OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luis Miguel Garrido Santos

Luis Miguel Garrido Santos (Valladolid, 18 de juny de 1972) és un exfutbolista castellanolleonès, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Format a les categories inferiors del Reial Valladolid, debuta amb el primer equip a la campanya 91/92, en la qual disputa dos partits. Sense continuïtat a l'equip val·lisoletà, la temporada 94/95 marxa al CD Toledo, de Segona Divisió, amb qui juga 18 partits.
La 95/96 la inicia al Toledo, però no compta i finalitza la temporada a la SD Huesca. Amb els aragonesos roman l'any 1996, i al mercat d'hivern de la temporada 96/97 fitxa pel Llevant UE, on milita eixa campanya i la meitat de la següent, abans de recalar al Nàstic de Tarragona.
L'estiu de 1998 fitxa pel Cartagonova, on és titular durant dues temporades a la Segona Divisió B. Passa la temporada 00/01 al CE Castelló i la següent al Racing de Ferrol, amb l'equip gallec a la categoria d'argent.
De cara la temporada 02/03 retorna al Cartagonova i l'any posterior s'incorpora al Zamora CF. L'estiu del 2004 fitxa pel CE Alcoià, club en el qual forma durant la segona meitat de la dècada del 2000 i amb qui es proclama campió del grup III de la Segona Divisió B a la temporada 08/09.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Madaure

Madaure o Ad Medera (Ἀμμαίδαρα) fou una ciutat de Numídia entre Lares i Theveste, que era part del regne de Sifax, però fou annexionada per Masinissa I al final de la Segona Guerra Púnica i més tard fou colònia militar romana.
Hi va néixer Luci Apuleu, el pare del qual era duumvir. A la seva rodalia corria el riu Ardatio, on Mazcecel va derrotar el cap amazic Gildo. Justinià I la va fortificar.

## Referències

* ↑ «Luci Apuleu». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Francisco de Vera». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 12 juny 2022].
# Madbury

Madbury és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2007 tenia 1.697 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Madbury tenia 1.509 habitants, 534 habitatges, i 411 famílies. La densitat de població era de 49,9 habitants per km².
Dels 534 habitatges en un 42,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,1% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 23% no eren unitats familiars. En el 15% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.981$ i la renda mediana per família de 67.981$. Els homes tenien una renda mediana de 47.969$ mentre que les dones 30.000$. La renda per capita de la població era de 26.524$. Entorn del 3,9% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Madbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Madbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Madates

Madates o Madetes (Madetas, Μαδέτας) fou un general persa.
Fou comandant d'una fortalesa de muntanya del país dels uxis (uxii) que va defensar per ordre de Darios III de Pèrsia contra les forces d'Alexandre el Gran quan aquest va entrar des de la Susiana cap a Persis o Perside vers el final del 331 aC.
Fou capturat per Alexandre però per intercessió de Sisigambis, mare de Darios, fou perdonat. Madetes estava casat amb una neboda de Sisigambis.
# Lívia Gyarmathy

Lívia Gyarmathy (Budapest, 8 de gener de 1932 - Budapest, 25 de maig de 2022) va ser una guionista i directora de cinema hongaresa.

## Biografia

Després d'acabar el batxillerat, Lívia Gyarmathy va estudiar enginyeria química, i un cop llicenciada, va treballar un any a la indústria tèxtil. Tanmateix, va canviar d'orientació i va aprovar amb èxit l'examen d'accés a l'Escola Superior d'Art Dramàtic i Cinematografia (Színház- és Filmművészeti Főiskola) de Budapest. Va obtenir el seu diploma de direcció el 1964. El seu marit, Géza Böszörményi, va escriure els guions de les seves pel·lícules, mentre ella escriva els de les pel·lícules del seu marit, també director. Va dirigir 23 pel·lícules entre 1962 i 2003. El seu primer llargmetratge data del 1969: Ismeri a szandi mandit? (Coneixeu "Diumenge-Dilluns"?), una comèdia ambientada en una gran companyia productora les heroïnes de la qual són dues dones treballadores. El 1986, va guanyar el Premi Especial del Jurat al Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary Vakvilàgban (Cegament). Cal destacar, a més, la direcció el 1989, en col·laboració amb el seu marit, d'un emotiu documental sobre el gulag hongarès de Recsk, “una sèrie de retrats creuats on els testimonis dels antics guardians no són menys il·luminadors de la història d'Hongria que les dels antics presoners.» Lívia Gyarmathy va ser membre del jurat del 40è Festival Internacional de Cinema de Berlín (1990).

## Filmografia

* A nyomda (1962)
* Hajnali részegség (1963)
* Éjszakai műszak (1963)
* Egy óra magánélet (1964)
* 58 mp (1964)
* Üzenet (1967)
* Ismeri a szandi mandit? (1969)
* Tisztelt cím! (1972)
* Álljon meg a menet (1973)
* Magányosok klubja (1976)
* Kilencedik emelet (1977)
* Minden szerdán (1979)
* Koportos (1979)
* Együttélés (1982)
* Egy kicsit én, egy kicsit te (1984)
* Vakvilágban (1986)
* Faludy György, költő (1987)
* Recsk 1950-53 - Egy titkos kényszermunkatábor története (1988)
* "...hol zsarnokság van..." (1990)
* A csalás gyönyöre (1992)
* A lépcső (1994)
* Szökés (1996)
* A mi gólyánk (1997-1998)
* Táncrend (2003)
* Kishalak... Nagyhalak... (2008)

## Referències

* ↑ (hongarès) Gyarmathy Lívia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Színház- és Filmművészeti Egyetem
* ↑ (E. Breton, Dictionnaire des cinéastes, Éditions du Seuil / Microcosme).
* ↑ «Berlinale: 1990 Juries». berlinale.de. [Consulta: 15 març 2011].
# Madre (pel·lícula de 2019)

Madre és una pel·lícula de drama i suspens hispano-francesa de 2019, en llengua castellana i francesa, dirigida per l'espanyol Rodrigo Sorogoyen i coproduïda juntament amb Isabel Peña. El llargmetratge es dugué a terme gràcies a les productores Amalur Pictures, Arcadia Motion Pictures, Caballo Films, Malvalanda, Noodles Production, Le Pacte, TVE, Movistar+ i Canal+. En el repartiment compta amb la participació d'actors com Marta Nieto, Jules Portier o Àlex Brendemühl. Fou estrenada en cinemes espanyoles el 15 de novembre de 2019.
Continua la història del curtmetratge Madre (2017), nominat als premis Oscars de 2017. A més, la pel·lícula fou nominada als premis Goya de 2020 en les categories de Millor actriu protagonista, Millor muntatge i Millor guió adaptat.

## Argument

Després de deu anys de la pèrdua del seu fill en una platja de França, Elena (Marta Nieto) viu en aquella mateixa platja per aquelles ferides que no acaben de tancar. Allí coneix a Jean (Jules Portier), un jove que està passant per un mal moment amb la seva família.

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Nominació | Resultat |
| 2019 | Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics | Millor actriu | Marta Nieto | Guanyadora |
| Millor guió adaptat | Isabel Peña i Rodrigo Sorogoyen | Nominats | |
| 2020 | Premis Goya | Millor actriu | Marta Nieto | Nominada |
| Guió adaptat | Isabel Peña i Rodrigo Sorogoyen | Nominats | |
| Millor muntatge | Alberto del Campo | Nominat | |
| Premis Gaudí | Millor actor secundari | Àlex Brendemühl | Nominat | |
| Premis Sant Jordi de Cinematografia | Millor actriu en pel·lícula espanyola | Marta Nieto | Guanyadora | |

## Referències

* ↑ «Madre - Premios Goya» (en castellà). PremiosGoya.com. [Consulta: 13 desembre 2019].
* 1 2 «‘Dolor y gloria’, con cinco galardones, brilla en el 75º aniversario del los CEC» (en castellà). Cineytele.com, 21-01-2020. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «De Marta Nieto a Greta Fernández: El mundo del cine asiste a la gala de las medallas CEC» (en castellà). Hola.com, 21-01-2020. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «‘Dolor y gloria’ lidera las nominaciones de la 75ª edición de las Medallas CEC» (en castellà). Cineytele.com, 03-01-2020. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «'O que arde' dirigida por Óliver Laxe y participada por RTVE, mejor película española en los 64º Premios RNE Sant Jordi» (en castellà). RTVE, 21-01-2020. [Consulta: 1r novembre 2020].

## Enllaços externs

* https://elpais.com/cultura/2019/11/13/actualidad/1573658808_068808.html
* https://blogs.diariovasco.com/fotograma/2019/11/21/madre-rodrigo-sorogoyen/
* https://www.lavanguardia.com/cine/20191115/471573965288/madre-rodrigo-sorogoyen-espana-francia-cine-estreno-cartelera-video-seo-ext.html
# Los Plans (Conques)

Los Plans és una plana agrícola del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme de Conques, al Pallars Jussà.
Es troba al sud de la vila de Conques, bastant a prop seu. Actualment travessa los Plans la variant de la carretera C-1412b. Són a la dreta del riu de Conques, i també a la dreta del barranc de la Boïga.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Magnolia officinalis

Magnolia officinalis és una espècie de magnòlia nativa de les muntanyes de la Xina a altituds 300-1500 m. A Espanya, és una planta de venda regulada.

## Identificació

És un arbre caducifoli de fins a 20 m d'alt. Les fulles són ovades de 20-40 cm de llarg i d'11-20 cm d'ample. Les flors són oloroses de 10-15 cm d'amplada amb de 9 a 12 (rarament 17) pètals blancs. Floreix de maig a juny.
Hi ha dues varietats biològiques:
* Magnolia officinalis var. officinalis, amb fulles amb àpex agut.
* Magnolia officinalis var. biloba, amb fulles amb una osca a l'àpex. Aquesta varietat no apareix en estat silvestre, sinó només cultivada.
M. officinalis difereix molt poc de Magnolia obovata; només en la forma del fruit. M. officinalis podria ser una subespècie de M. obovata (Hunt 1998).

## Usos

La seva escorça es fa servir en la medicina tradicional xinesa on es coneix com a houpu. L'escorça és molt aromàtica i conté magnolol i honokiol, dos compostos polifenòlics amb demostrades propietats anti ansietat i anti angiogèniques. També s'ha demostrat que redueix les reccions al·lèrgiques i asmàtiques.

## Referències i enllaços externs

* Hunt, D. (ed). (1998). Magnolias and their allies. International Dendrology Society and Magnolia Society. ISBN 0-9517234-8-0
* Flora of China: Magnoliaceae (draft account)
* Photos of flowers and foliage Arxivat 2005-10-25 a Wayback Machine.
# Mahmoud Ben Mahmoud

Mahmoud Ben Mahmoud (àrab: محمود بن محمود, Maḥmūd ibn Maḥmūd) (Tunis, 1947) és un escriptor i director i productor de cinema tunisià.

## Biografia

Mahmoud va néixer el 1947 a Tunis, Tunísia, en una família d'origen turc que s'havia establert a Tunísia el 1710. El seu pare era un teòleg i artista i escriptor aficionat, que, fins a cert punt, va influir en la personalitat del jove Mahmoud. Va estudiar a l'escola de cinema belga INSAS on va completar la seva graduació en el camp del rodatge. Més tard, va estudiar història de l'art, arqueologia i periodisme a la Universitat Lliure de Brussel·les (ULB). Aquests estudis multidisciplinaris li van donar una sòlida formació per afrontar el camp del cinema.
Primer va intentar fer-ho com a escriptor de cinema participant en l'escriptura de dues pel·lícules: Le Fils d'Amr est mort de Jean-Jacques Andrien i Kfar Kassem de Borhane Alaoui. Poc després, Mahmoud va fer el seu primer llargmetratge Traversées el 1982. El seu segon llargmetratge, estrenat l'any 1992, Chichkhan, poussière de diamant va ser seleccionat per a la Quinzena dels Directors al Festival de Cinema de Canes. Mahmoud també ha estrenat una sèrie de pel·lícules documentals entre 1992 i 2006, com ara: Italiani dell'altra riva (1992), Anastasia de Bizerte (1996), Albert Samama-Chikli (1996), Ennejma Ezzahra (1998), Les Mille et une voix (2001), Fadhel Jaïbi, un théâtre en liberté (2003) i Les Beys de Tunis, une monarchie dans la tourmente (2006). Mentrestant, encara ha continuat fent pel·lícules que han marcat l'èxit de la seva carrera cinematogràfica, com ara Naps grenadines que es va estrenar el 2003.

## Filmografia

* 1967 : Escurial (curtmetratge)
* 1970 : Les Vieux (curtmetratge)
* 1970 : Comic Strip (curtmetratge)
* 1982 : Traversées
* 1992 : Poussière de diamants amb Fadhel Jaïbi
* 1992 : Italiani dell' altra riva (documental)
* 1996 : Anastasia de Bizerte (documental)
* 1996 : Albert Samama Chikli, ce merveilleux fou filmant avec ses drôles de machines (documental)
* 1998 : Ennejma Ezzahra (documental)
* 1999 : Les Siestes grenadine
* 2001 : Les Mille et une voix (documental)
* 2003 : Fadhel Jaïbi, un théâtre en liberté (documental)
* 2004 : Les Suspects
* 2006 : Les Beys de Tunis, une monarchie dans la tourmente coloniale (documental)
* 2012 : Le Professeur
* 2018 : Fatwa

## Referències

* 1 2 3 4 Toute la Tunisie. «Mahmoud Ben Mahmoud». Arxivat de l'original el 2013-11-03. [Consulta: 17 abril 2012].
# Mancomunitat la Serrania

La Mancomunitat la Serrania és una mancomunitat de municipis de la comarca valenciana dels Serrans (La Serranía en castellà). Aglomera 9 municipis i 8.611 habitants, en una extensió de 629,30 km². Actualment (2007) la mancomunitat és presidida per Juan Pedro Burgos Moreno, del Partit Popular i regidor de l'Ajuntament de Figueroles de Domenyo.
Les seues competències són:
* Camins rurals
* Cultura
* Defensa medi ambient
* Guarderia rural
* Sanitat
* Serveis socials
* Turisme
Els pobles que formen la mancomunitat són:
* les Alcubles
* Andilla
* Bugarra
* Calles
* Xulilla
* Xestalgar
* Figueroles de Domenyo
* el Villar
* la Iessa

## Enllaços externs

* Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat
# Manaquí de coroneta groga

El manaquí de coroneta groga (Heterocercus flavivertex) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i vegetació secundària de les terres baixes a l'est de Colòmbia i sud de Veneçuela i nord del Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Manaquí de coroneta groga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Robert Ridgely i Guy Tudor. 2009, Heterocercus flavivertex, p. 490, en Field guide to the songbirds of South America: the passerines – 1st ed. – (Mildred Wyatt-World series in ornithology). ISBN 978-0-292-71748-0
# Mamut sud-africà

El mamut sud-africà (Mammuthus subplanifrons), l'hàbitat del qual s'estenia des de Sud-àfrica fins a Kenya, aparegué fa uns quatre milions d'anys i és una de les dues espècies africanes de mamut. Es tracta del mamut més primitiu conegut. però ja tenia característiques pròpies del seu grup, com ara els ullals en forma d'espiral.

## Referències

* ↑ Lister, Adrian; Bahn, Paul. Mammoths: giants of the ice age (en anglès). Frances Lincoln LTD, p. 23.
# Mackin-Apollo (cràter)

Mackin és un petit cràter d'impacte lunar situat a la vall Taurus-Littrow. Els astronautes Eugene Cernan i Harrison Schmitt van allunar al nord del cràter el 1972 durant la missió Apollo 17, però no el van visitar.
* Localització de Mackin-Apollo (centre-inferior esquerra de la imatge)
* Vista panoràmica des de l'Apollo 17
Mackin es troba al costat del cràter de mida similar Hess. Al nord es localitza Camelot, al nord-oest estan Shorty i Lara, i a l'oest es troba Nansen. Al nord-est apareix Emory.

## Denominació

El cràter, inicialment denominat Mackin-Apollo, va ser nomenat pels astronautes en referència al geòleg Joseph Hoover Mackin. La denominació té el seu origen en els topònims utilitzats al full a escala 1/50.000 del Lunar Topophotomap amb la referència 43D1S1 Apollo 17 Landing Area.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Manicalàndia

Manicalàndia (Manikaland o Manicaland) fou una província de Rhodèsia del Sud. Avui dia és una província de Zimbàbue. L'àrea es troba entre els 18° i 21° de latitud sud i els 31° 33' i 33° de longitud est.
Manicaland es trobava a l'est de Mashonaland i a l'oest de l'Àfrica oriental portuguesa (anomenada Gasaland) i cobria una àrea d'uns 26.000 km². El riu Sabi travessa tot el país i està envoltat de muntanyes a banda i banda. Pugen fins als 1140 metres a l'est.

## Història

Manicaland era el nom d'una part de Rhodèsia del Sud que pertanyia a l'esfera d'influència de la Companyia Britànica de Sud-àfrica.
A finals del segle XIX, el país era poc conreat agrícolament, però molt adequat per al cultiu de fruites tropicals. Els jaciments d'or estaven situats al nord. El lloc més gran era Umtali.
Manicaland va ser durant un temps un punt de disputa entre Portugal i la Companyia Britànica de Sud-àfrica. En els tractats de 1891 i 1892, Portugal va renunciar als seus drets.
La província actual de Manicaland té una ubicació similar a la històrica Manicaland, però és més gran amb uns 36.000 quilòmetres quadrats. Es va crear als anys cinquanta separada de Maxonalàndia i va agafar el nom del poble que l'havia poblat el darrer segle, els manyika, un subgrup xona amb la seva pròpia llengua, el manyika. La província s'ha mantingut estable al llarg dels anys i continua existint. La seva capital fou Umtali que el 1983 va canviar el nom per Mutare.
Per l'actual província de Zimbàbue, vegeu: Manicaland.

## Enllaços externs

* Statoids
# Madrigal de las Altas Torres

Madrigal de las Altas Torres és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Ací hi va néixer la reina Isabel la Catòlica.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 13 agost 2021].
# Margaretha Roosenboom

Margaretha Roosenboom (la Haia, 24 d'octubre de 1843 - Voorburg, 26 de desembre de 1896), fou una pintora neerlandesa del segle xix.

## Biografia

Era filla de Nicolas Roosenboom i Maria Schelfhout. Va ser alumna del seu pare a Brussel·les on va créixer, el 1867 es va traslladar a la Haia per aprendre pintura d'aquarel·la amb el seu avi Andreas Schelfhout. Va ser una nena prodigi que va mostrar el seu treball en el Pulchri Studio a l'edat de 16 anys, encara que va ser membre a partir de 1878. El 1887 es va traslladar a viure amb la seva cosina Maria Henrietta Catherina van Wielik, que estava casada amb el pintor Johannes Gijsbert Vogel. Quan la seva cosina va morir el 1892 va contreure matrimoni amb Vogel al mateix any a Voorburg.
Va enviar el seu treball a exposicions estrangeres i va guanyar premis a la Exposición Universal de Viena (1873), a l'Exposició Universal de Chicago (1893), i a la Fira mundial d'Atlanta el 1895.
Va signar els seus treballs com «Marguerite» i és coneguda principalment pels seus bodegons de fruita i flors. Va tenir bastants alumnes femenines, incloent a Adrienne van Hogendorp-s' Jacob, que va mostrar també algunes obres a Chicago l'any 1893. Va morir a Voorburg relativament jove per les ferides sofertes en una caiguda.

## Referències

* 1 2 «Margaretha Roosenboom» (en neerlandés). RKD.
* 1 2 3 4 5 6 7 «Roosenboom, Margaretha. Cornelia Johanna Wilhelmina (1843-1896)» (en neerlandés). 1001 Vrouwen uit de Nederlandse geschiedenis.
* ↑ «1893 Chicago World's Fair and Exposition». arcadiasystems.org].
# Manuel Barreiro Bustelo

Manu Barreiro (nascut a Santiago de Compostel·la, Galícia, Espanya el 8 de juliol del 1986) és un futbolista gallec que juga com a davanter al Club Gimnàstic de Tarragona.
# Manuel Barrios Jiménez

Manuel Barrios Jiménez (Écija, 15 d'agost de 1882 – Sevilla, 10 d'agost de 1936) fou un mestre i polític socialista andalús, assassinat durant la guerra civil.
El 1905 va organitzar amb el seu amic Diego Martínez Barrio la Joventut Republicana de Sevilla. El 1910 passà a dirigir el Centre Republicà d'Écija. El 1912 passà a dirigir la Casa del Pueblo d'Écija i fou candidat per aquest municipi de la Conjunció Republicano-Socialista a les eleccions generals espanyoles de 1919, però no fou escollit a causa de les tupinades dels cacics locals. El 1914 va ser iniciat a la francmaçoneria.
El 1920 ingressà al PSOE i fou regidor a l'ajuntament d'Écija, però fou obligat a dimitir el 1923 en proclamar-se la dictadura de Primo de Rivera, alhora que fou exiliat a Sevilla, on el 1927 ingressà a l'Agrupació Socialista local. El 1931 esdevingué secretari general de l'executiva provincial del PSOE. A final de 1932 fou escollit delegat per la Federació sevillana al XIII Congrés del PSOE (6 i 13 d'octubre) i va impulsar la col·laboració de la secció del partit amb l'incipient nacionalisme andalús promogut pel també diputat Hermenegildo Casas Jiménez. Fou candidat per la província de Jaén a les eleccions generals espanyoles de 1933, però tampoc fou escollit. La forta repressió governativa als fets revolucionaris de 1934 provocaren la seva dimissió com a Delegat Regional de Treball, càrrec que ocupava des de 1931.
A les eleccions generals espanyoles de 1936 fou elegit diputat per la província de Sevilla, i al Congrés dels Diputats s'arrenglerà amb Indalecio Prieto. El cop d'estat del 18 de juliol el va sorprendre a Sevilla. Fou detingut i després d'estar unes setmanes empresonat, fou inclòs en una saca de presos per a commemorar la Sanjurjada. El 10 d'agost de 1936 fou afusellat al kilòmetre 4 de la carretera de Carmona juntament amb Blas Infante, José González Fernández de Labandera, Fermín de Zayas i Emilio Barbero Núñez.

## Referències

* 1 2 «Biografia» (en castellà). Todos los Nombres.

## Biografia

* Álvarez Rey, Leandro. «Barrios Jiménez, Manuel» (pdf) (en castellà). Todos los Nombres. Arxivat de l'original el 2018-08-13. [Consulta: 3 agost 2019].
* «Associació Manuel Barrios Jimenez».
* «Barrios Jiménez, Manuel» (en castellà). Congrés dels Diputats.