OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simaa

El simaa és una llengua bantu que parlen els simaas i altres grups ètnics que viuen a la zona occidental de l'àrea Lozi-Luyana, a la Província de l'Oest de Zàmbia. El seu codi ISO 636.3 és sie, el seu codi al glottolog és sima1258 i el seu codi Guthrie és K.35.

## Família lingüística

L'ethnologue la situa com una llengua luyana juntament amb el luyana, el mashi, el kwangali, el diriku, el mbukushu i el mbowe. Maho (2009) afirma que és una llengua kavango.

## Dialectologia

Els dialectes del simaa són l'imilangu, el liyuva, el makoma (koma), el mwenyi i el nyengo. Algunes fonts, segons l'ethnologue, consideren l'imilangu com un dialecte del luyana.

## Etnolingüística

Hi ha cinc grups ètnics que parlen el simaa com a primera llengua, tots de Zàmbia: els simaas (39.000), els simaa-imilangus (mdundulu, 21.000), els simaa-makomes (44.000), els simaa-mwenyis (21.000) i els simaa-nyengos (37.000)

## Sociolingüística i ús de la llengua

El simaa gaudeix d'un ús vigorós (EGIDS 6a). Tot i que no està estandarditzada, és utilitzada per persones de totes les generacions en la comunicació cara a cara i té una situació sostenible.

## Referències

* 1 2 3 «Simaa». ethnologue. [Consulta: 19 gener 2015].
* 1 2 3 «Language: Simaa». joshuaproject. [Consulta: 19 gener 2015].
* ↑ «K». ethnologue. [Consulta: 18 gener 2015].
* ↑ Maho, Jouni Filip. «NUGL Online The online version of the New Updated Guthrie List, a referential classification of the Bantu languages». Guthrie. Arxivat de l'original el 3 de febrer 2018. [Consulta: 19 gener 2015].
* ↑ «Simaa in the Language Cloud» (en anglès). ethnologue. [Consulta: 19 gener 2015].
# Wuhladko

Wuhladko (Perspectiva) és el nom d'un programa de televisió en alt sòrab, que és de difusió mensual des de setembre de 2005, presidit per Bogna Koreng, de la Ràdio Central d'Alemanya (MDR). Tracta de mostrar temes que tracten principalment amb dels sòrabs de Lusàcia, així com la política general de Saxònia i Alemanya.
S'exposen les contribucions a la cultura, la vida quotidiana, costums, tradicions i artesanies tradicionals dels sòrabs a Alemanya.
El programa Wuhladko en alt sòrab és l'equivalent de l'emissió en baix sòrab Łužyca, que des de 1992 és transmès cada quatre setmanes per la Rundfunk Berlin-Brandenburg (RBB). Els seus moderadors són Christian Matthee i Anja Pohontsch.

## Font

* Informació al web de la MDR

## Enllaços externs

* Luzyca a IMDb
# Xavier Mendiburu Urgell

Xavier Mendiburu Urgell (Badalona, 1 de desembre de 1980) és un entrenador i exjugador de bàsquet català. Jugava en la posició de base i el Club Bàsquet Pardinyes de la Lliga EBA va ser el seu últim equip. És el fill del també jugador de bàsquet basc Javier Mendiburu Zamora.

## Referències

* ↑ «Xavier Mendiburu, nou entrenador del Pardinyes en substitució de Gerard Encuentra», 18-06-2021. [Consulta: 4 maig 2024].
* ↑ «Competiciones FEB». [Consulta: 4 maig 2024].
* ↑ «L'Adecco Estudiantes fitxa el badaloní Javier Mendiburu per dues temporades». 324cat, 16-08-2005. [Consulta: 4 maig 2024].
* ↑ Pujol, Xavi. «Mendiburu serà el segon entrenador del Força Lleida». Segre, 14-08-2018. [Consulta: 4 maig 2024].
# Xavier Melero i Merino

Xavier Melero i Merino (Barcelona, 1958) és un advocat català.
El seu pare era mecànic de cotxes i la mare mestressa de casa. És llicenciat en Història i en Dret per la Universitat de Barcelona. Al llarg de la seva carrera ha treballat d'advocat de Javier de la Rosa, d'Oriol Pujol i del Cas Palau. És especialista en dret penal i és conegut per ser l'advocat dels consellers Joaquim Forn i Meritxell Borràs en el judici al procés independentista català, així com del membres de la mesa del Parlament del Partit Demòcrata, Ramona Barrufet, Lluís Corominas i Lluís Guinó.

## Referències

* ↑ Barnils, Andreu. «Si Espanya no fa un esforç la gent com jo haurem de ser els primers i més lleials ciutadans de la nova República». Vilaweb, 23-07-2018. [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ «Xavier Melero, l'advocat de Convergència que va posar les bases de Ciutadans». NacióDigital, 10-02-2019. [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ TV3. «Les conclusions definitives de Xavier Melero», 11-06-2019. [Consulta: 11 juny 2019].
# Évreux

Évreux és un municipi francès, situat al departament de l'Eure, del que n'és la capital, i a la regió de Normandia. L'any 1999 tenia 51.198 habitants.

## Referències

* ↑ «Évreux». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Xyrichtys verrens

Xyrichtys verrens és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Japó i Taiwan.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jordan, D. S. & B. W. Evermann. 1902. Notes on a collection of fishes from the island of Formosa. Proceedings of the United States National Museum v. 25 (no. 1289): 315-368.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Xyrichtys twistii

Xyrichtys twistii és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó i Indonèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1856. Zevende bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van Ternate. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 10: 357-386.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Òscar López Hernández

Òscar López Hernández (Cerdanyola del Vallès, 11 de maig de 1980) és un futbolista català retirat, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Format al planter del FC Barcelona, hi va passar pels equips C i B de l'entitat blaugrana. Debuta amb el primer equip el 25 de maig de 2003 davant el Recreativo de Huelva, disputant altres set partits entre eixa temporada i la posterior. També hi va participar en un encontre de la Copa de la UEFA.
No arriba a consolidar-se al primer equip del Barcelona i és cedit a la SS Lazio per jugar la Serie A italiana 04/05, on va disputar 14 partits a la lliga, dues a la copa i tres més a la Lliga de Campions.
L'any següent retorna a la competició espanyola per ser cedit de nou, ara al Reial Betis. Al conjunt sevillà hi disputa 18 partits de lliga i participa també a competicions europees. L'estiu del 2006 la cessió es transforma en traspàs, però no aconseguí un lloc titular al Betis. El gener del 2007 serà cedit per sis mesos al Nàstic de Tarragona, on pateix una seriosa lesió que el manté fora dels terrenys de joc quasi un any. Després d'un any i mig, el juliol de 2008 retorna a la disciplina bètica, però al no comptar i no trobar equip, no és registrat a la competició. A principis del 2010 va fitxar pel CD Numancia.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* «Perfil i estadístiques d'Òscar López» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 15 abril 2011].
# Òscar Perea Lorente

Òscar Perea Lorente (Sabadell, Catalunya, 1 d'agost de 1972) és un àrbitre de bàsquet català de la lliga ACB. Pertany al Comitè d'Àrbitres de Catalunya.

## Trajectòria

Va començar a arbitrar el 1987, quan tenia 16 anys. Va arbitrar dues temporades a la Lliga EBA i va ascendir a la Lliga ACB l'any 2000.

### Partits rellevants

Va dirigir el primer, tercer i cinquè partit de la final de la Lliga ACB l'any 2005 entre el Reial Madrid i el TAU Ceràmica. També va arbitrar partits en la final del 2006 entre l'Unicaja i TAU Ceràmica, així com en la final de 2007 entre Futbol Club Barcelona i Reial Madrid.

## Temporades

| Categoria | País | Any |
| Categories base | Espanya | 1987 - 1998 |
| Lliga EBA | Espanya | 1998 - 2000 |
| Lliga ACB | Espanya | 2000 - Actualitat |

## Referències

* 1 2 3 4 «ACB.COM». www.acb.com. Arxivat de l'original el 3 d'octubre de 2017. [Consulta: 3 octubre 2017].
# Škoda Rapid (2012)

* Per a altres significats, vegeu «Škoda Rapid».
El Škoda Rapid és un cotxe familiar menut produït pel fabricant txec Škoda. Va ser mostrat en públic per primera volta l'abril de 2012 al Chinese Motor Show de Pequín, semblant molt similar al prototip MissionL de 2011. Al setembre es va mostrar oficialment al Paris Motor Show. Les vendes van començar a Txèquia des del 20 d'octubre de 2012 i van començar a finals de 2012 en altres parts d'Europa occidental i central, amb vendes en els mercats més a l'est programats per començar l'any 2013 a la Xina i a principis de 2014 a Rússia.

## Referències

* ↑ «New ŠKODA compact saloon to be called Rapid». Skoda, 23-04-2012. [Consulta: 15 maig 2012].
* ↑ «Škoda odstartovala sériovou výrobu modelu Rapid». Novinky.cz. [Consulta: 23 agost 2012].
* ↑ «Nov 2012 Skoda Rapid review - updated». What Car?, 09-11-2012. Arxivat de l'original el 28 d’abril 2013. [Consulta: 18 març 2013].
* ↑ «Jul 2012 Skoda Rapid review». What Car?, 26-06-2012. Arxivat de l'original el 2013-04-28. [Consulta: 7 juliol 2012].
* «Auto Motor und Sport Heft 16, 2013 "Skoda Rapid Spaceback: Der Spaceback ist kürzer als die Limousine, bietet aber viele Variations- und Individualisierungs-Möglichkeiten"» (en alemany). . Motorbuch Verlag, 25-07-1977, pàg. Seite 10.
# Generació perduda

* Generacions
* Generació perduda
* Gran generació
* Generació silenciosa
* Baby boomers
* Generació X
* Generació Y
* Generació Z
* Generació Alfa
La generació perduda és la generació especialment referida a intel·lectuals estatunidencs florida en el període d'entreguerres entre la dècada del 1920, entre la Primera Guerra Mundial i la crac del 29. Aquests es van exiliar a Europa i compartien una visió del món, present a les seves obres. Els autors més destacats del grup són John Dos Passos, Ezra Pound, William Faulkner, Ernest Miller Hemingway, John Steinbeck i Francis Scott Fitzgerald. Sembla que la denominació va sorgir de Gertrude Stein, si bé va ser Hemingway qui la va popularitzar.
Una de les característiques principals de la Generació Perduda és el fet que està formada per un grup d'intel·lectuals dels Estats Units d'Amèrica que van viure l'experiència de la Primera Guerra Mundial. La dècada dels anys vint va ser una època dura en què la fe en l'home es va veure afectada pel poder que les armes i les innovacions industrials van tenir en la recent Gran Guerra o Primera Guerra Mundial. Aquesta guerra va ser la més dura del moment a causa dels avenços tecnològics que es van produir durant la Revolució Industrial. Aquest fet és un element clau a l'hora de comprendre la seva percepció del món. Marcats per les dures experiències viscudes durant la guerra, els escriptors de la Generació Perduda es troben perduts, sense un rumb aparent, presoners d'una societat que a poc a poc s'intenta recuperar de la guerra, oblidant-la a través de l'alcohol, les festes i una vida materialista i superficial, que podria interpretar-se com un “Carpe diem” constant.

## Referències

* ↑ The Great Gatsby. [Consulta: 26/12/2015]
# Lisanòrides

Lisanòrides (en llatí Lysanoridas, en grec antic Λυσανορίδας) fou un militar espartà que va viure al segle v aC. Va morir després de l'any 379 aC.
Era un dels tres harmosts (governadors) (junt amb Heríppides o Hermípides i Arcesos) de la fortalesa de Cadmea a Tebes, després de la instauració d'un govern oligàrquic filo-espartà instaurat per Febides. L'any 379 aC van rendir la ciutadella als exiliats tebans.
Els seus dos col·legues van ser executats pel govern espartà però Lisanòrides estava absent la nit en què va esclatar la revolta tebana, i per això va rebre un càstig més lleu. Va ser condemnat a pagar una multa elevadíssima, que com que no va poder satisfer, va marxar voluntàriament a l'exili, segons diuen Plutarc i Diodor de Sicília.
Teopomp de Quios diu per la seva banda que Lisanòrides va ser expulsat d'Esparta per les intrigues del seu enemic Agesilau II, i que la seva mare Xenopítia (considerada la dona més maca del Peloponès) i la seva germana Crisa, van ser executades pels espartans.

## Referències

* ↑ Lysanoridas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 864
# Districte de Saint-Maurice

El Districte de Saint-Maurice és un dels districtes del cantó suís del Valais. Té 11368 habitants (cens de 2006) i un territori de 185,6 km². El districte es compon de 10 municipis i el cap és Saint Maurice. És un cantó de llengua francesa.

## Municipis

* 1903 - Collonges
* 1905 - Dorénaz
* 1902 - Evionnaz
* 1925 - Finhaut
* 1869 - Massongex
* 1891 - Mex
* 1922 - Salvan
* 1890 - Saint-Maurice
* 1904 - Vernayaz
* 1891 - Vérossaz

## Vegeu també

* Districtes del Valais
# Rosa-Creu

La Rosa-Creu o Rosacreu és una societat secreta que es va difondre a partir d'Alemanya durant el segle xvii, amb el propòsit d'intervenir pacíficament i secretament en el món per establir la pau i una religió comuna. Professa un cristianisme de caràcter esotèric amb elements alquímics, hermètics, gnòstics i cabalístics, i és simbolitzada per una creu i una o diverses roses sobreposades. Se sol anomenar els seus adeptes "rosacreus" o "rosicrucians".

## Breu història

La societat va ser creada, segons la llegenda, pel cavaller germànic Christian Rosenkreutz (que hauria viscut, segons els autors, entre els segles xiii i xv), però no se'n divulgà l'existència fins a la primeria del segle xvii, amb la publicació de les obres Fama Fraternitatis Rosae Crucis (1614), Confessio Fraternitatis (1615) i Chymische Hochzeit Christiani Rosenkreutz (Les noces químiques de Cristià Rosacreu, 1616), atribuïdes al teòleg protestant Johann Valentin Andreae (1586-1654). També va ser propagada en obres de l'humanista anglès Robert Fludd (1574-1637).
Des del 1622 els membres de la Rosa-Creu es van fer notar a París i aviat n'hi hagué a Viena i en altres punts de l'Europa central, als Països Baixos i a Anglaterra. Posteriorment la francmaçoneria en va adoptar conceptes i símbols, com per exemple el d'anomenar príncep de la Rosa-Creu el 18è grau dels 33 de què consta el ritu escocès.

## Grups a l'època moderna

Durant els segles xviii i xix es van constituir nombroses societats que es reivindicaven seguidores de la Rosa-Creu, com la Fraternitas Rosae Crucis, l'Orde Cabalístic de la Rosa-Creu, l'Orde Místic del Temple de la Rosa-Creu, l'Orde de la Rosa-Creu d'Or d'on sorgí l'Orde Hermètic de l'Alba Daurada, l'Antiquus Mysticusque Ordo Rosae Crucis (AMORC) o The Rosicrucian Fellowship.
Cal fer especial esment de l'Orde de la Rosa-Creu Catòlica i Estètica del Temple i el Graal, una variant creada per Joséphin Péladan (que es feia dir Sâr Mérodak J. P.) i per a la qual el músic Erik Satie va compondre i tocar com a "mestre de la capella" per als Salons Rosa-Creu que Péladan organitzava a la Galérie Durand-Ruel, a Paris.
Actualment encara hi ha diverses branques en activitat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Rosa-Creu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Skogstrom, Jan (2001), Some Comparisons Between Exoteric & Esoteric Christianity Arxivat 2008-02-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Podcast de l'emissió d'Andreas Faber-Kaiser Sintonia Alfa – Els Rosacreus, a Catalunya Ràdio (1991)
# El guardaespatlles de la primera dama

El guardaespatlles de la primera dama (títol original: Assassination) és una pel·lícula americana dirigida per Peter Hunt i estrenada l'any 1987. Ha estat doblada al català.

## Argument

A Jay Killion, un veterà dels serveis de protecció, li confien la seguretat de Lara Royce Craig, la primera dama dels Estats Units. Arrogant i més aviat caparruda, xoca amb la determinació i el professionalisme del seu protector.

## Repartiment

* Charles Bronson: Jay Killion
* Jill Ireland: Lara Royce Craig
* Stephen Elliott: Fitzroy
* Jan Gan Boyd: Charlotte Chong
* Randy Brooks: Tyler Loudermilk
* Robert Axelrod: Derek Finney
* Erik Stern: Eddie Bracken
* Michael Ansara: Senador Hector Bunsen
* James Staley: Briggs
* Kathryn Leigh Cook: Polly Simms
* James Acheson: Osborne Weems
* Jim McMullan :Zipper
* William Hayes: Pritchard Young
* William Príncep: H.H. Royce
* Charles Howerton: President Calvin Craig
* Chris Alcaide: el cap de justícia

## Al voltant de la pel·lícula

* Aquesta pel·lícula és l'última en la qual Jill Ireland actua al costat del seu espòs Charles Bronson.
* En el paper de Pritchard Young, es troba William Hayes que va estar empresonat diversos anys a Turquia per possessió de droga i la història del qual ha estat adaptada al cinema en la pel·lícula Midnight Exprés, el 1978.

## Referències

* ↑ esadir.cat. El guardaespatlles de la primera dama. esadir.cat.
* ↑ «Assassination». The New York Times.
* ↑ «trivia». ImdB.
# Sierra de Béjar

La Sierra de Béjar és una comarca de la província de Salamanca (Castella i Lleó). Els seus límits no es corresponen amb una divisió administrativa, sinó amb una denominació històric-tradicional i geogràfica. Comprèn 32 municipis: Aldeacipreste, Béjar, Candelario, Cantagallo, El Cerro, Colmenar de Montemayor, Cristóbal de la Sierra, Fresnedoso, Fuentes de Béjar, Horcajo de Montemayor, La Cabeza de Béjar, La Calzada de Béjar, La Hoya, Lagunilla, Ledrada, Montemayor del Río, Navacarros, Nava de Béjar, Navalmoral, Peñacaballera, Peromingo, Puebla de San Medel, Puerto de Béjar, Sanchotello, Santibáñez, Sorihuela, Valdefuentes de Sangusín, Valdehijaderos, Valdelacasa, Valdelageve, Valverde de Valdelacasa i Vallejera.

## Referències

* ↑ Llorente Maldonado, Antonio. Centro de Estudios Salmantinos. Las comarcas históricas y actuales de la provincia de Salamanca (en castellà), 1976, p. 157 [Consulta: 9 novembre 2011]. «Un caso de zona mal definida que no pertenece a ninguna de las comarcas tradicionales, es la que se halla en el extremo nordeste del actual partido judicial de Béjar, a lo largo del Tormes, desde su entrada en la provincia hasta los límites de Salvatierra; esta zona perteneció a Castilla no a León, e incluso en el siglo XVIII formaba parte de la provincia de Ávila, no de Salamanca (…) Es una comarca que ha gravitado siempre más hacia Barco de Ávila y Piedrahita que hacia Béjar o Ávila, y no tiene nada de particular que no esté englobada en ninguna comarca salmatina, aunque por pertenecer administrativamente a Salamanca y a Béjar, sus habitantes, o por lo menos sus secretarios, se consideran salmantinos y bejaranos. En esta zona están incluidos los pueblos de El Tejado, Navamorales, Puente del Congosto, Bercimuelle, Gallegos de Solmirón, Cespedosa de Tormes y Guijo de Ávila. Uno de los secretarios consultados, precisamente el de Guijo de Ávila se ha dado perfectamente cuenta de la situación particular de estos pueblos ribereños del Tormes, y nos dice en su respuesta al Cuestionario: Este municipio de Guijo de Ávila, al igual que otros limítrofes, siendo casi todos del Partido de Béjar, no pertenecen ninguno de ellos a la Comarca de Sierra de Béjar, constituyendo una comarca intermedia entre ésta y la de Salvatierra, con caracteres bastante difinidos y distintos a los de aquellas, que muy bien puediera considerarse como Comarca Media del Tormes (página 97) Podemos considerar que los límites actuales del partido de Béjar coinciden sensiblemente con los límites reales de la comarca bejarana, con la Tierra de Béjar, incluyendo el rincón nordeste del partido (El Tejado, Navamorales, Puente del Congosto, Bercimuelle, Gallegos de Solmirón, Cespedosa de Tormes y Guijo de Ávila) que, como sabemos, marca la transición de la Tierra de Béjar a la Tierra de Piedrahita y a Salvatierra (página 132)»
# Daisendorf

Daisendorf és un poble d'Alemanya que pertany a l'estat de Baden-Württemberg, districte de Bodensee. Està situat al sud del país a la riba del llac Constança i a prop de les fronteres amb Suïssa i Àustria.
Daisendorf és mencionat per primera vegada al segle viii.
La proximitat dels Alps suïssos i del llac Constança fan de Daisendorf una popular destinació turística.
# Madeleine Collins

Madeleine Collins és una pel·lícula dramàtica de 2021 escrita i dirigida per Antoine Barraud. Està coproduïda entre França, Bèlgica i Suïssa. S'ha doblat al català.

## Sinopsi

La Judith fa anys que té una doble vida: a Suïssa, viu amb l'Abdel, amb qui cria una nena; a França, és mare de dos nois amb en Melvil. Justifica la seva absència habitual pel fet d'haver de viatjar a altres països europeus per la seva feina com a traductora.

## Repartiment

* Virginie Efira: Judith Fauvet
* Bruno Salomone: Melvil Fauvet
* Quim Gutiérrez: Abdel Soriano
* Loisa Benguerel: Ninon Soriano
* Jacqueline Bisset: Patty
* Valerie Donzelli: Madeleine Reynal
* Nadav Lapid: Kurt
* Thomas Gioria: Joris Fauvet
* François Rostain: Francis
* Nathalie Boutefeu: Cristina
* Mona Walravens: Margot
* Jean-Quentin Chatelain: l'inspector

## Referències

* ↑ «Madeleine Collins: Les critiques presse». [Consulta: 29 abril 2022].
* ↑ « Prix Sopadin 2017 du meilleur scénario : Madeleine Collins, d’Antoine Barraud », Télérama, 24 novembre 2017.
* ↑ « Les prix Sopadin du scénario », La Lettre de l'audiovisuel, 21 novembre 2017.
* ↑ «Madeleine Collins». Goita què fan ara. [Consulta: 9 desembre 2022].
# Diamet

Diamet (Djamet, Djeme o Tjamet, en copte: Gemé) fou un lloc de l'antic Egipte que avui es diu Madinet Habu. El nom actual és àrab i significa 'la ciutat d'Habu', potser en referència a l'arquitecte de la dinastia XVIII, Amenhotep fill d'Hapu (o Habu), el temple del qual es troba a uns 300 metres del complex, o potser en referència a hebu, el nom egipci de l'ibis, emblema del déu Thot. El nom antic podria fer referència a txau-muwe, el nom d'un temple començat per Hatshepsut i restaurat per Horemheb, Seti I, Ramsès III, que va ser modificat en època grecoromana. El temple, dedicat a Amon, es va edificar sobre les restes d'un temple anterior de l'Imperi Mitjà, que podia haver estat dedicat a l'Ogdoade. La zona on s'ubica el temple era coneguda des de l'Imperi Mitjà amb el nom de mont de Djeme. Les restes del petit temple es troben dins del complex.
A Medinet Habu, es troba també el temple mortuori de Ramsès III i el palau del faraó, entre altres edificacions.
Fou un centre administratiu amb l'Imperi Nou. També serví de refugi, en èpoques de revoltes i malestar, als treballadors i funcionaris a l'acabament de la dinastia XX i durant el tercer període intermedi; encara queden restes de cases d'aquesta època dins del complex de Medinet Habu. A l'època romana i cristiana, s'hi va fer una ciutat de la qual encara en queden restes.

## Referències

* «Medinet Habu» (en alemany). Antike Thebanische Stätten.