OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acord de ratolí

Els acords de ratolí són combinacions de botons de ratolí pressionats conjuntament a l'uníson, com si fossin acords de piano, que s'usen per aconseguir diferents accions.
Els sistemes operatius Plan 9 i Oberon i l'entorn de desenvolupament acme fan un ús intensiu dels acords de ratolí. El Presentation Manager de l'OS / 2 també pot utilitzar l'acord per copiar i enganxar text mitjançant dos botons, però les combinacions de tecles de l'IBM Common User Access s'utilitzen amb més freqüència.

## Limitacions

Com els gestos del ratolí, les accions acordades poden no tenir suport i affordance i, per tant, no ofereix cap manera per als usuaris de descobrir possibles acords sense referència. Una característica similar com un menú contextual requereix menys entrenament.
Quan el Projecte Athena va utilitzar equips tan d'IBM com de la DEC, els ratolins DEC tenien tres botons i els ratolins IBM tenien dos. Athena va simular el tercer botó (del mig) dels ratolins IBM mitjançant un acord dels dos botons junts. Això no permet els acords que impliquen el clic del mig. L'Apple Mighty Mouse no suporta acords de ratolí a causa del disseny dels sensors dels botons.

## Aplicacions que gestionen acords de ratolí

* Mozilla Firefox
* Òpera
* Plan 9 from Bell Labs
* Acme
* Wily

## Referències

* ↑ Garfinkel, Simson L. «A Second Wind for Athena». Technology Review, November-desembre 1988 [Consulta: 25 gener 2016].

## Enllaços externs

* § = 1 manual d'acme Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., descriu els acords usats en acme
* § = 1 riu manual page Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., descriu els acords usats en riu el gestor de finestres de Pla 9
* Copying and Pasting using the Mouse Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine., descriu els acords d'OS/2.
# Abu-l-Fadl Al·lamí

Abu-l-Fadl (o Abu-l-Fadhl) ibn Mubàrak Al·lamí o, senzillament, Abu-l-Fadl Al·lamí (Agra, 14 de gener de 1551-22 d'agost del 1602) fou secretari particular de l'emperador mogol Akbar i historiador.
Era germà petit del poeta Abu-l-Fayd Faydí i fill del xeic Mubarak Nagawri (+1593) un destacat erudit autor del comentari de l'Alcorà anomenat Manba-i nafa'is al-uyun. Va estudiar com a deixeble del seu pare i va dirigir els seus estudis cap a la religió, el pensament grec, i el misticisme. Després va ensenyar a l'escola del seu pare.
El 1574 el seu germà el va introduir a la cort i Akbar el va agafar com a secretari privat. Va ajudar l'emperador a desfer-se de la influència dels ulemes que es va acabar el 1579 amb el decret (mahdar) que donava a Akbar el poder de decidir en les controvèrsies religioses. Va influir en una política de tolerància i en la divinització de la reialesa (el rei és la llum que ve de Déu, farr-i-izadi).
Tot i la influència que exercia en Akbar no va tenir cap càrrec oficial fins que el 1585 fou nomenat mansab de 1000; el 1592 fou promogut a mansab de 2000 i el 1598 a mansab de 2500. Políticament només va ser co-governador de Delhi per poc temps el 1586, associat a Xah-Kuli-Khan Mahram, fins que el 1599 fou nomenat governador del Dècan. Es va destacar com a administrador eficaç i el 1600 fou nomenat mansab de 4000 i el 1602 mansab de 5000, el més alt grau de la jerarquia administrativa.
El mateix any fou cridat a la cort quan es va revoltar Salim (el futur Jahangir), fill d'Akbar); al seu retorn va caure en una emboscada i fou assassinat pel desposseït cap bundela d'Orccha, Rajà Bir Singh Deva (22 d'agost del 1602) seguint ordes de Salim, al qual se li va enviar el cap.
Va deixar un fill, Abd-ar-Rahman Àfdal-Khan, que fou governador de Bihar (va morir el 1613).
Va escriure l'obra Àkbar Nama, una història del regnat d'Akbar fins a l'any 46è del seu regnat.

## Bibliografia

* S. A. A. Rizvi, Religious and Intellectual History of the Muslims in Akbar's Reign, New Delhi, 1975
# Abu-l-Fadl Jàfar ath-Thàïr fi-L·lah ibn Muhàmmad

Abu-l-Fadl Jàfar ath-Thàïr fi-L·lah ibn Muhàmmad (? - 961), fou un imam zaydita de Hawsam (931 - 961). La seva mare era filla d'un oncle patern de l'imam an-Nàssir al-Kabir al-Utruix, que havia predicat al Hawsam entre gilanis i daylamites abans de fer-se amo d'Amol i el Tabaristan.
Quan els alides zaydites van perdre el Tabaristan, ath-Thàïr va poder establir-se més a l'oest, a Hawsam i assegurar el poder. Va envair diverses vegades el Tabaristan, la primera el 932 aliat al daylamita Maqan ibn Kaki; entre 948 i 953 va fer tres invasions, aliat primer a l'ustundar de Ruyan, després al ziyàrida Wuixamguir ibn Ziyar (935-967) i la darrera al buwàyhida Rukn-ad-Dawla. A la seva mort les seves despulles foren portades a una localitat a l'est de Hawan anomenada Miyan Dih (a uns 30 km) i la seva tomba encara existeix. Els seus descendents van continuar regnant al Hawsan de vegades en lluita contra els imams alides de la línia d'al-Utruix o amb altres alides.

## Bibliografia

* W. Magdelung, The minor dinasties of Northern Iran, Cambridge History of Iran, volum IV.
# Abu-l-Fat·h Alí ibn Muhàmmad

Abu-l-Fat·h Alí ibn Muhàmmad (947/948 - 977) fou gran visir buwàyhida, fill i successor d'Abu-l-Fadl Muhàmmad ibn al-Hussayn ibn Muhàmmad. Acompanyava el seu pare a la campanya contra Hassanwayh quan va morir el 8 de desembre del 970. Era un demagog i gastava innecessàriament.
Rukn-ad-Dawla li va donar el càrrec de visir. El 974 Àdud-ad-Dawla va convèncer el seu pare Rukn-ad-Dawla, que era el degà de la família i que governava al Jibal, de fer una expedició en ajut d'Izz-ad-Dawla Bakhtiyar de l'Iraq amb les tropes pròpies i algunes que hi va enviar Rukn-ad-Dawla des de Rayy, dirigides per Abu-l-Fat·h Alí. No obstant, Àdud-ad-Dawla, amb el suport d'Abu-l-Fat·h Alí (a qui es va prometre que seria visir de l'Iraq) va retardar tant com va poder la intervenció a l'espera que Bakhtiyar estigués a punt de ser derrotat; llavors va actuar, va derrotar els rebels (30 de gener del 975) i va entrar a Bagdad el 31 de gener del 975. Al cap de dos mesos, sota pressió, Bakhtiyar va abdicar (12 de març de 975). Abu-l-Fat·h Alí fou enviat a comunicar les notícies a Rukn-ad-Dawla, però l'actuació del visir i el seu fill va molestar tant el degà buwàyhida que va obligar el seu fill a restablir Bakhtiyar. Mentre, Abu-l-Fat·h Alí va retornar a Bagdad on va viure amb luxe (i va guanyar una gran fortuna) per un temps i va millorar les relacions amb Izz-ad-Dawla Bakhtiyar i amb el visir d'aquest Ibn Bakiyya, i va rebre del califa el làqab de Dhu-l-kifayatayn.
Encara que Àdud-ad-Dawla va obeir, el seu pare, pel disgust que va tenir, es va posar malalt i va morir el 16 de setembre del 976. Abu-l-Fat·h Alí havia retornat a Rayy on va restar i va intentar apartar o eliminar el conseller de Muàyyid-ad-Dawla, germà d'Àdud-ad-Dawla, Ibn Abbad. Finalment Àdud-ad-Dawla, sobirà de Muàyyid, va ordenar la seva detenció i fou torturat i mort (977).

## Referències

* Bürgel, J. C.. Die Hofkorrespondenz Adud ad-Daulas (en alemany), 1965.
* Ihsan Abbas, "EBN AL-ʿAMĪD" a Encyclopaedia Iranica
# Abu-l-Fadl Muhàmmad ibn Ubayd-Al·lah al-Balamí

Abu-l-Fadl Muhàmmad ibn Ubayd-Al·lah al-Balamí fou visir samànida, potser ja sota Ismaïl ibn Àhmad (892-907) però només es té constància de la seva activitat sota Nasr (II) ibn Àhmad (914-943), pel que fou nomenat visir vers el 922, succeint a Abu-l-Fadl ibn Yaqub an-Naysaburí i va ocupar el càrrec fins al 937/938 en què el va substituir el fill de l'antic visir Abu Abd Allah Muhammad ibn Ahmad al-Djayhani, de nom Abu Ali Muhammad ibn Muhammad al-Djayhani.
Fou protector dels estudiosos i va tenir en especial consideració el poeta Rudagi. Va morir el 14 de novembre del 940.

## Notes

* ↑ Al- Samani, fol 90 i 262
* ↑ Ibn al-Athir

## Referències

* Biografia a Encyclopaedia Iranica
# Acroechinoidea

Els acroequinoides (Acroechinoidea) són una infraclasse d'equinoïdeus de la subclasse Euechinoidea. Aquest grup va aparèixer al final del Triàsic, i encara inclou moltes espècies abundants en l'actualitat, principalment de l'ordre de la Diadematoida. Es considera que aquest grup és un dels més basals entre els eriçons de mar regulars, propers als equinoturioides.

## Característiques

Aquest clade inclou eriçons de mar globulars i regulars amb la boca centrada a la part inferior i l'anus oposat, a la part superior. Tenen cinc (de vegades menys) parells de plaques ambulacrals al voltant del peristoma i una closca suturada en lloc d'imbricades.

## Classificació

La infraclasse Acroechinoidea inclou quatre ordres, cadascun dels quals només conté una família actual:
* Ordre Aspidodiadematoida Kroh & Smith, 2010
* Ordre Diadematoida Duncan, 1889
* Ordre Micropygoida Kroh & Smith, 2010
* Ordre Pedinoida Mortensen, 1939

## Galeria

* Aspidodiadema hawaiiensis (Aspidodiadematoida)
* Diadema setosum (Diadematoida)
* Micropyga sp. (Micropygoida)
* Caenopedina hawaiiensis (Pedinoida)

## Referències

* 1 2 «WoRMS - World Register of Marine Species - Acroechinoidea». [Consulta: 8 octubre 2020].
* 1 2 «Acroechinoidea - Natural History Museum». [Consulta: 8 octubre 2020].
# Agua Dulce (Comtat de Nueces)

Agua Dulce és una població del Comtat de Nueces (Texas, Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 737 habitants, 234 habitatges, i 200 famílies. La densitat de població era de 889,2 habitants/km².
Dels 234 habitatges en un 46,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 14,5% no eren unitats familiars. En el 12,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,2% tenia menys de 18 anys, un 10,4% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.406 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.375 $ mentre que les dones 18.875 $. La renda per capita de la població era de 10.847 $. Aproximadament el 22% de les famílies i el 25,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Agua Dulce». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Agua Dulce». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Agustí Layola i Riera

Agustí Layola i Riera (L'Hospitalet de Llobregat, 30 de juliol de 1907 - L'Hospitalet de Llobregat, 11 de novembre de 1998) fou un futbolista català de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Començà a destacar al club de la seva ciutat natal, l'Hospitalenc SC i més tard al FC Gràcia. L'any 1928 començà l'etapa més brillant de la seva carrera, amb sis temporades consecutives a primera divisió, primer al CE Europa, tres temporades, i a continuació al CD Espanyol, tres temporades més. El 1934 fou traspassat al Terrassa FC, on jugà dues temporades. Retornà a l'Europa, durant la Guerra Civil, i finalitzada la mateixa jugà a la UD Sant Martí i al Gimnàstic de Tarragona.

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Fallece Agustí Layola». Mundo Deportivo, 12-11-1998. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «En Hospitalet». Mundo Deportivo, 24-06-1925. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Ayer en Gracia». Mundo Deportivo, 16-08-1926. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «En el campo del Gracia». Mundo Deportivo, 13-06-1927. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Layola ha sido traspasado al Tarrasa». Mundo Deportivo, 04-07-1934. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Agustín Layola ha fichado por el Europa». Mundo Deportivo, 03-10-1936. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «En Pueblo Nuevo». Mundo Deportivo, 01-01-1940. [Consulta: 7 maig 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# MTX

MTX té els següents significats:
* Medicina tradicional xinesa, conjunt de pràctiques de medicina tradicional de la cultura xinesa
* MTX Mototrax, videojoc de motocròs, desenvolupat per Left Field Productions
# Ait Ammar

Ait Ammar (en àrab آيت عمار, Āyt ʿAmmār; en amazic ⵡⴰⴷ ⵣⴰⵎ) és una comuna rural de la província de Khouribga, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.260 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Malabsorció d'àcids biliars

La malabsorció d'àcids biliars (MAB), coneguda també com a diarrea per àcids biliars, és la causa de diversos problemes relacionats amb l'intestí, el principal és la diarrea crònica. També s'ha anomenat diarrea induïda per àcids biliars, enteropatia colerètica, diarrea per sals biliars o malabsorció de sals biliars. Pot resultar d'una malabsorció secundària a una malaltia gastrointestinal, o ser un trastorn primari, associat a una producció excessiva d'àcids biliars. El tractament amb segrestants d'àcids biliars sovint és efectiu.

## Diagnòstic

S'han desenvolupat diversos mètodes per identificar el trastorn, però hi ha dificultats amb tots ells. El diagnòstic de la malabsorció d'àcids biliars es fa de manera fàcil i fiable mitjançant la prova SeHCAT.

## Referències

* ↑ «Methods for diagnosis of bile acid malabsorption in clinical practice». Clin. Gastroenterol. Hepatol., 11, 10, 2013, pàg. 1232–9. DOI: 10.1016/j.cgh.2013.04.029. PMC: 3783593. PMID: 23644387.
# Ait Boubidmane

Ait Boubidmane (en àrab آيت بوبيدمان, Āyt Būbīdmān; en amazic ⴰⵢⵜ ⴱⵓⴱⵓⴷⵎⴰⵏ) és una comuna rural de la província d'El Hajeb, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 19.501 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Louise Brown

Louise Joy Brown (Oldham, Gran Manchester, 25 de juliol de 1978) és el primer nadó del món a ser concebut per fecundació in vitro.
Brown va néixer el 25 de juliol de 1978 a la ciutat anglesa d'Oldham, sent filla de Lesley i John Brown. Els seus pares havien estat intentant concebre-la durant nou anys, però sense èxit a causa del bloqueig de les trompes de Fal·lopi de Lesley. El 10 de novembre de 1977, Lesley Brown es va sotmetre al tractament a mans dels doctors Patrick Steptoe i Robert Edwards.
Paradoxalment, tot i que els Brown sabien que el procediment era experimental, els metges no els van anunciar que mai abans s'havia concebut una criatura mitjançant la fecundació artificial, provocant una situació "delictiva" pel fet d'haver amagat informació al pacient.
Brown va néixer a les 23:47h a l'Hospital General d'Oldham, a través d'una cesària ja prevista. La criatura va pesar 2,608 kg en el moment del part. El seu naixement fou gravat en vídeo. Té una germana, Natalie, també concebuda a través de fecundació in vitro.
Actualment, forma part de la plantilla de treballadors de correus. Prèviament havia estat infermera en una llar d'infants d'un centre de protecció de menors a Bristol.
Brown es va casar amb Wesley Mullinder el 4 de setembre de 2004. El 20 de desembre de 2006 va donar a llum un nen, després d'intentar quedar embarassada durant sis mesos. El nen va néixer a través de sistemes naturals: Cameron John Mullinder nasqué a Bristol, pesant poc menys de 2,721 kg. L'any 2013 naixia el segon fill, Aiden.

## Referències

* ↑ «El primer nadó proveta del món fa 25 anys». 324.cat, 09-11-2006. [Consulta: 14 març 2013].
* ↑ «Es compleixen 30 anys del naixement de Louise Brown, el primer nadó proveta». 324.cat, 25-07-2008. [Consulta: 14 març 2013].
* ↑ «Louise Brown: "Tengo dos identidades, la mía y la de la bebé probeta"» (en castellà), 25-07-2018. [Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ Cabrera, Alvaro «Fotos: Louise Brown, de primera niña probeta en 1978 a dar charlas sobre fecundación in vitro» (en castellà). El País [Madrid], 09-03-2020. ISSN: 1134-6582.
# Adelboden

Adelboden és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat a l'antic districte de Frutigen i a l'actual Frutigen-Niedersimmental.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Ahar (ruïnes)

Ahar fou una antiga ciutat del Rajasthan, al districte d'Udaipur, a uns 5 km a l'est d'Udaipur (Rajasthan). La ciutat va donar nom també al riu Ahar o Berach. Ahar, Chitor i Nagda van formar el nucli de la regió de Medpat que després fou el regne de Mewar.
La llegenda diu que fou fundada per Asaditya al lloc de Tamba Nagari, la capital dels tuar o tonwar, ancestres del rei Vikramaditya de Malwa, abans de d'obtenir Awinti o Ujjain el 1075; el nom de Tamba Nagari fou canviat a Ar, Aghata, Aghatpura, Aghatpur (nom donat pels jains),, Ahad, Aitpoor, Anandpur o Anandpura, Atpur, Atpur, Atpura, Atpurah, i Gangodbhav Tirtha, i finalment a Ahar. De Ahar deriva el patronímic ahària donat als rajputs gehlots (nom que portaven abans els sisòdies rajputs, al clan dels quals pertanyé la família reial) quan van viure a la zona exiliats (segle x).
A la part oriental hi ha uns grans munts sota els quals hi ha edificis i temples i on s'han fet troballes d'escultures, poteria i monedes. Algun dels temples remuntaria al segle x. Aquesta zona es diu Dhulkopt que vol dir "Fortalesa de terra"; es conserven les restes en bon estat de quatre temples jains construïts sobre estructures més antigues, que datarien de vers el segle x fins al XV (Mira Baibuilt, del segle x; Adinath, del segle XI; i els temples Mahavira del segle XV). Les pedres dels temples i edificis foren utilitzades per la construcció dels cenotafis dels ranes a la nova vila d'Ahar que va sorgir a un km a l'oest. Proper als temples (cap a la nova ciutat) hi ha el Gangod Bawa Kund, que segons la creença popular servia com a reserva d'aigua que s'omplia amb la que venia d'un riu soterrani que era una veta del Ganges.
Nagda fou la capital dels gehlots o guhilots rajputs entre el llegendari Nagadituya (626-646) i Mahendra II (688-734) i llavors Ahar era lloc de pelegrinatge i anomenada Gangodbhav Tirtha (Gangodbhav = reserva d'aigua; Tirtha, lloc sagrat de pelegrinatge). Deu anys després fou feta capital dels gehlots o guhilots (antecedents de la dinastia sisòdia de Mewar). Rajputs procedents de Malwa van atacar al rawal Allat (951-953) a Chitor i aquesta fortalesa va haver de ser abandonada i retornar a Ahar. Fou la capital per 23 generacions fins Jaitra Singh (1213-1253) que finalment va poder retornar a Chitor. Quan aquesta ciutat fou saquejada per darrera vegada el 1568, Udai Singh II va establir la seva capital a uns 5 km a l'oest d'Ahar i la va anomenar Udaipur. El 1615 Amar Singh, després de fer la pau amb els mogols, va tenir una depressió i es va retirar a un haveli a la nova vila d'Ahar, sorgida al costat de l'anterior, on va anunciar que abdicava en el seu fill Karan Singh; va morir sis mesos després a Ahar.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text de la Imperial Gazetteer of India, Oxford, Clarendon Press, 1908-1931
# Aimó de Borbó

* No confondre amb Aimó I de Borbó, senyor de Borbó
Aimó de Borbó (- 1071) va ser arquebisbe de Bourges al segle xi. Era fill d'Arquimbald II, senyor de Borbó, i Ermengarda.
Va ser escollit arquebisbe de Bourges el 1030. Convocà, l'any següent, un sínode provincial a la seva ciutat metropolitana i un segon a Llemotges, on la qüestió de l'apostolicitat de Sant Marçal es va decidir per ser reafirmada.
Confirmà al 1034 la restauració i dotació de l'abadia de Saint-Satur a Sancerre, dins la seva diòcesi. Aimó visità, com a "Primat dels Aquitans", la província de Bordeus. Durant aquesta visita va consagrar el monestir de Sant Front a Perigús.

## Bibliografia

* André Leguai, Histoire du Bourbonnais (« Que sais-je ? », n° 862), Paris, Presses universitaires de France, 1960.

## Referències

* Aimó de Borbó a Foundation for Medieval Genealogy
# Alamnagar

Alamnagar és una vila del districte de Madhepura a Bihar, Índia.
Fou capital d'un notable estat d'una família dels chandela que va arribar a incloure 52 poblets i viles de la rodalia. L'estat va desaparèixer i sota domini britànic la família només posseïa dos poblets. Hi queden algunes ruïnes: una cisterna, restes d'alguns forts i el palau de la família reial.

## Referències

Imperial Gazetteer of India

## Vegeu també

* Pargana d'Alamnagar
# Al Kufrah

El districte d'Al Kufrah (àrab: شعبية الكفرة, xaʿbiyya al-Kufra) conforma al costat d'altres 21 districtes la divisió administrativa de Líbia. La seva capital és la ciutat d'Al Jawf. La localització d'aquest districte es troba en el sud-est libi.
És l'únic districte de Líbia que posseeix fronteres internacionals amb tres països. Limita al nord-est amb la República Àrab d'Egipte. Limita a l'est amb la República del Sudan, més precisament amb l'Estat del Nord i al sud-est amb l'estat de Darfur del Nord. Limita al sud amb la República del Txad, específicament amb la Regió de Borkou-Ennedi-Tibesti.
Dins de Líbia, comparteix fronteres amb els districtes de Murzuq a l'oest, Al Jufrah al nord-oest i Al Wahat al nord.

## Població i superfície

Les xifres del cens realitzat l'any 2006 estimen que la població d'Al Kufrah està composta per unes 50.104 persones. La densitat poblacional és, per tant, de 0,1 habitants per quilòmetre quadrat, si es considera que la superfície del Districte d'Al Kufrah és de 483.510 quilòmetres quadrats de territori.

## Referències

* ↑ cita web |url= http://statoids.com/uly.html |títol=Districts of libya| editorial= statoids.com |dataaccés= 27 d'octubre de 2009|idioma=anglès
# Al Marj (districte)

El districte d'Al Marj o El Merj (àrab: شعبية المرج, xaʿbiyya al-Marj, literalment 'xabiyya dels Prats') és un dels vint-i-dos districtes de Líbia. La capital del districte és la ciutat d'Al Marj. Actualment, té una població estimada de 160.318 habitants (116,63 habitants per km²) i una superfície de 10.000 quilòmetres quadrats. Es veu afavorit per la seva localització sobre el Mar Mediterrani.

## Història

L'actual capital, la ciutat d'Al Marj, va començar a gestar-se quan un fort va ser construït el 1842 per l'Imperi Otomà i després va ser restaurat. Els italians van desenvolupar la ciutat (en el període de 1913-41) com un centre administratiu i de mercat. Va ser assotada per un terratrèmol el 1963. Hi ha un parell de bancs al carrer principal i les principals oficines de correus es troben al centre de la ciutat, no lluny de la gran mesquita.

## Referències

* ↑ «Districts of libya». statoids.com. [Consulta: 27 octubre 2009].