OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chemnitzer Fußball-Club

El Chemnitzer Fußball-Club és un club de futbol alemany de la ciutat de Chemnitz, Saxònia.

## Història

Els orígens del club es remunten a l'any 1920 amb la creació del Polizei-Sportverein Chemnitz. Amb la reorganització del Tercer Reich fou inclòs a la Gauliga Sachsen on guanyà dos campionats. El 1942 fou reanomenat SG Ordnungspolizei Chemnitz. Després de la guerra el club es refundà amb el nom de SG Chemnitz Nord (1945). Posteriorment tingué els noms: BSG Fewa Chemnitz (1948); BSG Chemie (1951); i BSG Chemie Karl-Marx-Stadt (1953), amb el canvi de nom de la ciutat sota el règim comunista. Més tard s'anomenà SC Motor Karl-Marx-Stadt (1956), SC Karl-Marx-Stadt (1963), i amb la separació dels clubs de futbol dels clubs poliesportius FC Karl-Marx-Stadt el 1966. L'any 1991 la ciutat retornà al seu nom original i el club esdevingué Chemnitzer FC.

## Palmarès

* Lliga de la RDA de futbol: 1967
* Sachsenpokal: 1997, 1998, 2006, 2008
* Gauliga Sachsen: 1935, 1936

## Futbolistes destacats

* Eberhard Vogel, 74 internacionalitats RDA, 1962 - 1976
* Steffen Heidrich, 1985 - 1993
* Rico Steinmann, 23 internacionalitats RDA, 1986 - 1990
* Ernest Wilimowski
* Ervin Skela 1999 - 2000
* Michael Ballack 1983 -1997

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web a Abseits Soccer Arxivat 2012-07-16 a Wayback Machine.
* Web de seguidors
* Web de seguidors
# Hugo de Vries

Hugo Marie de Vries (Haarlem 16 de febrer de 1848 - Lunteren, 21 de maig de 1935) va ser un botànic neerlandès. Junt amb Carl Correns i Erich von Tschermak l'any 1900 va redescobrir les lleis genètiques publicades per Gregor Mendel el 1865.

## Biografia acadèmica

De Vries va estudiar a les universitats de Leiden, Heidelberg i Wurzburg. Va ser professor de Botànica a la Universitat d'Amsterdam des de 1878. Estudià la fisiologia vegetal, el flux al protoplasma, o l'orientació del creixement de les plantes. En el camp de l'osmosi De Vries va ser el primer a utilitzar el terme isotònic. Com a ajudant de Van't Hoff, ajudà a establir les bases de la teoria de les solucions ideals.
El 1889 publicà Intracellulaire Pangenesis (Pangènesi intracel·lular) segons la interpretació errada de l'herència genètica sostinguda primer per Darwin. De Vries treballant sobre la planta Oenothera lamarckiana va arribar a les mateixes conclusions que Mendel. Des dels anys 1890 De Vries va tenir notícia dels escrits de Mendel però no el va citar l'any 1900 quan va publicar els seus resultats a Comtes Rendus de l'Académie des Sciences, i va ser criticat per això per Correns i es va veure obligat a reconèixer la prioritat de Mendel.

## Obres

* Intracellulaire Pangenesis (1889)
* The Mutation Theory (1900-1903)
* Sur la loi de disjonction des hybrides (1900, francès)
* Species and Varieties: Their Origin by Mutation (1905)
* Plant Breeding (1907)

## Referències

* ↑ «Hugo de Vries». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Hugo de Vries (1848-1935)» (en anglès). The National Center for Ecological Analysis and Synthesis (NCEAS). Arxivat de l'original el 2006-12-09. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ Obres de Hugo de Vries al Projecte Gutenberg.
* ↑ Vries, Hugo de; Hengelaar, F. H. van. Intracellulaire pangenesis, (en neerlandès). Amsterdam: Scheltema & Holkema's boekhandel, 1918.
* ↑ de Vries, Hugo. Concerning the law of segregation of hybrids (en anglès, traduït del francès). Electronic Scholarly Publishing Project, 2000.

## Enllaços externs

* Pangènesi Intracel·lular
* web sobre Mendel
* Pangenes
# Can Polseguera

Can Polseguera és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de tres cossos perpendiculars a façana, de planta baixa i pis, amb teulada a doble vessant amb carener paral·lel a la façana.
A la façana té dos portals amb brancals de pedra (les llindes no són de pedra).
Els tres cossos de la planta baixa conserven la volta catalana.
Antigament era el mas Croanyes, un dels més importants de la vila.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Polseguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Testament d'Alfons II de Portugal

El testament d'Alfons II de Portugal fou signat a Coimbra i datat el 27 juny de 1214 (1252 de l'era hispànica), és el document real més antic escrit en galaicoportuguès que es coneix i ha arribat als nostres dies per dues còpies conservades, de les tretze que es feren, que es varen remetre als arquebisbes de Braga i de Santiago.
Aquest document ha adquirit un paper simbòlic en les commemoracions sobre la llengua portuguesa i la seva antiguitat, atès que, sense ser el més antic, té el valor del seu caràcter institucional i presenta una major extensió, puresa lingüística i complexitat textual que els seus escassos precedents.

## Fragment

| « | En'o nome de Deus. Eu rei don Afonso pela gracia de Deus rei de Portugal, seendo sano e saluo, temẽte o dia de mia morte, a saude de mia alma e a proe de mia molier raina dona Orraca e de meus filios e de meus uassalos e de todo meu reino fiz mia mãda per que depos mia morte mia molier e meus filios e meu reino e meus uassalos e todas aquelas cousas que Deus mi deu en poder sten en paz e en folgãcia. | » |

## Bibliografia

* «El manuscrit Torre do Tombo digitalitzat» (en portuguès). Arxiu Nacional Torre do Tombo. Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: 23 agost 2015].
* «Els texts més antics escrits en portuguès» (en portuguès). Centro virtual Camoes. Arxivat de l'original el 2014-07-08. [Consulta: 23 agost 2015].
* José Ribeiro e Castro. «Llengua portuguesa: Perquè el 27 de juny» (en portuguès). Público. [Consulta: 23 agost 2015].

## Vegeu també

* Noticia de fiadores
* Ora faz ost’o senhor de Navarra
# Comarca de Mérida

La Comarca de Mèrida-Vegas Bajas és una comarca d'Extremadura a la província de Badajoz. El cap comarcal és Mèrida. La comarca està subdividida en dues altres: Tierra de Mèrida, amb capital a Mèrida, i Vegas Bajas, amb capital a Montijo.

## Municipis

* Alange
* Aljucén
* Arroyo de San Serván
* Calamonte
* Carmonita
* Don Álvaro
* Cordobilla de Lácara
* El Carrascalejo
* Esparragalejo
* La Garrovilla
* La Nava de Santiago
* La Zarza
* Lobón
* Mèrida
* Mirandilla
* Montijo
* Oliva de Mérida
* Puebla de la Calzada
* San Pedro de Mérida
* Torremayor
* Torremejía
* Trujillanos
* Valverde de Mérida
* Villagonzalo
# Sebastián Taborda Ramos

Sebastián Taborda Ramos (Montevideo, 22 de maig de 1981) és un futbolista uruguaià, que ocupa la posició de davanter centre.

## Trajectòria

Comença jugant amb el Defensor Sporting Club, sent cedit en tres cops a tres països diferents. L'estiu del 2005, fitxa pel Deportivo de La Coruña per 2,9 milions d'euros. Al club gallec va ser el tercer davanter, afectat per les lesions. Al novembre de 2008 és cedit a l'Hèrcules CF, de Segona Divisió, fins al final de temporada.
L'estiu del 2009 deixa el Deportivo de La Corunya i retorna al Defensor Sporting.

## Selecció

Ha estat internacional amb la selecció de l'Uruguai en tres ocasions. També ha vestit la samarreta de la sub-20 i sub-23.

## Referències

* ↑ Baumann blow compounds Bremen woe
* ↑ Deportivo scrap for cup salvation

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Chemsex

Chemsex (de l'anglès Chemical sex, lit. ‘Sexe Químic’) és el nom que rep la pràctica de sexe, durant sessions de diverses hores, entre persones, en trobades de grups de múltiples individus i amb la participació del consum de diverses substàncies psicotròpiques no necessàriament legalitzades o emprades fora de la seva prescripció mèdica.
La droga més usada per a aquesta pràctica és la metamfetamina, coneguda també com a tina o T en anglès. També es consumeix altres drogues com la mefedrona, el GHB (àcid gamma-hidroxibutíric) i el GBL (gamma-butirolactona).

## Referències

* ↑ «PSA tackles PNP: TV ad warns against crystal meth usage in the gay male community», 21-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-09-21. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ «Crystal Ball». [Consulta: 25 octubre 2017].
* ↑ McCall, Hannah «What is chemsex and why does it matter?» (en anglès). BMJ, 351, 03-11-2015, pàg. h5790. DOI: 10.1136/bmj.h5790. ISSN: 1756-1833. PMID: 26537832 [Consulta: 25 octubre 2017].
# Iasos (ciutat)

* Aquest article tracta sobre la ciutat de Iasos. Si cerqueu l'heroi epònim, vegeu «Iasos (fill d'Argos)».
Iasos (o Íasos; en grec antic: Ἴασος o Ἰασός, Īăsos, llatí: Iasus) era una ciutat de Cària en una petita illa a la costa nord. La tradició feia derivar el seu nom de Iasos, fill d'Argos.
Segons el mite transmès per Polibi, va ser fundada en un període molt antic pels argius, però, reduïdes les seves forces per les lluites amb els natius, van cridar Neleu perquè els ajudàs, qui poc abans havia fundat Milet, i llavors va rebre un nou cos de colons.
En època històrica, la ciutat ocupava gairebé tota la petita illa, i tenia 10 estadis de circumferència. Tucídides diu que va adquirir una gran riquesa, que segons Estrabó es devia a les seves pesqueries i al comerç del peix. Després del 411 aC, la ciutat, governada per un persa anomenat Amorges, revoltat contra el rei de Pèrsia, va ser atacada pels espartans, que van capturar Amorges i el van lliurar al sàtrapa Tisafernes. La ciutat va ser destruïda, però segurament va ser reconstruïda més endavant.
Després de la mort d'Alexandre el Gran, aviat va caure en mans dels ptolemeus d'Egipte. Filip V de Macedònia la va assetjar i ocupar, però els romans el van obligar a retornar-la al rei d'Egipte Ptolemeu V Epífanes.
A la rodalia de Iasos es produïa un marbre molt apreciat de color vermell i blanc, utilitzat sobretot en decoració, segons Pau el Silenciari. Prop de la ciutat hi havia un santuari dedicat a Hèstia, amb una estàtua de la dea que, tot i ser a l'aire lliure, suposadament mai la tocava l'aigua de la pluja. Estrabó esmenta una història similar d'un temple d'Àrtemis, també a la rodalia de Iasos. Ateneu de Nàucratis parla de Iasos en relació amb la seva pesca excel·lent.
Les ruïnes estan situades prop del poble de Kıyıkışlacık, a 31 km del centre de Milas, i l'illa està actualment unida a la costa per un petit istme. El jaciment rep el nom de Askem o Askym Kalessi, i es conserven les muralles de la ciutat i un teatre, a més d'algunes inscripcions i monedes.
A Capadòcia o Armènia Menor va existir una altra ciutat amb el mateix nom, però d'escassa importància, segons Claudi Ptolemeu, que la situa al nord-est de Zoropassos.

## Notes

* ↑ O bé Iassos (grec antic: Ἰασσός).

## Referències

* ↑ «Iasos 15». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). «Iassus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2013-06-07 a Wayback Machine..
# Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1938

El Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1938 fou l'onzena edició del Campionat del Món d'esquí nòrdic. Es van disputar cinc proves, totes masculines, entre el 24 i el 28 de febrer de 1938 a Lahti, Finlàndia.

## Resultats
### Esquí de fons

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| 18 km | Pauli Pitkänen (FIN) | Alfred Dahlqvist (SWE) | Kalle Jalkanen (FIN) |
| 50 km | Kalle Jalkanen (FIN) | Alvar Rantalahti (FIN) | Lars Bergendahl (NOR) |
| 4x10 km | Finlàndia Juho Kurikkala Martti Lauronen Pauli Pitkänen Klaes Karppinen | Noruega Ragnar Ringstad Olav Økern Arne Larsen Lars Bergendahl | Suècia Sven Hansson Donald Johansson Sigurd Nilsson Martin Matsbo |

### Combinada nòrdica

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Individual | Olaf Hoffsbakken (NOR) | John Westbergh (SWE) | Hans Vinjarengen (NOR) |

### Salt d'esquí

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Trampolí llarg | Asbjørn Ruud (NOR) | Stanisław Marusarz (POL) | Hilmar Myhra (NOR) |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Finlàndia | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2 | Noruega | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 3 | Suècia | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 4 | Polònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| | TOTAL | 5 | 5 | 5 | 15 |

## Referències

* Resultats d'esquí de fons
* Resultats de combinada nòrdica
* Resultats de salts d'esquí
# Comarca de Lumbier

Comarca de Lumbier (basc Irunberrialdea) és una comarca de Navarra, que limita al nord amb la comarca de Roncal-Salazar, a l'oest amb les d'Auñamendi i Aoiz i al sud amb la comarca de Sangüesa. Es tracta d'una zona tradicionalment bascòfona on el basc ha anat perdent terreny a començament del segle xx. És formada pels municipis de:
* Urraulgoiti
* Urraulbeiti
* Erromantzatua
* Irunberri
# Pere Rocamora i Garcia

Pere Rocamora i Garcia (La Granja de Rocamora, Baix Segura, 11 de febrer de 1832 - Castelló de la Plana, Plana Alta, 19 de gener de 1925), va un eclesiàstic, canonge i bisbe.
Va estudiar Filosofia entre 1845 i 1848 a l'Institut d'Oriola. Posteriorment, un cop tancat l'institut, va continuar i finalitzar els seus estudis en Filosofia al Seminari d'Oriola. L'any 1855 es va graduar en Teologia al seminari oriolenc, i el 16 de febrer de 1856 es va consagrar com a sacerdot. L'any 1857 va obtenir els títols de Llicenciat i Doctor al Seminari Central de València. Va ser catedràtic de Filosofia, Teologia Dogmàtica i Moral al Seminari d'Oriola fins al 1860. El mes de gener d'aquest mateix any va ser anomentat sacerdot ecònom de la parròquia del Salvador d'Elx, i el mes de maig, del de la de Santa Maria. El 1864 esdevení secretari del convent de les Clarisses. També fou canonge penitenciari d'Oriola des del 1867.
Es va consagrar com a bisbe de Tortosa el 21 de maig de 1894. Durant el seu bisbat es va impulsar una intensa acció social cristiana. Està enterrat a la capella de Sant Pere de la catedral de Tortosa. Rocamora va succeir a Francisco Aznar Pueyo i va ser substituït pel basc Félix Bilbao Ugarriza.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Rocamora García, Pedro» (en castellà). Memoria Digital de Elche, 05-10-2014. [Consulta: 4 gener 2021].
* 1 2 Cuenca Toribio, José Manuel. «Pedro Rocamora García» (en castellà). Diccionario Biográfico Español. [Consulta: 4 gener 2021].
# Segona batalla de Nola

* No s'ha de confondre amb Primera batalla de Nola o Tercera batalla de Nola.
La segona batalla de Nola fou un enfrontament que tingué lloc el 215 aC en el marc de la Segona Guerra Púnica entre Cartago i la República Romana. Hanníbal ja havia intentat prendre la ciutat l'any anterior i un cop més seria rebutjat per Marc Claudi Marcel III

## Preludi

Després de passar l'hivern del 216 aC a la ciutat de Càpua, que s'havia rendit als cartaginesos, Hanníbal reprengué les accions militars al sud d'Itàlia, capturant Petèlia, Crotona i Locri. Només Rhegium seguia fidel a Roma, rebutjant tots els intents d'Hanníbal de conquerir la ciutat.
Encoratjat per aquestes victòries, decidí intentar de nou la captura de Nola. Primerament va provar que el Senat de la ciutat li obrís les portes a canvi de no prendre la ciutat per la força. Però en ser rebutjada la seva proposta, rodejà la ciutat preparant-se per un atac general.

## La Batalla

Claudi Marcel estava preparat i organitzà una sortida que els cartaginesos no esperaven, prenent la iniciativa. Aviat els cartaginesos reagruparen files i la batalla quedà igualada, quan de sobte esclatà una gran tempesta que obligà als dos exèrcits a abandonar la lluita durant dos dies.
El tercer dia, Hanníbal ordenà el saqueig de tots els camps del voltant de la ciutat i Marcel respongué disposant les tropes en ordre de batalla, oferta que el cartaginès acceptà. De nou el xoc fou igualat, si bé a poc a poc els romans prengueren avantatge, animats pels ciutadans de Nola, fins al punt que els cartaginesos ordenaren retirada. Claudi Marcel, desistí de perseguir-los, i retornà a la seguretat dels murs, felicitat per uns ciutadans que un any abans estaven ansiosos de passar-se de bàndol.

## Conseqüències

Tres dies després de la batalla, 1.272 genets númides i ibèrics desertaren del camp d'Hanníbal i s'uniren als romans, lluitant al costat de la República fins al final de la Guerra, quan foren recompensats amb terres.
Hanníbal marxà cap a Apúlia, acampant a Arpi, però tornaria a intentar el setge de la ciutat a l'any següent, en la tercera Batalla de Nola.

## Referències

* Tit Livi, Història de Roma, Llibre XXIII
# Ichthyococcus intermedius

Ichthyococcus intermedius és una espècie de peix pertanyent a la família Phosichthyidae.

## Descripció

* Pot arribar a fer 5,3 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic-oceànic, mesopelàgic i de clima tropical (22°N-24°S, 140°E-154°W) que viu entre 0-590 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: Austràlia, Nova Guinea, les illes Carolines i les illes Hawaii.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bonaparte, C. L., 1840. Iconografia della fauna italica per le quattro classi degli animali vertebrati. Tomo III. Pesci. Roma. Iconografia, v. 3: Fasc. 27-29, puntata 136-154, 10 pls.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Gon, O., 1987. New records of three fish species from Hawaii. Jap. J. Ichthyol. 34(1):100-104.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1935

El Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1935 fou la novena edició del Campionat del Món d'esquí nòrdic. Es van disputar cinc proves, totes masculines, entre el 13 i el 18 de febrer de 1935 a Vysoké Tatry, Txecoslovàquia.

## Resultats
### Esquí de fons

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| 18 km | Klaes Karppinen (FIN) | Oddbjørn Hagen (NOR) | Olaf Hoffsbakken (NOR) |
| 50 km | Nils-Joel Englund (SWE) | Klaes Karppinen (FIN) | Trygve Brodahl (NOR) |
| 4x10 km | Finlàndia Mikko Husu Klaes Karppinen Väinö Liikkanen Sulo Nurmela | Noruega Trygve Brodahl Bjarne Iversen Olaf Hoffsbakken Oddbjørn Hagen | Suècia Halvar Moritz Erik August Larsson Martin Matsbo Nils-Joel Englund |

### Combinada nòrdica

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Individual | Oddbjørn Hagen (NOR) | Lauri Valonen (FIN) | Willy Bogner (GER) |

### Salt d'esquí

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Trampolí llarg | Birger Ruud (NOR) | Reidar Andersen (NOR) | Alf Andersen (NOR) |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Noruega | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 2 | Finlàndia | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 3 | Suècia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| | TOTAL | 5 | 5 | 5 | 15 |

## Referències

* Resultats d'esquí de fons
* Resultats de combinada nòrdica
* Resultats de salts d'esquí
# Testament de Heiligenstadt

El testament de Heiligenstadt (en alemany, Heiligenstädter Testament) és una carta escrita pel compositor alemany Ludwig van Beethoven als seus germans Karl i Johann a Heiligenstadt (Àustria) el 6 d'octubre de 1802. La carta relata la desesperació del compositor per l'evolució de la seva sordesa i els seus desitjos de sobreposar-se a les seves xacres físiques i emocionals per completar el seu destí artístic. Beethoven va guardar el document amagat entre els seus papers privats durant la resta de la seva vida i probablement mai l'hi va mostrar a ningú. Va ser descobert al març de 1827, després de la mort del compositor per Anton Felix Schindler i Stephan von Breuning, els quals el van publicar l'octubre d'aquest mateix any.
Una curiositat del document és que, mentre que el nom de Karl apareix en els llocs adequats, apareixen espais en blanc a l'esquerra de les aparicions del nom de Johann (com en la cantonada superior esquerra de la imatge que es mostra en aquest article). Aquest fet ha provocat nombroses especulacions, des que Beethoven no estava segur del nom complet de Johann (que era Nikolaus Johann) fins que tenia sentiments contradictoris sobre els seus germans, per transferir al noi el seu odi de tota la vida cap al seu pare alcohòlic i abusiu, també anomenat Johann.

## Referències

* Lockwood, Lewis. Beethoven: The Music and the Life. Nova York, NY: W. W. Norton & Company, 2003. ISBN 0-393-32638-1.

## Enllaços externs

* El Testamento de Heiligenstadt a lvbeethoven.com (castellà).
* Heiligenstädter Testament, original alemany a Wikisource.
# Unai Yus Kerexeta

Unai Emilio Yus Kerexeta (Vitòria, 13 de febrer de 1974) és un ciclista basc, que fou professional entre 1999 i 2006. També competí en ciclocròs, on es proclamà Campió d'Espanya.

## Palmarès en ruta

* 2001
** 1r a la Porto-Lisboa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 2004
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Hessen
* 2017
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Tenerife

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. Abandona

## Palmarès en ciclocròs

* 2005
** Campió d'Espanya de ciclocròs
* 2007
** 1r al Ciclocròs Ciutat de València

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Coelho Neto

Coelho Neto és un barri de la zona nord del municipi del Rio de Janeiro.
Limita amb els barris Barros Filho, Costa Barros, Pavuna, Acari, Irajá, Colégio, Roca Miranda i Honório Gurgel
El seu IDH, l'any 2000, era de 0,806, el 85è del municipi de Rio de Janeiro.

## Estructura

Es tracta d'un barri predominantment residencial, amb un comerç raonable i un bon servei de transport públic que inclou diverses línies d'autobusos i una estació de metro.
El barri de Coelho Neto és tallat per una important artèria de tràfic, l'Avinguda Brasil, que diàriament té un intens nombre de vehicles, a més de l'Avinguda Pastor Martin Luther King Jr. i de l'Avinguda dos Italianos.
El barri conta amb algunes escoles públiques, com l'Escola Municipal Érico Veríssimo, Charles Anderson Weaver, Monte Castelo i General Osório, d'ensenyament fonamental i el Col·legi Estadual Marechal João Batista de Mattos, l'escola té aquest nom en homenatge al primer Mariscal negre de la història de Brasil. Pel que fa al futbol, la Uniao Esportiva Coelho Neto va disputar diversos anys el Departament Autònom i en el carnaval, Unidos de Vila Santa Tereza.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio». Arxivat de l'original el 2021-05-11. [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ «Tabela 1172 - Índice de Desenvolvimento Humano Municipal (IDH), por ordem de IDH, segundo os bairros ou grupo de bairros - 2000».
* ↑ Alessa Passos Francisco. «Marechal João Baptista de Mattos: Histórias e Memórias sobre a vida de um negro descendente de escravos no Rio de Janeiro». Anais do XVI Encontro Regional de História da Anpuh-Rio: Saberes e práticas científicas. [Consulta: 24 agost 2020].

## Enllaços externs

* Lloc oficial: Prefeitura Municipal do Rio de Janeiro
* Bairros Cariocas - Diretoria de Informações Geográficas
# Catriel Iván Víctor Orcellet

Catriel Iván Víctor Orcellet (Villa Elisa, 10 de maig de 1978) és un exfutbolista argentí que ocupava la posició de porter. Es va estar tota la seua carrera esportiva a l'Argentina, tret d'una breu estada al futbol espanyol i una temporada l'Uruguai, on es va retirar amb el Gimnasia y Esgrima.

## Referències

* ↑ «Catriel Orcellet». Ceroacero. Arxivat de l'original el 19 agost 2014. [Consulta: 28 maig 2014].