OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Moenkhausia naponis

Moenkhausia naponis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones a l'Equador.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1997. Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Moenkhausia ocoae

Moenkhausia ocoae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. 1903. New genera of South American fresh-water fishes, and new names for old genera. Smithson. Misc. Collect. v. 45: 144-148.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F.C.T., L.R. Malabarba, P.A. Buckup, J.F. Pezzi da Silva, R.P. Vari, A. Harold, R. Benine, O.T. Oyakawa, C.S. Pavanelli, N.A. Menezes, C.A.S. Lucena, M.C.S.L. Malabarba, Z.M.S. Lucena, R.E. Reis, F. Langeani, L. Cassati i V.A. Bertaco 2003. Genera Incertae sedis in Characidae. p. 106-168. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Mireia Martí i Bernaus

Mireia Martí Bernaus (Barcelona, 1973) és una nedadora catalana, ja retirada.
Membre del Club Natació Barcelona, va especialitzar-se en les proves d'esquena. Va ser tres vegades campiona de Catalunya en 200 m esquena i també va batre el record català de la mateixa distància. Als Campionats d'Espanya va aconseguir la medalla de bronze en 200 m esquena.

## Palmarès

* 2 Campionat de Catalunya d'estiu en 200 m esquena: 1989, 1990
* 1 Campionat de Catalunya d'hivern en 200 m esquena: 1989

## Referències

* ↑ «Mireia Martí i Bernaus». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Meroveu

Meroveu (en llatí Meroveus) fou un rei dels francs, avi de Clodoveu I fundador efectiu de la monarquia dels francs. El seu regnat hauria durat uns deu anys i el va succeir el seu fill Khilderic I. La dinastia dels francs va adoptar el nom de merovingis que deriva de Meroveu, però alguns erudits sospiten que el nom derivaria d'un ancestre comú de tots els reis que van formar la confederació dels francs.
Les llegendes de l'edat mitjana el van incloure entre els primers reis francs després de Faramon (Pharamundus) i Clodió. Meroveu va seguir a aquest i fou el pare de Khilderic I. Clodió o Kholgion tenia la seu a Dispargum de situació incerta, i que va conquerir Camaracum (Cambrai) i tot el país fins al riu Somme (llatí Sumina). Això hauria passat abans del 428, any en què Aeci l'hauria expulsat de la Gàl·lia, però alguns autors consideren que això va passar el 445 i que l'adquisició fou permanent.
Que Meroveu fou el successor de Clodió és una cosa probable, però podria ser un fill o un nebot segons les fonts. El Chronicon d'Adó de Viena del Delfinat li atribueix la conquesta de Trèveris, la destrucció de Metz i la invasió del país d'Aurèlia (Orleans) però Gregori de Tours no en parla. El retòric Prisc suposa que Meroveu fou un dels dos prínceps francs que van disputar la successió del pare, un amb el suport d'Àtila i l'altra d'Aeci. El Chronicon de Pròsper Tyro situa el començament del seu regnat el 448, però la seva autoritat és petita.

## Referències

* ↑ de la Forte-Maison, C. A. Moët. Les Francs, leur origine et leur histoire, dans la Pannonie, la Mésie, la Thrace, etc., etc., la Germanie et la Gaule, depuis les temps les plus reculés, jusqu'à la fin du règne de Clotaire, dernier fils de Clovis, fondateur de l'empire français par C. A. Moët de la Forte Maison (en francès). A. Franck, 1868, p. 464.
* ↑ Forcellini, Egidio; De-Vit, Vincenzo; Furlanetto, Giuseppe. Totius latinitatis lexicon (en anglès). vol.2. typis Aldinianis, 1854, p. 1048.
* ↑ Forcellini, Egidio; De-Vit, Vincenzo; Furlanetto, Giuseppe. Totius latinitatis lexicon (en anglès). vol.2. typis Aldinianis, 1859, p. 1049.
# Monroe (Carolina del Nord)

Monroe és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 26.228 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Monroe tenia 26.228 habitants, 9.029 habitatges i 6.392 famílies. La densitat de població era de 412,2 habitants per km².
Dels 9.029 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49% hi vivien parelles casades, en un 15,9% dones solteres, i en un 29,2% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.457 $ i la renda mediana per família de 44.953 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.265 $ mentre que les dones 22.889 $. La renda per capita de la població era de 17.970 $. Entorn de l'11,7% de les famílies i el 17,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Monroe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Monroe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Miquel Oliver Massutí

Miquel Oliver Massutí (Barcelona, 30 de gener de 1918 - Palma, Mallorca, 19 de gener de 2004) fou un oceanògraf i polític mallorquí, diputat al Parlament de les Illes Balears en la II Legislatura.

## Biografia

Fill de l'apotecari català Pere Oliver Domenge, s'establí a Felanitx en 1923, on el seu pare fou batle. Durant la guerra civil espanyola fou empresonat per pertànyer a les Joventuts d'Esquerra Republicana Balear i fou internat a diversos camps de concentració de Mallorca, Madrid i Tetuan.
Llicenciat en Ciències Naturals i biologia per la Universitat de Barcelona en 1946, en 1947 va aconseguir una plaça en l'Institut Espanyol d'Oceanografia. Va treballar en els laboratoris de Vigo (1947-1950) i va dirigir el centre oceanogràfic de Palma (1953-1968). Fou vicepresident (1968-1969) i president (1970-1971) del Consell de Pesca de la Mediterrània. Fou cap del departament de Biologia Aplicada (1968-1971), coordinador general (1970-1971) per a l'estudi de la Mediterrània, subdirector (1971-1980) i director (1980-1982) de l'Institut Espanyol d'Oceanografia.
Va investigar les innovacions en el cultiu en bats dels musclos en les ries, va indagar els nous caladors en profunditat de gamba a les Illes Balears, va analitzar la pesca de la sardina i va idear la cria en captivitat de la llagosta i el raor.
Des del 1975 és afiliat al PSIB-PSOE, amb el que fou candidat al Congrés dels Diputats a les eleccions generals espanyoles de 1977 i al Senat a les eleccions generals espanyoles de 1979, sense assolir escó. De 1982 a 1987 fou secretari general de Pesca Marítima pel govern de Felipe González. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1987. No es presentà a la reelecció en 1991 en accedir a la presidència del Parc Nacional Maritimoterrestre de l'Arxipèlag de Cabrera, càrrec que va ocupar fins a 1996. En 1995 fou nomenat president del PSIB, càrrec que va ocupar fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ Miquel Oliver, oceanógrafo y presidente del PSOE de Baleares, El País, 21 de gener de 2004
* ↑ Miquel Oliver Massutí a miquelcinema.blogspot
# Miquel Oliva

Miquel Oliva és el nom dels següents personatges:
* Miquel Oliva i Prat (Girona, 1922 - Castelló d'Empúries, 1974), arqueòleg, director del Museu Arqueològic de Girona
* Miquel Oliva i Vilar (Roses, 1880 - Girona, 1922), pianista, compositor i professor de música, oncle de Miquel Oliva i Prat
# Mont-sur-Courville

Mont-sur-Courville és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 128 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mont-sur-Courville era de 128 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 55 habitatges eren cases. Dels 44 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris i 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 14 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Mont-sur-Courville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 1 |
| 1 | 75 a 79 | 0 |
| 1 | 70 a 74 | 0 |
| 2 | 65 a 69 | 0 |
| 2 | 60 a 64 | 4 |
| 3 | 55 a 59 | 1 |
| 3 | 50 a 54 | 2 |
| 4 | 45 a 49 | 6 |
| 4 | 40 a 44 | 3 |
| 3 | 35 a 39 | 5 |
| 11 | 30 a 34 | 3 |
| 4 | 25 a 29 | 5 |
| 3 | 20 a 24 | 2 |
| 2 | 15 a 19 | 2 |
| 5 | 10 a 14 | 4 |
| 3 | 5 a 9 | 2 |
| 3 | 0 a 4 | 5 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 84 persones, 64 eren actives i 20 eren inactives. De les 64 persones actives 58 estaven ocupades (31 homes i 27 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 20 persones inactives 3 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.
L'any 2000 a Mont-sur-Courville hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 579 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mont-sur-Courville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mont-sur-Courville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Màkina

La màkina és un gènere musical dins de la música electrònica, evolució del techno hardcore, l'EBM, la música industrial i del tecno.
La música màkina es caracteritza pel seu ritme ràpid de 150 a 190 ppm i melodies alegres. Els discjòqueis que punxen màkina mesclen cançons a partir d'una base rítmica i incursions en el segon tema. Usualment aquestes cançons tenen un tros molt més ràpid o lent que fa de clímax abans de la repetició del tema, a manera de tornada.
Alguns dels productors màkina més importants han estat Julio Posadas, Gerard Requena o Rubén Moreno (Ruboy).

## Història

Aquest estil musical es va conrear sobretot als Països Catalans des de 1985, començant al País Valencià durant la popular Ruta Destroy, on l'estil rebia popularment el nom de bakalao, i expandint-se posteriorment a Catalunya, on va evolucionar i va acabar obtenint el seu so propi i característic a mitjans dels 90.

## Referències

* ↑ Davis, Álvaro G. «Desde el hyperpop, queer y más abierta: así está resucitando la música mákina en València» (en castellà), 13-04-2021. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ Castellano, Celia. «Más allá del ‘bakalao’: la olvidada ruta de clubs de Girona que trajo el ‘techno’ a España hace 35 años» (en castellà), 02-04-2021. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ Donaire, David. «La historia de Masía, el último reducto de la Ruta del Bakalao que sobrevive al paso del tiempo en Segorbe» (en castellà), 02-09-2021. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ Garrigós, Jordi. «Quan les discoteques catalanes ballaven a ritme de música màquina», 23-07-2016. [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ «DJ Sisu: "Catalunya és la terra de la música màquina"». [Consulta: 17 novembre 2022].

## Enllaços externs

* A tota màquina (TV3, 1994)
# Màkivka

Màkivka (en (ucraïnès): Маківка, en rus: Маковка, Màkovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 237 habitants. Pertany al districte rural de Sovetski. Fins al 1948 el municipi es deia Kongrat

## Referències

* ↑ «Численность населения Крымского федерального округа, городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений.». Федеральная служба государственной статистики. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juliol 2017].
# Montserrat Diéguez Fernández

Montserrat Diéguez Fernández (Tarragona) és catedràtica de Química inorgànica, membre del grup de recerca dels organometàl·lics i Catàlisi Homogènia.
Va estudiar Química a la Universitat Rovira i Virgili on es va doctorar el 1997. Va continuar amb un postdoctoral a la Universitat Yale. L'any 2011 va esdevindre professora de Química Inorgànica a la Universitat Rovira i Virgili. Ha participat en projectes de recerca en el camp de la química organometàl·lica, síntesi estereoselectiva, catàlisi asimètrica i metal·loenzims.

## Reconeixement

* Distinció de la Generalitat de Catalunya per a la Promoció de la Recerca Universitària el 2004
* Beca d'Intensificació de recerca a la Universitat Rovira i Virgili el 2008
* Premi ICREA Acadèmia els anys 2009 i 2015.

## Referències

* ↑ Catàlisi, TECAT - Centre d'Innovació en. «TECAT - Centre d'Innovació en Catàlisi - Sustainable development of smart chiral metal-catalysts for industrial processes (SMARTCAT)». www.quimica.urv.es. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ Virgili, Universitat Rovira i. «Dades generals - DIÉGUEZ FERNÁNDEZ, MONTSERRAT». www.urv.cat. Arxivat de l'original el 2017-01-18. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ «El programa ICREA Acadèmia 2015 reconeix tres investigadors més de la URV – Diari digital de la Universitat Rovira i Virgili – URV activ@». diaridigital.urv.cat. [Consulta: 17 gener 2017].
# Mont-Terrible

Mont-Terrible [mɔ̃ tɛ.ʁibl] va ser un dels 130 departaments de la França napoleònica, amb la seva capital a Porrentruy.
El departament Mont Terrible va ser anomenat així pel Mont Terri, un cim de 804 metres prop de Courgenay (ara en el Cantó del Jura, Suïssa). El topònim de Mont Terrible va ser format per etimologia popular d'un primer franc-comtès Mont Tairi, de tari "àrid, sec".
El departament va ser creat el 1793 amb l'annexió de la República rairaciana, de curta durada que havia estat creada el desembre de 1792 en una part del Bisbat de Basilea. El 1797, el vell principat de Montbéliard, anteriorment a Alt Saona, va ser unit a Mont-Terrible. El departament va ser abolit el 1800. El seu territori va ser annexionat a l'Alt Rin, on va formar els dos districtes de Delémont i Porrentruy. Amb el Congrés de Viena (1815), el territori que anteriorment havia format Mont-Terrible va ser dividit entre Doubs (Montbéliard) i el cantó suís de Berna (ara del Cantó de Berna i el Jura bernès).

## Creació

El Departament va ser creat el 23 de març de 1793 per la Convenció Nacional que va decretar la República francesa i el País de Porrentruy per ser reunificat amb el nom del Departament de Mont-Terrible.
    PRIMER ARTICLE — El País de Porrentruy formarà un departament especial, amb el nom de Departament de Mont-Terrible.
    SEGON ARTICLE — Els comissaris de la Convenció Nacional, enviats a aquest país per decret de 10 febrer, són responsables de prendre totes les mesures necessàries per assegurar el cumpliment de les lleis de la República, i per enviar a la Convenció tota informació necessari de determinar l'organització i divisió d'aquest departament.
    TERCER ARTICLE —El Consell Executiu Provisional és responsable per reduir [duana] barreres, prenent totes les precaucions per impedir exportacions contravenint les lleis de la República.

## Referències

* ↑ «Les départements français». [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «Le Département du Mont-Terrible».
* ↑ «LE FONDS DU BUREAU DES ÉMIGRÉS» p. 2-4. Arxivat de l'original el 2021-08-29. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ National Convention of the French Republic. «Law reuniting the Country of Porrentruy to the French Republic». gallica.bnf.fr, 23-03-1793. [Consulta: 22 juny 2020].
# Mongyawng

Mongyawng fou un principat shan situat al nord-est del Kengtung, fundat al segle xviii per Inta Wasai, i que el 1814 fou incorporat a Kengtung.
El principat estava format per les terres de la punta oriental de Kengtung que avancen cap a l'est deixant territori xinès al nord i laosià al sud. La seva població era de majoria Wa.
# Municipis de Baixa Califòrnia Sud

Llista de municipis de Baixa Califòrnia Sud. L'estat mexicà de la Baixa Califòrnia Sud, amb 73.475 km² de superfície, compta amb una subdivisió de només cinc municipis, tres dels quals estan entre els deu més grans de Mèxic:
| Codi | Municipi | Superfície (km²) | Cap de municipi |
| 001 | Comondú | 16.858 | Ciudad Constitución |
| 002 | Mulegé | 32.092 | Santa Rosalía |
| 003 | La Paz | 20.275 | La Paz |
| 008 | Los Cabos | 3.452 | San José del Cabo |
| 009 | Loreto | 4.311 | Loreto |
# Montigny-le-Roi

«Montigny-le-Roi» té aquests significats:
* Montigny-le-Roi, antiga comuna francesa avui integrada a Val-de-Meuse.
* Montigny-le-Roi, antic nom de la comuna francesa de Montigny-la-Resle.
# Montsegur (Òlt i Garona)

Montsegur (en francès Monségur) és un municipi occità d'Agenès, situat al departament d'Òlt i Garona i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 786 | 690 | 806 | 768 | 517 | 478 | 482 | 431 | 468 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 489 | 460 | 448 | 426 | 428 | 405 | 372 | 351 | 358 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 366 | 348 | 340 | 290 | 302 | 293 | 292 | 271 | 286 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 316 | 279 | 329 | 386 | 381 | 377 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Paul Boucheyrou | |
| 2008- | Jeannine Jourdane | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2012-01-27 a Wayback Machine. no proposa cap nom. Adaptació a la grafia occitana.