OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ounianga-Kebir

Ounianga Kébir (àrab: أونيانغا كبير, Ūniyānḡā Kabīr) és una ciutat en el desert del Sàhara, a la Regió d'Ennedi, al Txad, situada al nord del país. Situada dins del Departament d'Ennedi, Ounianga és capital d'una sotsprefectura. La ciutat està comunicada amb l'aeroport de Kebir.

## Història

A finals de 1902, els Sanusiyya hi van establir un zàuiya. L'any 1914, el zàuiya d'Ouninanga caigué en mans franceses, sent aquest l'últim focus de resistència que quedava a la regió.
Durant la pacificació italiana de Líbia, quan els italians van conquerir Al-Taj, a Kufra, a principis de gener de 1931, va provocar l'arribada de 400 refugiats a la població.
| « | Aquests refugiats... es trobaven en un estat d'indigència total. Metrallats per avions italians des que havien sortit de Kufra, robats per la banda de Gongoi, també havien perdut una quarta part del seu grup en l'Erdi, i l'itinerari que havien seguit estava marcat pels cadàvers dels que havien mort de set. | » |
| — ANT W18, ‘Rapport trimestriel', B. E. T., 1r trimestre 1931 |||
En el marc de la guerra civil txadiana (1979-86), a principis de l'any 1983 les forces del nord del Txad de Goukouni Oueddei van prendre el control d'aquesta ciutat amb el suport de la Líbia de Gaddafi, després que l'any anterior es retiressin a la franja d'Aozou.

## Enllaços externs

* Mapa de satèl·lit a Maplandia

## Referències

* ↑ Scheele, Judith «The Libyan Connection: settlement, war, and other entanglements in Northern Chad» (en anglès). The Journal of African History, 57, 2016, pàg. 115-134.
* ↑ González Losada, Manuel «Txad: les guerres no acaben». Dossier Cidob, 1, 1983, pàg. 3-5.
# Outbreak Festival

Outbreak Festival és un festival anglès de música hardcore punk fundat per Jordan Coupland i Lee Follows el 2011. Tot i començar al Broomhall Center de Sheffield, el festival s'ha traslladat a diferents ciutats al llarg de la seva existència: celebrant-se a Leeds del 2012 al 2019 i a Manchester a partir del 2022. Durant les seves edicions, el festival ha acollit, a més de grups locals com Knuckledust, grups internacionals com Cro-Mags, Gorilla Bescuits, Terror, Incendiary, Drug Church, Vein, Comeback Kid, Knocked Loose, Touché Amoré, Drain, Scowl o Turnstile.
En un article sobre l'Outbreak Festival 2018 a NME, Tom Connick va considerar que el festival era un referent del hardcore a nivell internacional i que demostrava que les subcultures han continuat existint fins a l'era d'internet. El 15 de maig de 2024 es va anunciar que l'edició de tardor de l'Outbreak Festival tindria lloc el 27 d'octubre al Bowlers Exhibition Centre de Manchester.

## Referències

* ↑ Connick, Tom Metal Hammer, 24-05-2018 [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ GONZALES, RAMON. «A DECADE UNDER THE INFLUENCE: OUTBREAK FESTIVAL MARKS 10TH ANNIVERSARY WITH EPIC 2022 LINE-UP». [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ Connick, Tom. «Outbreak Fest’s tenth edition was a visceral, thrilling celebration of the last true subculture». NME. [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ Connick, Tom. «Vein are the Boston hardcore bunch tearing apart genre norms». NME. [Consulta: 2 octubre 2023].
* ↑ Law, Sam. «The big review: Outbreak Fest 2023». Kerrang!. [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ Garland, Emma. «OUTBREAK 2023: THE HEART AND SOUL OF HARDCORE». Huck. [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ Hill, Stephen. «The success of this summer's Outbreak and Supersonic festivals mean a line has now been drawn in the sand: no longer can heavy music festival bookers utter the lie "We would book more women/people of colour, but there aren’t any"». Metal Hammer. [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ Carter, Emily. «The Story So Far to headline one-day autumn edition of Outbreak». Kerrang!. [Consulta: 13 agost 2024].
# Paradocrasita

La paradocrasita és un mineral de la classe dels elements natius. Nomenat així del grec "aliatge inesperat".

## Classificació

La paradocrasita es troba classificada en el grup 1.CA.15 segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a Elements; C per a Semimetalls i no-metalls i A per a Elements del grup de l'arsènic; el nombre 15 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.3.1.7 (1 per a Elements natius i aliatges i 3 per a Semimetalls i no-metalls; 1 i 7 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La paradocrasita és un mineral de fórmula química Sb₃As. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.

## Formació i jaciments

S'ha descrit en Austràlia, Europa i Amèrica del Nord.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Paradocrasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Web Mineral.com (anglès)

## Bibliografia

* American Mineralogist (1971): 56: 1127-1146.
# Paper de seguretat

El paper de seguretat és un tipus de paper que incorpora característiques que poden servir per identificar o autenticar un document com a original o característiques que demostren la manipulació d'evidència quan s'intenta cometre un frau, per exemple per eliminar o alterar les signatures d'un xec. Exemples d'aquest tipus de papers són els utilitzats per imprimir certs certificats, com ara actes de naixement i diferents tipus de certificats escolars.

## Vegeu també

* Marca d'aigua

## Enllaços externs

* Pàgina web d'una companyia que inclou un glossari amb definicions de paper de seguretat
# Parahibbingita

La parahibbingita és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La parahibbingita és un òxid de fórmula química Fe₂(OH)₃Cl. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, sent publicada en el mes de maig de 2022. Cristal·litza en el sistema trigonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservata les col·leccions del museu mineralògic de la Universitat Comenius de Bratislava, a Eslovàquia, amb el número de catàleg: 7601.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Karee, situada a la localitat de Rustenburg, dins el districte municipal de Bojanala Platinum (Província del Nord-oest, Sud-àfrica), l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Parahibbingite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ «Ferrous hydroxychlorides hibbingite [γ-Fe2(OH)3Cl] and parahibbingite [β-Fe2(OH)3Cl] as a concealed sink of Cl and H2O in ultrabasic and granitic systems». American Mineralogist, 107, 5, 01-05-2022, pàg. 826–841. DOI: https://doi.org/10.2138/am-2022-8011 [Consulta: 2 abril 2023].
# Pavel Kuka

Pavel Kuka (Praga, 19 de juliol de 1968) és un exfutbolista txec de la dècada de 1990.
Fou 63 cops internacional amb la selecció txeca i 24 cops més amb la de Txecoslovàquia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Slavia Praha, 1. FC Kaiserslautern (1994-98), 1. FC Nürnberg (1998-99), i VfB Stuttgart (1999-2000).
Militant al 1. FC Kaiserslautern va guanyar la Lliga alemanya de futbol (1997-98) i el DFB-Pokal (1995-96).

## Referències

* ↑ Slavík, Jiří. «Pavel Kuka - International Appearances». RSSSF, 03-07-2003. [Consulta: 31 març 2012].
* ↑ Pavel Kuka - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ «Počty startů hráčů v I. Československé lize: K» (en czech). JFK-Fotbal. Arxivat de l'original el 25 setembre 2008.
* ↑ Pavel Kuka a National-Football-Teams.com (anglès)
# Pelomedúsids

Els pelomedúsids (Pelomedusidae) són una família de tortugues d'aigua dolça, nadiues de l'est i del sud de l'Àfrica. Mesuren de 12 cm a 45 cm i en general són arrodonides. Són incapaces de retirar totalment els caps dins les seves closques. La família té dos gèneres vius. Es distingeixen dels seus parents més propers per una frontissa en la part davantera del plastró.
Els pelomedúsdis passen la major part del seu temps en el fang al fons de rius o llacs poc profunds, on s'alimenten d'invertebrats com ara insectes, mol·luscs i cucs. Moltes de les espècies estiuen durant l'estació seca, enterrant-se en el llot.

## Referències

* Obst, Fritz Jürgen (1998): [Pelomedusinae]. In: Cogger, H.G. & Zweifel, R.G. (eds.): Encyclopedia of Reptiles and Amphibians: 112-113. Academic Press, San Diego. ISBN 0-12-178560-2.

## Enllaços externs

* Pelomedusidae family on reptile-database.org Arxivat 2009-04-21 a Wayback Machine..
# Paa annandalii

Paa annandalii és una espècie de granota que viu a l'Índia, el Nepal i, possiblement també, a Bhutan i la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Bordoloi, S., Ohler, A. & Shrestha, T.K. 2004. Paa annandalii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Scutum

«Scutum» té aquests significats:
* Scutum (arma), escut dels legionaris de l'antiga Roma
* Scutum Sobiescianum o Constel·lació de l'Escut, constel·lació així batejada per Johannes Hevelius el 1683
* Scutum Logistic, empresa fabricant de motocicletes elèctriques amb seu a Esplugues de Llobregat
Viccionari
# Serra d'Escalona

La serra d'Escalona és una alineació muntanyenca situada a l'extrem sud del País Valencià,a la comarca del Baix Segura. Es tracta de la prolongació de la serra de Carrascoy, ja en la Regió de Múrcia.

## Geografia

Aquesta serra es disposa d'est a oest entre els termes municipals d'Oriola, Pilar de la Foradada i Sant Miquel de les Salines, amb una altura màxima de 345 metres sobre el nivell de la mar al pic Alcores. Des d'aquesta altura descendeix suaument cap a la costa mediterrània per suaus pendents, terrasses i rambles.
L'origen geològic del rocam d'Escalona és sedimentari, de la conca del Mar Menor. Sobretot trobem arenisques, margues i guixos que combinades amb un clima semiàrid i amb precipitacions de caràcter torrencial confereixen un paisatge força erosionat que donen lloc a encaixats barrancs de bell modelat.
El paisatge es caracteritza per l'alternança de la vegetació natural (pineda, muntanya mediterrània, maquia i garriga) amb cultius tradicionals de secà (ametler, olivera, garrofera) i amb els més recents de regadiu (cítrics). Les rambles i cursos d'aigua que drenen el territori (rius Sec i Nacimiento, barrancs del Llop i de la Fayona, ...) i que sovint s'encaixen en petits canons, acaben de configurar un paisatge en mosaic de gran qualitat i singularitat. Aquesta variabilitat d'ambients permet sustentar una important biodiversitat. També es conserven importants àrees de bosc de pi blanc (Pinus halepensis) que fan de la serra d'Escalona la major massa forestal del sud valencià.
També destaca en l'aspecte florístic per la presència amb abundància d'espècies endèmiques i de comunitats de gran interès conservacionista a escala europea, com la cua de gat (Sideritis murgetana subsp littoralis) o la retama murciana (Genista valentina subsp murcica).

## Referències

* ↑ «LA SIERRA DE ESCALONA: aspectos generales» (en espanyol). Tomás Vte. Martínez. [Consulta: 10 febrer 2012].
* ↑ «Amics de la Serra d'Escalona» (en espanyol). [Consulta: 10 febrer 2012].
# Sant Andreu d'Aguilar

Sant Andreu d'Aguilar és una església del municipi d'Aguilar de Segarra (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església de planta rectangular amb absis de planta quadrada i dues capelles laterals per banda. La torre del campanar, de planta quadrada, està situada al costat N de l'església. Els murs de l'església són fets de pedra, de la qual molt bona part fou portada de l'antiga parròquia, situada a l'indret del castell, ara en ruïnes.

## Història

L'actual parròquia de Sant Andreu d'Aguilar fou construïda just acabada la guerra civil espanyola (1943-1949), per a substituir la primitiva del castell, destruïda l'any 1936 i traslladada temporalment a la capella de Sant Miquel, al peu de la muntanya del castell. La nova parròquia fou consagrada l'any 1949.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Andreu d'Aguilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
# Vells pins

Vells pins (en noruec:Gamle furutrær) és una pintura a l'oli realitzada pel pintor noruec Lars Hertervig l'any 1865 i és considerada una de les seves obres més importants. Correspon al segon període de la seva carrera artística.
Lars Hertervig va pintar aquesta obra als 35 anys en Stavanger (Noruega). És traslladat a aquesta ciutat, després d'haver passat part de la seva vida en un refugi per persones sense llar i a l'hospital Gaustad, on va treballar com a pintor. Va estudiar en l'Acadèmia d'Art de Dusseldorf sota l'ensenyament d'Hans Gude. El seu art està influenciat per les seves visites a Anglaterra i països mediterranis.

## Descripció

La imatge mostra tres pins morts en un bosc a primeres obres del matí amb una tonalitat grisa azulada. Un dels arbres ha caigut i s'inclina sobre els otos arbres. En el fons es representa la boira del clarejar, La terra fosca marca un contrast amb el cel brillant sobre un fons de becs de muntanyes nevades.
Inger M. Renger analitza la imatge l'any 2002, i la descriu com el procés de descomposició dels arbres i que forma part de la renovació natural dels boscos. Aquest autor mostra la transitorietat i l'eternitat en el cercle de la vida.

## Origen

La pintura va formar part de la col·lecció personal de l'artista Peder Aanensen el 1865. L'any 1940 la seva única filla Petra Aanensen, dona la seva col·lecció a la Societat d'Art de Stavanger. Des de 1992 el quadre pertany a la col·lecció del museu d'art Rogeland en Stavanger, més tard renombrado com a Museu d'art de Stavanger.

## Altres obres de Lars Hertervig amb el tema de bosc

| Bosc (Skog), 1853 | Fra Skånevik, 1854 | Rullstaddjuvet, 1855 | Tjärnen, 1865 | Paisatge (Landskap), 1902 |

## Referències

* ↑ «Gamle furutrær». Stavanger kunstmuseum. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 19 maig 2016].
* 1 2 3 «Old Pine Trees, Lars Hertervig» (en anglès). europeana.eu. [Consulta: 19 maig 2016].
* ↑ Renberg, Inger M. «Stanse tiden. Temporale aspekter i Lars Hertevigs landskapsmalerier. Gamle furutrær og Borgøya belyst ved Walter Benjamins allegoribegrep.» (en noruego). Universitetsbiblioteket i Oslo, 2002. [Consulta: 19 maig 2016].
* ↑ Webbplats för Registreringssentral for historiske data
* ↑ Inger M.L. Gudmundson: Nå bør vi snakke om etikken i Arxivat 2016-06-05 a Wayback Machine. Aftenbladet den 26 juni 2014

## Bibliografia

* Holger Kofoed: I Lars Hertervigs skog, Gyldendal Tiden 1991, ISBN 9788205191693
* Inger M. Renberg, Holger Koefoed och Kari Greve: Lars Hertervig – fragmenter, Labyrinth Press 2005, ISBN 9788273930316
# Juli Servià

Gai o Luci Juli Servili Urs Servià (en llatí Caius o Lucius Julius Servilius Ursus Servianus) conegut com a Juli Servià, era cunyat de l'emperador Hadrià, ja que estava casat amb Domícia Paulina, la germana d'Hadrià, enllaç celebrat a finals del segle i abans de pujar Trajà a l'Imperi.
Estava gelós de la influència d'Hadrià sobre Trajà però més tard els dos homes es van reconciliar. Sota Trajà va ser nomenat dues vegades cònsol, l'any 107 i després, el 111. Va ser durant el regnat de Trajà que va casar la seva filla amb Tiberi Claudi Salinator Fusc. Hadrià el va fer cònsol altre cop el 134 i fins i tot li va deixar entendre que estava entre els candidats a la seva successió. Quan finalment Hadrià va decidir que Luci Aureli Ver Cèsar seria el seu successor l'any 136, el va fer matar junt amb el seu net Fusc, per evitar cap pretensió al tron. Llavors Servià tenia 90 anys.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/800?rgn=full+text;view=image;q1=Servia+nus%2C+Ju+liusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 792. ]
# Zenkeria

Zenkeria és un gènere de plantes de la família de les poàcies. És originari de l'Índia, Ceilan, Myanmar. Comprèn 5 espècies descrites i acceptades.

## Descripció

Són plantes perennes; cespitoses de 60-130 cm d'alt; herbàcies. Les làmines àmplies o estretes, de 5-25 mm d'ample, planes, o laminades; pseudopeciolada. Lígula amb una franja de pèls. Plantes bisexuals, amb espiguetess bisexuals; amb flors hermafrodites. La inflorescència paniculada; oberta.
El gènere va ser descrit per Carl Bernhard von Trinius i publicat a la revista Linnaea 11(2): 150. 1837. L'espècie tipus és: Zenkeria elegans Trin.

## Espècies acceptades

Aquest és un llistat de les espècies del gènere Zenkeria acceptades fins a novembre de 2013, ordenades alfabèticament. Per a cadascuna s'indica el nom binomial seguit de l'autor, abreujat segons les convencions i usos.
* Zenkeria elegans Trin.
* Zenkeria jainii N.C.Nair, Sreek. i V.J.Nair
* Zenkeria obtusiflora Benth.
* Zenkeria sebastinei A.N.Henry i Chandrab.
* Zenkeria stapfii Henrard

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2014-10-26. [Consulta: 23 febrer 2010].
* ↑ Zenkeria en PlantList
* ↑ «Zenkeria». Tropicos.org. Jardí Botànic de Missouri.

## Bibliografia

* Bor, N. L. 1960. Grass. Burma, Ceylon, India & Pakistan i–xviii, 1–767. Pergamon Press, Oxford.
* Missouri Botanical Garden. MO Generic Names in Use

## Enllaços externs

* Grassbase - The World Online Grass Flora
# Maibang

Maibang o Maibong són unes ruïnes d'Assam, Índia, al districte de North Cachar Hills, entre dos branques de les muntanyes Barail al nord del riu Mahar, que fou la capital de la dinastia cachari al segle XVII quan van caure sota influència hinduista. El lloc va quedar cobert de jungla però sota aquesta van restar algun temples de pedra. La ciutat moderna de Maibong, al nord de les ruïnes està classificada com a comitè d'àrea urbana (town area committee) i es troba a 25° 18′ N, 93° 10′ E﻿ / ﻿25.3°N,93.17°E﻿ / 25.3; 93.17 amb una població segons el cens del 2001 de 7.664 habitants.

## La revolta de Maibang (o de Sambhudan)

Una revolta dels cacharis es va produir a la regió de Maibang el gener de 1882 dirigida per Sambhudan, que era localment famós per fer cures miraculoses; establert a la població va rebre contribucions del shabitants de la zona i va exercir el control sobre tota la comarca. El subcomssionat major Boyd va anar a Maibang amb una força de policia però quan va arribar no va trobar ningú; Sambhudan amb 20 homes, s'havia dirigot a Gunjong, capital de la llavors subdivisió de North Cachar, a unes 6 hores de marxa, i la va incendiar, matant a dos criats i un policia. Llavors va tornar a Maibang on estava acampat Boyd i a l'alba el va atacar; els cacharis estaven convençuts que eren invulnerables als trets pels poders màgics de Sambhudan; però l'atac fou fàcilment rebutjat i 8 o 9 atacants van morir; Boyd no obstant va quedar ferit per matxet i al no ser ben atès va morir de tètans al cap de pocs dies. Sambhudan va poder fugir per un temps però el seu amagatall fou descobert i fou rodejat per la policia; quan va intentar trencar el setge va rebre una ferida a la cama de la qual va morir. El seu lloctinent, Man Singh, fou capturat i condemnat a deportació de per vida.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Maic Malchow

Maic Malchow (Borna, Saxònia, 11 d'octubre de 1962) va ser un ciclista alemany que va competir per l'Alemanya de l'Est. Guanyador del Campionat del món de Quilòmetre contrarellotge de 1986.

## Palmarès

* 1980
** Campió del món júnior en Quilòmetre contrarellotge
** Campió del món júnior en Velocitat
* 1981
** Campió de la RDA en Quilòmetre contrarellotge
* 1984
** Campió de la RDA en Quilòmetre contrarellotge
* 1986
** Campió del món en Quilòmetre contrarellotge
** Campió de la RDA en Quilòmetre contrarellotge
* 1988
** Campió de la RDA en Quilòmetre contrarellotge

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Mackenyu Arata

Mackenyu Arata (Los Angeles, 16 de novembre de 1996) és un actor japonès-estatunidenc. És conegut pel seu paper de Roronoa Zoro a la sèrie de Netflix One Piece.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2015 | Tadaima | George | |
| 2015 | Kamen Rider Drive: Surprise Future | Eiji Tomari | |
| 2015 | Take a Chance | Masa | Paper principal |
| 2016 | Chihayafuru Part 1 | Arata Wataya | |
| 2016 | Chihayafuru Part 2 | Arata Wataya | |
| 2016 | Night's Tightrope | Hikaru Makise | |
| 2016 | Bittersweet | Atsushi Babazono | |
| 2017 | Let's Go, Jets! | Kōsuke Yamashita | |
| 2017 | JoJo's Bizarre Adventure: Diamond Is Unbreakable Chapter I | Okuyasu Nijimura | |
| 2017 | Peach Girl | Kazuya "Tōji" Tōjigamori | |
| 2018 | Pacific Rim: Uprising | Cadet Ryoichi | |
| 2018 | Chihayafuru Part 3 | Arata Wataya | |
| 2018 | Over Drive | Naozumi Hiyama | Paper principal |
| 2018 | Impossibility Defense | Asao Momose | |
| 2018 | Code Blue: The Movie | Akio Kishida | |
| 2019 | 12 Suicidal Teens | Shinjirō | Paper principal |
| 2019 | Tokyo Ghoul S | Sōta | |
| 2019 | NiNoKuni | Haru (voice) | |
| 2020 | Kaiji: Final Game | Minato Hirose | |
| 2020 | Our 30-Minute Sessions | Aki Miyata | Paper principal |
| 2020 | Tonkatsu DJ Agetarō | Guest of VIP room | Cameo |
| 2021 | Brave: Gunjō Senki | Aoi Nishino | Paper principal |
| 2021 | The Master Plan | Makoto | Paper principal |
| 2021 | Rurouni Kenshin: The Final | Yukishiro Enishi | |
| 2022 |
| 2022 | Fullmetal Alchemist: The Revenge of Scar | Scar | |
| 2022 | Fullmetal Alchemist: The Final Alchemy | Scar | |
| 2023 | Knights of the Zodiac | Pegasus Seiya | Paper principal |

### Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2015 | Yume wo Ataeru | Masaaki | |
| 2016 | Sakurasaku | Ippei | Paper principal |
| 2016 | Tomorrow, I'll Surely Love You Again | Shouta | Paper principal |
| 2016 | Brass Dreams | Ren Kitora | |
| 2017 | Fugitive Boys | Ichihashi Tetsuto | |
| 2018 | Kiss that Kills | Takauji Namiki | |
| 2019 | Two Homelands | Yu Amada | |
| 2019 | Our Dearest Sakura | Aoi Kijima | |
| 2020 | Remote de Korosareru | Nomura Yusaku | Paper principal |
| 2021 | The End of the Tiny World: Half A Year Later | Makoto | Paper principal |
| 2021 | Ichikei's Crow: The Criminal Court Judges | Bunta Ishikura | |
| 2023–present | One Piece | Roronoa Zoro | Paper principal |

## Referències

* ↑ «Mackenyu» (en anglès americà). Timid Magazine, 07-10-2023. [Consulta: 7 octubre 2023].
* ↑ «10 things to know about One Piece's Zoro actor Mackenyu» (en anglès). PEP.ph, 13-09-2023. [Consulta: 7 octubre 2023].

## Enllaços externs

* mackenfamily.jp
* Mackenyu Arata – IMDb
# Luis Manuel Villa López

Luisma Villa (Noja, 11 d'agost de 1989) és un futbolista càntabre, que ocupa la posició de migcampista.
Format al planter del Racing de Santander, la temporada 07/08 debuta amb el primer equip.

## Enllaços externs

* BDFutbol Fitxa del jugador
# Mantidactylus leucocephalus

Mantidactylus leucocephalus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Viu en boscos tropicals i subtropicals humits, plantacions i boscos força degradats.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus leucocephalus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)