OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Flores de Ávila

Flores de Ávila és una població espanyola situada a la Comunitat Autònoma de Castella i Lleó (província d'Àvila), a la comarca de la Moraña, partit judicial d'Arévalo. Està situat a 898 m d'altitud, latitud 40,9346, longitud -5,0782.
Població, segons dades oficials de l'Instituto Nacional de Estadística del 2004, es compon de 211 homes i 190 dones.

## Toponímia

Flores d'Àvila també ha rebut altres noms al llarg de la història. Noms, no obstant, no tan afortunats com l'actual, ja que va rebre també el nom de Vellacos i Porquerizas en diferents èpoques.

## Monuments del poble

L'església de Santa María del Castillo, construïda sobre una ermita anterior d'origen mudèjar. Té tres naus, la central de doble amplada que les laterals i amb més alçada.
Cal destacar el retaule major, d'igual alçada i amplada que la nau central, ja que és una obra renaixentista del s. XVI amb pintures de Diego de Rosales.
Hi ha un cenotafi (monument sepulcral que s'erigeix en memòria d'un personatge important, però que no en conté les despulles), amb mosaics de Sevilla i Talavera (s. XVI), a un dels laterals de l'església. Aquest cenotafi es coneix com el "Hombre de Piedra".

## Economia

Els pilars principals de l'economia són la ramaderia i l'agricultura.

## Geografia

Prop del poble, es troba La Atalaya, un turó (935 m) des del que es pot veure la comarca de La Moraña, i en l'horitzó les províncies de Valladolid i Salamanca i fins i tot les serres del Sistema Central.
A prop del poble de Flores de Ávila passa el riu Trabancos, que és un riu estacional.

## Demografia

Evolució demogràfica de Flores de Àvila de 1900 a 1991 :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 |
| 946 | 942 | 847 | 879 | 910 | 1043 | 997 | 697 | 603 | 466 |
Evolució demogràfica de Flores de Àvila de 2000 a 2005 :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 434 | 428 | 416 | 403 | 401 | 394 |

## Festes locals

Les festes locals de Flores d'Àvila se celebren el dia 27 de juny, dia del seu patró San Zoilo. El 16 d'agost també se celebra San Roque.

## Enllaços externs

* Fotos del poble Arxivat 2008-03-17 a Wayback Machine.
* Web de Flores de Ávila Arxivat 2011-02-07 a Wayback Machine.
* Pàgina de l'Ajuntament

## Referències

* ↑ Institut Nacional d'Estadística
# Fundació Bosch i Cardellach

La Fundació Bosch i Cardellach de Sabadell és una fundació que promou els estudis locals i comarcals del Vallès. Organitza cursos, conferències i exposicions, convoca premis de recerca i du a terme publicacions centrades en la història social i cultural de Sabadell.
La Fundació és governada per un patronat, del qual el president és l'alcaldessa de Sabadell, i una Junta Directiva que encapçala actualment Josep Maria Benaul.
La institució disposa de sis seccions: Arts i Lletres, Ciència i Tecnologia, Economia i Ciències Socials, Història i Arqueologia, Persones i Comunitat i Territori i Espai urbà. Cadascuna d'aquestes seccions promou la investigació en els seus respectius àmbits, la qual desemboca en actes i activitats i en la publicació de treballs i estudis.
La Fundació Bosch i Cardellach compta amb una biblioteca i un arxiu que conserven un fons documental conformat per la donació de col·leccions particulars –i d'algunes entitats– i per la mateixa activitat de la institució. El 2016 es calcula que uns 200.000 documents formen part del seu fons bibliogràfic, en bona part gràcies a la incorporació de part de l'antiga Biblioteca de Caixa Sabadell, moment en què es decideix donar, a la nova biblioteca de la Fundació, el nom de Miquel Carreras –sabadellenc il·lustre mort al front el 1938–, i a la sala de lectura el de l'enginyer i bibliòfil Antoni Trallero, la col·lecció personal del qual també es va afegir al fons. El catàleg de la Biblioteca Miquel Carreras és consultable online, i s'està treballant per incloure tots els seus registres al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya.
Els orígens de la Fundació Bosch i Cardellach es remunten a la fi de l'any 1942, moment en què els sabadellencs Ramon Arquer Costajussà, Miquel Crusafont Pairó, Joan Montllor i Pujal i, finalment, amb la incorporació de Joan Farell Domingo, s'aconsegueix crear una institució dedicada als estudis locals i comarcals sota la supervisió del llavors alcalde de la ciutat Josep Maria Marcet i Coll, atorgant-li el nom del que va ser historiador, metge i arxiver municipal de la ciutat: Antoni Bosch i Cardellach (1758 – 1829).

## Referències

* 1 2 «Fundació Bosch i Cardellach». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Per una llista de publicacions vegeu: «Fundació Bosch i Cardellach». Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya.

## Bibliografia

* Torrella i Pineda, Josep; alavedra i Bosch, J. Cinquanta anys de la Fundació Bosch i Cardellach. 1942-1992, 1995. ISBN 978-8460530046.
# Francesc Romaguera

Francesc Romaguera (segle XVII) fou un jurisconsult, natural de la Bisbal d'Empordà i advocat a Girona. Va escriure Constitutiones synodales diocesis Gerundensis (Girona, 1691) sota el patrocini del bisbe Miquel Pontich, obra que recopilava lleis, decrets i estatuts del bisbat de Girona, que tenia recollits de diversos autors. També edità i feu imprimir a Girona l'obra Statuta civitatis Eugubij del jurista italià Antonio Concioli, edició amb anotacions del mateix Romaguera.
La Biblioteca de Fons Antic de la Universitat de Barcelona conserva diverses obres que van formar part de la biblioteca personal de Romaguera.

## Referències

* ↑ Romaguera, Francesc. Constitutiones Synodales Diocesis Gerundensis (en llatí). Girona: sumptibus Hieronymi Palol, 1691 [Consulta: 23 octubre 2013].
* ↑ «Catàleg de les biblioteques de la UB/Fons Antic». [Consulta: 12 maig 2020].

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 555-556 [Consulta: 23 octubre 2013].
* Gonciolo, Antonio. Statuta civitatis Eugubij (en llatí). Girona: sumptibus Hieronymi Palol, 1695 [Consulta: 23 octubre 2013].

## Enllaços externs

* «Francesc Romaguera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Francesc Ros i Murtra

* Aquest article tracta sobre el boxejador català. Si cerqueu el jesuïta català, vegeu «Francesc Ros».
Francesc Ros i Murtra (Barcelona, 2 de maig de 1907 - ?) fou un boxejador català de la dècades de 1920 i 1930.
De la mà de l'exboxejador Àngel Artero, començà a entrenar al Punching Ball Club del barri de Gràcia. Debutà com a púgil el 1924 i el mateix any passà al professionalisme. Conegut com el tulipà, formà part dels anomenats tres mosqueters de Gràcia, juntament amb Josep Gironès i Carles Flix. El 1927 es proclamà campió d'Espanya de pes wèlter, i el 1932 i de pes mitjà. El 1926 ja havia guanyat el Campionat de Catalunya de pes wèlter. Com a professional, disputà 72 combats, amb un balanç de quaranta-set victòries, vuit nuls i disset derrotes. El 1935 disputà el seu últim combat. El 26 de març de 1929, en un combat a l'Olympia, situat a la Ronda de Sant Pau de Barcelona, va obtenir una victòria molt amarga. Quan va sonar la campana del final del desè i darrer assalt, el seu contrincant, Luis Perazzio, va quedar inconscient i no es va despertar mai més. Profundament afectat, Ros va abandonar els combats durant un temps ben llarg.
Durant la guerra del 36, se sap que va estar al Front d'Aragó. Posteriorment va anar a parar a un camp de concentració, però no se sap on va morir ni en quines circumstàncies.

## Referències

* ↑ «Francesc Ros i Murtra». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Francisco Ros Murtra (Francesc Ros) “El tulipán”». boxeo1930s. [Consulta: 12 octubre 2020].
* ↑ Finestres, Jordi. «Josep Gironès, de campió de boxa a perseguit per Franco». Sapiens.cat. [Consulta: 12 octubre 2020].
* ↑ «Gironès, Flix i Ros: els tres mosqueters de Gràcia». Fosbury.cat, 08-07-2020. [Consulta: 5 novembre 2020].
* ↑ «Francesc Ros». GraciaViva. [Consulta: 12 octubre 2020].
* ↑ «Artero i els seus boxejadors». ElPuntAvui.cat, 14-03-2014. [Consulta: 5 novembre 2020].
# Frederic Carles de Stolberg-Gedern

Frederic Carles de Stolberg-Gedern - Friedrich Carl zu Stolberg-Gedern (alemany) - (Gedern, Alemanya, 11 d'octubre de 1693 - ibídem, 28 de setembre de 1767) Era fill del comte Lluís Cristià de Stolberg-Gedern (1652-1710) i de la princesa Cristina de Mecklenburg-Gustrow (1663-1749). Frederic Carles va fundar la línia de Stolberg-Gedern de la casa de Stolberg, que es va extingir en la línia masculina el 1804. El 22 de setembre de 1719 es va casar a St. Lorenz (Schwaben) amb Lluïsa Enriqueta de Nassau-Saarbrücken (1705-1766), filla del comte Lluís (1663-1713) i de Felipa Enriqueta de Hohenlohe-Langenburg (1679-1751). D'aquest matrimoni en nasqueren:
* Lluís Cristià (1720-1770)
* Gustau Adolf (1722-1757)
* Cristià Carles (1725-1764), casat amb Elionor Reuss de Lobenstein (1736-1782).
* Carolina (1731-1796), casada amb Cristià Albert de Hohenlohe-Langenburg (1726-1789)

## Enllaços externs

* ancestrylibrary
# Frumales

Frumales és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 272 | 239 | 197 | 177 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Frunze (Sakhà)

* Per a altres significats, vegeu «Frunze».
Frunze (en rus: Фрунзе) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que el 2018 tenia 140 habitants, pertany al districte de Namtsi.

## Referències

* ↑ «Село Воин - карта, подробное описание - СахаГИС». Arxivat de l'original el 2019-11-07. [Consulta: 7 ноября 2019].
# Frunze (Nijniohirski)

* Per a altres significats, vegeu «Frunze».
Frunze (en ucraïnès i en rus: Фрунзе) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 620 habitants. Pertany al districte de Nijniohirski. Abans la vila es deia Biuitén.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Francolí del Cap

El francolí del cap (Pternistis capensis) és el nom científic d'un ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita matoll dens i vegetació de ribera de l'oest de Sud-àfrica i sud de Namíbia.
# Francolí del mont Elgon

El francolí del mont Elgon (Scleroptila psilolaema elgonensis) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita praderies a les muntanyes del centre de Kenya i est d'Uganda. Ha estat considerat una subespècie del francolí muntanyenc, però alternativament, alguns autors l'han considerat recentment una espècie de ple dret.

## Referències

* ↑ P.J.K McGowan i A. Bonan (2017). Pheasants, Partridges, Turkeys, Grouse (Phasianidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana, E. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona
# GR-8

El GR-8 és un Sender de Gran Recorregut que discorre pel sud-oest d'Aragó. Comença al nord de la província de Terol, en els ports de Beseit, on enllaça amb el GR-7 i acaba al sud de la mateixa, en Villel, enllaçant amb el GR-10.
Aquest sender forma part de l'Sender Europeu E-7 que va des Idanha-a-Nova (Portugal) fins Nagylak (Hongria).
Com sender de gran recorregut està abalisat amb senyals rojos i blancs.

## Referències

* ↑ «Federación Aragonesa de Montañismo». Arxivat de l'original el 3 de septiembre de 2014. [Consulta: 15 setembre 2014].
* ↑ París, Aleberto. Beceite - Villel: desde Beceite hasta Villel. Prames, 1990, p. 185. ISBN 84-87601-02-2.

## Enllaços externs

* El GR 8 per la Federació Aragonesa de Muntanyisme https://web.archive.org/web/20140903225624/http://www.fam.es/senderos/gran-recorrido/gr-8
* Índex de rutes GR http://www.rutasyviajes.net/gr/gr-index.html
# Galla-Sidama

Galla-Sidama fou districte o província de l'Àfrica Oriental Italiana creada el 1936 i que va existir fins al 1941. Es dividia en les comissaries de Baco, Ovest, Borana, Caffa e Ghimirra, Gimma, Guraghé e Cambattà, Magi e Sciuro, Ometo, Sidamo i Uollega e Gundrù. L'Àfrica Oriental Italiana es va formar el 15 de gener de 1935 per la unió de les colònies d'Eritrea i Somàlia Italiana. El 3 d'octubre de 1935 els italians van envair Abissínia (Etiòpia) que fou formalment annexionada per Itàlia el 9 de maig de 1936 quedant incorporada a l'Àfrica Oriental Italiana; l'1 de juny següent es va establir una nova divisió interna per la qual es van crear sis districtes o províncies: Eritrea (a la que es va agregar la regió etiòpica de la Província de Tigre), Somàlia Italiana (a la que es va agregar la regió etiòpica de l'Ogaden), Galla-Sidama (país dels oromos i sud d'Etiòpia), Harar (nord-est d'Etiòpia), Amhara (nord-oest) i Addis Abeba (centre).
El districte de Galla-Sidama va perdre una part del seu territori l'1 de gener de 1939, que fou agregat al districte d'Addis Abeba, que juntament amb territoris incorporats procedents del districte Amhara, van formar el nou districte de Scioa. El 23 de maig de 1941 el governador local va assolir el govern interí de tota l'Àfrica Oriental Italiana, però el juny de 1941 els britànics eren al districte que van dominar el 6 de juliol. Només Nasi, a Gondar, va mantenir la resistència.

## Governadors

* Carlo Geloso (1879 - 1957), governa de l'1 de juny de 1936 al 9 de juliol de 1938
* Armando Felsani, governa del 10 de juliol de 1938 al 12 d'agost de 1938
* Pietro Gazzera (1879 - 1953), governa del 12 d'agost de 1938 al 6 de juliol de 1941

## Bibliografia

* Worldstatesmen
* Annuario Generale 1940, Consociazione Turistica Italiana, Milà, 1940
# Georges Feydeau

Georges Feydeau (París, 8 de desembre de 1862 - Rueil-Malmaison, 5 de juny de 1921) va ser un comèdiògraf francès especialitzat en el gènere del vodevil. Algunes de les seves obres, considerades com unes veritables "peces de rellotgeria" s'han representat infinitat de vegades arreu del món: L'Hotel de Livre -Échange (1894), La dame de Chez Maxim's (1899) o Occupe-toi d'Amélie (1908). A Catalunya se'n van representar adaptacions i versions en català per a tots els gustos, de la mà d'actors coneguts com a Josep Santpere o Elena Jordi en el decurs la primera meitat del segle XX i fins a la Guerra Civil.

## Obra dramàtica

* Par la fenêtre, 1882
* Amour et piano, 1883
* Gibier de potence, 1883
* Fiancés en herbe, 1886
* Tailleur pour dames, 1886
* La lycéenne, 1887
* Un bain de ménage, 1888
* Chat en poche, 1888
* Les fiancés de Loches, 1888 (amb col·laboració de Maurice Desvallières).
* L'affaire Édouard, 1889 (amb col·laboració de Maurice Desvallières).
* C'est une femme du monde, 1890 (amb col·laboració de Maurice Desvallières).
* Le mariage de Barillon, 1890 (amb col·laboració de Maurice Desvallières).
* Monsieur Chasse, 1892
* L'Hôtel du libre échange, 1894
* Champignol malgré lui, 1892 (amb col·laboració de Maurice Desvallières).
* La Main passe, 1904
* L'Âge d'or, 1905 (amb col·laboració de Maurice Desvallières i música de Louis Varney)
* Le bourgeon, 1906
* La Puce à l'oreille, 1907
* Occupe-toi d'Amélie, 1908
* Dormez, je le veux.
* La dame de Chez Maxim.,
* La Duchesse des Folies-Bergère.

## Traduccions al català

* Cuida't de l'Amelia. Traducció de Jeroni Moliné. Estrenat al Teatre Apol·lo de Barcelona, el 9 de maig de 1914.
* Un nus a la cua. Traducció de Gaym Castor. Estrenat al Teatre Apol·lo de Barcelona, el 29 de maig de 1915.
* La dama de Chez Maxim. Traducció de Jeroni Moliné. Estrenat al Gran Teatre Espanyol de Barcelona, el 3 de juny de 1917.
* El Gall dindi. Traducció de Jeroni Moliné. Estrenat al Teatre Nou (Avinguda del Paral·lel), el 22 d'octubre de 1920.
* Les dues oques. Traducció de Jeroni Moliné. Estrenat al Gran Teatre Espanyol de Barcelona, el 25 de febrer de 1921.
* L'hotel dels gemecs. Traducció de Jeroni Moliné. Estrenat al Gran Teatre Espanyol, el 22 de setembre de 1921.
* Sessió nocturna. Versió de Pol Agustí
* Diamant en brut. Versió de Pol Agustí
* Dorm: t'ho mano. Versió de pol Agustí
* Toquem i toquem.
# George Batchelor

George Batchelor (anglès: George Keith Batchelor) (Melbourne, 8 de març de 1920 - Cambridge, 30 de març de 2000) FRS fou un matemàtic aplicat que també es dedicà a la dinàmica de fluids. Durant molts anys, fou professor de matemàtiques aplicades a la Universitat de Cambridge, i va ser el fundador del Departament de Matemàtiques Aplicades i Física Teòrica (DAMTP, de l'anglès). El 1956 va fundar el Journal of Fluid Mechanics que edità durant uns 40 anys. Abans de Cambridge, estudià a la Melbourne High School.
Com a matemàtic aplicat (i co-treballador a Cambridge amb Geoffrey Ingram Taylor durant 40 anys en el camp de fluxos turbulents), va ser defensor de la necessitat d'entendre la física i una base experimental de so.
El seu llibre An Introduction to Fluid Dynamics (CUP, 1967) encara es considera un clàssic en la matèria, i s'ha reeditat a la sèrie de Cambridge Mathematical Library, a causa de la demanda actual. Poc típic d'un llibre de text elemental d'aquella era, presentava un tractament en què s'emfatitzaven les propietats d'un fluid viscós real. Va ser elegit Membre Honorari Estrange de l'Acadèmia Americana de les Arts i les Ciències el 1959.
El premi més prestigiós per la recerca en mecànica de fluids, el Premi Batchelor, s'anomena en honor seu i es dona cada quatre anys a la trobada del Congrés Internacional sobre Mecànica Teòria i Aplicada.

## Referències

* ↑ Moffatt, H. K. «George Keith Batchelor. 8 March 1920 - 30 March 2000». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 48, 2002, pàg. 25. DOI: 10.1098/rsbm.2002.0002. JSTOR: 3650247.
* ↑ Huppert, H. E. «George Keith Batchelor 8 March 1920–30 March 2000 Founding Editor, Journal of Fluid Mechanics, 1956». Journal of Fluid Mechanics, 421, 2000, pàg. 1. DOI: 10.1017/S0022112000001968.
* ↑ Gregory, Alan. Strong Like Its Pillars. Melbourne: Thompson Library Trust, 2005. ISBN 0-646-43922-7.
* ↑ G. K. Batchelor. An Introduction to Fluid Dynamics. Cambridge Mathematical Library series, Cambridge University Press, 2000. ISBN 0-521-66396-2.
* ↑ «Book of Members, 1780-2010: Chapter B». American Academy of Arts and Sciences. [Consulta: 20 maig 2011].

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «George Batchelor» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* An Introduction to Fluid Dynamics by G. K. Batchelor at Cambridge Mathematical Library.
* Obituaries for George Batchelor (with portraits) Arxivat 2008-09-24 a Wayback Machine. a la web de la DAMTP
* Obituary Arxivat 2008-05-02 a Wayback Machine. de Julian Hunt
* Video recording of the K. Moffatt's lecture on life and work of George Batchelor
# Gai Carvili

Gai Carvili (en llatí Caius Carvilius) va ser un militar romà del segle ii aC, nascut a Spoletum. Formava part de la gens Carvília, una gens romana d'origen plebeu.
Va negociar la rendició d'Uscana, ciutat dels penestes al rei Perseu de Macedònia, l'any 169 aC. Una vegada que es va fer evident que no hi havia prou menjar per fer front a un setge, Gai Carvili, juntament amb Gai Afrani van ser enviats en nom de la guarnició davant de Perseu. Perseu els va prometre que els deixaria marxar si deposaven les armes, i així ho van fer. però el rei va agafar presoners Carvili i Afrani i va vendre com a esclaus els habitants del poble. Tot i aquesta traïció, Perseu va utilitzar Carvili per negociar la rendició amb altres ciutats assetjades. Gai Carvili va admetre que ni ell ni cap dels seus soldats havien estat tractats amb duresa per Perseu.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XLIII,18,19
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 617.
# Gai Cani

Gai Cani (en llatí Caius Canius) era un cavaller romà que va defensar a Publi Rutili Ruf quan aquest va ser acusat per Marc Emili Escaure l'any 107 aC.
Ciceró en parla, i relata una divertida anècdota de com Cani va ser enxampat per un banquer de nom Pytius a Siracusa quan va comprar una propietat.

## Referències

* ↑ C. Canius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 595
# Ganga de Namaqua

La ganga de Namaqua (Pterocles namaqua) és una espècie d'ocell de la família dels pteròclids (Pteroclididae) que habita zones àrides de l'oest i sud d'Angola, Namíbia, Botswana, sud-oest de Zimbàbue i Sud-àfrica.
# Gifford (Carolina del Sud)

Gifford és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 370 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gifford tenia 370 habitants, 123 habitatges i 87 famílies. La densitat de població era de 152 habitants/km².
Dels 123 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,8% hi vivien parelles casades, en un 30,1% dones solteres, i en un 28,5% no eren unitats familiars. En el 24,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,01 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,5% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 8,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.375 $ i la renda mediana per família de 23.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.250 $ mentre que les dones 16.364 $. La renda per capita de la població era de 7.602 $. Entorn del 26,7% de les famílies i el 37,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gifford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gifford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.