OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Memoràndum del Benelux

El Memoràndum del Benelux és una proposta que els països del Benelux van fer el 20 de maig del 1955 als altres països de la CECA per fer avançar el procés d'integració econòmica d'Europa. El memoràndum va proposar entre altres coses la fundació d'una comunitat econòmica i la institució d'un mercat comú.
La proposta es basa en la convicció que el desenvolupament de les institucions comunes, la fusió gradual de les economies nacionals, la fundació d'un mercat comú i la uniformització gradual de la política social havien de ser la base d'una Europa unida. En la línia d'acords anteriors al si de la CECA, la comunitat econòmica proposada hauria de basar-se en un enfocament comú de transport i energia, especialment energia nuclear. El memoràndum es va realitzar a la iniciativa de Johan Willem Beyen, Ministre d'Afers Exterior neerlandès en aquell moment.

## Referències

* ↑ F. Amtenbrink i H.H.B. Vedder (2005) Recht van de Europese Unie. La Haia: Boom Juridische Uitgevers, pàg. 97 i següents.
* ↑ Brinkhorst, Laurens Jan. «Playing complementary roles» (en anglès), 02-12-2007. [Consulta: 7 març 2022].

## Fonts

* Memoràndum Benelux al web del Centre pels Estudis Europeus (CVCE).
* Carta del Ministre d'Afers Exteriors neerlandès als socis CECA al web del Centre pels Estudis Europeus (CVCE)
# Shaker

La paraula shaker descriu un gran nombre d'instruments musicals de percussió usats per a crear ritmes musicals. Ve del verb en idioma anglès "shake" que es tradueix com "sacsar" o "agitar".
Són dits d'eixa manera degut al fet que el mètode majorment utilitzat per a crear el so és moure'ls o agitar-los cap avant i arrere en comptes de colpejar-los. De tota manera alguns poden colpejar-se de vegades per a crear accents en els ritmes.

## Tipus de shaker

Un shaker es compon d'un contenidor, parcialment ple de menuts objectes com poden ésser grans o llavors que creen sons quan xoquen entre ells, amb l'interior del contenidor o amb altres objectes fixos dins d'aquest - per exemple en un pal de pluja o en un caxixi. També poden contenir parts mòbils que xoquen unes amb unes altres quan s'agiten - per exemple una pandereta o un shekere.

## Referències

Viccionari
* ↑ «shakers · Grinnell College Musical Instrument Collection · Grinnell College Libraries». [Consulta: 27 juny 2023].
# Vessioli (Prikubanski)

Vessioli - Весёлый (rus) és un possiólok que pertany al possiólok de Prikubanski (krai de Krasnodar, Rússia). Es troba a la vora del Górkaia, afluent per la dreta del riu Kuban, molt a prop de la fronter amb el krai de Stàvropol. És a 18 km al sud-est de Novokubansk i a 179 km a l'est de Krasnodar.
# Carles Planas Antolínez

Carles Planas Antolínez (Sant Celoni, 4 de març de 1991) és un futbolista professional català, que juga com a defensa.
El Barça el va fitxar a la PB Sant Celoni en el primer any d'aleví. A partir d'aquí, va jugar en totes les categories fins a arribar al filial. Ha estat internacional amb les seleccions inferiors. Va formar part de la selecció espanyola sub-19 que va disputar el Campionat d'Europa de la UEFA Sub-19 de 2010 en què la selecció espanyola hi va quedar subcampiona.
El 2012, després que hagués estat un dels jugadors amb més partits disputats al Barça B d'Eusebio Sacristán, i d'haver debutat amb el primer equip en un partit de Copa del Rei contra l'Alavés, el Barça li va renovar el contracte fins a la temporada 2013-14.
El 5 de juny de 2014 Planas fou alliberat pel Barça, i el mateix dia va fitxar pel Celta de Vigo amb un contracte de tres anys, el mateix equip pel qual va fitxar també el seu company al Barça B Sergi Gómez.
El juliol de 2017 fou alliberat pel Celta de Vigo i va ser fitxat pel Girona FC amb un contracte de tres anys.

## Referències

* 1 2 «El Girona presenta Carles Planas, que arriba il·lusionat per un "projecte molt interessant"». 324.cat. [Consulta: 14 juliol 2017].
* 1 2 Domènech, Oriol «Así son las siete próximas perlas de La Masia» (en castellà). El Mundo Deportivo [Barcelona], 23-05-2011, pàg. 13 [Consulta: 25 maig 2011].
* ↑ «España, subcampeona de Europa tras caer ante Francia». La Verdad, 30-07-2010 [Consulta: 19 gener 2021].
* 1 2 3 Trillo, Marta. «El Celta se mira en el Barcelona» (en castellà). El País, 22-09-2015. [Consulta: 23 setembre 2015].
* ↑ «El Barça renova contracte al lateral esquerre del filial Carles Planas fins al 2014». 324.cat, 07-06-2012. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «Planas i Bañuz acaben contracte amb el filial». Web del FC Barcelona, 05-06-2014.
* ↑ Celta Vigo announce signing of Carles Planas from Barcelona Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine.; Inside Spanish Football, 5 juny 2014
* ↑ «Carles Planas firma para las tres próximas temporadas». As, 13-07-2017. Arxivat de l'original el 2017-07-18. [Consulta: 14 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa al web del FC Barcelona
* Fitxa a BDFutbol
* Fitxa a Futbolme (castellà)
# Clariallabes pietschmanni

Clariallabes pietschmanni és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Camerun.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Boulenger G. A. 1900. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Sixième Partie. Mormyres, Characins, Cyprins, Silures, Acanthoptérygiens, Dipneustes. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 1 (fasc. 5). 129-164.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ricardo Escuela

Daniel Ricardo Escuela (23 de maig de 1983) és un ciclista argentí, professional des del 2007 i actualment a l'equip Agrupación Virgen de Fatima.

## Palmarès

* 2005
** Vencedor d'una etapa a la Volta a San Juan
* 2006
** Vencedor d'una etapa al Girobio
* 2007
** Vencedor d'una etapa a la Volta a San Juan
** Vencedor d'una etapa a la Cascade Cycling Classic
** Vencedor d'una etapa a la Tulsa Tough
* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Cascade Cycling Classic
** Vencedor d'una etapa a la Tour de Utah
* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Volta a San Juan
* 2010
** Vencedor d'una etapa al Giro del Sol San Juan
* 2011
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a San Juan
** Vencedor d'una etapa a la San Dimas Stage Race
* 2013
** Vencedor d'una etapa al Giro del Sol San Juan
* 2014
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a San Juan
* 2015
** Vencedor de 4 etapes a la Volta a San Juan
** Vencedor d'una etapa al Giro del Sol San Juan
* 2017
** 1r al Giro del Sol San Juan i vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Parapropalaehoplophorus septentrionalis

Parapropalaehoplophorus septentrionalis fou una espècie relativament petita (en comparació amb, per exemple, Glyptodon) de gliptodontí i un parent extint dels armadillos d'avui en dia. Aquest mamífer, identificat el 2007 a partir de les restes fossilitzades d'un espècimen trobades el 2004, pesava uns 90 quilograms i tenia una closca coberta per petits bonys circulars. Vivia al nord de Xile, en una àrea actualment dominada per la serralada dels Andes, fa uns 18 milions d'anys.

## Referències

* ↑ Giant Armadillo Relative Found Discovery News
* ↑ Primitive Early Relative Of Armadillos Helps Rewrite Evolutionary Family Tree ScienceDaily.com
# Mbobomkulita

La mbobomkulita és un mineral de la classe dels carbonats que pertany al grup de la calcoalumita. Rep el seu nom de la cova Mbobo Mkulu (Sud-àfrica), la seva localitat tipus.

## Característiques

La mbobomkulita és un nitrat de fórmula química (Ni,Cu)Al₄((NO₃)₂,SO₄)(OH)₁₂·3H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Forma cristalls pseudhexagonals, de 10μm, apilats al llarg de [001]. També se'n troba en forma de rosetes, formant nòduls en pols de gra molt fi.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mbobomkulita pertany a «05.N - Nitrats amb OH (etc.) i H₂O» juntament amb els següents minerals: likasita, hidrombobomkulita i sveïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1979 a la cova Mbobo Mkulu, a Nelspruit (Mpumalanga, Sud-àfrica), on és un producte poc comú de l'oxidació i lixiviació del níquel i el coure de sulfurs al sostre de la cova, reaccionant amb l'alumini dels filosilicats i el nitrat del guano de les ratapinyades. En aquest indret se'n troba associada a altres minerals com: al·lòfana, calcoalumita i hidrombobomkulita. També ha estat descrita a la mina Jomac, a White Canyon (Utah, Estats Units), en un dipòsit sedimentàri d'urani i vanadi, on es troba associada a oswaldpeetersita, cuprita, antlerita, goethita, lepidocrocita, hidrombobomkulita, sklodowskita i guix.

## Referències

* ↑ «Mbobomkulite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 maig 2016].
* 1 2 «Mbobomkulite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 8 maig 2016].
# Vaixali

Vaixali o Vaisali (en sànscrit वैशाली Vaiśālī) fou un antic regne de l'Índia situat a l'actual estat de Bihar, al sud de Muzaffarpur. La capital fou probablement Basarh.
Fou un dels principals regnes budistes i Siddharta Gautama l'hauria visitat tres vegades. La confederació dels lichchavis va tenir la seva capital a Vaixali. Aquí es va celebrar el segon concili budista el 377 que va dividir el budisme en la branca del nord i la del sud.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Casa al carrer de la Muralla, 5 (Figueres)

L'edifici situat al carrer de la Muralla, 5, actualment enderrocat, havia estat una obra del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
L'edifici, del carrer de La Muralla número 5, està separat a uns vint-i-cinc metres de la plaça de les Patates, ja que, la plaça té la seva pròpia numeració.

## Descripció

Era un edifici entre mitgeres situat a davant de la plaça de les Patates, de planta baixa i dos pisos amb una terrassa com a coberta. A la planta baixa, s'hi trobaven dos grans arcs rebaixats fets amb carreus ben escairats, posteriorment cegats. Els pisos superiors tenien dues obertures amb balcons individuals. Les obertures del primer pis eren en arc de mig punt, però això es devia a una rehabilitació, ja que tant les del primer com les del segon pis havien estat rectangulars. Les del segon pis sí que eren les obertures originals, amb un fris esgrafiat amb motius vegetals, al voltant emmarcant la finestra. Aquest element decoratiu també es trobava a les obertures del primer pis tot i la rehabilitació. A sota el voladís, un fris també amb ornamentació floral ocupava tota l'amplada de la façana.

## Referències

* ↑ Text importat de: «Carrer de la Muralla, 5». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 25 gener 2015] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# Colònia del Txad

La Colònia del Txad fou un domini francès a l'Àfrica que va existir del 1920 al 1934 com a part de la federació de colònies de l'Àfrica Equatorial Francesa (AEF).

## Història

El Territori del Txad es va separar de la colònia de l'Ubangui-Chari el 1916 però va restar com territori (de facto militar) dependent de l'Àfrica Equatorial Francesa (AEF). Finalment el 17 de març de 1920 es va convertir en la colònia del Txad sempre dins l'AEF. Les colònies foren rebatejades regions el 30 de juny de 1934 i el 31 de desembre de 1937 les regions foren substituïdes per territoris ultramarins.

## Tinents governadors

* 1920 - 1921 Bertrant
* 1921 - 1923 Fernand Marie Joseph Antoine Lavit
* 1923 - 1926 Dieudonné François Joseph Marie Reste
* 1925 - 1926 François Joseph Henri Terraz (suplent)
* 1925 Antoine Touzet (no va arribar a prendre possessió)
* 1925 Albéric Auguste Fournier (no va arribar a prendre possessió)
* 1926 - 1929 Jules Marcel de Coppet
* 1927 - 1928 Jacques Auguste Maurice Cléret (suplent)
* 1928 - 1929 Adolphe Deitte (no va arribar a prendre possessió)
* 1929 Maurice Assier de Pompignan
* 1929 - 1930 Émile Buhot-Launay
* 1929 Maurice Assier de Pompignan (suplent)
* 1930 - 1932 Jules Marcel de Coppet (segona vegada)
* 1930 Louis de Poyen-Bellisle (suplent)
* 1932 Joseph Georges Alexandre Bouvet
* 1932 - 1933 Georges David Pierre Marie Prouteaux
* 1932 Louis de Poyen-Bellisle (suplent)
* 1933 Louis de Poyen-Bellisle
* 1933 - 1934 Richard Edmond Maurice Brunot
* 1933 - 1934 Louis de Poyen-Bellisle (suplent)

## Referències

Worldstatesmen, per Ben Cahoon
# Resolució 1335 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1335 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 12 de gener de 2001. Després de recordar anteriors resolucions sobre Croàcia incloses les resolucions 779 (1992), 981 (1995), 1147 (1997), 1183 (1998), 1222 (1999), 1252 (1999) i 1285 (2000), 1305 (2000) i 1307 (2000) el Consell va autoritzar la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Prevlaka (UNMOP) a continuar supervisant la desmilitarització a la zona de la península de Prevlaka fins al 15 de juliol de 2001. Va ser la primera resolució del consell adoptada en 2001.
El Consell de Seguretat va acollir amb satisfacció la situació generalment tranquil·la i estable de la península de Prevlaka, però va continuar preocupat per les violacions del règim de desmilitarització i les limitacions de la llibertat de moviment dels observadors de les Nacions Unides. Va donar la benvinguda a l'obertura dels punts de cruïlla entre Croàcia i Montenegro facilitant el trànsit civil i comercial sense incidents de seguretat que representaven una mesura significativa de creació de confiança entre els dos països. Encara hi havia preocupació per la manca de progrés cap a la solució de la disputada península de Prevlaka i un programa de desminatge. La resolució va assenyalar que la presència de la UNMOP va contribuir enormement a mantenir condicions propícies per a la solució de la disputa.
Es va instar tant a Croàcia com a la República Federal de Iugoslàvia (Sèrbia i Montenegro) a aplicar plenament un acord sobre la normalització de les seves relacions, cessar les violacions del règim de desmilitarització, reduir la tensió i garantir la lliure circulació als observadors de les Nacions Unides. Es va demanar a ambdós països que implementessin mesures de foment de la confiança a partir de la Resolució 1252 i es va demanar al Secretari General Kofi Annan que informés abans del 15 d'abril de 2001 sobre els progressos realitzats amb aquests temes. Es va instar a les parts a informar sobre el progrés de les seves negociacions bilaterals almenys dues vegades al mes i posar en marxa un ampli programa de desminatge.
Finalment, es va requerir a la Força d'Estabilització, autoritzada a la Resolució 1088 i estesa per la Resolució 1305, que cooperés amb la UNMOP.

## Referències

* ↑ «Council extends UN Prevlaka mandate for six months». United Nations, 12-01-2001.
* 1 2 Hilaire, Max. United Nations law and the Security Council. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 173. ISBN 978-0-7546-4489-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Guerra de la independència croata

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Mercat municipal (el Prat de Llobregat)

El Mercat municipal del Prat de Llobregat (Baix Llobregat) és una obra noucentista del 1921 inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El mercat està constituït per tres naus unides per una nau central de forma octogonal. Les tres naus rectangulars estan cobertes sota un encavallat de bigues de fusta, mentre que la central l'ha substituït per un embigat de laminat d'acer. Per la seva cara interna, els murs estan recoberts fins a una alçada de dos metres, de rajoleta blanca i verda del tipus valencià. En els punts on s'uneixen les naus laterals a la central es repeteix el motiu ornamental de la façana, consistent en una sèrie d'obertures rectangulars que si bé en el cas del carrer fan la funció de finestres, a l'interior, al deixar veure el mercat en tota la seva dimensió alleugeren una mica la sensació d'espai reclòs que podria produir el seu fraccionament. És un clar exemple de noucentisme d'inspiració historicista popular.

## Història

Cap a la dècada del 1920, els mercats van deixar d'estar constituïts per paradetes a l'aire lliure i per les noves necessitats van passar a constituir llocs estables i closos. L'Ajuntament del Prat va construir el seu en un solar que els havia estat cedit el 1734, pel senyor Baudilio Sigalès, per a saldar uns deutes que tenia amb la Institució i que fins al moment havia estat inutilitzat.
El primer projecte de mercat municipal estable s'elaborà el 1916 per l'arquitecte municipal Antoni Pascual i Carretero. El projecte inicial fou abandonat i el 1921 el nou edifici fou dissenyat per Antoni Bartra i Boada, aleshores també arquitecte municipal, i aixecat pel mestre d'obres Artur Monés i Company. Inicialment només disposava d'una entrada per la plaça de la Vila. Entre 1934 i 1944 es va fer l'ampliació pel sud-est fins al carrer d'Ignasi Iglésias, i entre 1937 i 1944 l'ampliació per l'est fins al carrer del Centre. Aquestes ampliacions van ser fetes per l'arquitecte municipal Joaquim de Moragas i Ixart.

## Referències

* 1 2 «Mercat municipal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 maig 2012].
* ↑ «Mercat municipal». Catàleg de patrimoni arquitectònic. Ajuntament del Prat de Llobregat. [Consulta: 26 juny 2012].
# Seu central

Caserna general o seu central (en anglès: headquarters o HQ) és el nom que rep el lloc en el qual es concentren la majoria de, si no totes, les funcions importants d'una organització. El terme s'usa especialment en referència a organitzacions militars i, per extensió, a grans corporacions (encara que en alguns països s'empra més en l'àmbit corporatiu el terme «oficina central» o head office en anglès).

## Caserna general militar

Una caserna general en l'àmbit militar pot prendre moltes formes, depenent de la grandària i la naturalesa de la unitat militar que governa. En l'àmbit de l'OTAN, es distingeixen avui dia tres tipus: el tàctic, el principal i el de rereguarda. Aquests tipus, independentment de la terminologia concreta, coincideixen en l'ús amb la majoria dels tipus de casernes generals empleats durant la història.

### Caserna general tàctic

Una caserna general tàctic és un conjunt petit de personal i mitjans de comunicació, a càrrec d'una unitat concreta. Normalment molt mòbils, la seva funció és recolzar al comandant de la unitat en les operacions millorant les seves comunicacions, així com liderar parts clau de la unitat des d'una posició en la qual puguin veure el terreny de forma adequada i exercir la seva influència en els subordinats immediats.

### Caserna general principal

La caserna general principal és molt menys mòbil i sol ocupar-se de la part estratègica d'un conflicte, és a dir, la planificació i execució de les operacions. Es compon normalment d'una certa quantitat del personal procedent de diverses branques, amb la funció d'assessorar al Comandant en Cap, així com controlar i supervisar els diferents aspectes de la planificació o l'execució d'operacions concretes. Una Caserna General Principal estarà dirigit normalment per un Cap d'Estat Major, que s'ocuparà de coordinar el treball del personal.

### Caserna general de rereguarda

La caserna general de rereguarda es manté a certa distància de la línia del front en les operacions convencionals. La seva funció és assegurar el suport logístic a les tropes del front, proporcionant subministraments mèdics, material, equip i subministraments de combat on siguin necessaris.

## Referències

* ↑ «Headquarters Definition & Meaning | Britannica Dictionary» (en anglès americà). [Consulta: 15 setembre 2023].

## Vegeu també

* Unitat militar
* Estat Major
* Seu social
# Villanueva de la Sierra

Villanueva de la Sierra és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).
La Festa de l'arbre, que celebra aquesta localitat cada 26 de febrer, ha estat declarada Bé d'Interès Cultural. Primera Festa de l'arbre que es va celebrar al món, 1805.

## Referències

* ↑ Herrero Uceda, Miguel i Elisa. Vive la Fiesta del árbol (Viu la Festa de l'arbre). Elam Editors, 2017. ISBN 9788493658595
# Casa Brutau

La Casa Brutau, o Casa Jaume Brutau, és un edifici de Sabadell protegit com a bé cultural d'interès local. És la seu principal del Conservatori i Escola Municipal de Música local. Està situat al carrer de Sant Oleguer, 75 i és obra de Marià Votó, de l'any 1883, reformada per Gabriel Borrell, l'any 1889.

## L'edifici

La casa, que dona també al carrer de Bosch i Cardellach, és formada per planta baixa, dos pisos i golfes. La seva estructura respon al tipus emprat habitualment pels mestres d'obres. La façana principal presenta una distribució simètrica, marcant l'eix la porta d'entrada i la balconada central del pis. El treball de ferro forjat de les reixes segueix la sobrietat de l'edifici presentant una senzilla ornamentació geomètrica. Una petita cornisa tradueix a la façana l'alçada de les plantes. La teulada presenta un petit ràfec amb motllures, sota aquest hi ha unes obertures rectangulars que indiquen la zona de les golfes. Fou un habitatge unifamiliar propietat del fabricant sabadellenc Bonaventura Brutau. L'edifici passà a l'Ajuntament, que, després de condicionar-lo i restaurar-lo, hi allotjà l'Escola Municipal de Música l'any 1986.

## Referències

* ↑ «Casa Jaume Brutau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Casa Brutau Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
* Web del Conservatori de Sabadell Arxivat 2015-10-03 a Wayback Machine.