OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sayligul (cràter)

Sayligul és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 4,3 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim tadjik, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Sayligul». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Riu Mania

El riu Mania és un riu de Madagascar, que flueix des de les muntanyes centrals de l'illa, al nord-est de Fandriana, on es coneix tradicionalment com el Fisakana i desemboca al Tsiribihina, que flueix fins al canal de Moçambic, formant un delta. El seu curs és molt sinuós travessant diverses cadenes muntanyoses d'est a oest fins a arribar a l'altiplà, on convergeix amb el Mahajilo.

## Referències

* ↑ Aldegheri, 1972.

## Bibliografia

* Aldegheri, M. Biogeography and Ecology in Madagascar. Springer Netherlands, 1972.
# Riu Sesa

Sesa és un riu de l'Índia a Assam, districte de Lakhimpur.
Neix en unes maresmes prop del poble de Bajaltali, i corre en direcció sud-oest fins a arribar al Buri Dihing en el que desaigua poc abans de la seva unió amb el Brahmaputra. És navegable per petits bots durant l'època de pluges.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Saint-marcellin

El saint-marcellin és un formatge de pasta tova amb pell florida francès elaborat amb llet de vaca a la regió del Delfinat.
És un formatge de petites dimensions, amb un pes de 80 grams, elaborat amb llet de vaca, de pasta tova i crosta florida. La producció es realitza amb llet que prové de 300 comunes dels departaments de l'Isère, la Droma i la Savoia.
Les primeres mencions històriques del saint-marcellin daten del segle xv època en la qual es trobava a la taula del rei Lluís XI de França (1461-1483). Originalment estava fet amb llet de cabra, però a partir de 1730 la nova reglamentació de la cria de cabres per una reforestació ràpida dels boscos o a causa del descens d'aquest bestiar va fer que es comencés a usar la llet de vaca per complimentar les mancances.

## Degustació

El període de degustació òptim s'estableix des d'abril fins a setembre després d'un afinament de 4 setmanes, però també és bo la resta de mesos. Es distingeixen dues maneres de menjar-lo:
* Al Delfinat el formatge es menja generalment sec com el Picodon, però aquest ús tendeix a desaparèixer en benefici del segon.
* A Lió es menja amb una amanida de pa torrat amb all, però desenvolupa la millor personalitat quan se serveix en una plata lleugerament escalfat i molt cremós.

## Fabricació

Després de munyir les vaques la llet es deixa a temperatura de 20 a 22 graus Celsius dues hores per tal que els ferments de la llet s'activin, després la llet es qualla per tal de solidificar-la. Llavors es conserva la llet una vintena d'hores en una cassola calenta, abans de posar la pasta en uns petits recipients de 8 centímetres de diàmetre per 9 centímetres d'alçada i que tenen forats a fi que surti el sèrum. Per obtenir un Saint Marcellin es necessiten 0,7 litres de llet de vaca
Un cop el sèrum s'ha evacuat després d'unes 6 hores se sala una de les cares per primer cop i es gira, al cap de sis hores se sala l'altra cara i es torna a girar i es deixa reposar tot plegat 12 hores. Després es treuen els formatges dels motllos i es deixen en unes reixes en una cambra calenta a fi de deixar desenvolupar els llevats durant 24 hores i després es posen en uns assecadors a 16 graus i una humitat del 75%.
Després de 24 hores s'obté el formatge tou i si es deixen passar 48 hores el formatge és més ferm. A continuació s'afinen i comencen a florir-se al cap d'una setmana i a esgrogueir-se al cap de tres setmanes. Llavors ja estan a punt de ser comercialitzats, ja que l'interior ha esdevingut més cremós.

## Varietats

* El Romans és un formatge fabricat al Delfinat, al voltant de Romans d'Isèra. És un saint marcellin bastant gros, 9 cm de diàmetre i 4 cm d'alt. A vegades se l'anomena gros Romans.
* El saint-félicien és proper al saint-marcellin i més petit.

## Enllaços externs

* Web oficial
* Història del formatge a la pàgina del poble que li dona nom Arxivat 2007-09-14 a Wayback Machine.
# Scorpaenodes varipinnis

Scorpaenodes varipinnis és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 13 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls de corall i de clima tropical que viu entre 0-200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a la Micronèsia, Taiwan i Austràlia.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1857. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van de Sangi-eilanden. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 13. 369-380.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Smith, J. L. B., 1957. The fishes of the family Scorpaenidae in the western Indian Ocean. Part I. The sub-family Scorpaeninae. Ichthyol. Bull. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Núm. 4: 49-72, 4 pls.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Randall, J.E., H. Ida, K. Kato, R.L. Pyle i J.L. Earle, 1997. Annotated checklist of inshore fishes of the Ogasawara Islands. Nat. Sci. Mus. Monogr. (11):1-74.
* ↑ Shen, S.C. (ed.), 1993. Fishes of Taiwan. Department of Zoology, National Taiwan University, Taipei. 960 p.
* ↑ Smith, J.L.B. i M.M. Smith, 1963. The fishes of Seychelles. Rhodes University, Grahamstown. 215 p.
* ↑ Pereira, M.A.M., 2000. Preliminary checklist of reef-associated fishes of Mozambique. Maputo, Ministry for the Coordination of Environmental Affairs (MICOA). 21 pp.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sebastià Badia i Gibert

Sebastià Badia i Gibert (Badalona, 1824-1888) fou un polític badaloní. Alcalde de Badalona durant el Sexenni Democràtic, diverses vegades en el període de 1868-1874. Fou un maçó destacat, presidí la Lògia Betulo i el 1880 fou un dels fundadors de la Gran Lògia Catalana. En fou Gran Mestre Adjunt, en grau 33è.
Just després de la revolució Gloriosa de 1868, que va fer caure la monarquia d'Isabel II, a Badalona es va constituir un comitè revolucionari per un grup de personalitats de la ciutat que gaudien de solvència moral. Arribat el general Joan Prim el 3 d'octubre a la vila, es va nomenar un ajuntament interí, del qual Badia en fou nomenat alcalde.
El desembre es van celebrar eleccions a Badalona, per primera vegada per sufragi universal –masculí– però només votaren 1.632 persones del total de 2.685 del cens. Badia va esdevenir el primer alcalde electe després de la revolució. Al capdavant del nou consistori hagué de fer front a una gran inestabilitat polític i una crisi econòmica general, que afectà a Badalona en diversos graus, però també una època en què sorgeixen noves coses a la ciutat, com el Teatre Zorrilla o el setmanari El Eco de Badalona, fundat el 1868, del qual Badia en va ser redactor, però que tindrà una curta durada, car tancà l'any següent.
El seu mandat també visqué constants canvis polítics, passant pel regnat d'Amadeu I, monarca al qual va rebre a la ciutat el 22 de desembre de 1871, i li oferí un dinar a la casa consistorial, per després realitzar visites a diferents indústries ubicades a Badalona. Badia va rebre d'Amadeu la Creu de primera classe de l'Orde del Mèrit Militar, per haver recolzat a les autoritats i a l'exèrcit durant les insurreccions carlines i republicanes a Catalunya durant el 1869.
Després de l'abdicació d'Amadeu I, en el primer any de la Primera República, el 1873 Badia és nomenat capità d'un batalló de voluntaris, encarregat de la defensa del sistema republicà. Fou segrestat, encara durant el seu mandat, pels carlins el juny de 1874, per no haver satisfet a les demandes econòmiques imposades a l'ajuntament, i va ser dut a Òrrius, on un jove Leopold Botey, conegut seu, el va reconèixer i va aconseguir que el rector Miquel Ballarà intercedís per Badia davant dels carlins i l'ajudés a tornar a Badalona.

## Referències

* 1 2 3 4 Villarroya, 1999, p. 116.
* 1 2 Cuyàs i Tolosa, 1982, p. 207.
* ↑ Cuyàs i Tolsa, 1982, p. 207.
* ↑ Cuyàs i Tolosa, 1982, p. 211.
* ↑ Cuyàs i Tolosa, 1982, p. 213.
* ↑ Cuyàs i Tolosa, 1982, p. 218.
* ↑ Cuyàs i Tolosa, 1982, p. 219.
* ↑ Cuyàs i Tolosa, 1982, p. 220.
* ↑ Cuyàs i Tolosa, 1982, p. 224.

## Bibliografia

* Cuyàs i Tolosa, Josep Maria. Història de Badalona (Volum VII). Badalona: Arts Gràfiques Duran, 1982. ISBN 84-400-8651-2.
* Villarroya, Joan (dir.); AA.DD. Història de Badalona. Badalona: Museu de Badalona, 1999. ISBN 84-88758-03-0.
# Segona FEB

La Segona FEB, coneguda fins l'estiu de 2024 com LEB Plata, és una competició de bàsquet organitzada per la Federació Espanyola de Bàsquet. És la tercera categoria del bàsquet espanyol, tot just per sota de la Primera FEB, i per sobre de la Tercera FEB.

## Història

La LEB Plata es fundà la temporada 1996-97 sota el nom LEB 2, amb 18 equips. Els equips participants s'enfrontaven tots contra tots, jugant una lliga a doble volta, anomenada "lliga regular", i els primers vuit classificats jugaven els playoffs. El campió i el subcampió de la lliga pujaven de categoria. Els dos pitjors equips classificats en la lliga regular baixaven de categoria.
El 9 de maig de 2007, la FEB va aprovar diversos canvis a la competició, com la creació de l'anomenada LEB Bronze, o el canvi de noms de LEB 2 a l'actual LEB Plata. La temporada 2009/10 la FEB es veu obligada, degut a la retirada d'equips, a eliminar la lliga LEB Bronze i integrar els equips a LEB Plata. Els equips es distribueixen en 2 grups segons criteris geogràfics que juguen una lliga tots contra tots. Els sis primers classificats de cada grup jugaran la promoció d'ascens a LEB Or en una segona lliga tots contra tots. Els dos millors aconseguiran l'ascens a LEB Or. La resta d'equips jugarà la promoció de descens també en format de lliga tots contra tots. Els dos últims classificats baixaran a la lliga EBA.
L'estiu de 2024 es va aprovar un canvi de nomenclatura per a les competicions organitzades per la federació espanyola, passant de LEB Plata a l'actual Segona FEB.

## Referències

* 1 2 «Conociendo la LEB Plata: Una revolución en pro del espectáculo» (en castellà). FEB, 05-10-2018 [Consulta: 29 juliol 2019].
* ↑ «Las Competiciones FEB 2024/25 inician su camino con su aprobación en la Asamblea FEB 2024». FEB, 17-06-2024 [Consulta: 16 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la FEB - Adecco LEB Plata
# Rubercy

Rubercy és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2017 tenia 171 habitants.

## Demografia

El 2007 tenia 109 habitants i hi havia 44 famílies i 54 habitatges (46 habitatges principals, sis segones residències i dos desocupats.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 64 eren actives i 8 eren inactives. De les 64 persones actives 59 estaven ocupades (30 homes i 29 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 8 persones inactives 2 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

El 2007, hi havia una empresa de construcció i una lampisteria.
L'any 2000 a Rubercy hi havia vuit explotacions agrícoles.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
# Serra d'Espirà

La Serra d'Espirà és una serra situada entre els municipis d'Espirà de l'Aglí i de Vingrau, a la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
És al sector nord del terme comunal d'Espirà de l'Aglí, i al sud del de Vingrau. La seva meitat nord entra plenament dins del terme de Vingrau.
La serra inclou a la zona central el Mont d'Espirà, el seu punt més enlairat.

## Referències

* ↑ La Serra d'Espirà en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «60 - Espirà de l'Aglí». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «196 - Vingrau». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Espirà de l'Aglí i Vingrau». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
# Serra d'Estorm

La Serra d'Estorm és una serra del Pallars Jussà, en terres del poble d'Estorm i de l'antiga caseria de Miravet, a cavall dels termes municipals de Sant Esteve de la Sarga i de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur.
Està situada al nord-oest d'Estorm i a migdia de Miravet, damunt del primer poble. A la part central de la serra hi ha les restes de l'antic poble de Vilamolera, amb l'ermita romànica de Sant Salvador de la Serra.
Està emmarcada a ponent pel barranc de la Mulla i la llau de Farmicó, al nord-est pel barranc de Mur, i al sud-est per les llaus de la Grallera i de la Comella.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Roccantica

Roccantica és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 50 km al nord-est de Roma i a uns 15 km al sud-oest de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 553 habitants.
Hi destaquen les esglésies gòtiques de Sant Valentí i Santa Caterina; aquest darrera conserva frescos del segle xiv.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 28 gener 2020].
# Serra del Batlle

La Serra del Batlle és una serra del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Fígols de Tremp. Està situada a la part central de ponent del gran municipi de Tremp, i a la part central-occidental de l'antic terme al qual pertanyia.
La Serra del Batlle separa les valls del barranc dels Cantillons, a ponent, de la del barranc Gros, a llevant i al sud. Es troba a llevant del poble de Castissent.

## Enllaços externs

* Serra del Batlle al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roccapalumba

Roccapalumba (sicilià Roccapalumma) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 2.843 habitants. Limita amb els municipis d'Alia, Caccamo, Castronovo di Sicilia, Lercara Friddi i Vicari

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Giovanni Giordano | Llista cívica |
# Sant Antoni de Morers

Sant Antoni de Morers és una esmita de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'ermita fou construïda l'any 1740 segons consta en la data cisellada en la dovella de la porta d'entrada. Era bastant espaiosa: uns 1850 m de llargada per 350 m d'amplada, amb tres altars per banda, ornamentació barroca de guix i ben pintada. Podem considerar la relativa importància del temple per l'existència de la casa habitació de l'ermità i hostatgeria al servei dels devots.

## Referències

* ↑ «Sant Antoni de Morers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Ràpid i brut

Ràpid i brut (de l'anglès quick-and-dirty) és un terme utilitzat en referència a arreglar un problema de manera ràpida però imperfecta. Aquest ús és popular entre els furoners, que l'utilitzen per descriure una solució primitiva o una implementació imperfecta, poc elegant o, fins i tot, inadequada, però que resol o emmascara el problema, i generalment és més ràpida i senzilla d'utilitzar que buscar una solució apropiada.
Les solucions ràpides i brutes sovint se centren en un cas concret d'un problema en lloc d'arreglar la causa del problema general. Per això, s'utilitzen algunes vegades per mantenir una part del programari o maquinari funcionant temporalment fins que es pugui trobar una solució adequada. La frase també s'utilitza per descriure documents o programes d'aprenentatge que només donen una visió general d'una cosa, sense entrar en gaires detalls sobre per què o com funciona.
El primer sistema operatiu de Microsoft, MS-DOS, fou anomenat originalment Quick and Dirty Operating System (QDOS), abans de la seva compra a Seattle Computer Products.

## Referències

* 1 2 Barceló, 2008, p. 117.
* ↑ «Quick-and-dirty» (en anglès). Computer Hope, 13 novembre 2018. [Consulta: 23 juny 2022].
* ↑ Balaban et al., 2021, p. 1.

## Bibliografia

* Balaban, G.; Grytten, I.; Rand, K. D.; Scheffer, L.; Sandve, G. K. «Ten simple rules for quick and dirty scientific programming» (en anglès). PLOS Computational Biology, 17, 3, 2021, pàg. e1008549. DOI: 10.1371/journal.pcbi.1008549.
* Barceló, M. Una història de la informàtica. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-704-5.
# Ràpida i mortal

Ràpida i mortal (títol original en anglès: The Quick and the Dead) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Sam Raimi, estrenada el 1995 i doblada al català.

## Argument

A la ciutat de Redemption, tots els anys té lloc un concurs que premia el millor tirador del món sencer amb una enorme suma de diners. Fins ara, el tirànic amo de la ciutat, Herold, sempre ha guanyat. Aquesta vegada Ellen, una encisadora jove estrangera participa en el concurs i està ben decidida a guanyar-lo.

## Repartiment

* Sharon Stone: Ellen
* Gene Hackman: John Herod
* Russell Crowe: Cort
* Leonardo DiCaprio: Fee Herod
* Tobin Bell: Dog Kelly
* Roberts Blossom: Doc Wallace
* Kevin Conway: Eugene Dred
* Keith David: el sergent Clay Cantrell
* Lance Henriksen: Ace Hanlon
* Pat Hingle: Horace
* Gary Sinise: el marshal
* Mark Boone Junior: Scars
* Olivia Burnette: Katie
* Fay Masterson: Mattie Silk
* Raynor Scheine: Ratsy

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge es va desenvolupar entre novembre de 1993 i febrer de 1994 a Mescal i Tucson, a Arizona.

## Premis

* Nominació a la millor actriu per a Sharon Stone, per l'Acadèmia de cinema de ciència-ficció, fantàstic i de terror el 1996.

## Referències

* ↑ «Ràpida i mortal». Ésadir.cat. [Consulta: 13 octubre 2022].
# Sent German

Sent German (en francès Saint-Germain-Beaupré) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 382 habitants. Forma part del Camí de Sant Jaume i està integrada a la Communauté de communes du Pays Sostranien.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 571 | 448 | 415 | 406 | 382 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Michel Trumeau | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Ràskovo

Ràskovo (en rus: Расково) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.978 habitants. Pertany al districte municipal de Saràtov.

## Referències

* ↑ «О преобразовании Соколовского, Михайловского, Краснооктябрьского, Вольновского, Дубковского, Расковского, Усть-Курдюмского, Александровского муниципальных образований Саратовского муниципального района Саратовской области, муниципального образования "Город Саратов" и внесении изменений в некоторые законодательные акты Саратовской области от 25 ноября 2021 - docs.cntd.ru». Arxivat de l'original el 2021-12-27.
* ↑ «Карта села Александровки в Саратовской области с улицами и номерами домов». mapdata.ru. Arxivat de l'original el 2020-10-17. [Consulta: 30 març 2020].
# Scinax carnevallii

Scinax carnevallii és una espècie de granota endèmica del Brasil.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax carnevallii. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Roland Pöntinen

Roland Pöntinen (Danderyd, 4 de maig de 1963) és un pianista i compositor suec.
És fill d'un pare que parla finès, natural del districte rus d'Íngria (prop de Sant Petersburg) que va emigrar de la Unió Soviètica a Suècia el 1945. Va estudiar a l'Escola de Música d'Adolf Fredrik i a la "Royal Swedish Acadèmia de Música" a Estocolm amb Gunnar Hallhagen, després amb Menahem Pressler, György Sebok i Elisabeth Leonskaja a la Universitat d'Indiana a Bloomington, Indiana, Estats Units.
Va debutar el 1981 amb la Royal Stockholm Philharmonic Orchestra i des d'aleshores ha actuat amb les principals orquestres d'Europa, EUA, Corea, Amèrica del Sud, Austràlia i Nova Zelanda. Ha treballat amb els directors Myung-Whun Chung, Rafael Frühbeck de Burgos, Neeme Järvi, Paavo Järvi, Esa-Pekka Salonen, Jukka-Pekka Saraste, Leif Segerstam, Ievgueni Svetlànov, Franz Welser-Möst i David Zinman entre d'altres.
Ha actuat amb lOrquestra Philharmonia, lOrquestra Filharmònica de Los Angeles i lOrquestra de Cambra d'Escòcia, així com aparicions a Proms de Londres en els quals ha interpretat de Grieg el Concert per a piano i de György Ligeti tembe el concert per a piano.
El debut en solitari de Pöntinen va ser un recital de música russa de piano al segell "BIS Records" el 1984. Des de llavors ha realitzat més de 50 discos com a solista, acompanyant i amb orquestra.

## Llista de composicions seleccionada

La llista següent es basa en la informació del lloc web del compositor.
* La noia del Brasil (1981)
* Camera per trombone e pianoforte (1981) també versió per a grups de jazz
* Hivern blau per a trombó i cordes (1987), Bernard Holland va publicar una interpretació d'aquesta peça el 3 de febrer de 1998 a càrrec de lOrquestra de Filadèlfia al Carnegie Hall, Nova York, al New York Times va dir:
| « | <"Una peça més recent va ser Blue Winter de Roland Pontinen per a trombó i orquestra. El senyor Pöntinen es pren un instrument en solitari improbable seriosament com a agent per a una escriptura lírica rica i flexible. Blue Winter és una mena d'elegia en un sol moviment. La part del trombó, interpretada aquí, amb habilitat i la sinceritat, de Nitzan Haroz, es fa cantar contra lents cordals de moviment lent de so de corda. L'efecte és alhora gelat i trist; les harmonies àcides mantenen el sentimentalisme a ratlla". | » |
* Tango Plus per a clarinet, violí, violoncel i piano (1993)
* Capriccio per a dues flautes i cordes (1993)
* Somni de mercuri per a clarinet i piano (1994)
* Concert per a piano i vents (1994)
* Apunting to the ocean (1997)
* Paisatges marins ombrívols (1997)

## Referències

* 1 2 Lloc web oficial: el pianista.
* 1 2 Biografia de Roland Pöntinen abach-cantatas.com
* ↑ Lloc web oficial: el compositor.
* ↑ New York Times, 5 de febrer de 1998. Consultat el 21 d'agost de 2009. Pot ser que calgui subscriure-s'hi o registrar-se.

## Enllaços externs

* Roland Pöntinen - Lloc web oficial