OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fernando Escartín Coti

Fernando Escartín Coti (Biescas, 24 de gener de 1968) és un ciclista espanyol retirat, que fou professional entre 1990 i 2002. En el seu palmarès destaca una etapa al Tour de França de 1999 i la classificació final de la Volta a Catalunya de 1997.
Tot i ser un dels millors escaladors de la seva època té molt poques victòries en el seu palmarès. Mai aconseguí cap etapa en les seves 9 participacions en la Volta a Espanya, tot i que en dues ocasions pujà al podi de la general com a segon classificat de les edicions de 1997 i 1998.

## Palmarès

* 1993
** 1r al Gran Premi de Nàquera
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Galícia
* 1994
** 1r a la Clásica a los Puertos
* 1995
** 1r a la Vuelta a los Valles Mineros
** 1r a la Clàssica de Sabiñánigo
** 1r de la Volta a Aragó
* 1996
** 1r a la Clásica a los Puertos
* 1997
** 1r a la Volta a Catalunya i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries
* 1998
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Aragó
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1999
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Astúries
** Vencedor de 2 etapes a la Bicicleta Basca

### Resultats al Tour de França

* 1992. 45è de la classificació general
* 1993. 30è de la classificació general
* 1994. 12è de la classificació general
* 1995. 7è de la classificació general
* 1996. 8è de la classificació general
* 1997. 5è de la classificació general
* 1998. Abandona (16a etapa)
* 1999. 3r de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2000. 8è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1993. 10è de la classificació general
* 1994. 9è de la classificació general
* 1995. 10è de la classificació general
* 1996. 2n de la classificació general
* 1997. 2n de la classificació general
* 1998. Abandona (8a etapa)
* 2000. 7è de la classificació general
* 2001. 10è de la classificació general
* 2002. Abandona (14a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1991. 67è de la classificació general
* 2002. 8è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Fernando Escartín dice adiós a 13 años de ciclismo profesional» (en espanyol europeu). Cadena SER, 15-03-2018. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Fernando Escartín: "Ha cambiado el concepto de corredor, ahora es más fuerte, más atlético"» (en espanyol europeu). Cadena SER, 28-10-2021. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ Varona, Alfredo. «El pluriempleado Fernando Escartín: "Yo era un monje del 1 de enero al 31 de diciembre"» (en castellà). Sport, 02-06-2022. [Consulta: 14 agost 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Fenando Escartín a www.sitiodeciclismo.net
# Jean-Louis Tourenne

Jean-Louis Tourenne (La Mézière, 1944) és un polític bretó. Ha treballat com a professor de matemàtiques. El 1973 fou escollit al Consell General d'Ille i Vilaine pel cantó de Hede dins les llistes del Partit Socialista i el 1983 fou elegit alcalde de La Mézière, càrrec que ocupà fins al 2004, quan nomenat president del Consell General d'Ille i Vilaine.
El juliol de 2008 fou durament criticat per les autoritats de les prefectures per la realització de proves genètiques a un jove angolès indocumentat del qual era responsable. Proper a Edmond Hervé, exalcalde socialista de Rennes, participà en les llistes del Partit Socialista a les eleccions senatorials de 1998. També va ser president del Grup Socialista i el progrés democràtic a Ille i Vilaine de 1985 a març de 2004.

## Enllaços externs

* Fitxa de presentació a la web del consell general d'Ille i Vilaine Arxivat 2015-02-20 a Wayback Machine. (francès)
| Precedit per: Marie-Joseph Bissonnier | President del Consell d'Ille i Vilaine 2004 - | Succeït per: en càrrec |
# Lobelville

Lobelville és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 915 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lobelville tenia 915 habitants, 400 habitatges, i 261 famílies. La densitat de població era de 89,7 habitants/km².
Dels 400 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.193 $ i la renda mediana per família de 31.389 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 21.683 $. La renda per capita de la població era de 15.549 $. Entorn del 14,3% de les famílies i el 19,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lobelville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lobelville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sargochromis greenwoodi

Sargochromis greenwoodi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Namíbia, Zàmbia i Botswana.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Bell-Cross, G. 1975. A revision of certain Haplochromis species (Pisces: Cichlidae) of central Africa. Occas. Pap. Natl. Mus. Monum. Rhod. Ser. B Nat. Sci. v. 5 (pt 7): 405-464.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pseudanthias albofasciatus

Pseudanthias albofasciatus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 113 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est de Hong Kong.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1871-1876. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tome VII. Percoides I, Priacanthiformes, Serraniformes, Grammisteiformes, Percaeformes, Datniaeformes. Atlas Ichthyol. v. 7 . 1-126.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Pseudanthias albofasciatus». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 «Pseudanthias albofasciatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i J.E. Randall, 1999. Serranidae. p. 2442-2547. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Villoso, E.P., G.V. Hermosa i C. Dizon, 1983. Species composition and diversity of fishes caught by otter trawling in Samar Sea. Fish. Res. J. Philipp. 8(2):33-49.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Andrés Gandarias Albizu

Andrés Gandarias Albizu (Ibarruri, 24 d'abril de 1943 - Durango, 27 de maig de 2018) fou un ciclista basc, professional entre 1968 i 1978. Bon escalador, en el seu palmarès no hi figuren gaires victòries. El seu principal èxit esportiu fou la victòria en una etapa al Giro d'Itàlia de 1976, en què a més passà en primera posició per la Cima Coppi d'aquella edició, el Passo Sella. Morí als 75 anys després de patir una llarga malaltia.

## Palmarès

* 1969
** 1r al Critèrium de Basauri
* 1975
** 1r a la Volta a Cantàbria i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Euskadi
* 1976
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Tour de França

* 1968. 9è de la classificació general
* 1969. 5è de la classificació general
* 1970. 20è de la classificació general. 2n del Gran Premi de la muntanya
* 1971. Abandona (14a etapa)
* 1973. Abandona (14a etapa)
* 1977. 44è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1968. 19è de la classificació general
* 1969. Abandona
* 1970. 15è de la classificació general
* 1975. 27è de la classificació general
* 1976. 37è de la classificació general
* 1977. 32è de la classificació general
* 1978. 16è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1971. 31è de la classificació general
* 1976. 52è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Nos ha dejado Andrés Gandarias» (en castellà). Biciclismo.com, 17-05-2018. [Consulta: 29 maig 2018].
* 1 2 «Muere Andrés Gandarias, quinto en el Tour de 1969 y ganador de una etapa en el Giro» (en castellà). Marca.com, 27-05-2018. [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ «Muere el exciclista durangarra Andrés Gandarias» (en castellà). Durangon.com, 27-05-2018. [Consulta: 28 maig 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Andrés Gandarias a sitiodeciclismo.net
* Fitxa d'Andrés Gandarias a urtekaria.com Arxivat 2007-12-12 a Wayback Machine.
# Sarcostemma viminale

Sarcostemma viminale (L.) R.Br. és una suculenta de la família de les Asclepiadaceae (o Apocynaceae d'acord amb la classificació APG).

## Descripció

És una enfiladissa suculenta. Les seves tiges i les seves branques estan majoritàriament ajagudes o enfilades per altres tipus de vegetació. Tenen un color gris-verd i produeixen saba lletosa quan es trenquen. Les fulles es redueixen a escates. Les flors estan formades en umbel·les esfèriques dolçament perfumades. Els fruits són en forma de pastanaga, i contenen llavors amb un floc de pèls sedosos blancs.]

## Distribució i hàbitat

La distribució d'aquesta espècie s'estén des de l'Àfrica subsahariana (Eritrea, Etiòpia, Somàlia, Kenya, Tanzània, Angola, Malawi, Zimbàbue, Namíbia, Sud-àfrica, Madagascar, Cap Verd, Maurici i Seychelles), a través de la Península Aràbiga (Oman, Aràbia Saudita i el Iemen) l'Índia i Filipines, fins a Oceania (Austràlia i Nova Caledònia).

## Usos

Alguns autors identifiquen aquesta espècie amb la Soma, la planta sagrada utilitzada amb fins rituals en vedisme.

## Referències

* ↑ The Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II». Botanical Journal of the Linnean Society 2003; 141: 399–436. Arxivat de l'original el 2022-10-16 [Consulta: 25 novembre 2013].
* ↑ [http://www.zimbabweflora.co.zw/speciesdata/species.php?species_id=146060 Flora of Zimbabwe (anglès)
* ↑ Sarcostemma viminale (L.) R.Br. Arxivat 2013-12-02 a Wayback Machine. Germplasm Resources Information Network (GRIN) - United States Department of Agriculture
* ↑ «The Soma Drinker of Ancient India: An Ethno-Botanical Retrospection». J. Hum. Ecol. 2004; 15(1): 19-26.
# Festival Altaveu

El Festival Altaveu, també conegut com a Festival de la Música i la Cançó de Sant Boi de Llobregat, és un festival de música que se celebra anualment el mes de setembre a Sant Boi de Llobregat des de 1989. El 2013 celebra la seva 25a edició, dirigida per Albert Puig. Actualment, a nivell estilístic, és un festival de línia oberta i plural, on es barregen artistes de renom amb autors locals, així com diversos estils musicals alhora. El Festival està organitzat per l'Ajuntament de Sant Boi de Llobregat. La mitjana d'assistència és d'uns 13.000 espectadors per edició.

## Història

El Festival va néixer l'any 1989 amb la voluntat reivindicar la cançó d'autor feta a Catalunya. En aquests 25 anys han passat pel Festival músics amb estils tan diferents com la música d'autor, el pop-rock, músiques tradicionals i ètniques, el jazz, l'electrònica o el flamenc.
Han passat pels seus escenaris artistes com Ovidi Montllor, Lluís Llach, Maria del Mar Bonet, Albert Pla, Raimon, Joan Manel Serrat, Pau Riba, Jaume Sisa, Roger Mas, Carlos Cano, Adrià Puntí, Sopa de Cabra, Companyia Elèctrica Dharma, Lax'n'Busto, Loquillo, Paco Ibañez, Pedro Guerra, Ruper Ordorika, Leó Ferré, Georges Moustaki, Nick Lowe, Compay Segundo, Rachid Tahá, Siniestro Total, Kiko Veneno, Jabier Muguruza, Antonio Vega, Santiago Auserón, Manolo García, Astrud, Joana Serrat, Fundación Tony Manero, Kepa Junquera, Amparanoia, Ojos de brujo, Llibert Fortuny, Tomatito, Duquende, Remedios Amaya, Carmen Linares, Enrique Morente, Estrella Morente, Miguel Poveda, Núria Graham… entre molts altres.

## Seccions

* L'Altaveu Emergent és una secció del Festival que combina música i noves tecnologies a partir del planter dels grups locals i comarcals, en col·laboració amb MusicLab de Citilab i l'associació musical Cultura F.
* L'Altaveu Frontera és una secció competitiva de grups revelació del panorama musical català. Els guanyadors del concurs actuaran en directe al mateix Festival.

## Premis Altaveu

A principis del festival s'entreguen els Premis Altaveu, que reconeixen als artistes, entitats, trajectòries i iniciatives que d'una manera destacada han enriquit la música produïda a Catalunya durant el darrer any. El jurat dels premis està format per músics, periodistes i professionals del món de la música, juntament amb l'organització del Festival.

## Referències

* 1 2 «Dossier de premsa 25è aniversari». Altaveu, 2013 [Consulta: 12 juliol 2013].
* ↑ Ajuntament de Sant Boi Arxivat 2013-07-18 a Wayback Machine.
* 1 2 3 «Standstill, Damien Jurado y Dorian, platos fuertes del Festival Altaveu de Sant Boi». La Vanguardia, 26-06-2013 [Consulta: 12 juliol 2013].
* ↑ Scott Mathews, Standstill, Pony Bravo y Dorian, en el Festival Altaveu "más guitarrero" Europa Press, 26/6/2013
* ↑ «L'Altaveu celebrarà els 25 anys amb Standstill, Scott Mathews i Núria Graham». 324.cat, 26-06-2013 [Consulta: 12 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Jean-Loup Chrétien

Jean-Loup Chrétien (La Rochelle, França, 20 d'agost de 1938) és un astronauta i pilot de proves francès del CNES. Fou el primer francès i el primer europeu occidental en viatjar a l'espai, en el marc del programa Interkosmos de la Unió Soviètica. També va ser la primera persona no soviètica o estatunidenca en realitzar una activitat extravehicular (EVA).

## Referències

* ↑ Arxivat 2009-08-21 a Wayback Machine. Biographie en anglais de Jean-Loup Chrétien, consultant pour la société de tourisme spatial Excalibur Almaz
# Llorenç de Villamagna

Lorenzo de Mascoli o de Villamagna (Villamagna, Abruços, 15 de maig de 1476 - Ortona, 6 de juny de 1535) fou un frare franciscà, conegut predicador. És venerat com a beat a l'Església Catòlica.

## Biografia

Nasqué en una noble família, però volgué renunciar a la seva fortuna i fer vida religiosa. Ingressà al convent franciscà de Santa Maria delle Grazie, proper a Ortona; un cop ordenat, es convertí en un dels millors predicadors del seu moment, i recorregué Itàlia predicant. La seva elocució era apassionada i arribava a emocionar el públic fins a les llàgrimes. Molt donat a la penitència, es flagel·lava abans de predicar.
D'ell s'explica una llegenda similar a les de Gerard de Villamagna i Gerard de Monza, segons la qual va poder, mitjançant la pregària, fer que cresquessin cireres en ple gener. Morí al convent d'Ortona el 6 de juny de 1535.

## Veneració

Mort en llaor de santedat, fou venerat localment, fins que el seu culte fou confirmat en 1923. Llavors es publicà la Vita del Beato Lorenzo da Villamagna de Giacinto d'Agostino (1923), on dona les poques dades que se'n tenen, a banda de moltes llegendes.

## Bibliografia

* Saint of the day. "Bd. Laurence of Villamagna.
# Shichirō Fukazawa

Shichirō Fukazawa (japonès: 深沢 七郎, Fukazawa Shichirō) (Isawa, Prefectura de Yamanashi, 1914 - Saitama, Prefectura de Saitama, 1987). Escriptor i guitarrista japonès. Es donà a conèixer el 1956 amb La balada del Narayama de la qual després hi farien una pel·lícula. Autor també de narracions curtes inspirades en el folklore del seu país, com Les nines de Michinoku, 1980.

## Referències

* ↑ «Els imprescindibles: Shichirô Fukazawa (Programa emès per RMR el 28/03/12)». Molins de Rei: Biblioteca Pau Vila. [Consulta: 11 març 2014].
* ↑ Miller, J. Scott. «Fukazawa Shichirō». A: Historical dictionary of modern Japanese literature and theater (en anglès). Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2009, p.25. ISBN 9780810863194 [Consulta: 11 març 2014].
# Llorer (grup)

Llorer és un grup musical de Barcelona. Va guanyar el premi èxit de la 13a edició del premi de maquetes Sona9 (2013).

## Referències

* ↑ «Copa Lotus guanya la XIII edició del Sona 9». , 18-11-2013.
Viccionari
# Qaem Shahr

Qaem Shahr, (en persa: قائم‌شهر) és una ciutat de la plana de Mazanderan, a la província de Mazanderan a l'Iran, Al cens de 2016, la seva població era de 204.953 habitants. Originalment conegut com Aliyabad, el nom Ŝâhi (Shahi) es va utilitzar fins a la revolució iraniana l'any 1979, quan la ciutat va adquirir el seu nom actual. La ciutat està situada a 237 quilòmetres (147 milles) al nord-est de Teheran; 20 quilòmetres (12 mi) al sud-est de Babol; i 23 quilòmetres (14 milles) al sud-oest de Sari que és la capital de la província de Mazandaran. El 1951, la població de Qa'em Shahr era d'uns 18.000 habitants, i va créixer fins als 123.684 el 1991. La ciutat es troba on el ferrocarril del nord de l'Iran surt de les fèrtils planes de Mazandaran per creuar la serralada més alta de l'Orient Mitjà, l'Alborz.

## Referències

* ↑ «Statistical Center of Iran > Home».
* ↑ http://www.fallingrain.com/world/IR/35/Qaem_Shahr.html
* ↑ https://travital.com/city/qaem-shahr/
* ↑ https://www.itto.org/iran/city/Qaem-Shahr/
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-06-29. [Consulta: 27 març 2022].Plantilla:Mirin girêdan
# Antonio Ruiz Fernández

Antonio Manuel Ruiz Fernández, més conegut com a Romerio, és un futbolista andalús. Va nàixer a Xerès de la Frontera el 20 de febrer de 1977 i ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va començar a destacar al filial del RCD Mallorca. A la campanya 99/00 debuta amb els mallorquins a primera divisió, en la qual hi jugaria tres partits i hi marcaria un gol. A partir d'ací, la seua carrera prossegueix per equips més modestos, tot disputant la Segona Divisió a la temporada 01/02 amb el Recreativo de Huelva.
Ha militat també a l'Hèrcules CF, CF Extremadura, SD Compostela, Écija Balompié, CD Linares, Águilas CF i Deportivo Alavés.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Satanones

Satanones (o Sata-no-nes) fou un petit estat tributari protegit a l'agència de Kathiawar, prant de Gohelwar, presidència de Bombai. Estava format només per un poble, amb dos propietaris tributaris. La superfície era de 174 km² i la població el 1881 de 411 habitants. Tenia uns ingressos estimats de 95 lliures i pagava un tribut de 10 lliures al Gaikwar de Baroda i de 12 rupies al nawab de Junagarh.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Francesc Bofarull

Francesc Bofarull és el nom dels següents personatges:
* Francesc Bofarull (Catalunya, s. XVII – Barcelona, 11 de setembre del 1714), militar que feu la guerra de Successió contra els borbònics i morí en la batalla de Barcelona
* Francesc Bofarull i Bofarull, personatge fictici creat pel novel·lista gallec Pío Moa
* Francesc Bofarull i Casas (Barcelona, 1949), viatger i empresari català al Senegal
* Francesc Bofarull i Figuerola (Valls, 25 de juny del 1962), compositor
* Francesc Bofarull i Gavaldà, arquitecte que el 1770 aixecà el Palau Bofarull a Reus, que li encarregà el batlle i germà seu Josep
* Francesc de Bofarull i Sans (Barcelona, 1843 – 1938), arxiver i historiador
# Jocs Hereus

Les Herees d'Olímpia (grec antic: Ἡραῖα), anomenades també Jocs Hereus, eren els jocs esportius celebrats a Olímpia en honor de la deessa Hera. Estaven reservats a les dones i se celebraven cada quatre anys.
La sola competició era una cursa a l'estadi, però també hi havia diverses proves dividides per edats. La pista de l'estadi olímpic feia uns 160 metres, mentre que en els Jocs Olímpics masculins la prova de la cursa a peu corresponia a córrer 192 metres. L'organització d'aquests jocs estava a càrrec de 16 dones casades provinents d'Elis (la polis que controlava Olímpia), cadascuna auxiliada per una ajudant.
Les vencedores rebien una corona feta amb branquillons d'olivera (com en el cas dels vencedors dels Jocs Olímpics), i també un tros de vedella oferta en sacrifici a la deessa Hera. També podien ser representades amb estàtues que portaven el seu nom en el temple d'Hera.
Els primers relats sobre les Herees són mitològics: la primera vencedora va ser Cloris, filla d'Amfíon i Níobe, la sola sobrevivent de la massacre que Apol·lo i Àrtemis van fer en la seva família.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 912, p. 1499. ISBN 9788441224223.
* 1 2 3 Pausànies, Descripció de Grècia, V 16.2.
* ↑ Higí, Fabulae, 10: «Cloris».

## Bibliografia complementària

* Swaddling, Judith. The Ancient Olympic Games. University of Texas Press, 2000. ISBN 0292777515.