OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Euhelopus

Euhelopus és un gènere de dinosaure sauròpode que visqué al Juràssic a la Província Shandong a la Xina. Era un gran herbívor, que podia arribar a pesar 20 tones i a mesurar entre 10 i 15 metres de longitud. Presentava un coll especialment llarg i cap i morro relativament més llargs que el camarasaure.
Originàriament fou anomenat Helopus ("potes de bon pantà") per Wiman l'any 1929, però aquest nom ja s'havia donat a un ocell. Fou reanomenat Euhelopus l'any 1956 per Romer.
Existeix un gènere de plantes (una herba) amb el mateix nom.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Comunitat d'aglomeració Saint Germain Boucles de Seine

La Comunitat d'aglomeració Saint Germain Boucles de Seine (en francès: communauté d'agglomération Saint Germain Boucles de Seine) és una estructura intercomunal dels departaments d'Yvelines i la Val-d'Oise, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 2016, està formada per 20 municipis, dels quals tots són d'Yvelines menys Bezons que pertany a la Val-d'Oise. La seu es troba a Saint-Germain-en-Laye.

## Municipis
### Yvelines

* Aigremont
* Carrières-sur-Seine
* Chambourcy
* Chatou
* Croissy-sur-Seine
* L'Étang-la-Ville
* Fourqueux
* Houilles
* Louveciennes
* Maisons-Laffitte
* Mareil-Marly
* Marly-le-Roi
* Le Mesnil-le-Roi
* Montesson
* Le Pecq
* Le Port-Marly
* Saint-Germain-en-Laye
* Sartrouville
* Le Vésinet

### Val-d'Oise

* Bezons

## Referències

* ↑ CA Saint Germain Boucles de Seine, Banatic

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Eleccions legislatives belgues de 1978

Les Eleccions legislatives belgues de 1978 es van celebrar el 17 de desembre de 1978 per a renovar els 212 membres de la Cambra de Representants Les eleccions es van convocar després del fracàs del fracàs del pacte d'Egmont i la dimissió de Leo Tindemans com a primer ministre, Es formà un govern de coalició presidit pels socialcristians Paul Vanden Boeynants (fins a 1979) i Wilfried Martens.

## Resultats a la Cambra de Representants

| Partits | Partits | Cambra | Cambra | Cambra | Cambra | Cambra | Cambra |
| Partits | Partits | Vots | +/- | % | +/- | Escons | +/- |
| | Christelijke Volkspartij | 1.446.156 | | 26,13 | | 57 | +1 |
| | Parti Socialiste | 719.926 | | 13,1 | | 32 | |
| | Socialistische Partij | 684.485 | | 12,37 | | 26 | = |
| | Partit Social Cristià | 560.565 | | 10,13 | | 25 | +1 |
| | Partij voor Vrijheid en Vooruitgang | 572.220 | | 10,34 | | 22 | +5 |
| | PRLW | 330.098 | | 5,96 | | 15 | -1 |
| | Volksunie | 388.638 | | 7,02 | | 14 | -6 |
| | FDF | 235.152 | | 4,25 | | 11 | |
| | Rassemblement Wallon | 158.563 | | 2,86 | | 4 | -1 |
| | Partit Comunista de Bèlgica | 181.921 | | 3,29 | | 4 | +2 |
| | Vlaams Blok | 75.864 | | 1,37 | | 1 | +1 |
| | UDRT-RAD | 48.611 | | 0,88 | | 1 | +1 |
| | Agalev | 11.001 | | 0,20 | | | |
| | Ecolo | 32.330 | | 0,58 | | | |
| | Altres | 82.756 | | 1,49 | | | |
| Total | Total | | | 100,00% | | 212 | |
| Font: Cevipol. ||||||||

## Referències

* ↑ Paxton, J. The Statesman's Year-Book 1979-80. Springer, 2016, p. 197.
# Mario de Benito

Mario de Benito (Taravilla, província de Guadalajara, 25 de setembre de 1958) és un músic espanyol, compositor de bandes sonores. Va començar fent música pop amb els grups Trópico de Cáncer el 1985 i Trabesura el 1989. Va debutar al cinema el 1990 amb el director i productor Eduardo Campoy (A solas contigo). La seva música s'ha distingit per l'ús freqüent de sintetitzadors. Ha compost la banda sonora de le sèries Los ladrones van a la oficina (1993-1997), A las once en casa (1997-1998), La casa de los líos (1997-2000) o Manos a la obra (2001).
Fou nominat als Premis ATV 2002 per la banda sonora de Cuéntame i el 2004 al Goya a la millor cançó original per Cosa de brujas'.' El 2011 va compondre la banda sonora de No habrá paz para los malvados, amb la qual va guanyar el premi a la millor música a les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2011 i fou nominat al Goya a la millor música original.

## Filmografia (parcial)

* Los ladrones van a la oficina (1993-1997)
* La leyenda de Balthasar el castrado (1996)
* A las once en casa (1997-1998)
* La casa de los líos (1997-2000)
* Manos a la obra (2001)
* Dama de Porto Pim (2001)
* El deseo de ser piel roja (2002)
* La caja 507 (2002)
* Cuéntame (2002)
* La vida mancha (2004)
* Cosa de brujas (2004)
* Un franco, 14 pesetas (2006)
* No habrá paz para los malvados (2011)
* El ángel de Budapest (2011)

## Referències

* ↑ Mario de Benito a discogs
* ↑ Mario de Benito a mundobso
* ↑ Cosa de brujas al web dels Goya
* ↑ No habrá paz para los malvados manda en los premios del Circulo de Escritores Cinematogáficos, Europa Press, 14 de febrer de 2012
# Kovaliovka (Baixkíria)

* Per a altres significats, vegeu «Kovaliovka».
Kovaliovka (en rus: Ковалёвка) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 81 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Manifest de Rauma

El Manifest de Rauma va ser publicat el 31 de juliol de 1980 a Rauma, Finlàndia, durant el 36è Congrés Internacional dels Joves Esperantistes (Internacia Junulara Kongreso - IJK). El Manifest de Rauma va donar origen al raumisme, un corrent ideològic dins del moviment esperantista. Els principals redactors del Manifest van ser Giorgio Silfer i Jouko Lindstedt.
El Manifest critica el moviment esperantista tradicional, conegut com a finvenkisme, que busca la implantació universal de l'esperanto com a llengua auxiliar internacional. En contraposició, el raumisme defineix la comunitat esperantista com una minoria lingüística diaspòrica autoelegida, responent al desencantament després de dècades sense assolir els objectius desitjats pels finvenkistes.
El Manifest de Rauma proposa una nova visió segons la qual l'oficialització de l'esperanto és improbable i innecessària, i substituir l'anglès com a llengua auxiliar no és una tasca per a la comunitat esperantista. En canvi, el raumisme busca ampliar l'ús de l'esperanto en diversos àmbits com la cultura, l'art i el turisme, fomentant una identitat cultural pròpia i una comunitat cohesionada al voltant de la llengua.

## Referències

* ↑ Camacho, Jorge. «La Liturgio de l' Foiro» (en esperanto). The Project Gutenberg, 02-12-2007. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ Stria, Ida «Language attitudes among Esperanto speakers». Język. Komunikacja. Informacja, 12, 28-03-2019. DOI: 10.14746/jki.2017.12.11. ISSN: 1896-9585.
* ↑ Moreira Fians, Guilherme. «Of Revolutionaries and Geeks. Mediation, Space and Time among Esperanto Speakers» (en aragonès). The University of Manchester, 2019. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ «Raŭmismo | Esperanta Civito». [Consulta: 30 juliol 2024].

## Vegeu també

* Manifest de Praga

## Enllaços externs

* «Manifesto de Raumo». [Consulta: 30 juliol 2024].
# Bandera de Salou
## Descripció

Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blava, amb una faixa groga de gruix 1/6 de l'alçària del drap, centrada en el terç inferior de l'ensenya i amb la torre blanca de l'escut d'altura 2/5 de la del drap, centrada en el primer terç.

## Història

Fou aprovada en el Ple de l'Ajuntament de Salou en data 17 de desembre de 1991 i publicada el 23 d'octubre de 1992 al DOGC.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Tarragonès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 9 d'octubre de 1992, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Salou.» (pdf). DOGC, 23-10-1992. [Consulta: 24 octubre 2008].
# Ettelbruck

Ettelbruck (luxemburguès Ettelbréck, alemany Ettelbrück) és una comuna i vila al nord-est de Luxemburg, que forma part del cantó de Diekirch. Limita amb els municipis de Schieren, Erpeldange i Feulen i comprèn les viles d'Ettelbruck, Grentzingen i Warken.
A la ciutat es troba l'estadi Am Deich amb capacitat per a 2.020 espectadors i on juga l'equip de Football Club Etzella Ettelbruck.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| Luxemburguesos | 4.389 | 59,76% |
| Forasters | 2.955 | 40,24% |
| - portuguesos | 1.611 | 21,94% |
| - francesos | 159 | 2,17% |
| - italians | 274 | 3,73% |
| - belgues | 142 | 1,93% |
| - alemanys | 106 | 1,44% |
| - iugoslaus | 236 | 3,21% |
| - altres | 427 | 5,81% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 7.344 |
| 01/01/2002 | 7.340 |
| 01/01/2003 | 7.282 |
| 01/01/2004 | 7.326 |
| 01/01/2005 | 7.364 |
# Comunitat d'aglomeració Melun Val de Seine

La Comunitat d'aglomeració Melun Val de Seine (oficialment: Communauté d'agglomération Melun Val de Seine) és una Comunitat d'aglomeració del departament de Sena i Marne, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 1972, està formada per 20 municipis i la seu es troba a Dammarie-lès-Lys.

## Municipis

* Boissettes
* Boissise-la-Bertrand
* Boissise-le-Roi
* Dammarie-lès-Lys
* Limoges-Fourches
* Lissy
* Livry-sur-Seine
* Maincy
* Le Mée-sur-Seine
* Melun
* Montereau-sur-le-Jard
* Pringy
* La Rochette
* Rubelles
* Saint-Germain-Laxis
* Saint-Fargeau-Ponthierry
* Seine-Port
* Vaux-le-Pénil
* Villiers-en-Bière
* Voisenon

## Referències

* ↑ CA Melun Val de Seine

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Eobania

Eobania és un gènere de gastròpodes eupulmonats terrestes de la família Helicidae. Es distribueix per la regió mediterrània i ha estat introduït a Austràlia. Són comestibles i reben el nom comú de monges o cristians.

## Taxonomia

El gènere Eobania inclou dues espècies:
* Eobania vermiculata (O. F. Müller, 1774) - espècie tipus
* Eobania constantina (E. Forbes, 1838)

## Referències

* ↑ Hesse P. (1913). "Zur Kenntnis der Molluskenfauna von Ostrumelien. II". Nachrichtsblatt der Deutschen Malakozoologischen Gesellschaft 45(1): 1-16. Frankfurt am Main.
* ↑ Eobania at AnimalBase. Last modified 02-09-2008 by F. Welter Schultes.
* ↑ «ichn Bages». Arxivat de l'original el 2012-10-29. [Consulta: 2 agost 2014].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Eobania P. Hesse, 1913». [Consulta: 6 agost 2021].
# Krung Thai Bank Football Club

El Krung Thai Bank Football Club (tailandès สโมสรฟุตบอลธนาคารกรุงไทย) és un club de futbol tailandès de la ciutat de Bangkok. El banc del mateix nom és el propietari del club.

## Història

El club va ser fundat a Bangkok l'any 1977. El club abandonà la lliga el gener de 2009 en ser comprada la plaça pel Bangkok Glass FC. El club, malgrat tot, continuà disputant la Queen's Cup el mateix 2009.

## Palmarès

* Lliga tailandesa de futbol:
** 2002/03, 2003/04
* Kor Royal Cup (ถ้วย ก.) :
** 1989, 1988
* Segona divisió (Division 1 League):
** 1997
* Khǒr Royal Cup (ถ้วย ข.) :
** 1993

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-09-11 a Wayback Machine.
* Web no oficial Arxivat 2009-03-31 a Wayback Machine.
# Robert Delaunay

Robert Delaunay (12 d'abril del 1885 a París - 25 d'octubre del 1941 a Montpeller) fou un pintor francès. Marit de Sonia Terk Delaunay, va ser un dels pioners de l'art abstracte a principis del segle xx.

## Biografia

Després de la seva formació com a escenògraf, cap a 1905 es va interessar pels postimpressionistes Gauguin i Seurat i pels estudis sobre el color de Michel-Eugène Chevreul. El 1912, va abandonar el cubisme, amb les seves formes geomètriques i colors monocromàtics, per a embarcar-se en un nou estil, l'orfisme, que es va centrar en les formes circulars i en els colors brillants. La seva sèrie Finestres (1912) va constituir un dels primers exemples d'un art abstracte i cultural total i una important referència en l'art modern.
El seu amor pel ritme i el moviment el dugueren a realitzar diverses sèries de quadres basats en esdeveniments esportius, com Esprintadors (1924 - 1926), que van culminar en impressionants obres abstractes centrades en el ritme, com les seves últimes sèries Ritmes i Ritmes eterns.

## Obres

* Finestres obertes simultàniament
* Ritmes
* Torre Eiffel
* Natura morta amb un lloro
* L'equip de Cardiff

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.161. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 29 novembre 2014].
* ↑ https://www.museothyssen.org/coleccion/artistas/delaunay-robert
* ↑ Carmody, Francis J. The Evolution of Apollinaire's Poetics 1901-1914 (en anglès). University of California Press, 1963, p. 94.
# Manifest de Manzanares

El Manifest de Manzanares del 7 de juliol de 1854 fou un text redactat per Antonio Cánovas del Castillo i signat per Leopoldo O'Donnell on s'exigia reformes polítiques i unes Corts Constituents per fer possible una autèntica «regeneració liberal».
El 7 de juliol de 1854 el General en Cap de l'Exèrcit Constitucional Leopoldo O'Donnell, comte de Llucena, es pronuncià contra el Govern a la rodalia de Madrid (Vicalvarada). La politització de l'aixecament s'aconsegueix a través d'un Manifest, redactat des de Manzanares (província de Ciudad Real) per un jove Antonio Cánovas del Castillo, futur artífex de la restauració borbònica.
El Manifest era una crida als espanyols, en la que es demana la continuïtat del Tron, però sense camarilles que el deshonrin, alhora que es parla de coses reclamades pels progressistes: millorar la llei electoral i la d'impremta, i rebaixar els impostos.
| « | Espanyols: L'entusiasta acolliment que va trobant als pobles l'Exèrcit liberal; l'esforç dels soldats que el componen, tan heroicament mostrat en els camps de Vicálvaro; l'aplaudiment amb què a tot arreu ha estat rebuda la notícia del nostre patriòtic alçament, asseguren des d'ara el triomf de la llibertat i de les lleis que hem jurat defensar. Dins de pocs dies, la major part de les províncies haurà sacsejat el jou dels tirans; l'Exèrcit sencer haurà vingut a posar-se sota les nostres banderes, que són les lleials; la nació gaudirà els beneficis del règim representatiu, pel qual ha vessat fins ara tanta sang inútil i ha suportat tan costosos sacrificis. Dia és, doncs, de dir el que estem resolts a fer en el de la victòria. Nosaltres volem la conservació del tron, però sense camarilla que el deshonri; volem la pràctica rigorosa de les lleis fonamentals, millorant-les, sobretot l'electoral i la d'impremta; volem la rebaixa dels impostos, fundada en una estricta economia; volem que es respectin en les ocupacions militars i civils l'antiguitat i els mereixements; volem arrencar els pobles a la centralització que els devora, donant-los la independència local necessària perquè conservin i augmentin els seus interessos propis, i com a garantia de tot això volem i plantejarem, sota sòlides bases, la Milícia Nacional. Aquests són els nostres intents, que expressem francament, sense imposar-los per això a la nació. Les Juntes de govern que han d'anar-se constituint a les províncies lliures; les Corts generals que després es reuneixin; la mateixa nació, en fi, fixarà les bases definitives de la regeneració liberal al fet que aspirem. Nosaltres tenim consagrades a la voluntat nacional nostres espases, i no les enbeinarem fins que estigui complerta. | » |
| — Caserna general de Manzanares, a 6 de juliol de 1854. El general en cap de l'Exèrcit constitucional, Leopoldo O'Donnell, comte de Llucena. |||

## Enllaços externs

* Text del Manifest a la viquipèdia en castellà
# Aurelis

Els aurelis foren una família origen d'una curta nissaga imperial romana fundada al segle ii per Antoní Pius, membre de la gens Aurèlia.
# Estádio Municipal do Porto Novo

L'estadi Municipal de Porto Novo és un camp de futbol de la ciutat de Porto Novo en l'illa de Santo Antão de Cap Verd. És un estadi de gespa artificial construïda l'any 2009, en ell es disputen els partits dels equips del municipi de Porto Novo. Al setembre de 2014 es va canviar la gespa artificial, ja que l'existent es trobava molt deteriorat.

## Referències

* ↑ «Futebol Santo Antão Sul: Edilidade Promete Reabrir Estádio Municipal Do Porto Novo Ainda Esta Semana» (en portuguès). Criolosport, 22-10-2014 [Consulta: 23 octubre 2014]. Arxivat 2024-05-23 a Wayback Machine.
# Comunitat d'aglomeració Val d'Yerres Val de Seine

La Comunitat d'aglomeració Val d'Yerres Val de Seine (oficialment: Communauté d'agglomération Val d'Yerres Val de Seine) és una Comunitat d'aglomeració del departament de l'Essonne, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 2016, està formada per 9 municipis i la seu es troba a Brunoy.

## Municipis

* Boussy-Saint-Antoine
* Brunoy
* Crosne
* Draveil
* Épinay-sous-Sénart
* Montgeron
* Quincy-sous-Sénart
* Vigneux-sur-Seine
* Yerres

## Referències

* ↑ CA Val d'Yerres Val de Seine

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Empuré

Empuré és un municipi francès situat al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 119 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Empuré era de 119 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 24 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 65 habitatges, 49 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 63 eren cases i 1 era un apartament. Dels 49 habitatges principals, 46 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 6 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 24 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Empuré el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 12 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 16 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 76 persones, 42 eren actives i 34 eren inactives. De les 42 persones actives 41 estaven ocupades (22 homes i 19 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 34 persones inactives 15 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 17 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una empresa de construcció.
L'any 2000 a Empuré hi havia 13 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 590 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Empuré a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Empuré a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Marlboro

«Marlboro» té aquests significats:
* Marlboro (tabac), marca de cigarretes de tabac
* Toponímia
** Marlboro (Nova York)
** Marlboro (Vermont)
** Marlboro Friday
** Greater Upper Marlboro, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland.
** Upper Marlboro, població dels Estats Units a l'estat de Maryland.
# Kruopinė

El Kruopinė (Žybartonys) és un turó de 293,65 metres d'altitud prop de Vílnius, Lituània, i és el segon punt més alt de tot el país. Actualment, el títol de punt més alt del país correspon al turó d'Aukštojas amb 293,84 metres, i el tercer cim és el turó de Juozapinė amb 292,7 metres. El Kruopinė està situat a 10 quilòmetres a l'oest del Juozapinė, i adjacent a l'Aukštojas.

## Enllaços externs

* «Which are the highest hills in Lithuania? - a note by Rimantas Krupickas, a Lithuanian geographer, on the recent measurements of the highest elevations in Lithuania» (en lituà). Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 4 setembre 2013].
# Robert Descharnes

Robert P. Descharnes (Nevers, 1 de gener de 1926 – Indre i Loira, 15 de febrer de 2014) fou un fotògraf i assagista francès, i un dels principals biògrafs de Salvador Dalí, sobre qui va publicar nombrosos llibres de referència.
El 1950 va conèixer Salvador Dalí i la seva esposa Gala, que li presentà el pintor Georges Mathieu durant un viatge en vaixell als Estats Units. A partir d'aquesta trobada va començar una estreta col·laboració entre tots dos, especialment relacionada amb el projecte cinematogràfic titulat La aventura prodigiosa de la encajera y el rinoceronte, de la qual va quedar un cru de cinc hores de durada, mai editat. Pensada per ambdós com la primera pel·lícula creada mitjançant el mètode paranoicocrític, relacionava l'obsessió del pintor amb el quadre La puntaire (1669 – 1670), de Johannes Vermeer de Delft, i els rinoceronts.
Se'n conserven uns 60.000 negatius que retraten l'excentricitat i la quotidianitat de Dalí. Durant molt de temps va ser responsable de la protecció de l'obra del pintor, que era víctima d'innombrables falsificacions arreu del món. El 1986, Dalí va cedir els drets de la seva obra a la societat Demart Pro Arte BV, dirigida per Descharnes, fins a l'any 2004. Al seu torn, en el seu testament va establir com a únic hereu l'Estat espanyol. Això va portar a un litigi entre la societat Deamart, l'Estat espanyol i la Fundació Gala-Salvador Dalí. Descharnes va mantenir els seus drets en diferents països de món, encara que mai a Espanya, fins al 2004.
El 15 de desembre de 2011, el Ministeri de Cultura i Comunicació de França el va nomenar Cavaller de les Arts i les Lletres.

## Obra publicada

* Villalonga (Juventud, 1971)
* Dalí, la obra y el hombre (Tusquets, 1984)
* Dalí, pensaments i anècdotes (La Campana, 1997)
* Dalí (Ibercaja, 2006)
* Salvador Dalí, la obra pictórica, amb Gilles Néret (Taschen, 2007)
* Dalí de Cadaqués (Fuenlabrada, 2008)
* Diario de un genio (Tusquets, 2009)

## Referències

* ↑ «Décès de Robert Descharnes, l'homme qui avait sauvé Salvador Dalí» (en francès). Le Figaro, 18-02-2014 [Consulta: 18 febrer 2014].
* ↑ Thiollet, Jean-Pierre. Carré d'art: Byron, Barbey d'Aurevilly, Dalí, Hallier. Anagramme, 2008, p. 261. ISBN 978-2-35035-189-6.
* ↑ La aventura prodigiosa de la encajera y el rinoceronte - ElCultural.es
* ↑ El Dalí real de Robert Descharnes - Quesabesde.com
* ↑ El Palau Robert presenta una exposición de Robert Descharnes sobre Dalí - ElMundo.es
* ↑ Robert Descharnes y la Fundación Gala-Dalí firman la paz - ElMundo.es
* ↑ «Nomination ou promotion dans l'ordre des Arts et des Lettres janvier 2012». Arxivat de l'original el 2012-04-23. [Consulta: 22 març 2014].
# Manecme de Sició

* Per a altres significats, vegeu «Manecme».
Manecme o Menecme de Sició (Manaechmus o Menaechmus, Μάναιχμος o Μέναιχμος), fill d'Alcibíades, fou un escriptor grec de Sició que vivia després de la mort d'Alexandre el Gran a finals del segle iv aC i començaments del segle iii aC. Va escriure un relat referit al conqueridor macedoni del que no es conserva el títol (l'obra mateixa s'ha perdut); també va escriure un tractat esmentat per Ateneu i per Plini el Vell, amb el títol Σικυωνιακά.

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III) [Consulta: 27 desembre 2009]. Vol. 2 Pàg. 914