# Luísa Costa Gomes

Luísa Costa Gomes (Lisboa, 16 de juny de 1954) és una cronista, dramaturga i escriptora portuguesa.

## Biografia

Es va llicencia en filosofia per la Universidade de Lisboa i va treballar com a professora de secundària. El 1982 va publicar la seva primera obra, 13 Contos de Sobressalto i a partir d'aleshores va escriure contes, novel·les i teatre. Va col·laborar amb mitjans com O Independente, Público i Diário de Notícias escrivint-ne cròniques periodístiques. Posteriorment es va especialitzar en traducció de textos de dramatúrgia al portuguès, i va editar la revista Ficções dedicada a contes tant d'autors portuguesos com estrangers. Com a novel·lista, ha publicat la novel·la "O Defunto Elegante", juntament amb Abel Barros Baptista; el llibret de "Corvo Branco", una òpera de Philip Glass i posada en escena per Bob Wilson, que va estrenar a l'Expo 98 de Lisboa; la cantata "Sobre o Vulcão", amb música de Luís Brangança Gil. El 1994 va publicar Vida de Ramon, on narra la vida de Ramon Llull. L'obra va ser traduïda i publicada en català per Edicions 62.
El 2020 va guanyar una proposta de projecte per a fer un projecte audiovisual amb Netflix, una ficció amb el títol de "Paradoxa".

## Obra publicada
### Ficció

* Treze Contos de Sobressalto. Amadora: Bertrand, 1981.
* Arnheim & Desirée: mitos para o século vinte. Lisboa: Difel, 1983.
* O Gémeo Diferente. Lisboa: Difel, 1984.
* O Trono e o Domínio (com Rui Romão). Lisboa: Rolim, 1985.
* O Pequeno Mundo. Lisboa: Quetzal, 1988.
* Vida de Ramón. Lisboa: Dom Quixote, 1994.
* Olhos Verdes. Lisboa: Dom Quixote, 1994.
* O Defunto Elegante (com Abel Barros Baptista). Lisboa: Relógio d’Água, 1996.
* Contos outra vez: 1984-1997. Lisboa: Cotovia, 1997.
* Educação para a tristeza. Lisboa: Presença, 1998.
* Império do amor. [S.l.]: Tinta Permanente, 2001.
* José Matias: entretém para quatro mulheres. Lisboa: Ensemble, 2002.
* A galinha que cantava ópera e outras histórias de animais. Lisboa: Dom Quixote, 2005.
* A Pirata. Lisboa: Dom Quixote, 2006.
* Trava-línguas. Lisboa: Dom Quixote, 2006.
* Setembro e outros contos. Lisboa: Dom Quixote, 2007.
* Dom Mínimo, o Anão enorme e outras histórias. Alfragide: Texto, 2009.
* Ilusão (ou o que quiserem). Lisboa: D. Quixote, 2009.
* 1910: uma antologia literária, [et al.]. Alfragide: Dom Quixote, 2010.
* Cláudio e Constantino: novela rústica em paradoxos. Alfragide: D. Quixote, 2014.
* Florinhas de Soror Nada: a vida de uma não-santa. Lisboa: Alfragide, Dom Quixote, 2018.

### Teatre

* Nunca Nada de Ninguém. Lisboa: Cotovia, 1991.
* Ubardo, seguido de A minha Austrália. Lisboa: Dom Quixote, 1993.
* Clamor (sobre textos de Vieira). Lisboa: Cotovia, 1994.
* Duas comédias: Um filho, seguido de A vingança de Antero ou boda deslumbrante. Lisboa: Relógio d'Água, 1996.
* O céu de Sacadura: tragicomédia ambigua. Lisboa: Cotovia, 1998.
* Arte da conversação, seguido de Vanessa vai à luta. Lisboa: Cotovia, 1999.
* A Vida em Vénus. Lisboa: Culturgest, 2008.

### Òpera

* O Corvo Branco (White Raven), autora del llibret per a un projecte de Philip Glass i Robert Wilson, encarregat per António Mega Ferreira, comissari de l'Expo de Lisboa de 1998.

### No ficció

* Da Costa, praias e montes da Caparica. Lisboa: Fundação Francisco Manuel dos Santos, 2018.

## Premis i reconeixements

Luísa va rebre el premi "Prémio D. Dinis" l'any 1988 de la "Fundação da Casa de Mateus " per la seva novel·la O Pequeno Mundo. Va ser guardonada l'any 1994 amb el Premi Màxima de Literatura per la seva novel·la Olhos Verdes . L'any 2010 també va ser guardonada amb el Premi Fernando Namora per la novel·la Ilusão ou O Que Quiserem .

## Referències

* ↑ Maria Leonor Nunes. «Luísa Costa Gomes: Os mil e um paradoxos» (en portuguese). Jornal de Letras, Artes e Ideias, 08-06-2014. [Consulta: 13 juliol 2014].
* ↑ MINHO, O. «Projetos de Luísa Costa Gomes e Vhils entre vencedores do concurso Netflix/ICA» (en portuguès de Portugal), 10-08-2020. [Consulta: 20 maig 2023].