OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cronologia dels coneixements sobre el medi interestel·lar i intergalàctic

Aquest article és una cronologia dels coneixements sobre el medi interestel·lar i intergalàctic
* 1848 — Lord Rosse estudia el M1 i l'anomena Nebulosa del Cranc
* 1864 — William Huggins estudia l'espectre de la Nebulosa d'Orió i mostra que és un núvol de gas
* 1927 — Ira Bowen explica sense identificar les línies espectrals des de l'espai com a línies de transició prohibides
* 1930 — Robert Trumpler descobreix l'absorció per pols còsmica mitjançant la comparació de les mides angulars i la brillantor de cúmuls globulars
* 1944 — Hendrik van de Hulst prediu la línia hiperfina de 21 cm d'hidrogen interestel·lar neutral
* 1951 — H.I. Ewen i Edward Purcell observen la línia de transició hiperfina de 21 cm de l'hidrogen interestel·lar neutral
* 1956 — Lyman Spitzer prediu el gas coronari al voltant de la Via Làctia
* 1965 — James Gunn i Bruce Peterson van utilitzar les observacions de l'absorció relativament baixa del component blau de la línia alfa de Lyman de 3C9 per a restringir fortament la densitat i l'estat de ionització del medi intergalàctic
* 1969 — Lewis Snyder, David Buhl, Ben Zuckerman, i Patrick Palmer descobreixen el formaldehid interestel·lar
* 1970 — Arno Penzias i Robert Wilson descobreixen monòxid de carboni interestel·lar
* 1970 — George Carruthers observa hidrogen molecular a l'espai
* 1977 — Christopher McKee i Jeremiah Ostriker proposa una teoria de tres components del medi interestel·lar
* 1990 — Les dades de "contaminació" en primer pla de la sonda COBE ofereix el primer mapa de tot el cel del medi interestel·lar en la freqüència de microones.

## Referències

* ↑ Ewen, H. I.; Purcell, E. M. «Observation of a Line in the Galactic Radio Spectrum: Radiation from Galactic Hydrogen at 1,420 Mc./sec.». Nature, 168, 4270, 1951, p. 356. DOI: 10.1038/168356a0.
* ↑ Gunn, James E.; Peterson, Bruce A. «On the Density of Neutral Hydrogen in Intergalactic Space». Astrophysical Journal, 142, 1965, p. 1633-1641. DOI: 10.1086/148444.
* ↑ Wilson, R. W.; Jefferts, K. B.; Penzias, A. A. «Carbon Monoxide in the Orion Nebula». Astrophysical Journal, 161, 1970, p. L43. DOI: 10.1086/180567.
# Cascades Kaieteur

Les cascades Kaieteur són la caiguda d'aigua més gran del món. Situades al riu Potaro, al parc nacional de Kaieteur, es troba en una secció de la selva amazònica inclosa a la regió de Potaro-Siparuni de Guyana, a l'Amèrica del Sud. Té 226 metres d'alçada. Després flueix per una sèrie de cascades abruptes que, si s'inclouen a les mesures, fan que l'alçada total sigui de 251 metres. Tot i que moltes caigudes tenen una alçada més gran, poques tenen la combinació d'alçada i volum d'aigua, i Kaieteur es troba entre les cascades més potents del món amb un cabal mitjà de 663 metres cúbics per segon.
Les cascades Kaieteur són unes quatre vegades i mitja l'alçada de les cascades del Niàgara, a la frontera entre Canadà i els Estats Units, i aproximadament el doble de les cascades Victòria, a la frontera de Zàmbia i Zimbàbue, a l'Àfrica. És tracta d'una única cascada.
Riu amunt des de les cascades, l'altiplà de Potaro s'estén fins a l'escarpa llunyana de la serralada de Pacaraima. El riu Potaro desemboca al riu Essequibo, que és el 34è riu més llarg d'Amèrica del Sud i el riu més llarg de Guyana.

## Història i descoberta

Les cascades van ser redescobertes pels europeus el 1870 per un grup liderat per Charles Barrington Brown, un geòleg britànic nomenat com a agrimensor del govern a la colònia de la Guaiana Britànica. Brown i el seu soci James Sawkins havien arribat a Georgetown l'any 1867, i tot i que cartografiaven i preparaven informes geològics junts, alguns treballs els van realitzar en expedicions separades, i Sawkins no estava present quan Brown va descobrir les cascades. En aquest moment, Brown no va tenir temps d'investigar de prop les cascades, així que va tornar un any després per fer mesures exhaustives.
El llibre de Brown Canoe and Camp life in British Guiana es va publicar el 1876. Dos anys més tard, el 1878, va publicar Fifteen Thousand Miles on the Amazon and its afluents.

## Referències

* ↑ «Kaieteur Falls - World Waterfall Database». Arxivat de l'original el 2017-10-10. [Consulta: 2 desembre 2008].
* ↑ «Kaieteur Falls - World Waterfall Database».
# Uràievo

Uràievo - Ураево (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 338 habitants. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# Wartburg

«Wartburg» té aquests significats:
* Wartburg (Tennessee), població dels Estats Units a l'estat de Tennessee
* Castell de Wartburg, edifici a l'estat de Turíngia, Alemanya
* Festival de Wartburg, esdeveniment en ocorregut el 1817 al castell de Wartburg, que fou clau en la unificació alemanya
* Walther von Wartburg (Riedholz, cantó de Soleure, Suïssa, 1888 - 1971, Basilea), filòleg suís
* Wartburg (automòbil), marca de cotxes alemanya
# Sympetrum vulgatum

El pixaví muntanyenc (Sympetrum vulgatum) és una espècie d'odonat anisòpter de la família Libellulidae.

## Descripció

El cos fa de 35 a 40 mm. El mascle adult té el tòrax groguenc i vermell i l'abdomen vermell. La femella és d'un groc bru clar.
Sympetrum vulgatum es distingeix de Sympetrum striolatum per la seva estreta banda negra del front que baixa pel costat de cada ull (excepte en les subespècies d'Espanya i de Turquia).

## Distribució

Eurasiàtica: comú a Europa, al nord d'Espanya, a França (excepte al quart sud-oest, Bretanya i Normandia).
Migra esporàdicament a Anglaterra, és freqüent al sud dels països escandinaus, fins a l'Europa de l'Est i part de l'Àsia (on és escàs al sud).
És una espècie present a Catalunya i a la península Ibèrica.

## Hàbitat

Les larves viuen en aigües estancades bastant riques en vegetació. Els adults volen de juny a novembre. Els immadurs s'allunyen de l'aigua i a vegades migren.

## Galeria d'imatges

* Mascle
* Femella
* Mascle jove
* Còpula

## Referències

* ↑ Chinery, Michael. Flammarion. Insectes de France et d'Europe occidentale (en francès), 2012, p. 320. ISBN 978-2-0812-8823-2.
* ↑ K.-D. B. Dijkstra, Guide des libellules de France et d'Europe, illustrations: R. Lewington, Paris, Delachaux et Niestlé, 2007, 320 p.
* ↑ «Oxygastra, grup d'estudi dels odonats de Catalunya». [Consulta: 11 gener 2016].
* ↑ «Biodiversidad Virtual» (en castellà). [Consulta: 11 gener 2016].
* ↑ «Sympetrum vulgatum» (en anglès). [Consulta: 11 gener 2016].

## Enllaços externs

* Catalogue of Life: Sympetrum vulgatum
* INPN: Sympetrum vulgatum
# Davidijordania jordaniana

Davidijordania jordaniana és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 40-300 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del nord del Mar del Japó fins a la mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Popov A. M., 1931. On a new genus of fish Davidijordania (Zoarcidae, Pisces) from the Pacific. C. R. Acad. Sci. Leningrad 1931. 210-215.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pranaiama

Pranaiama o Pranayama (en sànscrit: प्राणायाम prāṇāyāma) són els exercicis respiratoris del ioga que condueixen a la concentració del prana (energia vital continguda en la respiració). Els exercicis de Pranaiama tenen com a finalitat absorbir, dirigir i acumular el prana o energia en el nostre cos. Pranaiama és una paraula sànscrita que significa "extensió del prāṇa o alè" o "extensió de la força de la vida". La paraula es compon de dues paraules en sànscrit: prana, la força vital o energia vital (en especial la respiració), i ayāma, estendre o prolongar.

## Referències

* ↑ «"Pranaiama" al web "apunts.cat"». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 14 abril 2015].
# Josep Mata i Balart

Josep Mata i Balart (Piera, Anoia, 26 de setembre de 1922) és un músic i ceramista.
Fou instrumentista de fiscorn de la Cobla Triomfal d'Igualada als anys 80. Instrumentista de piano i director d'orquestres i corals, entre les quals cal destacar la Triunfal Orquesta d'Igualada i la Coral L'Alzinar de Masquefa, en Josep Mata és un clar exponent del que ha estat la figura del músic professional, que sovint ha compartit la seva vocació musical amb altres àmbits relacionats amb la creativitat i l'artesania. Ha compost una desena de sardanes. El 2008 se li va retre un homenatge presentat per Jaume Nonell.

## Referències

* ↑ Riera i Vinyes, Carles; Serracant, Josep Maria; Ventura i Salarich, Josep. De la A a la Z: diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla. Girona: SOM, Revista de Cultura Popular de Catalunya, 2002. ISBN 2910008849182.
* ↑ Tomàs i Elías, Jordi. Josep Mata i Balart: músic i ceramista. Masquefa: Ajuntament de la Vila de Masquefa, 2008.
* ↑ Llista de sardanes a Sardanista.cat
* ↑ Homenatge del 2008
# Cascades Kepler

Les cascades Kepler són unes cascades del riu Firehole, al sud-oest del Parc Nacional de Yellowstone, als Estats Units d'Amèrica. Les cascades es localitzen aproximadament a 4,1 km al sud d'Old Faithful. L'aigua cau aproximadament 45,72 m en múltiples caigudes d'aigua. La caiguda d'aigua més gran és de 15,24 m d'altura.
Les cascades es troben molt a prop i són visibles des de la carretera Old Faithful fins a West Thumb.

## Història

Les cascades Kepler van ser descrites per l'Expedició Washburn-Langford-Doane en 1870, però no van ser nomenades fins a 1881. En el seu informe de 1871 al Secretari de Guerra, Gustavus C. Doane, un membre de l'expedició, va descriure les cascades Kepler:
| « | 18 de setembre [de 1870]. - Es va aixecar el campament a les 9 en punt, recorrent els vessants de les crestes, vorejant els barrancs a través dels arbres caiguts i passant per molts llocs per terrasses pantanoses, per una distància de tres milles, quan de sobte vam arribar a un torrent de muntanya, de 12 m d'ample i fluint a través d'un barranc de lava de traquita de 61 m de profunditat. Aquest era el riu el Firehole, que es dirigia cap a un llac a pocs quilòmetres al sud. Seguint el recorregut d'aquest corrent passem per dues cascades bessones, on l'aigua queia sobre les roques a una profunditat de 6 i 15 m successivament. Aquestes boniques petites cascades, si es localitzen en un rierol oriental, serien lloades en la història i en cançons; aquí, entre objectes tan grans com per forçar la concepció i la convicció més escalonada, vam passar sense parar. | » |
| — Gustavus C. Doane (1871) |||
Les cascades van ser nomenades per Philetus Norris, superintendent de parcs en 1881, pel nom del fill de 12 anys del governador territorial de Wyoming, John Wesley Hoyt. Hoyt i el seu fill, Kepler Hoyt, van visitar Yellowstone el 1881 i Norris va nomenar les cascades en honor de Kepler.
* Kepler Cascades, 1883
* Kepler Cascades, 1901
* Kepler Cascades, 1963

## Referències

* ↑ The report of Lieutenant Gustavus C. Doane upon the so-called Yellowstone Expedition of 1870, presented to the Secretary of War, February 1871
* ↑ Rubenstein, Paul; Whittlesey, Lee H.. The Guide to Yellowstone Waterfalls and their Discovery. Neenah, WI: Big Earth Publishing, 2000, p. 33. ISBN 978-1-56579-351-4.
* ↑ Winser, Henry J. The Yellowstone National Park-A Manual for Tourists. Nova York: G.P. Putnam Sons, 1883, p. 64.
* ↑ Where Geysers Gush. Union Pacific Railroad, Oregon Short Line, 1901.

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Yukshin Gardan Sar

El Yukshin Gardan Sar és una muntanya de l'Hispar Muztagh, una serralada secundària del gran massís del Karakoram, al Pakistan. Amb els seus 7.469 metres és la 55a muntanya més alta de la Terra. Es troba uns 15 km al nord-oest del Khunyang Chhish i 5 km al nord-oest del Kanjut Sar. Està flanquejada al nord-oest per la glacera de Yazghil i al nord-est per la de Gardan Yukshin; i ambdues desemboquen al riu Shimshal.
La primera ascensió del Yukshin Gardan Sar va tenir lloc el juny de 1984 per una cordada austríaco-paquistanesa liderada per Rudolf Wurzer i en què Willi Bauer, Walter Bergmayr, Willi Brandecker i Reinhard Streif van fer el cim. Van pujar per l'aresta sud, a través de la glacera de Yazghil, pel costat oest del pic. Pocs dies després hi hagué la segona ascensió al cim per una cordada pakistanesa-japonesa, que van fer cim en estil alpí.

## Referències

* ↑ «Yukshin Garden Sar, Pakistan». peakbagger.com [Consulta: 10 novembre 2016].
* ↑ Rudolf Wurzer. «Asia, Pakistan, Yukshin Gardan Sar». American Alpine Journal, 1985, vol. 27.
* ↑ Akira Suzuki. «Asia, Pakistan, Yukshin Gardan Sar, Second Ascent». American Alpine Journal, 1985, vol. 27.
# Subbótino (Vorónej)

* Per a altres significats, vegeu «Subbótino».
Subbótino (en rus: Субботино) és un poble (un khútor) de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia un habitant.

## Referències

* ↑ Расстояние от Херсонского до Россоши
* 1 2 Херсонский хутор на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
# Davidijordania lacertina

Davidijordania lacertina és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 40-300 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord del Mar del Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Popov A. M., 1931. On a new genus of fish Davidijordania (Zoarcidae, Pisces) from the Pacific. C. R. Acad. Sci. Leningrad 1931. 210-215.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Principat de Sassun

El principat de Sassun fou un petit estat autònom kurd que va existir fins a la meitat del segle xix centrat a Sassun, format per la tribu Ruzagi o Rözagi la qual al seu torn era una federació de 25 clans que es van reunir un dia (ruzi) al poble de Tab a la comarca de Khoyt, a l'oest de Bidlis. Els Ruzagi es van dividir en dos grups: Bilbasi i Kawalisi.
Els Ruzagi van ocupar Sassun i Bidlis al príncep georgià David III el Gran, curopalata de Taoklardjétia (vers 990-1001). Llavors van cridar a dos prínceps germans d'origen sassànida que vivien a Akhlat i un d'ells fou proclamat príncep de Bidlis i l'altra de Sassun. La branca de Izz al-Din fou la que va governar a Sassun. El principat va tenir una interrupció temporal sota els seljúcides (1139-1180) i una altra sota els aq qoyunlu (1467-1495). Va annexionar Arzan vers 1231. Tenia bona part de la població armènia.
El darrer príncep fou deposat pels turcs a la meitat del segle xix.

## Referències

* Enciclopèdia de l'islam, V, 461
# Jodhaa Akbar

Jodhaa Akbar (hindi: जोधा अकबर; urdú: جودھا اکبر) és una pel·lícula índia del 2008 realitzada per Ashutosh Gowariker. Es tracta d'un drama històric situat al segle xvi i basat en el matrimoni de conveniència entre l'emperador mogol Akbar i la princesa rajput Jodhaa, personatges interpretats per Hrithik Roshan i Aishwarya Rai. Akbar ha passat a la història per ser un gran governant tolerant i obert a la diversitat; aquesta pel·lícula ofereix una versió sobre el perquè d'aquestes qualitats.

## Argument

Els èxits polítics d'Akbar (Hrithik Roshan) van ser esclatants: quan es va assegurar el control l'Hindu Kush, el seu imperi s'estenia des de l'Afganistan fins a la Badia de Bengala i des de l'Himàlaia fins al riu Narmada. Amb una astuta barreja de diplomàcia, intimidació i ús de la força, Akbar va adquirir finalment la lleialtat dels rajputs, tot i que aquesta no va ser total: Maharana Pratap i molts altres rajàs seguien considerant l'emperador musulmà com un invasor estranger.
Per a afermar aquesta aliança, Akbar va prendre com a esposa Jodhaa (Aishwarya Rai), filla del rei Bharmal d'Amber. Aquesta, però, se sentia com un simple peó dins d'un joc d'interessos polítics, i el gran repte d'Akbar va convertir-se en el de guanyar l'amor veritable de Jodhaa, un amor amagat sota ressentiments i prejudicis extrems.

## Música

La banda sonora és d'A.R. Rahman i les lletres de les cançons de Javed Akhtar.
Llista de cançons:
* Azeem-O-Shaan Shahenshah
* Jashn-E-Bahaara
* Khwaja Mere Khwaja
* In Lamhon Ke Daaman Mein
* Mann Mohana
* Jashn-e-Baharaa (instrumental)
* Khwaja Mere Khawaja (instrumental)

## Premis
### Filmfare Awards

* Filmfare Award a la millor pel·lícula
* Filmfare Award al millor director - Ashutosh Gowariker
* Filmfare Award al millor actor - Hrithik Roshan
* Filmfare Award al millor lletrista de cançons - Javed Akhtar per Jashn-E-Bahaaraa
* Filmfare Award a la millor banda sonora - A.R. Rahman

### IIFA Awards

* Millor pel·lícula
* Millor director - Ashutosh Gowariker
* Millor actor - Hrithik Roshan
* Millor direcció musical - A.R. Rahman
* Millor lletrista de cançons - Javed Akhtar per Jashn-E-Bahaaraa
* Millor cantant en playback - Javed Ali per Jashn-E-Bahaaraa
* Millor muntatge: Ballu Saluja
* Millor maquillatge: Madhav Kadam
* Meillor vestuari: Neeta Lulla

### Star Screen Awards

* Millor pel·lícula
* Millor director - Ashutosh Gowariker
* Millor actor - Hrithik Roshan
* Millor coreografia per Khwaja Mere Khwaja - Raju Khan
* Millor música - A.R. Rahman

## Referències

* ↑ «Awards for Jodhaa Akbar (2008)». Internet Movie Database. [Consulta: 31 gener 2009].

## Enllaços externs

* Jodhaa Akbar - Lloc web oficial
# Centre d'Estudis Sefardites de Caracas

El Centre d'Estudis Sefardites de Caracas és una institució cultural que forma part de l'Associació Israeliana de Veneçuela, una organització que aplega a la comunitat jueva sefardita del país. La idea principal després de la creació d'aquest institut és la protecció, la promoció, i el coneixement de la herència sefardita a Veneçuela i a Amèrica Llatina en general. El centre d'estudis sefardites de Caracas va ser fundat en el mes de juny de 1980, tot i que no va començar formalment les seves activitats fins al dia 1 de juny de 1982. per iniciativa del doctor Moisés Garzón Serfaty.

## Referències

* ↑ Abraham Levy Benshimol en conversación con Ivonne Attas. Gentiuno.com
* ↑ El CESC
# Uràskovo

Uràskovo (en rus: Урасково) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que el 2016 tenia 63 habitants. Es troba al marge dret del riu Xakva.

## Referències

* ↑ «Сведения о численности населения на 1 января 2016 года по Переборскому сельскому поселению» (en rus). [Consulta: 27 agost 2023].