OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parc Nacional del Hallasan

El Parc Nacional del Hallasan (en coreà: 한라산국립공원, 漢拏山國立公園) està situat a la província de Jeju, Corea del Sud. Va ser designat com el novè parc nacional en 1970. Compta amb la muntanya més alta de Corea del Sud, el volcà escut Hallasan, a l'illa de Jeju. Va ser designat Reserva de la Biosfera per la UNESCO en 2002 i Patrimoni de la Humanitat en 2007.
El Parc Nacional de Hallasan és gestionat per la província especial autònoma de Jeju. És l'únic dels 22 parcs nacionals que no és gestionat pel Servei de Parcs Nacionals de Corea.

## Topografia

Hallasan ocupa 153,112 km² de l'illa de Jeju. S'eleva 1.950 m sobre el nivell de la mar, cosa que significa que és la muntanya més alta de Corea del Sud. Aquesta muntanya es va formar en la quarta era cenozoica per l'erupció d'un volcà. Està composta principalment per basalts. S'estén cap a l'est i l'oest, i té un ascens alt i gradual. D'altra banda, la part sud de la muntanya és escarpada. En el cim, hi ha un llac en el cràter anomenat "Baekrokdam".
Com la muntanya té una gran altitud, hi ha un gran nombre de plantes i animals alpins. En Hallasan hi ha 1.800 tipus de plantes, entre elles 400 tipus de plantes exemplars i 50 tipus de plantes especials. L'illa de Jeju va ser designada Reserva de la Biosfera en 2002 i el Parc Nacional de Hallasan és una de les regions de la Biosfera de Jeju.
El parc, que es va crear amb l'objectiu de preservar la biodiversitat de l'illa de Jeju, va fer esforços de conservació han aconseguit augmentar la població de cérvols, que estava a la vora de l'extinció.

## Senders

Hallasan té 9 senders amb una variació de distància entre 4 i 20,3 km, i que engloben desnivells entre 135 i 1.240 metres. El sender més llarg és el de Seongpanak, que porta unes 4,5 hores.
L'entrada al parc és gratuïta, però els visitants han de pagar per acampar, utilitzar la dutxa i aparcar.

## Referències

* ↑ «MAB Biosphere Reserves Directory: Jeju Island». UNESCO, 13-12-2007. [Consulta: 18 setembre 2010].
* ↑ «Jeju Volcanic Island and Lava Tubes». UNESCO. [Consulta: 18 setembre 2010].
* ↑ «National Parks: About the Korea National Park Service». Korea National Park Service. Arxivat de l'original el 31 de març 2022. [Consulta: 18 setembre 2010].
* ↑ «Park Introduction». Hallasan National Park. Arxivat de l'original el 12 de març 2013. [Consulta: 10 desembre 2011].
* ↑ «Myungsan(명산)». Jeju Special Self-Governing Province. Arxivat de l'original el 7 de març 2014. [Consulta: 10 desembre 2011].
* ↑ «생태계의 보고>식물». Hallasan National Park. Arxivat de l'original el 4 de febrer 2013. [Consulta: 10 desembre 2011].
* ↑ «Biosphere Reserve». World Natural Heritage Jeju. [Consulta: 10 desembre 2011].
* ↑ «Hallasan National Park (Official GANP Park Page)» (en anglès). [Consulta: 21 novembre 2021].
* ↑ «Mountain Information: Trail Guide». Hallasan National Park. Arxivat de l'original el 20 d’abril 2010. [Consulta: 10 desembre 2011].
* 1 2 https://www.alltrails.com/parks/south-korea/jeju/hallasan-national-park
* 1 2 https://english.visitkorea.or.kr/enu/ATR/SI_EN_3_1_1_1.jsp?cid=264172
# Pampaiola

Les pampaioles són bolets del grup de les pampes, d'identificació complexa. Solen ser de mida mitjana, però en condicions excepcionals poden arribar a 10 cm de diàmetre. A part, poden ser menuts i de cama força aprimada, per la qual cosa podem dubtar i considerar-los cama-secs de melic.
Un detall molt orientatiu és la presència sobre la superfície del barret d’un recobriment pruïnós, com una mena de cera que cobreix fruites (prunes, raïm) o fulles de vegetals d’horta (cols, pèsols). Es tracta d’un recobriment blanquinós que podem retirar amb la polpa dels dits i que amaga el color del barret.
Algunes espècies de pampaioles són força comunes. Cap d’elles és interessant com a comestible. La majoria són tòxiques i similars a bolets comestibles apreciats. Per tant, és interessant que dediquem un cert temps a reconèixer-les.

## Els grups de pampaioles

Segons les característiques de la superfície del barret es consideren dos grups de pampaioles:
* Pampaioles de barret pruïnós:
** Clitocybe rivulosa (= C. dealbata), pampaiola blanca de prat o pampaiola de vorada
** Leucocybe candicans, pampaiola de bosc
** Singerocybe phaeophthalma, pampaiola de galliner
** Clitocybe phyllophila, pampaiola de les fulles
** Atractosporocybe inornata, pampaiola peixenca
* Pampaioles de barret higròfan:
** Clitocybe fragrans, pampaiola anisada
** Clitocybe ditopa, pampaiola de farina
** Spodocybe fontqueri, pampaiola de Font i Quer

## Referències

* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ Gràcia i Barba, Enric. La Clau dels Bolets. Volum 1. El Papiol: efadòs, 2021, p. 112. ISBN 978-84-19239-32-7.
# Parc Nacional d'Øvre Anárjohka

El Parc Nacional d'Øvre Anárjohka (en noruec: Øvre Anárjohka nasjonalpark) és un parc nacional que es troba als municipis de Kárášjohka i Guovdageaidnu, al comtat de Finnmark, Noruega. El parc va ser inaugurat el 1976 i és de 1.409 quilòmetres quadrats de superfície. Limita amb el Parc Nacional de Lemmenjoki a Finlàndia. L'Øvre Anárjohka es troba a l'interior de l'altiplà Finnmarksvidda i inclou extensos boscos de bedoll, pinedes, pantans i llacs. El parc protegeix el major bosc de pins salvatge restant a Noruega.
El parc porta el nom del gran riu Anárjohka que comença al parc i flueix cap al nord. El nom del riu prové de la llengua sami septentrional on johka significa "riu". El significat del primer element és desconegut. La primera paraula Øvre és d'idioma noruec i significa "superior", d'aquí el nom significa "la part alta del riu Anárjohka".

## Fauna

Hi ha una rica vida animal a l'interior del parc. Els mamífers més grans són els ants, però sovint emigren a zones més boscoses fora del parc a l'hivern. El parc compta amb 12 unitats de pastura hivernal per als rens. En conseqüència, de novembre a abril, ambdós inclosos, el ren domina completament el parc. L'os bru té els seus caus d'hivern al parc nacional i els goluts la visiten esporàdicament. La guineu roja i l'ermini són els més comuns entre els depredadors més petits.
Molts rosegadors petits es troben al parc. Els més nombrosos són el Lèmmings, el talpó muntanyenc, el talpó de la tundra i la rata talpera, però el nombre d'exemplars varia molt d'un any a un altre. El talpó roig, una espècie típica de Sibèria, és un habitant característic del parc nacional. L'àrea té una població estable de llebre, i algunes espècies de musaranyes també hi són presents.
El parc nacional d'Øvre Anarjohka té moltes classes de peixos. Són comuns el salmó, la truita, el punxoset, el tímal, el corègon blanc, el lluç de riu, la perca, la lota i altres peixos més. Una de les espècies de peixos més rares és la truita alpina, que es troba a només en un dels nombrosos llacs.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Øvre Anárjohka nasjonalpark» (en noruec). [Consulta: 30 març 2013].
* ↑ «Øvre Anárjohka National Park» (en noruec). Norwegian Directorate for Nature Management. Arxivat de l'original el 2012-09-01. [Consulta: 24 octubre 2015].
# Parc Nacional de Batang Gadis

El parc Nacional de Batang Gadis és un àrea protegida de la província de Sumatra Septentrional, Indonèsia. S'estén per 1.080 km² de 300 a 2.145 metres d'altitud. Rep el nom del riu Batang Gadis que flueix a través del parc. S'han trobat al parc rastres del tigre de Sumatra, espècie en perill, i d'altres amenaçades, com el gat daurat asiàtic, el gat de Bengala i la pantera nebulosa. La protecció de Batang Gadis com a parc nacional és part d'un pla per crear el corredor de conservació de la biodiversitat en el nord de Sumatra, que estaria connectat, a través d'una sèrie de boscos i àrees protegides, amb el parc nacional de Gunung Leuser al nord de l'illa.

## Flora i fauna

Hi ha 47 espècies de mamífers, 247 d'aus, 240 de plantes vasculars i 1.500 de microorganismes presents al parc. Entre la fauna que es pot trobar al parc està: tigre de Sumatra, tapir asiàtic, Hystrix brachyura, gat daurat asiàtic, gat de Bengala, muntjac comú, gòral, tràgul de Java, binturong, ós malai, sambar, Ichthyophis glutinosus, Megophrys nasuta, etc. Hi ha 13 espècies d'aus endèmiques del parc, incloent el faisà de Salvadori i la pita de Schneider. Prenent una mostra d'una àrea de 200 metres quadrats, els investigadors van trobar 242 plantes vasculars o al voltant d'un 1 % de la flora total d'Indonèsia.
El 2008 es va calcular que la població de tigres de Sumatra era de al voltant de 30 a 100 individus. El 2013 el seu número es va estimar que era entre 23-76, o el 20% del total de la població.

## Conservació i amenaces

Parts del bosc dins del parc nacional van ser protegides pel govern colonial neerlandès el 1921. La proposta d'un parc nacional, realitzada pel govern local, data de 2003. El parc nacional de Batang Gadis va ser declarat el 2004.
La vida salvatge al parc es veu amenaçada per la caça furtiva, i per una companyia minera australiana que té una concessió de 200.000 hectàrees que se superposa al parc nacional.

## Referències

* 1 2 Ministeri de Silvicultura d'Indonèsia, "Taman Nasional Batang Gadis" Arxivat 2013-11-26 a Wayback Machine.
* 1 2 Indonèsia Declaris Batang Gadis National Park
* ↑ «TN Batang Gadis Benteng Terakhir bagi Flora dan Fauna Langka», 28-04-2013. Arxivat de l'original el 2013-04-29. [Consulta: 27 novembre 2016].
* ↑ Hariyo T. Wibisono et al: "Assessing the Sumatran tiger Panthera tigris sumatrae population in Batang Gadis National Park, a new protected area in Indonesia", en Oryx, vol.43, n.º 4, octubre de 2009, pp 634-638
* 1 2 Vidal, John: "Industry, fires and poachers shrink Sumatran tigers' last stronghold", The Guardian, 26 de maig de 2013
# Paradoxurins

Els paradoxurins (Paradoxurinae) són una subfamília de mamífers carnívors de la família dels vivèrrids.

## Taxonomia

Està formada per 10 espècies diferents, de les quals 9 són civetes.
* Gènere Arctictis
** Binturong (Arctictis binturong)
* Gènere Arctogalidia
** Civeta de palmera de dents petites (Arctogalidia trivirgata)
* Gènere Macrogalidia
** Civeta de palmera de Sulawesi (Macrogalidia musschenbroekii)
* Gènere Paguma
** Civeta de palmera emmascarada (Paguma larvata)
* Gènere Paradoxurus
** Civeta de palmera comuna (Paradoxurus hermaphroditus)
** Civeta de palmera de Jerdon (Paradoxurus jerdoni)
** Civeta de palmera daurada (Paradoxurus zeylonensis)
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Parpella

La parpella (o també parpall, al País Valencià; popularment tapa de l'ull) és un plec de pell, músculo-mucós mòbil que cobreix els ulls. Està composta (en els humans) per la conjuntiva palpebral (palpebral o blefaro- és la paraula tècnica per a referir-se a les parpelles), en contacte amb el globus ocular; el tars (l'esquelet de la parpella), una capa de gruix notable, però flexible; el múscul orbicular de les parpelles que li dona mobilitat; i la pell exterior.
La seva funció és la protecció de l'ull i la seva humectació a còpia d'estendre les secrecions lacrimals i altres secrecions, ja que la còrnia ha d'estar humida de forma continuada. En el moment de dormir evita que els ulls s'assequin.
Els extrems medials i laterals de les parpelles s'ajunten formant les comissures palpebrals.

## Anatomia humana

Dins el tars es troben les glàndules de Meibom, de forma allargada, que ocupen tota l'altura de la parpella; són múltiples (30 a 40 en la parpella superior humana). Secreta una substància greixosa que serveix de lubricant per al lliscament de la parpella. En la parpella també es troben les glàndules de Zeis (glàndules sebàcies) i les glàndules de Moll (glàndules sudorípares) encara que són diferents de les de la resta del cos humà.
A més entre la conjuntiva i el tars es troben les lacrimals de Krause i Wolfring i en la vora lliure de cadascuna de les parpelles es troben dues o tres fileres de pèls petits, les pestanyes, cadascuna amb la seva respectiva glàndula ciliar de suor i sebàcia.

## Patologies

La inflamació pot produir:
* Mussol: infecció d'alguna glàndula de Moll o de Zeis, es presenta com un edema de la parpella amb inflament i purulència.
* Meibomitis: inflamació de la glàndula de Meibom.
* Blefaritis: inflamació del teixit que forma els marges de la parpella.
Altres:
* Calazi.
* Ectropi.
* Ptosi palpebral: parpella caiguda que es presenta de vegades lligada a l'envelliment o per lesions o malalties amb la feblesa del múscul orbicular, és més freqüent en ull de tipus asiàtic oriental.
* Cabres o lladelles. Afecció parasitària

## Vegeu també

* Tercera parpella

## Referències

* ↑ «parpall». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.

## Enllaços externs

* Parpelles - Atles d'anatomia ocular Arxivat 2005-04-22 a Wayback Machine.
* Cirurgia de les parpelles Arxivat 2005-03-02 a Wayback Machine.
* Tumors a les parpelles Arxivat 2005-03-22 a Wayback Machine.
Viccionari
# Parpan

Parpan és un antic municipi del Cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Plessur. L'1 de gener juntament amb Malix va formar el nou municipi de Churwalden.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Pasíteles el Vell

Pasíteles (grec antic: Πασιτέλης, llatí: Pasiteles), dit el Vell per distingir-lo de Pasíteles el Jove, va ser un escultor grec del segle v aC conegut sols per una referència de Pausànias, qui diu que va florir a l'Olimpíada 78 (468 aC) i va ser mestre de Colotes de Paros, contemporani de Fídies.
Hi ha filòlegs que han considerat la possibilitat que el passatge de Pausànias no faça referència a Colotes de Paros ans a un altre Colotes, i que tal Pasíteles no existesca, ans sia el mateix personatge que l'altre Pasíteles.

## Referències

* ↑ 1.Pasiteles a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 133
# Parròquia de Gavieze

La Parròquia de Gavieze (en letó: Gaviezes pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Grobiņa, al sud de Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Liepaja.

## Pobles, viles i assentaments

* Gavieze (centre parroquial)
* Vārtāja
* Kradzes
* Mazgavieze
* Susta
* Gaviezes estació
* Krīzberga

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Partit d'Avantguarda dels Treballadors del Kurdistan

Partit d'Avantguarda dels Treballadors del Kurdistan (kurd: Partîya Pêşeng a Karkerî Kurdistan, PPKK; turc: Kürdistan Öncü İşçi Partisi) fou una organització política clandestina kurda de matriu marxista-leninista fundada el 1969 com una escissió del Partit Democràtic del Kurdistan i liderat per Mûrad Ciwan. Publicava la revista Peşeng, nom que abreujadament se li va donar al grup. Va patir una profunda crisi interna el 1982-83, i el 1992 es va unir al KUK-SE (Alliberadors Nacionals del Kurdistan-Tendència Socialista; Kürdistan Ulusal Kurtuluşçuları-Sosyalist Eğilim) i a l'Organització d'Alliberament del Kurdistan per formar el Partit Popular Unit del Kurdistan (YEKBÛN).

## Referències

* ↑ Gunter, M. «The Kurdish Problem in Turkey» (en anglès). Middle East Journal. Middle East Institute, 42, 3, 1998, pàg. 389-406.
* ↑ Oriente moderno, Volums 11-12 (en italià). Istituto per l'oriente, 1993, p. 77.

## Enllaços externs

* Partits polítics de Turquia 2007 a: rds.homeoffice.gov.uk/rds/pdfs07/turkey-140307.doc document editable
* Evolució
# Patovar

Un patovar (en anglès, pathovar) és una soca de bacteris o conjunt de soques amb les mateixes o similars característiques, que estan diferenciades a nivell per sota de l'espècie d'altres soques de les mateixes espècies o subespècies sobre la base de la seva patogenicitat distintiva cap a una o més plantes hostes.
Els patovars són nomenats com una addició ternària i quaternària al nom binomial de l'espècie, per exemple el bacteri que causa el xancre dels cítrics Xanthomonas axonopodis, té diferents patovars amb diferents hostes, X. axonopodis pv. citri és un d'ells; l'abreviació 'pv.' significa patovar.

## Enllaços externs

* International standards for naming pathovars (arxivat)
# Patreon

Patreon és un lloc web de micromecenatge per a projectes creatius, fundat el 2013 pel músic Jack Conte (Pomplamoose) i el desenvolupador Sam Yam. Tots dos viuen a San Francisco (Estats Units). Els usuaris que estan inscrits en la plataforma poden rebre diners dels usuaris de forma periòdica, bé amb una quota de subscripció o amb donacions per una obra concreta.
El portal està dirigit a creadors de cultura que pugen contingut a internet de forma regular, entre ells dibuixants, autors de còmics, escriptors, músics, podcasters i videobloguers. D'aquesta manera, poden rebre finançament per als seus projectes directament dels seus seguidors. L'empresa es queda a canvi amb un 5 % sobre cada pagament efectuat.
Des de la seva fundació, Patreon compta amb més de 100.000 creadors de contingut, 2.000.000 de donants, i més de 150 milions de dòlars en contribucions. La plataforma ha pogut consolidar el seu model de negoci gràcies al suport de diversos fons d'inversió.

## Referències

* ↑ Robertson, Adi «Inside Patreon, the economic engine of internet culture» (en anglès). theverge.com, 03-08-2017.
* ↑ «How do you calculate fees?» (en anglès). Patreon.com. [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ «Patreon vs Kickstarter vs Indiegogo: Which Platform Is Best for You? | Patreon Blog» (en anglès). [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ «Patreon, one of the most interesting media startups of the last few years, has raised $60 million» (en anglès). [Consulta: 2 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Patreon - Lloc web oficial
# Perrysville (Ohio)

Perrysville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 816 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Perrysville tenia 816 habitants, 329 habitatges, i 231 famílies. La densitat de població era de 403,9 habitants/km².
Dels 329 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,2% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.408 $ i la renda mediana per família de 35.781 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.031 $ mentre que les dones 20.208 $. La renda per capita de la població era de 12.603 $. Aproximadament el 14,9% de les famílies i el 18,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Perrysville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Perrysville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pastena

Pastena és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 90 km al sud-est de Roma i a uns 20 km al sud-est de Frosinone.
Pastena limita amb els municipis de Castro dei Volsci, Falvaterra, Lenola, Pico i San Giovanni Incarico.
A 1 de gener de 2019 tenia 1.377 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Pellicer

«Pellicer» té aquests significats:
* Biografies:
** Àngel Pellicer i Garrido (Tarragona, 1948), biòleg català
** Antoni Pellicer i Paraire (Barcelona, 1851 - Buenos Aires, 1916), obrer tipògraf i anarquista català
** Carles Pellicer, diversos personatges
** Carlos Pellicer Andrés (Benigànim, 1971), director d'orquestra i compositor de música festera
** Carlos Pellicer Vázquez (La Corunya, 1944), futbolista espanyol
** Joan Pellicer, diversos personatges
** Joan Baptista Pellicer i Cardona (Maó, 1862 - Barcelona, 1930), pianista i professor
** Joan Enric Pellicer i Borràs (Bellreguard, 1948 - 2017), filòleg i pedagog valencià
** José Pellicer Gandia (El Grau, València, 1912 - 1942), tipògraf i anarquista valencià de la CNT
** Josep Pellicer i Pagès (Barcelona, 1843 - Mataró, 1903), escriptor i historiador català
** Josep Lluís Pellicer i Fenyé (Barcelona, 1842 - 1901), dibuixant i pintor català
** Lluís Pellicer i Coma (Solsona, 1931), futbolista català
** Marià Pellicer (Carlet, la Ribera Alta, 1802 - Lingayen, Filipines, 1844), frare dominic, missioner i lingüista valencià
** Ramon Pellicer i Colillas (Barcelona, 1960), periodista
** Vicent Pellicer i Ollés (Valdealgorfa, Baix Aragó, 1956), escriptor i professor de català per a adults
* Toponímia:
** Casa Pellicer, edifici noucentista al carrer de Prat de la Riba de Reus (Baix Camp) construït i reformat en part per l'arquitecte Domènec Sugranyes
** Es Caló d'en Pellicer
# Pfäffikon (Schwyz)

Pfäffikon és una localitat del municipi de Freienbach, al districte de Höfe del cantó de Schwyz (Suïssa). Està situat al costat del Llac de Zuric i comparteix la capitalitat amb el municipi de Wollerau.
# Pfäffikon (Zúric)

Pfäffikon és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), cap del districte de Pfäffikon.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Pfulgriesheim

Pfulgriesheim (en alsacià Filgriese) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.171 habitants. Limita amb Lampertheim al nord-est, Mundolsheim a l'est, amb Griesheim-sur-Souffel i Dingsheim al sud, amb Stutzheim-Offenheim i Wiwersheim a l'oest i Pfettisheim al nord-est.
Forma part del cantó de Bouxwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Kochersberg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 352 | 389 | 866 | 995 | 1.081 | 1.171 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1945-1965 | Michel Bentz |
| 1965-1995 | Fernand Anstett |
| 1995- | Jean-Pierre Mehn |