# José Antonio Labordeta

* «Labordeta» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «La Bordeta».
José Antonio Labordeta (castellà: José Antonio Labordeta Subías) (Saragossa, 10 de març de 1935 - Saragossa, 19 de setembre de 2010) fou un escriptor saragossà, conegut simplement com a Labordeta en la seua faceta de cantautor i, popularment, com el Abuelo («l'Avi»): guardonat l'any 1991 amb la medalla Juan de Lanuza, va ser diputat a les corts d'Aragó i al Congrés dels Diputats per Chunta Aragonesista entre 1999 i 2008.
Germà del cineasta Manuel Labordeta i del poeta Miguel Labordeta, oncle del músic Juan Manuel Labordeta, pare de l'actriu Ana Labordeta i de la novel·lista Ángela Labordeta i tot un personatge popular, símbol de l'Aragó contemporani, és considerat «el més important cantautor aragonés i una de les persones més decisives en la recuperació de la consciència regional aragonesa».

## Biografia

Labordeta va nàixer el 10 de març de 1935 a l'antic palau dels Lanuza, del número 1 del carrer Buen Pastor, en ple centre de Saragossa, on la seua família regentava l'escola internat Santo Tomás de Aquino, a la qual assistirien personalitats com Jesús Moncada: quart fill (entre set germans) de Sara Subías i Miguel Labordeta, un catedràtic de llatí i militant d'Izquierda Republicana que, en començar la guerra a l'any següent, va ser detingut per ateu, comunista i maçó i, en acabant, se li va retirar la càtedra.

### Infància

Per por a més represàlies, la família va escolaritzar el jove José Antonio al Colegio Alemán saragossà fins que va tancar el 1943, any en què l'Alemanya nazi començava a perdre la guerra. Llavors, va continuar els estudis a l'escola paterna, on va fer el batxillerat junt a futures personalitats com Emilio Gastón i, en acabant, va començar la carrera de dret; el 1953, durant el tercer curs, son pare es va morir i Labordeta se'n va passar a lletres. L'escola familiar va passar a mans del seu germà poeta, catorze anys major que ell, el qual passaria a exercir un rol patern sobre el seu germà menut.

### Literatura

L'any 1957 li van tocar trenta mil pessetes en la loteria i se'n va anar un mes sencer al parador de Turisme de San Juan de la Peña a llegir-se l'Ulisses de James Joyce: influït per Miguel, va fundar i dirigir la revista Orejudín (1958–1959) i publicà en la Papageno (1958–1960), ambdues publicacions sorgides al voltant de la tertúlia Niké i de l'Oficina Poética Internacional. Finalment, es va llicenciar en filosofia el 1960 i se'n va anar a treballar de lector d'espanyol a Ais de Provença, a les acaballes de la Quarta República, on donava classe als pied-noirs: allà va escoltar per primera volta els discs de Brassens, Brel i Léo Ferré i va escriure Sonata ibérica, un poemari influït per Machado, que encara continua inèdit.

### Ensenyament

Dos anys després, se'n va tornar a l'Aragó i, en casar-se amb Juana de Grandes el 29 de setembre de 1963, ambdós es traslladaren a Terol per treballar de professors en una escola laica fundada per un amic seu: allí, ella exercia de mestra de grec i ell, d'història. Entre els alumnes que va tindre Labordeta durant esta època, figuren el president d'Endesa Manuel Pizarro, el polemista Jiménez Losantos, el dibuixant Carlos Azagra o el polifacètic Joaquín Carbonell: junt amb est últim i Cesáreo Hernández va començar a cantar, amb trenta-tres anys, en novembre del 68. La seua primera aparició en públic va ser a Belchite (el poble de la mare de Serrat), on un amic seu li va dir «maño, no vuelvas nunca más a cantar. Te quiero mucho, pero lo haces muy mal y además eso es cosa de maricones.» Durant els huit anys d'estada a Terol, van nàixer les seues primeres dues filles, Ana i Ángela; la tercera, Paula, va nàixer en tornar a Saragossa. L'any 1985, va demanar l'excedència i ja no va tornar a exercir de professor.

### Música

Labordeta compongué la seua primera cançó (Réquiem para un burgesito) l'any 1964, influït per Georges Brassens i avorrit de fer classes i oposicions, però no es convertí en cantautor fins que aplegà a Terol: ja establert allà, el professor valentí José Sanchis Sinisterra trobà un anunci en Cuadernos para el diálogo en el qual demanaven cançons d'autor. Labordeta gravà una cinta amb les seues composicions en l'estudi de Radio Teruel —segons el seu ex alumne Joaquín Carbonell, també en gravà una en Radio Zaragoza dedicada al Che Guevara— i les envià en cinta a Madrid; a finals del 1968 el cridaren per a què anara a gravar-ne tres als estudis Philips un 10 d'octubre i, com ell entrà en l'estudi després d'Hilario Camacho, Elisa Serna i Ignacio Fernández Toca i est últim havia titulat el seu disc Andros I, Labordeta batejà el seu com a Vol. II. Després d'enregistrar Réquiem por un burguesito, Los masoveros i Los leñeros amb l'acompanyament de músics d'estudi, com encara n'hi havia lloc per a una altra cançó Labordeta tocà Las arcillas sol amb la guitarra. L'EP de quatre cançons, editat per Edumsa, va ser segrestat l'any següent per les autoritats; es va reeditar el 1971 com a complement de Cantar y callar, un dels primers llibrediscs de l'època, però no aparegué en CD amb la portada original fins a l'any 2019.
Dos anys després, el 13 de novembre de 1973 va tindre lloc el Primer Encuentro de la Música Popular en Aragón al Teatre Principal de Saragossa amb les actuacions de Boira, La Bullonera, Renaxer, Pilar Garzón, Tierra Húmeda, Tomàs Bosque (de la Franja) i el mateix Labordeta, que llavors ja era el cap visible de l'emergent «cançó popular aragonesa». A l'any següent, Edigsa li publicà el seu primer disc de llarga durada, Cantar i callar (sic), que incloïa notes preliminars (en valencià) d'Ovidi Montllor.
El 1975 va publicar Tiempo de espera, que inclou la seua peça més coneguda, Canto a la libertad, escrita en el seu retir de Villanúa: ja en democràcia, la seua cançó va ser proposada pel Partido Aragonés com a himne oficial d'Aragó, però al final el PSOE i el PCE votaren en contra. Es va semiretirar públicament de l'ofici de cantautor, amb un concert a la plaça del Pilar el 4 d'octubre de 1991, encara que d'ençà ha ofert concerts puntualment, en solitari o junt amb Carbonell i Eduardo Paz en l'espectacle Cantautores aragoneses, que els va tornar a ajuntar en un concert històric retransmès per Aragón TV l'11 d'octubre de 2006 que, en acabant, ha girat per ciutats com Fraga i Osca (en el festival Periferias).
* El concert del Pilar (2006)
* L'any 2007 a Osca
* Amb Carbonell i Eduardo

### Política

Cofundador de la revista Andalán, del Partit Socialista Aragonès, creador d'un partit imaginari anomenat Izquierda Depresiva Aragonesa i candidat en la llista al senat espanyol per Izquierda Unida, finalment va ser diputat electe per Chunta Aragonesista a les corts entre 1999 i 2000 i al Congrés dels Diputats els anys 2000 i 2004 (per dues legislatures seguides) fins a l'any 2008, en el qual es va jubilar. En l'etapa a Madrid va destacar dins del grup mixt, com a únic representant de l'aragonesisme, pel seu estil radicalment oposat al de la resta de congressistes: durant el debat sobre la invasió d'Iraq va recitar un poema del seu germà Miguel; en un altre debat va respondre als diputats del PP que se li burlaven amb un «¡A la mierda!» o insultant-los; també va participar activament en el debat sobre l'Estatut d'Autonomia d'Aragó, en la comissió d'investigació de l'11-M i, finalment, va anunciar la seua retirada durant la intervenció en el debat sobre l'estat de la nació de 2007. Durant la seua trajectòria com a diputat, s'oposà al transvasament de l'Ebre, votà en contra de la Llei de partits i a favor de la Constitució europea, defenia la cooficialitat de les llengües de l'Aragó i el programari lliure i parlava d'Espanya com «una gran federació». En rebre el premi de l'Asociación de Periodistas Parlamentarios, compartit amb Agustí Cerdà, Labordeta es va acomiadar amb una jota aragonesa.

### Retir

En retirar-se de la política «per cansament ideològic», ocasionalment residia a Altafulla; va escriure la novel·la Memorias de un beduino en el Congreso de los Diputados (2009), actuà en l'Expo de Saragossa, i el 2006 se li va diagnosticar un càncer de pròstata, que el portà a la mort el 2010; el Rolde de Estudios Aragoneses ha reeditat el Cantar i callar de 1968, encara inèdit en CD, amb ocasió de la publicació del llibre col·lectiu José Antonio Labordeta: creación, compromiso, memoria (amb més de seixanta col·laboracions al voltant de la figura i la trajectòria de l'homenatjat), presentat el 26 de novembre en una festa al Teatre Principal de Zaragoza.

### Mort

Labordeta morí a l'Hospital Universitari Miquel Servet de Saragossa, el 19 de setembre de 2010, als setanta-cinc anys. El funeral tingué lloc el matí del 21 de setembre en un acte familiar al cementeri de Torrero: després de la cerimònia i de la incineració, la viuda i les filles depositaren el centre dels flors que duia la taüt davant de la tomba de Joaquín Costa.

## Obra
### Bibliografia

La producció literària de Labordeta és la major de totes les seues aficions per l'antiguitat i la constància del ritme de publicació; amb tot, potser és la seua faceta menys coneguda, a la qual caldria afegir els nombrosos articles en premsa o el poemari inèdit adés esmentat.
| A | Títols | Editorial | Lloc | Comentaris |
| 1959 | Sucede el pensamiento | Colección Orejudín | Saragossa | primer llibre de poesia |
| 1965 | Unamuno: diario poético | Son Armadans | Palma | assaig sobre el cançoner d'Unamuno |
| 1965 | Las sonatas | Colección Poemas | Saragossa | segon poemari, escrit a Terol |
| 1971 | Cantar y callar | Javalambre | Saragossa | inclou el primer EP |
| 1972 | Trenta y cinco veces uno | El Bardo | Barcelona | poemari editat per Josep Batlló |
| 1973 | Tribulatorio | Javalambre | Saragossa | poemari |
| 1974 | Cada cual que aprenda su juego | Júcar | ? | novel·la |
| 1976 | Poemas y canciones | Lumen | ? | antologia de poemes i cançons anteriors |
| 1980 | Método de lectura | Ayuso | ? | poemari |
| 1982 | Con la voz a cuestas | Los Libros de la Frontera | Barcelona | memòries de 1967 1 1977 |
| 1983 | Aragón en la mochila | Penthalon | ? | guia de viatges per l'Aragó |
| 1985 | Jardín de la memoria | Taifa | Barcelona | poemari, editat per Josep Batlló |
| 1986 | El comité | Ayuso | ? | segona novel·la |
| 1988 | Diario de náufrago | Prensas Universitarias | Saragossa | poemari |
| 1992 | Mitologías de mamá | Libertarias/Prodhufi | Madrid | tercera novel·la |
| 1994 | Los amigos contados | Xordica | Villanueva de Gállego | articles publicats en l'Andalán entre 1979 i 1982 |
| 1994 | Monegros | Libertarias | Madrid | poemari |
| 1995 | Un país en la mochila | Libertarias | Madrid | guia de viatges basada en el programa homònim |
| 1995 | Tierra sin mar | Xordica | Villanueva de Gállego | selecció d'articles variats autobiogràfics |
| 2001 | Con la mochila a cuestas | RBA | Barcelona | una altra guia de viatges |
| 2001 | Banderas rotas | La Esfera de los Libros | Barcelona | «quasi memòries» |
| 2003 | Dulce sabor de días agrestes | Huerga & Fierro | Barcelona | antologia |
| 2004 | Cuentos de san Cayetano | Xordica | Villanueva de Gállego | narrativa |
| 2009 | Memorias de un beduíno... | Ediciones B | Barcelona | ..en el Congreso de los Diputados |
| 2010 | Regular, gracias a Dios | Ediciones B | Barcelona | Memòries compartides |
| 2011 | Historia de Paletonia | Aladrada | Saragossa | articles publicats en l'Andalán entre 1977 i 1978 |
| 2011 | Para creernos vivos todavía (José Antonio Labordeta en la memoria) | Antonio Pérez Lasheras | | antologia d'articles de i sobre Labordeta |
| 2016 | TeBeO Labordeta | GP Ediciones | | biografia en còmic per Azagra, Revuelta i Viñuales |

### Discografia

La major part de la seua discografia va ser recopilada l'any 2004 en Cantar y no callar (1975-1995), una caixa de tretze compactes reeditats per Dro: bàsicament, tots els discs editats per Fonomusic, Cantar i callar reeditat per Picap en CD i en format digital.
Recopilatoris :
| any | títol | segell | comentaris |
| 2001 | 30 temas | Fonomusic | |
| 2004 | Cantar y no callar (1975-1995) | Dro | caixa antològica amb tots els discs de Fonomusic |
| 2006 | Cantautores aragoneses | El Periódico | recopilatori compartit amb Carbonell i La Bullonera |

### Filmografia

| A | direcció | títol | comentaris |
| 1969 | Antonio Artero | Monegros |
| 1985 | Francesc Betriu | Rèquiem per un camperol | Labordeta fa el paper de l'agutzil |
| | | Azabache | pel·lícula infantil per a TVE, en què interpreta un farer |
| 1990 | José Briz Méndez | Del Miño al Bidasoa | basada en l'obra de Camilo José Cela |
| 1994 | | Lazos |
| 1995 | Labordeta | Un país en la mochila | sèrie de viatges per l'Espanya rural |
| 2007 | Aragón TV | Cantautores aragoneses: el concierto! | DVD del concert de l'11 d'octubre de 2006 |
El vessant actoral de Labordeta és la més tardana de les seues activitats: a banda dels papers protagonistes ressenyats a continuació, Labordeta també va treballar el 1988 com a amfitrió del programa En la cadiera per a TVE a Aragó, pel qual passaren els cantautors més importants del moment, a més de les seues incursions puntuals de contertulià en diversos programes de debat o com a actor convidat en sèries televisives com 7 vidas.

## Reconeixements
### Orde de Saurí

El govern de Nicaragua va concedir a José Antonio Labordeta l'orde de Saurí el 2003, la seva màxima distinció nacional.

### Medalla d'Or al Mèrit en el Treball

El Consell de Ministres del divendres 4 de desembre de 2009 va acordar concedir la Medalla d'Or al Mèrit en el Treball a José Antonio Labordeta. Aquest reconeixement pretén "premiar i destacar el mèrit d'una conducta socialment útil i exemplar en l'acompliment dels deures que imposa l'exercici de qualsevol treball, professió o servei".

### Doctor honoris causa per la Universitat de Saragossa

El 23 de març de 2010 la Universitat de Saragossa va dur a terme la investidura de José Antonio Labordeta com a doctor honoris causa.

### Gran Creu de l'orde d'Alfons X el Savi

El 6 setembre 2010, li va ser lliurada la Gran Creu de l'orde d'Alfons X el Savi atorgada pel govern d'Espanya.

### Medalla d'Aragó

És el màxim guardó de la comunitat autònoma. El seu objecte és reconèixer i prestigiar la tasca de persones físiques o jurídiques, o d'organitzacions, centres o col·lectius de pública i reconeguda identitat social, en la defensa dels valors i identitat aragonesos. Li va ser concedida a títol pòstum, i lliurada el 20 de setembre de 2010.

### Parc Gran José Antonio Labordeta

L'ajuntament de Saragossa va aprovar denominar Parc Gran José Antonio Labordeta al que fins ara portava el nom de Parc de Primo de Rivera, i que la ciutadania coneixia popularment com a Parc Gran, una de les zones verdes més conegudes de la ciutat.

## Vegeu també

* Miguel Labordeta

## Referències

* ↑ Gran Enciclopedia Aragonesa Online Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. Labordeta Subías, José Antonio
* ↑ El Mundo José Antonio Labordeta en el Magazine
* ↑ 10Líneas.com Arxivat 2007-10-28 a Wayback Machine. cronologia fins a 2004 per Javier Aguirre
* ↑ El Periódico de Aragón Arxivat 2009-03-17 a Wayback Machine. «Hay gente que me dice...»
* ↑ El país Su señoría levanta la voz
* ↑ Antón Castro «"Las cuatro canciones del EP 'Andros 2' son las más emotivas que compuso Labordeta"» (en castellà). El Heraldo de Aragón, 08-01-2019 [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ El País Labordeta vuelve a sus viejas pasiones a la sombra del pirineo
* ↑ Periferias.org Arxivat 2008-01-10 a Wayback Machine. concert en l'edició del 2007
* ↑ Terra Labordeta llama en el congreso "gilipollas" a un diputado del PP
* ↑ 10Líneas.com Arxivat 2007-10-28 a Wayback Machine. text de la seua intervenció al Congrés
* ↑ ElPlural.com Arxivat 2007-08-25 a Wayback Machine. ¡Viva la Comisión!
* ↑ El País Labordeta asiste a su último debate del estado de la nación
* ↑ La Democracia Arxivat 2008-06-16 a Wayback Machine. Labordeta: la ley de partidos fue creada para y contra HB
* ↑ Escolar.net Entrevista a José Antonio Labordeta
* ↑ Wikinoticias Entrevista a José Antonio Labordeta
* ↑ A Sueldo de Moscú Arxivat 2010-09-28 a Wayback Machine. «España es una federación, pero...»
* ↑ El Correo Digital «No soporto cachondeos con lo de la mochila y el ...»
* ↑ El Imparcial Arxivat 2008-09-21 a Wayback Machine. «Menos mal que el PSOE no ha ganado con mayoría...»
* ↑ El Periódico de Catalunya Memòries de diputat
* ↑ Público «José Antonio Labordeta muere en Zaragoza tras una larga enfermedad»
* ↑ El Heraldo de Aragón Homenaje a Labordeta
* ↑ El Periódico de Catalunya El món de la cultura rendeix un emotiu...
* ↑ (castellà) Crónica de Aragón, Aragón llora la muerte de José Antonio Labordeta
* ↑ EFE «La família dona l'últim adéu a Labordeta». El Periódico. EFE, 21-09-2010 [Consulta: 11 octubre 2018].
* ↑ 10Líneas.com Arxivat 2010-08-26 a Wayback Machine. fitxa bibliogràfica
* ↑ «TBO Labordeta». Centro del Libro de Aragón. [Consulta: 1r octubre 2018].
* ↑ «José Antonio Labordeta». Discogs. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ «José Antonio Labordeta – Andros Vol. 2». Discogs. [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ «Labordeta* — Cantar I Callar». Discogs. [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ «Labordeta* — Tiempo De Espera». Discogs. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ «Labordeta* – Cantes De La Tierra Adentro». Discogs. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ «Labordeta* — Labordeta En Directo». Discogs. [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ «José Antonio Labordeta — Que No Amanece Por Nada». Discogs. [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ «Labordeta* — Cantata Para Un País». Discogs. [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ «Labordeta* — Las Cuatro Estaciones». Discogs. [Consulta: 5 maig 2020].
* ↑ «Labordeta* — Qué Queda De Ti, Qué Queda De Mí». Discogs. [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ «Labordeta* — Aguantando El Temporal». Discogs. [Consulta: 18 maig 2020].
* ↑ «Labordeta* — Tu Y Yo Y Los Demas». Discogs. [Consulta: 21 maig 2020].
* ↑ «Labordeta* — Que Vamos A Hacer...». Discogs. [Consulta: 25 maig 2020].
* ↑ «Labordeta* — Trilce». Discogs. [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ «Labordeta* — Canciones De Amor». Discogs. [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ «José Antonio Labordeta – Recuento - En Directo». Discogs. [Consulta: 4 juny 2020].
* ↑ «Labordeta* – Paisajes». Discogs. [Consulta: 9 juny 2020].
* ↑ «Labordeta. Nueva Visión». Canción con todos. Arxivat de l'original el 16 de juny 2020. [Consulta: 16 juny 2020].
* ↑ «Con la voz a cuestas (José Antonio Labordeta) [2001]». Cancioneros. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ «Cantautores Aragoneses. El Concierto!» (en castellà). Canción con todos. Arxivat de l'original el 26 de setembre 2019. [Consulta: 26 setembre 2019].
* ↑ «¡Vayatrés!» (en castellà). Canción con todos. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2018. [Consulta: 19 setembre 2018].
* ↑ «José Antonio Labordeta – Otra Vuelta De Tuerca». Discogs. [Consulta: 12 juny 2020].
* ↑ «Labordeta Inédito. En El Jardín De La Memoria» (en castellà). Canción con todos. Arxivat de l'original el 30 d’octubre 2019. [Consulta: 29 setembre 2018].
* ↑ Internet Movie Database fitxa de José Antonio Labordeta
* ↑ # MedallasOro Referència del Consell de Ministres del 4 de desembre de 2009

## Enllaços externs

* Un país en Labordeta (2020)
* ElMundo.es. Transcripció d'un xat amb Labordeta (castellà).
* El País. Soy un cascarrabias irónico (castellà).
* " Web amb les lletres de totes les cançons de José Antonio Labordeta"
* " Web amb informació i referències de José Antonio Labordeta" Arxivat 2019-09-26 a Wayback Machine.