OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aristàgora

Aristàgora (en grec antic Άρισταγόρα) va ser una hetaira (prostituta) aparellada amb l'orador Hipèrides, contra la qual després l'orador va compondre dos discursos, segons diu Ateneu de Nàucratis.
Una altra hetaira també anomenada Aristàgora va ser la parella de Demetri, el net de Demetri de Falèron, també segons Ateneu.

## Referències

* ↑ 1. 2.Aristagora a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 289
# Aspidella terranovica

Aspidella terranovica és un fòssil ediacarià amb forma de disc.

## Morfologia

Aspidella té la forma de disc amb anells concèntrics o radis centrípets. El diàmetre dels Aspidella circulars varia d'1 a 180 mm. Altres Aspidella prenen la forma el·líptica, 3-8 cm de llarg i 1-4 cm d'ample.

## Ecologia

La raresa d'individus grossos probablement indica que Aspidella tenia una estratègia r (segons la teoria de selecció R/K) i tenien una gran descendència i la majoria morien joves. Són més comuns en sediments d'aigües profundes.

## Descobriment

El 1872, Elkanah Billings descrigué els fòssils d'Aspidella terranovica de Duckworth Street a St. John Terranova sense identificar que es tractava d'animals. Va ser el primer organisme ediacarià descobert. Durant dècades no es va reconèixer que eren del període precambrià fins que ho va determinar Reg Sprigg.

## Sistemàtica i taxonomia

Aspidella deriva del diminutiu de l'escut rodó grec aspis (ἀσπίς).
Altres sinònims d'Aspidella:
* Beltanella
* Cyclomedusa
* Glaessneria
* Irridinitus
* Jampolium
* Madigania
* Medusinites
* Paliella
* Paramedusium
* Planomedusites
* Protodipleurosoma
* Tateana
* Tirasiana
* Vendella

## Ocurrència

Entre els altres llocs on es troba Aspidella hi ha la Península Bonavista id Mistaken Point de Terranova i la Colúmbia Britànica. Els fòssils d'Aspidella es troben datats en 610 milions d'anys i potser 770 milions d'anys.

## Referències

* ↑ Peterson. P. 131
* ↑ Fedonkin, 2007, p. 54.
* ↑ Fedonkin, 2007, p. 51.
* ↑ «Glaciation and ~ 770 Ma Ediacara (?) Fossils from the Lesser Karatau Microcontinent, Kazakhstan». Science Direct, 19, 4, 01-06-2011, pàg. 867-880.

## Bibliografia

* Fedonkin, Mikhaïl Aleksàndrovitx. The rise of animals: evolution and diversification of the kingdom animalia (en anglès). The rise of animals: evolution and diversification of the kingdom animalia, 2007. ISBN 0801886791.
* Gehling, James G.; Narbonne, Guy M.; Anderson, Michael M. «The first named Ediacaran body fossil, "Aspidella terranovica"» (en anglès). Palaeontology, 43, 2000, p.427-456 [Consulta: 14 novembre 2011].
* Peterson, Kevin J., Ben Waggoner and James W. Hagadorn. (2003): "A Fungal Analog for Newfoundland Ediacaran Fossils?" Integrative and Comparative Biology, 43:127–136. Found at «icbi_43_113.127_136.tp». [Consulta: 9 octubre 2012]. - Retrieved July 19, 2007.

## Vegeu també

* Organismes ediacarians
# Associació Palestina de Futbol

L'Associació Palestina de Futbol (àrab: اتحاد كرة القدم الفلسطيني, Ittiḥād Kurat al-Qadam al-Filasṭīnī, ‘Unió Palestina de Futbol’), també coneguda amb les sigles angleses PFA (anglès: Palestinian Football Association), és l'òrgan de govern del futbol a Palestina. Va ser fundada l'any 1929 i està afiliada a la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA) i a la Confederació Asiàtica de Futbol (AFC) des de 1998 i 2001 respectivament.
El 1974, la PFA va ser una de les associacions fundadores de la Unió d'Associacions de Futbol Àrabs, l'òrgan de govern del futbol dels països que formen part de la Lliga Àrab.
El 2001, la PFA va ser una de les sis federacions fundadores de l'Associació de Futbol de l'Àsia Occidental (WAFF), una de les cinc zones geogràfiques en què està dividida l'AFC.
La PFA és la responsable d'organitzar el futbol de totes les categories i les respectives seleccions nacionals, incloses les de futbol femení, futbol sala i la Selecció de futbol de Palestina.
La PFA organitza la principal competició de lliga en dues divisions de dotze equips cadascuna: la West Bank Premier League a Cirjordània i la Gaza Strip Premier League a la Franja de Gaza.

## Referències

* ↑ FIFA.com. «Member Association - Palestine - FIFA.com» (en anglès britànic). Arxivat de l'original el 2019-08-06. [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «The AFC.com - The Asian Football Confederation» (en anglès britànic). [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «الاتحاد العربي لكرة القدم – موقع الاتحاد العربي لكرة القدم». [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «Palestinian Football Association» (en anglès). WAFF. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2022. [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ Lewis, Ori. «Palestinos juegan primer partido de fútbol en casa» (en castellà). Reuters, 26-10-2008. [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «West Bank League - Palestine - Results» (en anglès). Soccerway, 2020. [Consulta: 5 març 2020].
* ↑ «Teams» (en anglès). 777score, 2019. [Consulta: 5 març 2020].
# Asira ash-Shamaliya

Asira ash-Shamaliya (àrab: عصيرة الشماليّة, ʿAṣīra ax-Xamāliyya) és un municipi palestí de la governació de Nablus, a Cisjordània, al nord de la vall del Jordà, 6 kilòmetres al nord de Nablus. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques, tenia 7.556 habitants en 2007.
En àrab, la paraula ʿaṣīra vol dir «llenya» i es refereix a l'abundància de boscos a la ciutat, que van ser utilitzats pels residents per vendre'n la llenya.

## Residents notables

* Ansam Sawalha
* Woroud Sawalha

## Referències

* ↑ 2007 PCBS Census Arxivat 2019-04-09 a Wayback Machine.. Palestinian Central Bureau of Statistics. p.110.
* ↑ Asira al-Shamalia Municipality Arxivat 27-8-2008 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Asira ash-Shamaliya - Lloc web oficial
# Arrel adventícia

Les arrels adventícies en botànica són aquelles arrels que no provenen de la radícula de l'embrió sinó que s'originen en qualsevol altre lloc de la planta, com per exemple en algun altre tros del vàstag, en tiges subterrànies i en arrels velles. Poden tenir o no ramificacions però tenen una forma i una mida relativament homogènia, formant sistemes radiculars fibrosos. generalment no presenten un creixement secundari. La durada d'aquestes arrels és variable i en algunes pastures permanents poden durar diversos anys. En moltes monocotiledònies com l'espècie Cynodon dactylon i en dicotiledònies com la maduixera (Fragaria), que presenten tiges prostrades, en cada nus neix un fascicle de relsadventícies.

## Referències

* ↑ Clark L. G. & J. B. Fisher. 1986. Vegetative Morphology of Grasses: Shoots and Roots. Int. Grass Symp.: 37-45.
* ↑ González, A.M. & Arbo, M.M. «Organización del cuerpo de la planta. La raíz.». Morfología de Plantas Vasculares. Argentina: Universidad Nacional del Nordeste. Arxivat de l'original el 2010-04-10. [Consulta: 10 abril].

## Bibliografia

* Font Quer, P.. Diccionario de Botánica. 8ª reimpresión. Barcelona: Editorial Labor, S. A., 1982. 84-335-5804-8.
* Gola, G., Negri, G. y Cappeletti, C. (1965). Tratado de Botánica. 2da. edición. Editorial Labor S.A., Barcelona, 1110 p.
* Strassburger, E. 1994. Tratado de Botánica. 8va. edición. Omega, Barcelona, 1088 p. ISBN 84-7102-990-1
* Valla, Juan J. Botánica. Morfología de las plantas superiores.. 1a ed. 20a reimp.. Buenos Aires: Hemisferio sur, 2007, p. 352. ISBN 950-504-378-3.
# Museu d'Art He Xiangning

Museu d'Art He Xiangning (xines:何香凝美术馆) és un museu d'art a Nanshan, Shenzhen, Xina.
La construcció del museu va començar l'any 1995 i es va inaugurar l'any 1997. El museu porta el nom de He Xiangning, antic personatge principal del Comitè Revolucionari del KMT, dona del líder assassinat de l'esquerra del KMT, Liao Zhongkai, mare del difunt cap de la Comissió Xina a l'estranger Liao Txengzhi, i artista aficionat. És el primer museu d'art nacional de la Xina que porta el nom d'una persona. Les seves col·leccions inclouen algunes obres d'art de la mateixa He Xiangning i acull exposicions regulars i mostres d'art contemporani.

## Situació

El museu es troba a la zona de la ciutat xinesa d'ultramar (OCT). Abans de l'establiment de la ZEE de Shenzhen, l'àrea de la ciutat xinesa d'ultramar era una estructura estatal administrada per la Comissió xinesa d'ultramar. La relació entre He Xiangning i l'aleshores cap de la Comissió xinesa d'ultramar, el seu fill Liao Chengzhi, és un dels motius pel qual s'ha donat el seu nom a la Galeria. La galeria es troba a prop de diversos llocs turístics:
* Window of the World
* Splendid China Folk Village
* Yitian Holiday Plaza

## Referències

* ↑ «Introduction» (en xinès). He Xiangning Art Museum. Arxivat de l'original el 2 març 2016. [Consulta: 27 febrer 2016].
# Uliànivka (Krasnogvardiske)

* Per a altres significats, vegeu «Uliànovka».
Uliànivka (en (ucraïnès): Ульянівка, rus: Ульяновка, Uliànovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 219 habitants. Pertany al districte de Krasnogvardiske.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Sucre (desambiguació)

«Sucre» té aquests significats:
* Química: Glúcid.
* Gastronomia: Sucre, substància usada per a endolcir aliments.
* Biografies:
** Antonio José de Sucre, (1795-1830) polític i militar veneçolà, destacat líder independentista d'Amèrica del SudVegeu també: Museu Gran Mariscal d'Ayacucho.
** Josep Maria de Sucre i de Grau, (Barcelona, 1886-1969), intel·lectual, poeta i pintor.
** El noi del sucre motiu de Salvador Seguí, sindicalista català.
* Geografia:
** Sucre (Bolívia), capital administrativa de Bolívia.
** Sucre (Colòmbia), municipi colombià del departament de Sucre.
** Departament de Sucre, divisió administrativa de Colòmbia.
** Sucre (estat), un estat de Veneçuela.
# Bissorã

Bissorã és una vila i un sector de Guinea Bissau, situat a la regió d'Oio. Té una superfície 1.123 kilòmetres quadrats. En 2008 comptava amb una població de 56.868 habitants, d'ells 11.964 al nucli urbà.

## Història

Després de l'abrupta independència de Portugal el 1974, a causa de la revolució dels clavells a Lisboa molts dels soldats guineans que van servir a l'Exèrcit portuguès i que havien lluitat contra les guerrilles independentistes van ser desarmats i foren deixats enrere. Alguns milers d'ells van ser executats pel nou poder governant de Guinea Bissau, el PAIGC. Un nombre petit havia aconseguit prèviament a emigrar a Portugal a altres països africans. La matança més famosa es va produir a Bissora. El 1980 PAIGC va admetre en el seu diari Nó Pintcha (del 29 de novembre 1980) que molts van ser executats i enterrats en fosses comunes sense marcar als boscos de Cumerá, Portogole i Mansabá.

## Agermanaments

* Braga

## Referències

* ↑ Repartition geographique des communautés
* ↑ «Dada de statoids.com».
* ↑ geohive
* ↑ Guinea Bissau Arxivat 2016-07-21 a Wayback Machine. a The Cia World Factbook
# Braunita

La braunita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany i dona nom al grup de la braunita. Rep el seu nom de Wilhelm von Braun (1790-1872), oficial i ministre a Gotha (Alemanya) que va subministrar el material original per a la descripció de l'espècie.

## Característiques

La braunita és un silicat de fórmula química Mn$^{2+}$Mn₆$^{3+}$(SiO₄)O₈. Cristal·litza en el sistema tetragonal formant cristalls piramidals estriats, de fins a 5 centímetres. També se'n troba de manera granular i massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6 i 6,5. És l'anàleg amb manganès de la neltnerita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la braunita pertany a «09.AG: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats) amb anions addicionals; cations en coordinació > [6] +- [6]» juntament amb els següents minerals: abswurmbachita, neltnerita, braunita-II, långbanita, malayaïta, titanita, vanadomalayaïta, natrotitanita, cerita-(Ce), cerita-(La), aluminocerita-(Ce), trimounsita-(Y), yftisita-(Y), sitinakita, kittatinnyita, natisita, paranatisita, törnebohmita-(Ce), törnebohmita-(La), kuliokita-(Y), chantalita, mozartita, vuagnatita, hatrurita, jasmundita, afwillita, bultfonteinita, zoltaiïta i tranquillityita.

## Formació i jaciments

Es forma per metamorfisme de silicats i òxids de manganès; també com a producte de la meteorització. Sol trobar-se associada a altres minerals com: pirolusita, jacobsita, hausmannita, bixbyita, rodonita, espessartina i hematites.

## Referències

* ↑ «Braunite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 març 2016].
* ↑ «Braunite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 març 2016].
* 1 2 «Braunite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 17 març 2016].
# Blanc i negre (entrepà)

El Blanc i negre és un entrepà valencià. Es diu així perquè els seus ingredients principals són dos varietats d'embotit: la llonganissa (el blanc) i el botifarró (el negre).
L'entrepà s'elabora de forma senzilla, ja que els embotits són cuinats a la planxa, brasa o fregits. Sovint s'utilitza un tipus de pa anomenat pataqueta.
Normalment la botifarra utilitzada és de ceba, encara que també es pot utilitzar d'arròs. És comú afegir altres ingredients com allioli, tomata fregida, pisto o faves amb alls tendres.

## Referències

* 1 2 Segura, Raquel. «El mejor bocadillo del mundo es valenciano» (en castellà). www.levante-emv.com, 01-02-2014. [Consulta: 19 febrer 2019].
* 1 2 «Manteniendo la costumbre de ‘Dijous de Berenar’ en Sagunto». comunitatvalenciana.com. [Consulta: 19 febrer 2019].
* ↑ Fàbrega, Jaume. Pa amb tomàquet: les receptes més senzilles i saboroses de la Mediterrània. Cossetània Edicions, 2002, p. 122. ISBN 9788495684783.
* ↑ Trelis, Jesús. «¿Cuál es tu bocadillo de la infancia?» (en castellà). Historias con Delantal, 29-10-2016. [Consulta: 19 febrer 2019].
* 1 2 3 «Mapa del street food castizo». www.traveler.es, 17-02-2016. [Consulta: 19 febrer 2019].
* ↑ Yarza, Ibán. Pan de pueblo: Recetas e historias de los panes y panaderías de España (en castellà). Penguin Random House Grupo Editorial España, 26 d'octubre de 2017, p. 159. ISBN 9788416895403.
# Bundesverband Musikindustrie

Bundesverband Musikindustrie (abreujat BVMI) és l'associació que representa els interessos de la indústria discogràfica alemanya, nascuda després de la fusió de les seccions nacionals de la International Federation of the Phonographic Industry i l'organització local BPW (Bundesverband der Phonographischen Wirtschaft).
BVMI representa a aproximadament 350 segells, la qual cosa significa el 90% del mercat musical alemany, i és membre de l'associació IFPI.

## Classificacions

Des de 1977, la BVMI s'ocupa de publicar la classificació oficial dels treballs musicals més venuts a Alemanya, realitzada específicament per la companyia Media Control GfK International.
Fins dia d'avui, realitzen la classificació de forma setmanal d'àlbums, recopilacions, senzills i DVD musicals més venuts, així com classificacions de diferents gèneres musicals.

## Certificacions

BVMI és l'entitat que s'encarrega de determinar la certificació dels discos d'or i de platí relacionats amb les vendes al país. Els nivells de vendes necessàries per aconseguir una certificació varien segons la tipologia del producte i s'han actualitzat en el passat per adequar-los als canvis del mercat discogràfic nacional.

### Àlbums

| Data de publicació | Xifra de vendes necessària | Xifra de vendes necessària |
| Data de publicació | Or | Platí |
| Fins al 24 de setembre de 1999 | 250.000 | 500.000 |
| Des del 25 de setembre de 1999 fins al 31 de desembre de 2002 | 150.000 | 300.000 |
| Des de l'1 de gener de 2003 | 100.000 | 200.000 |

### Senzills

| Data de publicació | Xifra de vendes necessària | Xifra de vendes necessària |
| Data de publicació | Or | Platí |
| Fins al 31 de desembre de 2002 | 250.000 | 500.000 |
| Des de l'1 de gener de 2003 | 150.000 | 300.000 |

## Referències

* 1 2 «Der Bundesverband Musikindustrie e.V.» (en alemany). BVMI. Arxivat de l'original el 2013-05-26. [Consulta: 20 març 2011].
* ↑ «Germania, il fondatore della tv Viva a capo dei discografici». Rockol.it. [Consulta: 10 octubre 2007].
* ↑ «Local record industry associations» (en anglès). IFPI. Arxivat de l'original el 2009-06-29. [Consulta: 20 març 2011].
* ↑ «Die offiziellen deutschen Charts» (en alemany). BVMI. [Consulta: 20 març 2011].
* 1 2 «Systembeschreibung» (en alemany). BVMI. [Consulta: 20 març 2011].
* 1 2 «Gold-/Platin-Auszeichnungen» (en alemany). BVMI. [Consulta: 20 març 2011].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Arxiu en línia de les classificacions BVMI Arxivat 2011-03-25 a Wayback Machine.
# Bundesversammlung

«Bundesversammlung» té aquests significats:
* A Alemanya:
** La Bundesversammlung o Assemblea federal d'Alemanya: l'òrgan polític que elegeix el president federal.
* A Suïssa:
** La Bundesversammlung o Assemblea Federal de Suïssa: l'assemblea de les cambres alta i baixa per a certes decisions.
# Bòlgios

Bòlgios, Bòlgius o Bèlgius (grec Βόλγιος, també Bolgĭus o Belgĭus) va ser el cap d'un dels grups de gals que van envair Macedònia i Il·líria l'any 280 aC.
Va derrotar els macedonis en una gran batalla en la qual el rei Ptolemeu Ceraune va resultar mort. Però en aquell moment els gals no van seguir el camí que aquesta victòria els havia marcat, cap a Macedònia i Grècia. El citen Pausànias i Justí.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/494?rgn=pages;view=image;q1=BelisariusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+greek+and+roman+biography+and+mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 479. ]
# Ca les Germanes Ferrer

Ca les Germanes Ferrer és un edifici del municipi de Tossa de Mar (Selva). És una casa construïda entre el 1904 i el 1905 sobre alguna vella casa de pescadors per una família de comerciants de Tossa. És un tipus d'arquitectura d'època noucentista amb l'objectiu d'aconseguir i mostrar el prestigi social. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de quatre plantes i terrassa situat entre mitgeres amb façana a la plaça d'Espanya i rerapati al passeig marítim. De planta rectangular, la façana principal té dues crugies i es caracteritza pel seu encoixinat de pedra artificial amb aparença de grans carreus d'estil clàssic renaixentista. Tota la façana té inspiració renaixentista, finestres amb guardapols i decoracions vegetals.
La planta baixa té un sòcol d'encoixinat decoratiu i dues obertures, una porta i una gran finestra, amb forma d'arc carpanell i decoracions florals al centre de la llinda. Totes les plantes estan separades per línies motllurades entre l'encoixinat general. El primer pis conté un balcó corregut, de base mensulada, amb barana de ferro de forja i dues finestres amb guardapols i decoració vegetal. Entre les finestres hi ha un escut amb iconografia sobre el comerç marítim (ales del déu Mercuri, relatiu al comerç i als viatges, el seu bastó i les serps, dues àncores i un timó).
Al segon pis hi ha dues finestres més, però amb balcons individuals amb decoració similar al primer pis. El tercer pis conté una galeria amb cinc obertures contínues d'arc rebaixat. Dalt, una gran cornisa d'arcs carpanells i 20 mènsules decoratives. Sobre la cornisa hi ha la balconada de la terrassa superior dividida en dos trams, marcant les dues crugies de la façana, amb decoració floral. La façana posterior, marítima, es conserva en mal estat i està dotada de diversos miradors i grans balcons coberts.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Can Macadà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Ca la Gepa (Prat de Comte)

Ca la Gepa és un edifici del municipi de Prat de Comte (Terra Alta) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de tres plantes i golfes d'origen medieval rehabilitat a la renaixença. La façana principal és simètrica i modulada. La porta d'accés d'arc rebaixat, es troba centrada al mig de la façana. La primera i la segona planta tenen balconades a les obertures. L'arrebossat de la façana simula un carreuat regular de pedra. La façana posterior no segueix cap criteri ni ordre, gairebé no queden definides les diferents plantes i reflecteix l'origen medieval de l'edifici.
L'interior de la planta soterrani, més baixa a la part posterior, té estructura a base de voltes i arcs mentre que la resta de plantes tenen forjats amb biguetes de fusta. L'edifici està en procés de rehabilitació per a ser utilitzat com a casa de colònies. Les gàrgoles modernistes de la façana principal són figures zoomòrfiques de xapa metàl·lica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ca la Gepa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Ca la Gepa». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cal Baldufes

Cal Baldufes és una obra de Capellades (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici aïllat de planta rectangular envoltat d'un ampli jardí. Es tracta d'una de les poques cases noucentistes que resten a Capellades. Consta de planta baixa, primer pis i golfes. La coberta és a doble vessant i amb les teules vidrades disposades creant formes de greques i decorant la teulada. Un cos central i perpendicular sobresurt de la resta de la coberta. Els capcers del cos central acaben amb motius decoratius curvilinis, molt característics del noucentisme. Les façanes destaquen per la composició simètrica i per la inclusió d'elements arquitectònics i motius decoratius de caràcter classicista: les columnes jòniques que emmarquen l'entrada i suporten el balcó amb barana de balustres o els esgrafiats de la façana. Destacar també la ceràmica vidrada utilitzada en les cornises de les obertures, així com en la paret de tancament de tota la finca.

## Història

Aquesta torre senyorial fou edificada per Josep Guasch i Orts, fill d'Isaac Guasch, important industrial tèxtil de Capellades. Aquest va comprar diferents terrenys contigus entre el carrer Garbí i l'actual Abat Muntades per construir-hi un edifici de nova planta.

## Referències

* 1 2 «Cal Baldufes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2016].
# Bouchaouene

Bouchaouene (àrab بوشاوون) és una comuna rural de la província de Figuig de la regió de L'Oriental. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 13.057 persones. El nucli el forma la vila d'Anoual (ⴰⵏⵡⴰⵍ).

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# CHN

CHN té els següents significats:
* Cultural Heritage News, servei d'informació cultural i de turisme del govern de l'Iran
* Anàlisi CHN (dels símbols químics de Carboni - Hidrogen - Nitrogen), determinació de la quantitat present d'aquests elements en una substància en química orgànica
* CHN també és el codi ISO 3166-1 i el codi del COI de la Xina, estat de l'Àsia
* chn també és el codi ISO 639-3 del chinook jargon, pidgin parlat als Estats Units
* Chn. també és l'abreviatura de la condrodita, mineral de la classe dels nesosilicats