no existia? És que Déu va crear l'univers des del mateix univers? Sona paradoxal.
Tots aquests qüestionaments ens porten cap a una conclusió inevitable i és que l'univers sempre ha estat aquí, i sempre hi serà encara que es transformi i no hi ha manera que sigui d'una altra manera, és a dir, l'univers és etern, perquè encara que desaparegui el que avui coneixem com a tal, aquest espai que quedi seguirà llavors sent l'univers i no hi ha necessitat que sigui creat.
Existeix una contradicció i evidentment una postura atea forta sobre l'existència d'un principi de l'univers cristià, ja que per a ells, hi va haver un principi (un Gènesi) i un Apocalipsi de l'univers, una cosa que naturalment ha vingut en contraposició de la lògica neutralista atea i/o científica afirmant que no necessàriament hi ha d'haver un principi d'alguna cosa, ja que per a un ateu, això sonaria no com una necessitat o dependència.