OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isoperla slossonae

Isoperla slossonae és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: el Canadà (Nova Brunswick, Nova Escòcia, l'illa del Príncep Eduard i el Quebec) i els Estats Units (Connecticut, Iowa, Maine, Michigan, Minnesota, Carolina del Nord, Nou Hampshire, Nova York, Pennsilvània, Virgínia, Wisconsin i Virgínia de l'Oest).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1911. Trans.Amer.Ent.Soc. 37(4):335.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Heimdal, D.P., R.E. DeWalt i T.F. Wilton, 2004. Annotated checklist of the stoneflies (Plecoptera) of Iowa. Proceedings of the Entomological Society of Washington 106(4):761-778.
* ↑ Insects of Iowa (anglès)
* ↑ Harden, P.H. i C.E. Mickel, 1952. The stoneflies of Minnesota (Plecoptera). University of Minnesota Technical Bulletin 201:1-84.
* ↑ Stoneflies of Minnesota (anglès)
* ↑ New Distribution Records for North Carolina Macroinvertebrates Arxivat 2008-07-20 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Pennsylvania Aquatic Insects Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Hilsenhoff, W.L. i S.J. Billmyer, 1973. Perlodidae (Plecoptera) of Wisconsin. Great Lakes Entomologist 6:1-14.
* ↑ Stoneflies of Wisconsin (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)

## Bibliografia

* Frison, 1942. Ill.Nat.Hist.Surv.Bull. 22(2):329. «Enllaç».
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:420.
* Hitchcock, 1974. Bulletin of the State Geological Survey of Connecticut 107:210.
* Sandberg, John B., 2011. Vibrational communication of Isoperla Banks from California and Oregon (Plecoptera: Perlodidae). Illiesia, 7(1):1-23. «PDF».

## Enllaços externs

* Barcodes of Life (anglès)
# Codi de conducta

«Codi de conducta» té aquests significats:
* Codi de conducta (reglament), reglamentació interna d'una associació dirigida a regular la conducta dels seus socis.
* Codi de conducta (no escrit), normes no escrites que segueixen i respecten els membres d'un grup humà i per les que es reconeixen entre ells.
* Codi de conducta d'empresa, document de tipus ètic realitzat per una empresa al que promet públicament ajustar la seua pròpia conducta.
# Monestir de Fonte Avellana

El monestir de Fonte Avellana (en italià: Monastero di Fonte Avellana), dedicat a la Santa Creu, és un monestir catòlic italià que es troba als vessants de la muntanya Catria, en la comuna de Serra Sant'Abbondio, província de Pesaro i Urbino, regió de Les Marques. Construït a finals del primer mil·lenni cristià, abadia en 1325, l'església del monestir va ser elevada a basílica menor el 31 de març de 1982 pel papa Joan Pau II, que la va visitar per concloure les celebracions del mil·lenari. Va inspirar a Dante Alighieri, el qual probablement va ser el seu hoste, i que va esmentar al Monestir en el cant XXI del Paradís, en la seva Divina Comèdia. Aquí es diu que va morir Guido d'Arezzo, inventor de la tetragrama, l'any 1050.

## Referències

* ↑ «Monestir de Fonte Avellana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «L'Eremo ed il monastero di Fonte Avellana. La storia». Arxivat de l'original el 2019-01-12. [Consulta: 12 gener 2019].
# Francesc Ordeig i Terricabres

Francesc Ordeig (Vic, 23 de desembre de 1920 - Vic, 30 de setembre de 2014) fou un esportista i dirigent esportiu vinculat al futbol i la caça. També fou el fundador de l'assessoria laboral i fiscal Ausònia Serveis de Vic, l'any 1986.
Va jugar a futbol a la Penya del Gimnàstic Vic, però quan el 1936 va esclatar la Guerra Civil va ser mobilitzat a l'exèrcit republicà i amb 16 anys va formar part de la lleva del biberó. En acabar el conflicte bèl·lic, malgrat que el van ferir en un bessó de la cama, va haver de fer el servei militar i el van destinar a Sant Sebastià, on va tornar a jugar al futbol enrolat en el Real Unión de Irún, que aleshores jugava a Segona Divisió. En acabar, tornà a Catalunya i de 1943 a 1945 va jugar a la UE Vic, de 1945 a 1946 en el CE Sabadell i després al EC Granollers. Acabà la seva trajectòria al FC Martinenc. Una vegada retirat, a partir de 1950 va dirigir els equips inferiors de la UE Vic. Paral·lelament al futbol, també va començar a practicar la caça, esport en què s'havia iniciat de jove. Cofundador de la Societat de Caçadors de la Comarca d'Osona, a mitjans dels anys setanta va entrar a la Junta Directiva de la Tercera Federació Regional de Caça, que en aquells moments corresponia a la territorial de Barcelona i la presidia José Miguel Zuazu, i el 1977 en va ser elegit president. Durant el seu mandat es va produir el procés de transformació de les delegacions de les federacions espanyoles en Federacions Catalanes i ell va ser elegit primer president de la Federació Catalana de Caça a principis de 1984 i la va dirigir fins al 1989, quan va ser nomenat president honorari a perpetuïtat. Entre 1976 i 1984 també va ser vicepresident de la Federació Espanyola i president del seu Comitè de Competicions. Posteriorment també va ser president de la Junta Interterritorial de Federaciones Autonómicas de Caza, i membre de la Federació Internacional d'aquest esport. Durant aquesta època també va ser el responsable de l'equip espanyol en els Campionats d'Europa i del Món de recorreguts de caça, especialitat en la qual també va ser àrbitre. Rebé la medalla de Forjador de la Història Esportiva de Catalunya el 1989.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ «Francesc Ordeig: «Kubala costava molt de marcar»». osonacomarca.com, 03-05-2007. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «El San Martín tiene un magnífico terreno de hierba». Mundo Deportivo, 12-09-1948. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Forjadors de la història esportiva de Catalunya. 2a ed.. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1989. ISBN 84-393-1200-8.
# Pleuronectiformes

Els pleuronectiformes constitueixen un ordre de peixos osteïctis, generalment marins, i plans. Es classifiquen en 7 famílies, 120 gèneres i més de 500 espècies (35 de les quals són pròpies de la Mediterrània), les més importants de les quals són les dels pleuronèctids, la dels soleids i la dels bòtids.

## Morfologia

* Tenen el cos molt aplanat, de forma oval i asimètric amb els ulls a la banda pigmentada i molt propers l'un de l'altre a la cara ocular. L'altra cara, la que reposa sobre el fons, s'anomena cara cega i no té pigments.
* La majoria dels òrgans també són asimètrics: la boca és esbiaixada, la part davantera del crani és deformada, etc.
* Aletes dorsal i caudal molt desenvolupades, puix que comprenen gairebé totes dues vores del cos.
* No tenen bufeta natatòria.
* Presenten colors mimètics amb l'entorn.

## Reproducció

Els ous són pelàgics i les larves, simètriques, neden normalment i pateixen un complex procés de metamorfosi abans d'arribar al fons.

## Alimentació

Són carnívors.

## Hàbitat

Són bentònics en estat adult i habiten als fons sorrencs, on descansen sobre la banda despigmentada del cos.

## Costums

Es poden enterrar a la sorra i neden mitjançant ondulacions del cos i les aletes.

## Referències

* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ Mas Ferrà, Xavier i Canyelles Ferrà, Xavier: Peixos de les Illes Balears. Editorial Moll, Palma, maig del 2000. Manuals d'Introducció a la Naturalesa, 13. ISBN 84-273-6013-4. Plana 262.
* ↑ «Pleuronectiformes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Joseph S. Nelson: Fishes of the World, John Wiley & Sons, 2006, ISBN 0-471-25031-7.

## Enllaços externs

* Article sobre l'evolució d'aquest ordre de peixos (anglès)
* Article de National Geographic (anglès)
* MarBEF Data System (anglès)
# Janaba

Janaba (o al-Janaba) són una de les tribus més importants d'Oman junt amb els Duru i el Al Wahiba. Estan dividits en diverses fraccions les principals de les quals són: Madjaila (singular Madjali), Fawaris, Al Dubayyan i Al Abu Ghalib, sent la primera superior a les altres. El xeic pertany a la dinastia Murrita descendents d'al-Murr ibn Mansur. Estan dividits en dos grups, occidental i orientals. Els occidentals tenen drets sobre l'illa de Masirah.
# Mientras dure la guerra

Mientras dure la guerra és una pel·lícula espanyola del 2019 dirigida per Alejandro Amenábar i protagonitzada per Karra Elejalde, Eduard Fernández i Santi Prego. Va ser premiada en el Festival de cinema Internacional de Toronto del 2019.

## Argument

El venerat autor Miguel de Unamuno (Karra Elejalde) decideix donar suport al cop d'estat del 18 de juliol. És immediatament tret de la seva posició com a rector a la Universitat de Salamanca pel Govern de la Segona República Espanyola. Mentrestant, el bàndol nacional aconsegueix pendre el control de Salamanca, i el General Francisco Franco mou la seva seu a la ciutat. Alguns companys d'Unamuno són empresonats i, creient que pot tenir la influència per alliberar innocents, es dirigeix al palau de Franco, decidit a demanar-li clemència.

## Repartiment

* Karra Elejalde com Miguel de Unamuno
* Eduard Fernández com José Millán-Astray
* Santi Prego com Francisco Franco
* Nathalie Poza com Ana Carrasco
* Patricia López Arnaiz
* Luis Zahera
* Luis Bermejo Prieto
* Inma Cuevas com Felisa
* Mireia Rey com Carmen Polo
* Tito Valverde
* Luis Callejo
* Carlos Serrano-Clark
* Ainhoa Santamaría
* Itziar Aizpuru
* Pep Tosar
* Miquel García Borda com General Kindelán

## Al voltant de la pel·lícula

La pel·lícula va ser estrenada el 6 de setembre de 2019 al Festival de Cinema de Toronto. A més, va ser inclosa en la secció oficial del Festival de Sant Sebastià d'aquest any. Va ser estrenada pel públic el 27 de setembre de 2019. En un cinema de València, membres del grup ultradretà Espanya 2000 van interrompre a crits la projecció de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Así es ‘Mientras dure la guerra’» (en castellà). El País, 14-06-2019.
* ↑ Iglesias, Eulàlia. «'Mientras dure la guerra', o com Amenábar desaprofita la figura d'Unamuno». Ara, 25-09-2019. [Consulta: 4 octubre 2019].
* ↑ «‘La hija de un ladrón (A Thief's Daughter)’, ‘La trinchera infinita (The Endless Trench)’ and ‘Mientras dure la guerra (While at War)’ to compete for the Golden Shell at the 67th edition of the San Sebastian Festival». San Sebastián International Film Festival, 19-07-2019. [Consulta: 26 agost 2019].
* ↑ «Así es ‘Mientras dure la guerra’» (en castellà). , 14-06-2019 [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ «‘La hija de un ladrón', ‘La trinchera infinita’ y ‘Mientras dure la guerra’ competirán por la Concha de Oro en la 67 edición del Festival de San Sebastián» (en castellà), 19-07-2019. [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ Silvestre, Juan. «‘Mientras dure la guerra’: Tráiler y fecha de estreno de la nueva película de Alejandro Amenábar» (en espanyol europeu), 13-06-2019. [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ «Ultres d'España 2000 boicotegen la pel·lícula 'Mientras dure la guerra' cridant "España, una, grande y libre"». Diari La Veu, 04-10-2019 [Consulta: 1r novembre 2019].

## Vegeu també

* Vencereu, però no convencereu
# Forces Armades de Bòsnia i Hercegovina

Les Forces Armades de Bòsnia i Hercegovina (Oružane snage BiH, OSBiH) representen la força militar oficial de la República federal de Bòsnia i Hercegovina, estat europeu independent des de les Guerra dels Balcans de finals del segle xx.
Aquesta força militar va ser constituïda el 2005, i està integrada pels antics exèrcits bosni (Exèrcit de la República de Bòsnia i Hercegovina, ARBiH), bosniocroat (Consell de Defensa Croat, HVO) i serbobosni (Exèrcit de la República Sèrbia, VRS). N'és responsable el Ministeri de Defensa de Bòsnia i Hercegovina, fundat el 2004.
El servei militar obligatori va ser abolit a Bòsnia i Hercegovina l'1 de gener del 2006.
El 2005, una unitat de l'OSBiH es va desplegar en suport de les forces armades de la coalició dirigida pels Estats Units a Irak.

## Referències

* ↑ Acords de Dayton (anglès)
# Popcorn Time

Popcorn Time és el nom d'un client i reproductor multimèdia que utilitzava el protocol BitTorrent. El reproductor era un programari lliure que oferia serveis de transmissió de vídeo a la carta en codi obert per a la reproducció de mitjans per mitjà d'una xarxa peer to peer. L'aplicació va ser pensada com una alternativa als serveis de transmissió de vídeos de Reproducció en temps real) per subscripció, com ara Netflix, permetent la transmissió de continguts de franc sense l'autorització de les companyies propietàries dels drets d'autor dels mateixos, directament des de YTS o altres rastrejadors de Torrnet.
Després de la seva creació, Popcorn Time va rebre ràpidament l'atenció positiva dels usuaris i dels mitjans atesa la seva facilitat d'ús. El 14 de març de 2014, Popcorn Time va ser cancel·lat abruptament pels seus desenvolupadors originals, els quals van dir que la batalla de copyright i pirateria a la qual s'enfrontaven, no era una que volguessin lluitar. El projecte Popcorn Time va ser posteriorment bifurcat en altres projectes similars.

## Referències

* ↑ «Popcorn Time, el Netflix gratuït amb fitxers torrent». VilaWeb, 13-03-2014. [Consulta: 11 gener 2016].
* ↑ «Popcorn Time, el Netflix gratuït». Via Empresa, 14-10-2015. [Consulta: 24 agost 2017].
* ↑ «Popcorn Time Is Over: Potent Piracy App Quickly Calls It Quits» (en anglès). Time. [Consulta: 16 abril 2014].
# Ibinda

El ibinda (o kibinda, chibinda, o tchibinda) és una llengua bantu o un grup dialectal que es parla a la Província de Cabinda, a Angola.
Històricament, l'ibinda també ha rebut el nom de fiote, que prové del mot m'fiôte, una paraula que significa negre o persona de color. Amb aquesta paraula es referia a totes les llengües locals de Cabinda, ja que eren les que parlaven els negres. També s'utilitzava per a descriure les coses originals de Cabinda, com a sinònim de nadiu o indígena (tot allò que no tenia origen europeu era considerat "fiote": mango fiote, papaya fiote, patata fiote, etc.). De totes maneres, aquest terme és considerat pejoratiu i no agrada als cabindencs. "Als cabinencs no els agrada que els diguin fiote... (perquè) aquesta paraula era utilitzada pels portuguesos per a descriure tot allò que era inferior - una carretera dolenta es deia carretera fiote i un menjar dolent es diria menjar fiote". També hi ha persones que consideren que l'ibinda s'hauria de dir Cabinda.
Ibinda és el nom que rep el Kongo, San Salvador (Guthrie: H16d) que es parla a Cabinda. És una barreja de molts dialectes del kikongo que parlen els petits grups ètnics que viuen a la província de Cabinda. Els més importants són el iwóyo, l'ikuákongo (o kákongo), l'ikóchi, el llínji, el kiyómbe, el kisúndi i l'Ivili, que a vegades són considerats com a llengües separades de l'ibinda. Els nacionalistes independentistes de Cabinda han proposat que la llengua oficial del seu estat hauria de ser l'ibinda.

## Referències

* 1 2 «Cabinda: Society - Language Matters». International Spotlight: Angola. Washingtonpost [Consulta: 29 gener 2015].
* 1 2 3 «Cabindes, Fiote ou Ibinda. A lingua nacional de Cabinda» (en portuguès). cabinda.net. [Consulta: 29 gener 2015].
* ↑ Commercial Agent Chatelaine de Luanda «The Province of Angola». The Miscelaneous Documents of the House of Representatives for the Second Session of the Fifty-Second Congress 1892-93, pàg. 572.
* ↑ Teixeira Joao, Elizera; Rodrigues, Vitália. «Uma excursao virtual a Cabinda» (en portuguès). teiaportuguesa.com. Arxivat de l'original el 2008-07-25. [Consulta: 29 gener 2015].
* ↑ Maho, Jouni Filip. «NUGL Online The online version of the New Updated Guthrie List, a referential classification of the Bantu languages» (en anglès). Guthrie. Arxivat de l'original el 2018-02-03. [Consulta: 29 gener 2015].
* ↑ «Republic of Cabinda. Introduction» (en anglès). cabinda.net. [Consulta: 29 gener 2015].

## Enllaços externs

* Jouni Filip Maho, NUGL ONline: The online version of the New Updated Guthrie List, a referential classification of the Bantu languages Arxivat 2018-02-03 a Wayback Machine., p. 52
# Itera-Katusha

L'equip Itera-Katusha (codi UCI: TIK) va ser un equip ciclista professional rus, que competí de 2010 a 2015. Va tenir categoria continental i era l'equip reserva del Team Katusha.

## Principals resultats

* Trofeu Franco Balestra: Aleksandr Mirónov (2010)
* Circuit de les Ardenes: Mikhaïl Antónov (2010)
* Tour de Loir i Cher: Mikhaïl Antónov (2010)
* Giro de la Vall d'Aosta: Piotr Ignatenko (2010)
* Memorial Oleg Diatxenko: Aleksandr Mirónov (2010), Dmitri Kossiakov (2011), Aleksandr Ribakov (2012)
* Gran Premi de la vila de Nogent-sur-Oise: Aleksei Tsatévitx (2011), Ígor Bóiev (2012)
* Cinc anells de Moscou: Serguei Firsànov (2011), Ígor Bóiev (2012), Maksim Razúmov (2013)
* Copa de la Pau: Andrei Soloménnikov (2011)
* Volta a Eslovàquia: Nikita Nóvikov (2011)
* Tour del País de Savoia: Nikita Nóvikov (2011)
* Memorial Davide Fardelli: Anton Vorobiov (2011)
* Roue tourangelle: Viatxeslav Kuznetsov (2012)
* Gran Premi de Donetsk: Ilnur Zakarin (2012)
* Gran Premi d'Adiguèsia: Ilnur Zakarin (2012)
* Mayor Cup: Ígor Bóiev (2012)
* Gran Premi dels Marbrers: Sergei Pomoshnikov (2012)
* Central European Tour: Szerencs-Ibrány: Mamyr Stash (2014)
* Tour de Kuban: Dmitri Samokhvalov (2015)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 34è | Aleksandr Pórsev (272è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 16è | Aleksandr Pórsev (51è) |
| 2011 | 10è | Nikita Nóvikov (26è) |
| 2012 | 5è | Viatxeslav Kuznetsov (26è) |
| 2013 | 49è | Maksim Razúmov (116è) |
| 2014 | 29è | Alexander Foliforov (134è) |
| 2015 | 35è | Anton Samokhvalov (165è) |
UCI Oceania Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 34è | Viatxeslav Kuznetsov (52è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Consell Econòmic i Social d'Itàlia

El Consell Econòmic i Social d'Itàlia, oficialment i en italià Consiglio Nazionale dell'Economía i del Lavoro, CNEL, està previst a la Constitució de la República Italiana a l'art. 99 que el defineix:
| « | Òrgan de consulta de la Cambra i del Govern per a les matèries i les funcions que li atribueix la llei. Té la iniciativa legislativa i de contribuir a l'elaboració de la legislació econòmica i social dins dels límits que estableix la llei. | » |
Els mandats del Consell tenen una durada de 5 anys. El President és nomenat per elecció dels components, amb Decret del President de la República.
El CNEL està compost de 65 consellers:
* 1 President
* 10 experts elegits entre qualificats exponents de la cultura econòmica, social i jurídica;
* 48 representants d'observatoris del sector públic i privat:
** 19 representants dels treballadors;
** 3 representants dels managers;
** 9 representants del treball autònom;
** 17 representants dels empresaris;
* 10 representants de les associacions de promoció social i de les organitzacions del voluntariat.

## Presidents

| | President | ANys |
| 1 | Meuccio Ruini | 1958 - 1959 |
| 2 | Pietro Campilli | 1959 - 1974 |
| 3 | Bruno Storti | 1977 - 1989 |
| 4 | Giuseppe De Rita | 1989 - 2000 |
| 5 | Pietro Larizza | 2000 - 2005 |
| 6 | Antonio Marzano | 2005 - 2015 |
| 7 | Salvatore Bosco | 2015 - al càrrec |

## Vegeu també

* Comitè Econòmic i Social Europeu
* Consell de Treball, Econòmic i Social de Catalunya
* Consell Econòmic i Social d'Espanya

## Referències

* ↑ web oficial
# Milà-Sanremo 1952

La Milà-Sanremo 1952 fou la 43a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1952 i va ser guanyada peR l'italià Loretto Petrucci, que s'imposà a l'esprint als seus 14 companys d'escapada.
196 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 115 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Loretto Petrucci | Bianchi-Pirelli | 7h 22' 07" |
| 2 | Giuseppe Minardi | Legnano | m. t. |
| 3 | Serge Blusson | Stella-Huret-Dunlop | m. t. |
| 4 | Raphaël Géminiani | Metropole | m. t. |
| 5 | Rodolfo Falzoni | Guerra | m. t. |
| 6 | Vittorio Seghezzi | Welter | m. t. |
| 7 | Fritz Schaer | Garin-Wolber | m. t. |
| 8 | Jean Robic | Colomb | m. t. |
| 9 | Giovanni Pettinati | Benotto | m. t. |
| 10 | Rinaldo Moresco | Arbos | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Francisco de Paula Ossorio y Vargas

Francisco de Paula Ossorio y Vargas (Sevilla, 1762- Cadis, 2 de juliol de 1830) fou un militar i marí espanyol, avi del periodista Manuel Ossorio y Bernard.

## Biografia

Fill de Juan de Osorio y Osorno, mestrant de Sevilla, i Casilda de Vargas y Machuca. En 1777 es va enrolar en l'Armada Espanyola, sent guardiamarina. En 1778 ja estava navegant en el buc San Isidroefectuant diversos creuers i participant en els enfrontaments contra Anglaterra. Posteriorment, es va embarcar en el San Francisco de Asís. Estava enrolat en el San Luis, quan va prendre part en el setge de Gibraltar. En 1782 va participar en la batalla de l'estret. En 1784 va participar en la batalla d'Alger i en 1793 en la presa del port de Toló. En 1797 va combatre en el cap de Sant Vicent contra Anglaterra, en el buc Trinidad, i en 1808 va participar en la victòria sobre l'almirall Rosilly.
En 1813 va ser designat ministre de Marina i secretari interí del Despatx d'Estat fins a la tornada de Ferran VII. En 1814 va ser nomenat tresorer del Consell Suprem del Almirallat, cessant en 1815 per desavinences polítiques. En 1820 va ser nomenat cap d'esquadra i capità general de Castella La Nova. En 1823 va ser designat comandant general del departament marítim de Cartagena, cessant dos mesos després, quan fou nomenat ministre de Marina als governs de José María Pando i José Luyando, i membre del Consell d'Estat a Cadis. Quan va acabar el bloqueig i el règim liberal va caure, en 1823, va fugir a Gibraltar; en tornar a Espanya, va ser processat: "judici de purificació" i degradat a brigadier.
# Trygghamna

Trygghamna (literalment en noruec: port segur) és una badia de 6 km d'amplada al sud de l'Isfjorden, a l'illa de Spitsbergen, Svalbard. Aquesta badia es troba sota les muntanyes Protektorfjellet (849 m), Alkhornet (616 m) a l'oest i Värmlandsryggen (575 m) a l'est. Hi ha una glacera (Kjerulfbreen) que flueix cap al fons de la badia. Aquest va ser un lloc segur d'ancoratge molt usat pels vaixells baleners en temps antics. La zona forma part del Parc Nacional de Nordre Isfjorden.
# Pinzano al Tagliamento

Pinzano al Tagliamento (friülà Pinçan) és un municipi italià, dins de la província de Pordenone. L'any 2007 tenia 1.618 habitants. Limita amb els municipis de Castelnovo del Friuli, Clauzetto, Forgaria nel Friuli (UD), Ragogna (UD), San Daniele del Friuli (UD), Sequals, Spilimbergo, Travesio i Vito d'Asio.

## Fraccions

* Borgo Ampiano
* Borgo Mizzari
* Campeis
* Chischjel
* Cja Ronc
* Colat
* Colle
* Costa Beorchia
* Manazzons
* Pontaiba
* Pradaldon
* Valeriano

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Luciano De Biasio | Centreesquerra |