OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marina Semiónova

Marina Semiónova (rus: Марина Тимофеевна Семёнова) (Sant Petersburg, 30 de maig de 1908 $^{(Julià)}$ - Moscou, 9 de juny de 2010) va ser una ballarina soviètica, la primera prima ballerina formada en aquest país.
Formada amb Agripina Vagànova a l'Escola de Ballet de Petrograd (actual Ballet Kirov), va esdevenir solista després de graduar-se el 1925. L'any 1930 ingressà al Ballet del Bolsoj, on debutà amb La Bayadère de M. Petipa. Va obtenir un gran èxit entre d'altres en el paper de Giselle amb Sergej Lifar a l'Opéra de París i va ser considerada una de les millors representants del ballet rus del segle xx, amb un estil enèrgic i majestuós que va ser considerat trencador.
El 1941 va rebre el Premi Stalin i el 1975 va ser nomenada Artista del Poble de l'URSS.
Va retirar-se el 1952 i es va dedicar a l'ensenyament en el mateix Bolxoi, on va tenir alumnes com Natàlia Bessmértnova, Svetlana Adyrkhaeva, Maia Plissétskaia.
Va estar casada amb el diplomàtic Lev Karajan, un "vell bolxevic" que va ser purgat el 1937.

## Referències

* 1 2 3 «Marina Semiónova». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bessmertnova bio, Bolshoi.ru; consultat el 27 de juny de 2018. (en rus)
* ↑ Svetlana Adyrkhaeva". Bolshoi Ballet. Retrieved October 9, 2013.
# Fernando García Macua

Fernando García Macua (Bilbao, 18 de juliol de 1963) és un advocat basc i expresident de l'Athletic Club.
Advocat de professió, regenta un bufet a Bilbao. Va ser president de l'Athletic Club després de ser elegit el 12 de juliol de 2007 guanyant els altres candidats, entre ells Juan Carlos Ercoreca, que havia tingut càrrecs directius en les dues anteriors presidències de Lamikiz i Urquijo. El 7 de juliol de 2011 va perdre les eleccions contra l'exjugador de l'entitat blanca i vermella, Josu Urrutia, per una diferència de 2.261 vots.

## Referències

* ↑ Rivas, Jon. «Sin noticias de Macua» (en castellà). El Mundo, 21-02-2015. [Consulta: 31 maig 2016].
# Cotillas

Cotillas és un municipi situat al sud-oest de la província d'Albacete, a 156 km de la capital, entre les serres d'Alcaraz i del Segura. Amb 176 habitants(2005). Comprèn les pedanies de Arroyofrío i Río de Cotillas o Resinera.

## Història

Cotillas va ser població d'Alcaraz, passant més tard a ser una de les viles del Senyoriu de les Cinc Viles dels Manrique Lara, comtes de Paredes de Nava, al costat de Villapalacios, Bienservida, Riópar i Villaverde de Guadalimar. Conserva les ruïnes d'un castell, anomenat de la Yedra, i una església rústica probablement del segle xvi.

## Economia

Se cimienta principalment en els sectors de serveis (Turisme) i agricultura.

### Patrimoni i monuments

L'església de tipus rústic, probablement construïda en el segle xvi, es conserva en bones condicions. Part del seu terme s'integra en el Parc Natural de los Calares del Río Mundo y de la Sima, trobant-se la Cova del mateix nom a uns 7 km, també coneguda com a Cova de Los Chorros.

### Festivitats

Celebra les seves festes patronals el primer cap de setmana del mes d'agost, sent el seu patró Sant Joan (24 de juny) i la seva patrona Santa Marina (18 de juliol).

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | María Cruz Castillo López | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | María Cruz Castillo López | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | María Cruz Castillo López | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | María Cruz Castillo López | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | María Cruz Castillo López | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Església parroquial de l'Assumpció d'Albaida

L'església parroquial de l'Assumpció és un temple catòlic situat a la plaça del Pintor Segrelles, 14, en el municipi d'Albaida. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.24.006-008.

## Història

La parròquia va ser erigida al segle xiii. L'edifici va ser construït entre 1592 i 1621 en estil gòtic valencià, substituint a la vella església de la Mare de Déu de l'Assumpció, construïda al segle xiii. Va ser restaurat el 1830.

## Descripció

L'església consta d'una única nau, amb capelles entre els contraforts. La façana destaca per la seva senzillesa i les seves dues portalades renaixentistes. L'esvelt campanar de planta quadrada es va utilitzar com a torre de vigilància fins que a mitjan segle xix li va ser afegit un remati.
A l'interior, en les capelles, es troben escultures neobarroques de Gallarza, el llit imperial de la Mare de Déu d'Agost (del segle xvii) i la pica baptismal de marbre (del segle xviii). En l'altar major (del segle xvii) hi ha un conjunt d'olis de Josep Segrelles. També de Segrelles són les pintures d'escenes religioses d'Albaida que hi ha entre els arcs de les capelles i la cornisa de la nau, així com els llenços de la capella Real de la Comunió, edifici adjacent del segle xix. La sagristia conserva diversos luxosos ornaments dels segles XV al XX, destacant la Veritable Creu, un reliquiari de plateria gòtica, possiblement del segle xv.
* Campanar
* Contraforts
* Portada de la capella de la Real Comunió
* Portada lateral
* Interior de l'església

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/detalles_brl.asp?IdInmueble=1954
* 1 2 «http://archivalencia.org/contenido.php?a=87&pad=87&modulo=64&aneu=173&v=63». Arxivat de l'original el 2015-01-28. [Consulta: 15 agost 2014].
* 1 2 3 http://www.albaida.es/cast/llocs.asp
# Martin Van Den Bossche

Martin Van Den Bossche (Hingene, Bornem, 10 de març de 1941) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1963 i 1974.
Bon escalador, va guanyar la classificació de la muntanya al Giro d'Itàlia de 1970 i finalitzà dues vegades entre els 10 primers al Tour de França.

## Palmarès

* 1962
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Bèlgica amateur
* 1963
** 1r a Strombeek-Bever
** 1r a Viane
** 1r a Mere
* 1964
** 1r a la Schaal Sels
** 1r a Sint-Amands
** 1r a Langemark
* 1965
** 1r a la Chaumont - Gistoux
** 1r a Mere
** 1r a l'Omloop der Zennevalei
** 1r a Bavegem
* 1966
** 1r a Rotheux-Rimiere
* 1967
** 1r a l'Omloop van het Waasland
** 1r a Puurs
* 1968
** 1r a Puurs
** 1r al Trofeu Assalit (etapa de la Setmana Catalana)
* 1969
** 1r a Ninove
** 1r a Sint-Lenaerts
** 1r al Trofeu Torres-Sedan
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
** 1r a Willebroek
* 1970
** Gran Premi de la Muntanya al Giro d'Itàlia
** 1r a Heusden O-Vlaanderen
** 1r a Pontchâteau
* 1972
** 1r al Giro del Lazio

### Resultats al Tour de França

* 1966. 10è de la classificació general
* 1967. 59è de la classificació general
* 1969. 23è de la classificació general
* 1970. 4t de la classificació general
* 1972. 15è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1968. 38è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1970. 3r de la classificació general. 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 1972. 29è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Martin van den Bossche a sitiodeciclismo.net
# Kirk

«Kirk» té aquests significats:
* Geoffrey Stephen Kirk, filòleg clàssic britànic.
* Thomas Kirk, botànic amb l'abreviatura com autoritat taxonòmica "Kirk".
* James Tiberius Kirk, personatge fictici de l'univers Star Trek.
* Kirk (revista), revista de comics editada per Norma Editorial entre 1982 i 1983.
# Ruthie Matthes

Ruth "Ruthie" Matthes (Sun Valley, 11 de novembre de 1965) va ser una ciclista nord-americana que combina la carretera amb el ciclisme de muntanya.
En muntanya aconseguí cinc medalles als Campionats del Món, una d'elles d'or. També es proclamà un cop campiona de la Copa del món.
En carretera va guanyar la medalla de plata al Campionat del món en ruta, i un campionat nacional en la mateixa disciplina.

## Palmarès en ruta

* 1989
** Campiona dels Estats Units en critèrium
** Vencedora de 2 etapes a la Women's Challenge
* 1990
** Campiona dels Estats Units en ruta
** 1a a la Washington Trust Classic i vencedora d'una etapa
** 1a al Gran Premi Okinawa
** Vencedora de 2 etapes a la Women's Challenge

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 1991
** Campiona del món en Camp a través
* 1992
** 1a a la Copa del món en Camp a través

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Felipe Augusto de Saint-Marcq

Felipe Augusto de Saint-Marcq y D'Ostrel (o Saint-March) (Taintegnies, Bèlgica, 1762-Madrid, 1831) va ser un militar d'origen belga al servei d'Espanya durant la Guerra de la Independència espanyola.

## Carrera

Va entrar en el servei d'Espanya als 14 anys, en el regiment de guàrdia valona, va participar en el setge de Gibraltar, en la Guerra Gran i en la guerra de les Taronges. En 1795 assolí el grau de capità. Quan va esclatar la guerra del francès i els francesos es van apoderar de Madrid, Saint-Marcq va aconseguir fugir. Es va traslladar a València, on va obligar al general francès Moncey a aixecar el setge de la ciutat. Com a premi per aquesta acció va ser ascendit a mariscal de camp.
Amb motiu del primer setge de Saragossa, va aconseguir reunir uns cinc o sis mil homes, amb els quals va contribuir al fet que els francesos de Charles Lefebvre-Desnouettes aixequessin el camp. Es va quedar a les ordres de Palafox i va participar activament en la defensa de la ciutat durant el segon lloc, sent premiat amb els galons de tinent general (1809). Quan la plaça va capitular, va ser fet presoner i conduït a Nancy, on va romandre fins a 1814. Quan Ferran VII d'Espanya va tornar, ell ja alliberat, va poder retornar a Espanya. Va ser, successivament, capità general de Galícia, de València i d'Aragó, fins a 1830. Va morir víctima d'una epidèmia de còlera a Madrid.

## Referències

* ↑ Muñoz i Maldonado, Josep. Historia política y militar de la Guerra de la Independencia de España contra Napoleón Bonaparte desde 1808 á 1814. José Palacios, 1833, p. 260.
* ↑ Gaceta de Madrid, julio de 1815, p. 1121
* ↑ Saint Marcq y D'Ostrel, Felipe Augusto de, Real Academia de la Historia
# Eurocopter EC120 Colibri

El Eurocopter EC120 Colibri és un helicòpter utilitari lleuger unimotor i de cinc seients fabricat per Airbus Helicopters (anteriorment Eurocopter). Fou dissenyat conjuntament per Eurocopter, China National Aero-Technology Import & Export Corporation (CATIC), Harbin Aviation Industries (Group) Ltd (HAIG) i Singapore Technologies Aerospace Ltd (STAero) a les instal·lacions de Eurocopter a Marinhana (França). L'EC120B fou fabricat per Eurocopter a França i Austràlia.

## Referències

* ↑ «EC120 Assembly Line» (en anglès). Australian Aerospace. Arxivat de l'original el 22 agost 2007. [Consulta: 17 juny 2017].
# Kirjatx

Kirjatx (en rus Киржач) és una ciutat de l'óblast de Vladímir, Rússia, i el centre administratiu de la regió de Kirjatx. Es troba a la vora del riu Kirjatx, un afluent del Kliazma, a 125 km a l'oest de Vladímir i a 29 km al sud d'Aleksàndrov. El 2010 tenia 29.639 habitants.

## Toponímia

El nom de Kirjatx prové del riu homònim, el riu Kirjatx, que prové de la llengua mokxa d'una paraula que vol dir "a l'esquerra".

## Història

La ciutat va néixer el segle XIV com una slobodà d'artesans i assentament comercial lligat al Monestir de l'Anunciació (segons diverses fonts a iniciativa el 1332 del príncep Ivan I de Moscou o de Sergi de Ràdonej). El monestir fou creat per Sergi de Ràdonej, que va viure a la regió entre el 1354 i el 1358. Durant gran part de la seva història, l'abadia va estar sota la dependència de la Laura de la Santíssima Trinitat i Sant Sergi, que es troba a 48 km a l'oest.
El monestir fou tancat el 1764, i poc després, el 1778, la localitat va rebre l'estatus de ciutat. Independentment ja del monestir, va esdevenir en un centre tèxtil. El segle xix la ciutat era coneguda pels teixits de seda i la talla de fusta.
Durant la Gran Guerra Patriòtica, Kirjatx era un dels punts de suport de l'anell de defensa de Moscou, lloc de preparació de pilots, pilots de planejadors i paracaigudistes.
El 1968 el cosmonauta Iuri Gagarin, el primer home que vaitjà a l'espai, i el seu entrenador de vol, Vladímir Serioguin, van morir en un accident d'aviació en un MiG-15 a 21 km de Kirjatx, a la localitat de Novossiólovo. Un obelisc assenyala el lloc de la catàstrofe, erigit el 1975.
El 12 d'octubre de 2004 l'assentament de Krasni Oktiabr va fusionar-se amb la ciutat.

## Cultura i llocs d'interès

La petita catedral de l'Anunciació, al monestir, construïda durant el regnat d'Ivan el Terrible, el segle xvi, va fer-se segons el model de les primeres catedrals de tipus moscovita. Es considera generalment com una de les darreres i més belles construccions d'aquest estil. Una galeria oberta connecta la catedral a l'església veïna del Salvador, construïda en forma de torre quadrada i coronada amb un campanar en forma de tendal. Aquesta església, construïda per iniciativa del boiar Miloslavski el 1656 conté el seu panteó familiar. El refectori del segle xvi i l'església de Sant Sergi foren enderrocats durant l'època soviètica.

## Clima

El clima de la ciutat és moderadament continental, estiu càlid, hivern fred amb tardor i primavera moderades. La temperatura mitjana al gener és de 10,6 °C i de 18,2 °C el juliol. Les precipitacions mitjanes anuals són de 584 mm. Hi ha una mitjana de 151 dies amb temperatures sobre zero a l'any. La neu roman de 4 a 5 mesos, començant a finals de novembre o començaments de desembre. La neu es fon a mitjan abril a les zones assoleiades i als boscs a finals d'abril.
# Maria de França

Maria de França és el nom dels següents personatges:
* Marie de France, poetessa medieval
* Maria de França i d'Aquitània (1145-1198), filla de Lluís VII de França «el Jove» i Elionor d'Aquitània, esposa d'Enric I de Blois
* Maria de França i de Merània (vers 1198– 1224), filla de Felip II de França i Agnès de Merània, esposa de Felip I de Namur, i d'Enric I de Brabant
* Maria de França, prioressa de Poissy (1393 - 1438), filla de Carles VI de França i Elisabet de Baviera. Prioressa de Poissy
* Maria de Valois i de Luxemburg, duquessa de Bar, filla de Joan II de França, rei de França, i de Bonna de Luxemburg, i esposa del duc Robert I de Bar
* Maria Antonieta d'Àustria (1755-1793), reina de França
* Maria d'Anjou i d'Aragó (1404-1463), reina consort de França amb Carles VII de França
* Maria Tudor i de York (1496-1533), reina consort de França amb Lluís XII de França
* Maria I d'Escòcia (1542–1587), reina consort de França amb Francesc II de França
* Maria Teresa de França (1778-1851), princesa de França
# Bell P-59 Airacomet

El Bell P-59 "Airacomet" fou un caça de reacció desenvolupat per la Bell Aircraft Corporation durant els anys 40. Va ser el primer caça de reacció construït pels Estats Units.

## Història

Després d'observar el Gloster E.28/39 en vol, el General de la USAAF "Hap" Arnold va suggerir als Estats Units que desenvolupés un avió de reacció immediatament. Es va acordar que la Bell Aircraft Co. s'encarregaria de dissenyar el fuselatge i que la General Electric produiria còpies del motor de reacció anglès Whittle. El projecte es va mantenir en alt secret, fins al punt en què es col·locava un hèlix fals al morro de l'avió quan aquest estava a terra per ocultar la seva veritable naturalesa. La primera versió de l'Airacomet, l'XP-59A va volar per primer cop l'1 d'octubre de 1942, amb el pilot Robert Stanley als controls. Es va demostrar que la manca de potència dels motors feia que les prestacions de l'avió no fossin una millora significativa respecte als caces d'hèlixs P-47 Thunderbolt i P-51 Mustang. Com la majoria de motors de reacció en aquella època, el motor de l'Airacomet era poc fiable, i l'avió mostrava problemes de control. A més, la majoria de pilots que el van provar en vol no tenien experiència amb els motors de reacció. Tot i això, la USAAF fa demanar 80 Airacomets, fins i tot abans que aparegués el YP-59, una versió de l'Airacomet millorada. La USAAF tenia pressa per aconseguir un caça de reacció, ja que països com Alemanya, el Regne Unit i la Unió Soviètica ja estaven treballant amb la tecnologia "jet".
L'Airacomet estava armat amb un canó de 37 mm i tres metralladores de 12.7 mm muntats a la proa, i els dos motors donaven una potència de 907 kg cadascú. Tot i això, es veié clarament que el disseny no era millor que els caces de pistons actuals de l'època. No obstant, el P-59 serví com a avió d'entrenament ideal per introduir els pilots nord-americans a la nova era dels motors de reacció. En total, l'XP-59 va realitzar 59 hores i 55 minuts de vol.

## Especificacions (P-59B)

Dades de The American Fighter:

### Característiques generals

* Tripulació: 1 Visió esquemàtica del P-59A
* Llargada: 11,84 m
* Alada: 13,87 m
* Alçada: 3,76 m
* Superfície alar: 35,86 m²
* Pes buit: 3.704 kg
* Pes carregat: 5.008 kg
* Pes màxim d'enlairament: 6.214 kg
* Motors: 2 × turboreactors General Electric J31-GE-5 amb 8,9 kN d'empenyiment cadascun

### Prestacions

* Velocitat màxima: 665 km/h, a 9.140 m d'altitud
* Velocitat de creuer: 604 km/h
* Autonomia: 604 km
* Sostre de servei: 14.080 m
* Temps per arribar a 9.140 m d'altitud: 15 min 30 s

### Armament

* Metralladores:
1x canó automàtic de calibre 37 mm
3x metralladores de calibre 12,7 mm
* Coets: 8 × coets de 30 kg de pes
* Bombes: bombes de 910 kg de pes

## Referències

* ↑ Angelucci and Bowers 1987, p. 50.
* Military Factory-Bell P-59 Airacomet
* "X Planes and prototypes"-Jim Winchester ISBN 978-0-7607-7091-7 ISBN 0-7607-7091-3
# Felipe Arrese y Beitia

Felipe Arrese Beitia (Otxandio, 25 de maig de 1841 - Otxandio, 16 de gener de 1906) va ser un escriptor en euskara basc. Als 13 anys marxà a Vitòria a aprendre dibuix i més tard es feu escultor. Autor molt prolífic d'impetuós i ric vocabulari, només conreà la poesia. Lloat per Marcelino Menéndez Pelayo, col·laborà en moltes revistes basques. Guanyà el premi Elizondo amb la seva obra més popular Ama euskeriari azken agurrak ("Els darrers adéus a la llengua mare basca" en català) on es planyia per una imminent desaparició de la llengua basca. Participà en tots els jocs florals en euskera. Es va fer una recopilació de la seva obra que inclou 27.000 versos.

## Obra

* Ama euskeriaren liburu kantaria. (1900, José Astuy)
* Asti-orduetako. Bertsozko Lanak (1902, José Astuy)
* Olerki sorta bat (1988, EEE - Elkar)
* Olerki sortatzua (1930, Jaungoiko-Zale)
* Olerkiak (1957, Euskaltzaindia)
* Olerkiak. 1: Uzkurtz-gayak (1919, Ausin).
* Bizkaitar zaharrak eta erromatarrak (1883).
* Diccionario Manual Bascongado y Castellano y elementos de la gramática (1884).

## Enllaços externs

* (basc) Felipe Arrese Beitia literaturaren zubitegian
* (basc) "Ama euskeriaren liburu kantaria" on-line
# Copa del món de Pitch and Putt 2004

La Copa del món de Pitch and Putt 2004 es va disputar a Chia (Itàlia), en la primera edició d'aquesta competició organitzada per la Federació Internacional de Pitch and Putt (FIPPA), amb la presència de 8 seleccions nacionals. Catalunya va guanyar aquesta Copa del Món que es va jugar entre el 8 i el 10 d'octubre.

## Fase de qualificació

Qualificació 36 forats :
| França | 263 |
| Catalunya | 270 |
| Noruega | 279 |
| Gran Bretanya | 280 |
| Països Baixos | 287 |
| San Marino | 288 |
| Itàlia | 289 |
| Suïssa | 310 |
| * 5 millors resultats dels 6 ||

## Fase final

Quarts de final :
| França | Suïssa | 4-1 |
| Catalunya | Itàlia | 5-0 |
| Noruega | San Marino | 4-1 |
| Països Baixos | Gran Bretanya | 4,5-0,5 |
Semifinals :
| Catalunya | Noruega | 3,5-1,5 |
| Països Baixos | França | 2,5-2,5 |
| 5-8 llocs |||
| Gran Bretanya | Suïssa | 3-2 |
| Itàlia | San Marino | 3,5-1,5 |
Final :
| Catalunya | Països Baixos | 3-2 |
| 3-4 llocs |||
| França | Noruega | 2,5-2,5 |
| 5-6 llocs |||
| Gran Bretanya | Itàlia | 3-2 |
| 7-8 llocs |||
| Suïssa | San Marino | 4-1 |

## Classificació final

* Catalunya
* Països Baixos
* França
* Noruega
* Gran Bretanya
* Itàlia
* Suïssa
* San Marino

## Vegeu també

* Copa del món de Pitch and Putt
* Federació Internacional de Pitch and Putt

## Enllaços externs

* FIPPA Federació International d'Associacions de Pitch and Putt (anglès)
# Eurocopter AS355 Écureuil 2

El Eurocopter (actualment Airbus Helicopters) AS355 Écureuil 2 (o Twin Squirrel) és un helicòpter utilitari fabricat originalment per Aérospatiale en França (més tard part del Eurocopter Group, actualment Airbus Helicopters). L'AS355 es comercialitza a Nord-amèrica amb el nom de TwinStar.

## Disseny i desenvolupament

Aérospatiale n'inicià el desenvolupament a principis de la dècada del 1970 per substituir l'Aérospatiale Alouette II. El primer vol tingué lloc el 27 de juny el 1974. Una versió bimotora, coneguda com a Écureuil 2, Twin Squirrel o, a Nord-amèrica, TwinStar, emprengué el seu primer vol el 28 de setembre del 1979.
Malgrat la introducció del Eurocopter EC130 el 2001, la producció de l'AS350 i l'AS355, així com dels seus equivalents militaritzats AS550 i AS555 Fennec, continuà durant un temps. El 2007 entrà en servei la variant AS355 NP variant, més eficient i equipada amb motors FADEC. El setembre del 2015, Airbus Helicopters anuncià que posaria fi a la fabricació de l'AS355 en el marc d'una estratègia de concentració en aeronaus d'ala giratòria de major èxit en el mercat. En canvi, l'AS350 es continua fabricant. Es preveu que la producció de l'AS355 continuï fins al 2016, quan s'haurà executat la cartera de comandes existent.

## Referències

* ↑ http://62.160.110.229/jrotor/73/latinamerica.html#I0000f69b%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ Perry, Dominic. "Airbus Helicopters ditches AS355 light twin." Arxivat 5 September 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. Flight International, 4 setembre 2015.
# Mas dels Prats

El Mas dels Prats és una masia del poble de Tercui, de l'antic terme de Sapira, pertanyent actualment al municipi de Tremp.
Està força allunyada a llevant del poble, al fons de la vall del barranc de Russirera, afluent del dels Masets, a l'esquerra del curs d'aigua, a l'esquerra del barranc. És a l'oest-nord-oest del Puny del Moro i de la Roca de les Gralles, al nord-oest de Claramunt.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Lola se va a los puertos (pel·lícula de 1993)

La Lola se va a los puertos és una pel·lícula espanyola dirigida per Josefina Molina el 1993 i protagonitzada per Rocío Jurado.

## Argument

En la dècada de 1920, la popular cantant Lola (Rocío Jurado) i el seu fidel guitarrista Heredia (José Sancho) salpen en un vaixell des de l'illa de San Fernando (Cadis) a Sanlúcar de Barrameda per actuar en un tablao. Allí Lola s'embolica en una conflictiva relació amb el ric hisendat Don Diego (Francisco Rabal) i amb el seu fill José Luis (Jesús Cisneros) provocant una gran tragèdia familiar.

## Repartiment

* Rocío Jurado: Lola
* Francisco Rabal: Don Diego
* José Sancho: Heredia
* Beatriz Santana
* Jesús Cisneros: José Luis
* Mary Begoña

## Comentaris

El guió està basat en l'obra de teatre La Lola se va a los puertos d`Antonio Machado i Manuel Machado.
La versió de 1947 de La Lola se va a los puertos va ser filmada per Juan de Orduña amb Juanita Reina en el paper protagonista.

## Referències

* ↑ Rocío Jurado, protagonista en "La Lola se va a los puertos", Canal Sur Televisión
* ↑ LA LOLA SE VA A LOS PUERTOS, DE JUAN DE ORDUÑA A JOSEFINA MOLINA de Catherine Berthet-Cahuzac, Université Paul-Valéry Montpellier 3

## Enllaços externs

* Tràiler de lap el·lícula a YouTube