OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Physogaleus cappetti

Physogaleus cappetti és una espècie extinta de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Referències

* ↑ Cappetta, H., 1987. Chondrichthyes II: Mesozoic and Cenozoic Elasmobranchii. Handbook of Paleoichthyology, 3B. Gustav Fischer Verlag, Stuttgart i Nova York.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Berg, L.S.: System der rezenten und fossilen Fischartigen und Fische. VEB Verlag der Wissenschaften, Berlín, 1958.
* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Long, J. A.: The Rise of Fishes: 500 million years of evolution.Johns Hopkins University Press, Baltimore-Londres, planes 1-223. Any 1995.
* Müller, A. 1999. Ichthyofaunen aus dem atlantischen Tertiär der USA. Leipziger Geowissenschafteb, Leipzig, Alemanya, 9/10: 1-360.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* Elasmo.com (anglès)
# Piano (Còrsega)

Piano (en cors U Pianu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 36 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 48 | 64 | 54 | 75 | 54 | 36 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Jean Nicolas Imperinetti | | |
| 2008 | Jean-Pierre Belgodere | PNC | |

## Referències

Viccionari
# Piano AeroSpaziale Nazionale

El Piano aerospaziale nazionale (PASN), és un pla nacional espacial, és un document institucional elaborat per l'Agència espacial italiana que descriu l'estratègia espacial nacional italiana. Està aprovat per decret ministerial del Ministero dell'istruzione, dell'università e della ricerca (MIUR).
El Pla es desenvolupa en tres anys i es revisa anualment. S'hi descriuen les directrius proposades pel Consell d'Administració i del Comitè Científic de l'Agència Tècnica. El PASN també conté totes les propostes realitzades per la indústria aeroespacial, que resol les iniciatives de recerca i desenvolupament nacionals suggerides per l'Agència.

## Referències

* ↑ Sergio Vetrella. «Piano AeroSpaziale Nazionale 2006 - 2008» (en italià), 2006. Arxivat de l'original el 21 de setembre 2015. [Consulta: 7 agost 2016].
# Petrell cabussador de Magallanes

El petrell cabussador de Magallanes (Pelecanoides magellani) és una espècie d'ocell de la família dels pelecanoidids (Pelecanoididae) que cria dins de caus a illes properes a Sud-amèrica a la regió de la Terra de Foc. Es dispersa a la llarga de les costes de Xile, Argentina i les illes Malvines.
# Petrell capblanc

El petrell capblanc (Pterodroma lessonii) és una espècie d'ocell de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics, que habita l'oceà Antàrtic, arribant fins als límits de les glaceres flotants. Cria a les illes Auckland, Kerguelen, Antípodes i Macquarie.
# Pierre Dardot

Pierre Dardot (28 d'octubre de 1952) és un filòsof francès. Ha escrit nombroses obres conjuntament amb el sociòleg Christian Laval sobre el neoliberalisme i el procomú.
El 1988 es va doctorar en Filosofia a la Universitat de París X Nanterre amb la tesi La question du commencement de la science chez Hegel et Marx. Des del 2004, fundà i liderà el grup d'estudi i recerca Questions Marx.

## Obra publicada

* Sauver Marx? Empire, multitude, travail immatériel, amb Christian Laval i El Mouhoub Mouhoud, Paris, éditions La Découverte, 2007, 258 p. ISBN 978-2-7071-5131-5
* La nouvelle raison du monde, amb Christian Laval, Paris, éditions La Découverte, 2009, 504 p.; rééd. 2010 ISBN 978-2-7071-5682-2
* Marx, prénom: Karl, amb Christian Laval, Paris, Gallimard, coll. «Essais», 2012, 809 p. ISBN 978-2-07-012264-6
* Commun. Essai sur la révolution au XXIe siècle, amb Christian Laval, Paris, éditions La Découverte, 2014, 592 p.; rééd. 2015 ISBN 978-2-7071-6938-9
* Ce cauchemar qui n'en finit pas. Comment le néolibéralisme défait la démocratie, amb Christian Laval, Paris, éditions La Découverte, 2016, 247 p. ISBN 978-2-7071-8852-6
* L’ombre d’Octobre. La Révolution russe et le spectre des soviets, amb Christian Laval, Montréal, Lux éditeur, coll. «Humanités», 2017, 294 p. ISBN 978-2-89596-267-0
* Dominer. Enquête sur la souveraineté de l'État en Occident, amb Christian Laval, éditions La Découverte, 2020, 736 p. ISBN 978-2348042140.

## Referències

* ↑ «Un capitalisme infini ? À propos de Marx, prénom : Karl, de Pierre Dardot et Christian Laval» (en français). Actuel Marx, 01-04-2013.
* ↑ Sereni, Paul «Pierre Dardot et Christian Laval, Commun. Essai sur la révolution au s. XXI» (en francès). Lectures, 18-04-2014. ISSN: 2116-5289 [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ Fernández-Savater, Amador. «El desafío de la política de lo común es pasar de la representación a la participación» (en castellà), 03-07-2015. [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ Dardot, Pierre. La question du commencement de la science chez Hegel et Marx, 1988.
* ↑ Metzger, Jean-Luc «Pierre Dardot, Christian Laval, La nouvelle raison du monde. Essai sur la société néolibérale» (en francès). Lectures, 18-01-2010. ISSN: 2116-5289 [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ Delmas, Corinne «Pierre Dardot, Christian Laval, La nouvelle raison du monde. Essai sur la société néolibérale» (en francès). Lectures, 18-11-2010. ISSN: 2116-5289 [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ «Pierre Dardot et Christian Laval: « Nous n'en avons pas fini avec le néolibéralisme »» (en francès). Mediapart. [Consulta: 15 març 2020].
# Phrynomedusa marginata

Phrynomedusa marginata és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Gonçalves da Cruz, C.A. & Potsch de Carvalho-e-Silva, S. 2004. Phrynomedusa marginata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Phrynopus adenopleurus

Phrynopus adenopleurus és una espècie de granota que viu a Bolívia. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua de l'hàbitat.

## Referències

* ↑ Cortez, C., Reichle, S., De la Riva, I. & Köhler, J. Phrynopus adenopleurus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. 2004. Accedit a data 16 de gener de 2008
# Piabucina aureoguttata

Piabucina aureoguttata és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Equador a l'oest dels Andes.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1911. New fresh-water fishes from western Ecuador. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 63: 493-520.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Platja de Cue o d'Antilles

La Platja de Cue, coneguda també com d'Antilles o de Canales, és una platja del concejo de Llanes, Astúries, situada en la parròquia de Cue. S'emmarca a les platges de la Costa oriental d'Astúries, també anomenada Costa Verda Asturiana i és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació). Per aquest motiu està integrada, segons informació del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi ambient, en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.

## Descripció

La platja de Cue, és considerada com una platja d'aspecte natural que malgrat que el seu fàcil accés presenta poca assistència. Té forma de petxina amb tómbol i un jaç de fina i blanca sorra, en la qual es troben alguns afloraments rocosos.
La platja està protegida per alguns castros o promontoris que la tapen. Presenta com a serveis tan sols dutxes, paperera i servei de neteja.

## Referències

* 1 2 3 del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 258. ISBN 978-84-8459-669-1.
* 1 2 «Catálogo de playas. Playa de Cué / Antilles / Canales». Web del Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. Arxivat de l'original el 2015-02-13. [Consulta: 12 gener 2015].
* 1 2 «playa de cue, llanes, cue, playas de llanes, playas de asturias» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-10-18. [Consulta: 18 octubre 2018].
* ↑ «Playa de Cué (Llanes) - Playas Asturianas - La Nueva España». [Consulta: 18 octubre 2018].
# Platja de la Llosera

La Platja de la Llosera es troba en el concejo asturià de Valdés i pertany a la localitat de Villar, dins de la Costa Occidental d'Astúries i emmarcada en el Paisatge Protegit de la Costa Occidental d'Astúries.

## Descripció

La platja té forma rectilínia, una longitud d'uns 170 m i una amplària mitjana d'uns 25 m, el jaç és de sorra de gra fosc i grandària gruixuda amb alguns palets i roques que afloren a la superfície. També és coneguda com «La Xousera» o del «Càmping» i està protegida per uns penya-segats molt elevats. El seu entorn és residencial i una perillositat baixa. L'accés per als vianants és d'uns cinc-cents m de longitud des del càmping proper, anomenat de «Los Cantiles», del que són la majoria dels pocs visitants que té aquesta platja. També algun pescador de canya que accedeix per la part occidental que és la menys difícil. Les activitats recomanades són la pesca submarina i la recreativa.
Els nuclis de població més propers són Ḷḷuarca i Villar. La vila marinera de Ḷḷuarca mereix una visita per gaudir de les seves ofertes de diversió i oci així com veure els edificis més notables d'ella.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=534 Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 66. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Picaflors becgròs

El picaflors becgròs (Dicaeum agile) és una espècie d'ocell de la família dels diceids (Dicaeidae) que habita boscos i conreus del nord-est del Pakistan, l'Índia, Sri Lanka, Myanmar, Indoxina, nord de Sumatra, oest de Java, nord de Borneo, Sumba, Flores, Alor i Timor.

## Referències

* ↑ «Picaflors becgròs». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Picadillo

Picadillo (pronunciació espanyola: [pikaˈðiʎo], "trinxat") és un plat tradicional a molts països Llatinoamericans i les Filipines (on és conegut com a giniling, i també arroz a la cubana) que és similar a hash. És fet amb vedella de terra, tomàquets (salsa de tomàquet pot ser utilitzada com a substitut), panses, olives, i altres ingredients que varien per regió. És sovint servit amb arròs o utilitzat com a omplir en plats com tacos, rebosteria salada o croquetes. El nom ve de la paraula espanyola picar, que significa "per trinxar".

## Costa Rica

La versió de Costa Rica inclou el nom de la verdura que representa l'ingredient principal al plat (patata picadillo, ayote picadillo, etc.) I que és tallada i cuinada amb pebrots morro de bou, cebes, brou, herbes i espècies. I pot incloure algun tipus de proteïna però que no és essencial. És sovint servit amb tortillas o arròs.

## Cuba

Les versions cubanes inclouen pebres, cebes, all, orenga, comí, salsa de tomàquet, brou, olives, panses, i de tant en tant patates, i tàperes, i és normalment saltat amb oli d'oliva i vi blanc, segons la regió. El picadillo cubà és servit amb fesols negres i arròs.

## República dominicana

A la República Dominicana inclou pebres, cebes vermelles, all, tomàquet pasta, bouillon cub, olives, tàperes, panses, dur-ou bullit, vinagre de cidra, i pimenta dioica, i és servit amb qualsevol arròs blanc o marró.

## Puerto Rico

A Puerto Rico és utilitzat per a omplir panades, alcapurria, piononos i altres fritures. També pot ser servit amb arròs i mongetes. La carn picada és saltada amb oli d'annatto, pernil, farigola, comí, orenga, fulla de badia, recaito, salsa de tomata i de tant en tant pansa (remullada en rom), olives, tàperes, i patates.

## Filipines

A les Filipines, el picadillo és un plat soper tradicionalment fet amb carn picada i qualsevol mena de patates o xaiota. Hi ha també versions més seques del plat. S'anomena també giniling, la paraula del Tagalog per designar la carn picada carn. El que els cubans anomenen picadillo és conegut com a arròs a la cubana pels filipins. La versió Filipina és similar al picadillo llatí normal amb panses, salsa de tomàquet i les patates en rodanxes, però sense tàperes i olives verdes, i és sovint servit amb arròs blanc, plàtans fregits (maduros en castellà, saging na saba en llengua filipina) acompanyant, i un ou fregit a dalt. Uns ous bullits també es poden afegir al plat.

## Mèxic

A algunes parts de Mèxic, el plat es prepara amb cebes i llima agitat per damunt la carn mentre es cuina. La salsa sovint s'endolceix afegint sucre a la carn quan es fregeix, o també s'afegeix mel, que aporta un gust similar al teriyaki o bulgogi. També es poden afegir panses al gust. En algunes zones costaneres o àrees indígenes, el marisc, o els mol·luscs o la tonyina, pot substituir la carn.
En altres parts de Mèxic, el picadillo es fa amb chiles guajillo barrejats amb cebes i tomàquets saltejats.

## Referències

* 1 2 3 Sifton, Sam. «The Ultimate Cuban Comfort Food: Picadillo». New York Times, 17-09-2014. [Consulta: 7 desembre 2018].
* ↑ «Cuban Picadillo».

## Vegeu també

* Picada
# Pinilla

«Pinilla» té aquests significats:
* Toponímia:
** Pinilla de los Barruecos, municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Pinilla del Campo, municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Pinilla de Jadraque, municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
** Pinilla de Molina, municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
** Pinilla de los Moros, municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Pinilla de Toro, municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Pinilla Trasmonte, municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Pinilla del Valle, municipi al nord-est de la Comunitat de Madrid, entre les localitats de Rascafría i Lozoya
** Gargantilla del Lozoya y Pinilla de Buitrago, municipi al nord-est de la Comunitat de Madrid
* Biografies:
** Antoni Pinilla Miranda (Badalona, Barcelonès; 1971), futbolista català
** Elsa Pinilla Osuna (Madrid, 1985), actriu i cantant espanyola
** Enrique Pinilla, compositor, director d'orquestra i crític musical peruà
** Jesús Pinilla i Fornell (Navia, 1874—Montpeller, 1942), periodista, polític i advocat
** Mauricio Ricardo Pinilla Ferrera (Santiago de Chile, 1984), futbolista xilè amb passaport italià que ocupa la posició de davanter
** Ramiro Pinilla (Bilbao, Biscaia, 1923 - Barakaldo, Biscaia, 2014), escriptor espanyol
# Play-Doh

Play-Doh és una pasta de modelar utilitzada pels nens per realitzar treballs manuals i projectes d'art a casa o a l'escola. La pasta es va fabricar per primera cop a Cincinnati (Ohio) com a producte de neteja de paper pintat a la dècada de 1930; estava composta per farina, aigua, sal, àcid bòric i oli mineral. El producte va ser refabricat i comercialitzat en escoles de Cincinnati a mitjans de la dècada de 1950, després que una classe d'escolar comencés a utilitzar-lo com a pasta de modelatge i no com a netejador. Play-Doh es va presentar en una convenció d'educació el 1956 i grans magatzem prominents van obrir comptes minoristes. Quan Play-Doh es va publicitar en programes televisiu infantils el 1957, les vendes del productes es van accentuar. Al voltant de Play-Doh, s'ha comercialitzat una gran diversitat d'accessoris per a la pasta com per exemple, The Fun Factory. La Toy Industry Association va incloure Play-Doh a la seva "llista de joguines del segle" el 2003.

## Referències

* 1 2 Walsh, Tim. «Play-doh». A: Timeless Toys: Classic Toys and the Playmakers Who Created Them. Kansas City: Andrews McMeel Publishing, 2005, p. 115–120. ISBN 978-0-7407-5571-2.
* ↑ Wilson, Tracy V. «How Play-Doh Modeling Compound Works». How Stuff Works. [Consulta: 19 febrer 2009].
* ↑ Sobey, Edwin J.C.; Woody Sobey. The Way Toys Work: The Science Behind the Magic 8 Ball, Etch A Sketch, Boomerang, and More. Chicago Review Press, 2008, p. 96. ISBN 978-1-55652-745-6.
* ↑ «Toy Industry Association Announces Its Century of Toys List». Business Wire, 21-01-2003. Arxivat de l'original el 9 febrer 2009. [Consulta: 19 febrer 2009].
# Pla de Santa Margarida

El Pla de Santa Margarida és un conjunt de camps de conreu del municipi de Cabrera de Mar, al Maresme, amb unes masies disseminades. Està limitat per la costa, la N-II i l'autopista C-32 i pel torrent de Meniu i la riera d'Agell.

## Referències

* ↑ «Pla de Santa Margarida». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mapa Topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Police Woman

Police Woman és una sèrie de televisió policíaca protagonitzada per l'actriu Angie Dickinson i que es va emetre per la cadena NBC entre 13 de setembre de 1974 i el 29 de març de 1978. Es tracta de la primera sèrie dramàtica de televisió protagonitzada per una dona que va ser programada als Estats Units en horari de prime time.
Al Regne d'Espanya va tenir força èxit i la seva protagonista va guanyar un TP d'Or 1977 a la millor actriu estrangera.

## Argument

La sèrie gira entorn de la Sergent de Policia Leanne "Pepper" Anderson (Angie Dickinson), un agent que treballa per a la unitat de recerca criminal del Departament de Policia de Los Angeles. El Sergent William "Bill" Crowley (Earl Holliman) és el seu superior immediat i Pete Royster (Charles Dierkop) i Joe Styles (Ed Bernard) formen amb ella l'equip encarregat d'aclarir casos d'assassinats, violacions, robatoris o tràfic de drogues.
En diversos episodis, Pepper es disfressava d'infermera, prostituta, mestra, ballarina o cambrera per a obtenir informació valuosa acostant-se als sospitosos sense aixecar sospites.

## Repartiment

* Angie Dickinson - Suzanne Anderson
* Earl Holliman - Bill Crowley
* Charles Dierkop - Pete Royster
* Ed Bernard - Joe Styles

## Rellevància

L'èxit de la sèrie va ser irresistible, especialment durant la seva primera temporada, aconseguint el número u en els índexs d'audiència.
A més, en comprovar-se l'encertat de la fórmula, va donar lloc al fet que altres productors optessin per successives sèries policíaques protagonitzades per dones com Els Àngels de Charlie, La dona biònica o Cagney & Lacey.
Així mateix, va provocar un devessall de sol·licituds femenines d'ingrés en els departaments de policia dels Estats Units.

## Curiositats

El febrer de 1976 el president Gerald Ford va alterar l'hora de convocatòria d'una roda de premsa perquè coincidia amb l'emissió de la seva, suposadament, sèrie favorita de televisió.

## Referències

* ↑ Terrace, Vincent (2011). Encyclopedia of Television Shows, 1925 through 2010. McFarland & Company, Inc. ISBN 978-0-7864-6477-7. P. 844.
* ↑ TP d'Or (6): 1977, el año de Curro Jiménez
* ↑ Angie Keeps on Going Arxivat 2009-04-26 a Wayback Machine., People Magazine, Nov. 27, 1978, p. 120

### Bibliografia

* Capsuto, Steven (2000). Alternate Channels: The Uncensored Story of Gay and Lesbian Images on Radio and Television. Ballantine Books. ISBN 0-345-41243-5
# Portada/article novembre 5
## Jurassic Park: Operation Genesis

Jurassic Park: Operation Genesis (conegut col·loquialment com a JP:OG o JPOG) és un videojoc per ordinador, Xbox i PlayStation 2 basat en la novel·la i la sèrie de pel·lícules de Parc Juràssic.
L'objectiu principal del videojoc és recrear un Parc Juràssic; com si fos un parc d'atraccions amb dinosaures i arribar a la qualificació de cinc estrelles, per fer realitat el somni de John Hammond. Principalment, el jugador ha d'administrar i controlar diversos aspectes: els aspectes financers, científics i tecnològics, així com la seguretat.
# Portada/article novembre 8
## Klaus Ebner

Klaus Ebner (Viena, Àustria, 8 d'agost de 1964) és un escriptor austríac que escriu en alemany i, a més, un poeta en català. La seva obra consta de narrativa, assaig i poesia. Durant la dècada del 1980 va publicar llibres especialitzats sobre programaris i alguns primers textos literaris en revistes. Tradueix obres literàries del francès i del català a l'alemany. És soci d'associacions austríaques d'escriptors, com per exemple la Grazer Autorinnen Autorenversammlung, i de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
# Polevoie

«Polevoie» té aquests significats:

## Crimea

* Poliove (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Polevoie (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
# Ponte Capriasca

Ponte Capriasca és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Lugano.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Luis Miguel Gracia Julian

Luis Miguel Gracia Julián, més conegut com a Luismi, (Càceres, 18 de juliol de 1983) és un futbolista extremeny que juga com a migcampista. Va començar a destacar al CP Cacereño de la seua ciutat natal, d'on va passar al filial del RCD Espanyol. Va debutar al primer equip en un encontre de la campanya 03/04. A l'any següent va ser cedit al Reial Múrcia, i la temporada 05/06 milita a l'Albacete Balompié, ambdós a Segona i ambdós essent suplent. Entre el 2006 i el 2008 recala a la UE Lleida de Segona B fins que el 2008 retorna a l'entitat barcelonina.

## Referències

* 1 2

## Enllaços externs

* Luis Miguel Gracia Julian a BDFutbol
* Luis Miguel Gracia Julian a La Preferente (castellà)
* Luis Miguel Gracia Julian, Fitxa a Soccerway