OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Poble Democràtic

Poble Democràtic (POBLE) és un partit polític valencià nascut l'any 2013 que es defineix com un projecte polític de proximitat i proposa una estructura interna plenament horitzontal, sense cap jerarquia. La ideologia d'aquest partit és vista, tanmateix, per alguns sectors polítics i socials com un partit "blaver" més, ja que no reconeix la unitat lingüística amb el Català. Es va presentar a les Eleccions a les Corts Valencianes de 2015, obtenint 2.190 vots a la circumscripció de València, l'única on es va presentar, encapçalat per Agustí Zacarés i Romaguera. A les eleccions de 2019 es va presentar a les circumscripcions de València i Castelló, obtenint un total de 2861 vots (0,11%).

## Referències

* ↑ «Nace Poble Democràtic para ´no hacer apología de la identidad» (en castellà). Levante EMV, 09-10-2013. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ «Eleccions 2105. Resultats». Regió 7. [Consulta: 29 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Poble Democràtic - Lloc web oficial
# Plodorodni

«Plodorodni» té aquests significats:
* Plodorodni (Krasnodar), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Plodorodni (Orenburg), localitat de l'óblast d'Orenburg, a Rússia
# BLC

BLC té els següents significats:
* Berkeley Language Center, departament de la Universitat de Califòrnia a Berkeley dedicat al suport a l'ensenyament dels idiomes
* Cèl·lula binivell (del seu nom en anglès Bi-Level Cell), element electrònic de memòria capaç d'emmagatzemar dos bits d'informació
* blc també és el codi ISO 639-3 del nuxálk, llengua parlada pels nuxálks del Canadà
* Blc. també és l'abreviatura de Brassolaeliocattleya, planta d'interior híbrida d'orquídia
# Bageu

* Cal no confondre aquest personatge amb Bageu, noble persa del segle iv aC
Bageu (grec antic: Βαγαῖος, Bagaîos) fou un noble persa del segle vi aC que va viure en temps de Darios I el Gran. Hom li coneix un fill, Mardontes.
El rei Darios li va encarregar l'orde reial de fer executar Oretes, el sàtrapa rebel de Lídia (520 aC aC). Quan Bageu va arribar a Sardes, capital de Lídia, va comprovar la fidelitat de la guàrdia personal del sàtrapa tot comunicant-los diverses disposicions reials d'importància menor. Els guàrdies respongueren de tal manera que Bageu va considerar que eren fidels al rei, i, tot seguit, els comunicà l'orde d'executar Oretes; els guàrdies obeïren i mataren el seu sàtrapa.
Bageu degué ocupar el càrrec de sàtrapa, si més no durant un temps, fins que fou nomenat Òtanes.

## Referències

* ↑ Smith (editor, William. «1. Bagaeus». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 453.
# Bagger 288

La Bagger 288 (que vol dir Excavadora 288 en alemany), és una excavadora minera construïda per l'empresa alemanya de construcció Krupp. És una excavadora de roda dentada i una màquina mòbil utilitzada per a mineria a cel obert. La Bagger 288 va ésser construïda per la companyia de fabricació d'excavadores Marion Power Shovel Company i considerat el vehicle més gran del món amb 13 500 tones.

## Objectiu

La gran Bagger 288 va ésser construïda amb l'objectiu que realitzés el treball d'eliminació de runes de la mineria del carbó a la mina "Hambach stripmine", a Alemanya. Té una capacitat per a excavar fins a 240 000 tones de carbó 240 000 m³ de runes al dia; el qual és equivalent a un camp de futbol excavat fins a 30 metres de profunditat. El carbó produït en un dia arriba a omplir 2400 vagons sencers de carbó. L'excavadora fa uns 240 metres de llargada i, aproximadament, 96 metres d'altura. El funcionament de la Bagger 288 requereix 16,56 megawatts d'electricitat subministrada des l'exterior. Pot arribar a desplaçar-se a una velocitat de 2 a 10 metres per minut, (0,1 a 0,6 km/h).
El xassís de la secció principal és de 46 metres d'amplada i s'assenta en tres grans fileres de quatre conjunts de blocs d'eruga, cadascun de 3,8 metres d'amplada. L'enorme àrea de superfície de la màquina excavadora suposa que la pressió que exerceix la Bagger 288 sobre el sòl és molt petita (17,1 N/cm$^{<2}$), això permet a l'excavadora viatjar sobre la grava, la terra i fins i tot herba, sense deixar cap mena de marca significativa. La Bagger 288 posseeix un radi de gir molt reduït, d'aproximadament 100 metres, i pot salvar un pendent de, com a màxim, 1:18. A l'extrem de cada braç hi ha una roda amb 18 pales excavadores, la roda mesura 21,6 metres de diàmetre i cadascuna de les pales en pot extreure 6,6 metres cúbics de material.
Al febrer de l'any 2001, l'excavadora havia deixat al descobert completament la font de carbó en la mina de Hambach Tagebau i ja no era necessària allà. En tres setmanes va fer un viatge de 22 kilòmetres a la Tagebau Garzweiler, viatjant a través de l'autopista Autobahn 61, el riu Erft, una línia de ferrocarril i diferents carreteres. La mesura costà gairebé 15.000.000 de marcs alemanys i requerí un equip de setanta treballadors. Van aconseguir creuar els rius mitjançant la col·locació de tubs d'acer d'enormes dimensions perquè l'aigua passés al seu través. Per a presentar una superfície llisa sobre les canonades es van usar roques i grava. En alguns llocs es va plantar herba especial per a suavitzar l'efecte del pas de la Bagger sobre el subsòl. Tot això a causa que moure la Bagger 288 en una sola peça resultava més econòmic que desmuntar l'excavadora i realitzar el seu transport peça a peça.

## Referències

* ↑ Mario Giampietro; Kōzō Mayumi The Biofuel Delusion: The Fallacy of Large-Scale Agro-Biofuel Production. Earthscan, 31 d'octubre del 2009, p. 134. ISBN 978-1-84407-681-9.
* ↑ Die grössten Bagger der Welt (The biggest excavators in the world) (en alemany)
# Plantilla 2009-2010 de la secció d'handbol del Futbol Club Barcelona

La temporada 2009-2010, la plantilla del primer equip d'handbol del Futbol Club Barcelona era formada pels següents jugadors:
| N. | Jugador | Data de naix. (Edat) | Alç. | Pes | Posició | Temp. |
| 3 | Jesper Nøddesbo | 23 d'octubre de 1980 (1980-10-23) (43 anys) | 199 cm | 93 kg | Pivot | 3 |
| 6 | Juanín García | 28 d'agost de 1977 (1977-08-28) (47 anys) | 176 cm | 78 kg | Extrem esquerre | 5 |
| 8 | Víctor Tomàs | 15 de febrer de 1985 (1985-02-15) (39 anys) | 178 cm | 85 kg | Extrem dret | 8 |
| 9 | Rubén Garabaya | 15 de setembre de 1978 (1978-09-15) (46 anys) | 201 cm | 107 kg | Pivot | 3 |
| 10 | Demetrio Lozano | 29 de setembre de 1975 (1975-09-29) (48 anys) | 195 cm | 100 kg | Lateral esquerre | 3 |
| 11 | Dani Sarmiento | 25 d'agost de 1983 (1983-08-25) (41 anys) | 186 cm | 76 kg | Central | 1 |
| 12 | Danjel Šarić | 27 de juny de 1977 (1977-06-27) (47 anys) | 192 cm | 93 kg | Porter | 1 |
| 15 | Cristian Ugalde | 19 d'octubre de 1987 (1987-10-19) (36 anys) | 184 cm | 76 kg | Extrem esquerre | 4 |
| 16 | David Barrufet | 4 de juny de 1970 (1970-06-04) (54 anys) | 197 cm | 110 kg | Porter | 22 |
| 18 | Iker Romero | 15 de juny de 1980 (1980-06-15) (44 anys) | 197 cm | 100 kg | Lateral esquerre | 7 |
| 19 | Laszlo Nágy | 3 de març de 1981 (1981-03-03) (43 anys) | 208 cm | 110 kg | Lateral dret | 10 |
| 20 | Magnus Jernemyr | 18 de juliol de 1976 (1976-07-18) (48 anys) | 200 cm | 113 kg | Pivot | 2 |
| 22 | Siarhei Rutenka | 29 d'agost de 1981 (1981-08-29) (43 anys) | 198 cm | 100 kg | Central | 1 |
| 23 | Joachim Boldsen | 30 d'abril de 1978 (1978-04-30) (46 anys) | 187 cm | 100 kg | Central | 2 |
| 24 | Mikkel Hansen | 22 d'octubre de 1987 (1987-10-22) (36 anys) | 196cm | 96 kg | Lateral esquerre | 2 |
| 26 | Albert Rocas | 16 de juny de 1982 (1982-06-16) (42 anys) | 188 cm | 84 kg | Extrem dret | 3 |
| 29 | Marco Oneto | 3 de juny de 1982 (1982-06-03) (42 anys) | 204 cm | 117 kg | Pivot | 2 |
| 35 | Konstantín Igropulo | 14 d'abril de 1985 (1985-04-14) (39 anys) | 194 cm | 96 kg | Lateral dret | 1 |
# Pojàrskoie

«Pojàrskoie» té aquests significats:

## Crimea

* Pojàrske (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Pojàrskoie (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
# Polemó

Polemó (Polemon) és el nom dels següents personatges:
* Polemó d'Estimfea, oficial macedoni.
* Polemó d'Atenes, filòsof platònic grec.
* Polemó (geògraf), filòsof i geògraf grec.
* Polemó Antoni, sofista i retòric romà
* Polemó (escriptor), escriptor grec.
* Polemó I o Polemó d'Olba, rei del Pont i del Bòsfor.
* Polemó II, rei del Pont i del Bòsfor.
# Polen Uslupehlivan

Polen Uslupehlivan (Yüreğir, 27 d'agost de 1990) és una jugadora de voleibol turca. Actualment juga al Fenerbahçe d'Istanbul i també a la selecció nacional de Turquia. També estudia a la Universitat Haliç (Corn d'Or) d'Istanbul. Amb el seu equip anterior, el Vakıfbank SK, va guanyar els campionats femenins d'Europa i del món el 2013. També va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012.

## Referències

* ↑ Istanbul fly to first Women's Club World Champs title

## Enllaços externs

* Imatges especials de Polen Uslupehlivan
# Polemó (geògraf)

Polemó, en llatí Polemon, en grec antic Πολέμων, fill d'Evegetes, fou un filòsof i geògraf grec, ciutadà atenenc, però que hauria nascut en un altre lloc (s'esmenten Ílion, Samos i Sició). Com a filòsof era del grup dels estoics i se li va donar el malnom de ὁ περιηγήτης. Era contemporani d'Aristòfanes de Bizanci en el temps de Ptolemeu V Epífanes al començament del segle II aC. Fou deixeble de Paneci de Rodes.
Va viatjar extensivament per Grècia i va recol·lectar materials per la seva obra geogràfica o periègesi i com que va dedicar molta atenció a les inscripcions que hi havia a les ofrenes votives i a les columnes fou anomenat Στηλοκόπας.
Com a col·leccionista d'aquestes inscripcions que va recollir en un llibre titulat Περὶ τω̂ν κατὰ πόλεις ἐπιγραμμάτων, es pot considerar un dels epigramatistes anteriors a la recopilació de l'Antologia grega, i se suposa que va formar la part essencial de la Garlanda de Meleagre. Ateneu de Naucratis i altres escriptors fan menció de molts d'aquests epigrames i d'altres obres seves, que són principalment descripcions de diferents zones de Grècia.

## Referències

* ↑ 3.Polemon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 435
# Polemoniàcies

Polemoniaceae és una família de plantes amb flors de l'ordre de les ericals. Hom la divideix en dues subfamílies, Polemonioideae i Cobaeoideae, que comprenen entre 18 i 25 gèneres i una xifra d'espècies entre les 270 i les 400.

## Distribució

Són natives de l'Hemisferi Nord i també Sud-amèrica, amb una gran concentració a la part oest dels EUA, especialment a Califòrnia. Únicament un gènere es fa de manera natural a Europa, el Polemonium, i dos més (Flox i Polemonium) a l'Àsia; donat que ambdós gèneres es fan amb més profusió a Nord-amèrica, es pot suggerir una colonització relativament recent des d'Amèrica.

## Descripció

Hom pot distingir aquesta família d'altres eudicotiledònies pels ovaris, constituïts per tres carpels units. Els membres d'aquesta família tenen cinc sèpals, cinc pètals units i cinc estams que s'alternen amb els lòbuls de la corol·la.
Durant dècades, moltes fonts classificaren la família d'acord amb un quadre establert per Verne Grant el 1959. Noves evidències basades en la filogènia molecular, venes de la corol·la, pol·len i contingut en flavonoides, però, han portat a reclassificacions, com la del mateix Grant el 1998. La família es compondria de dues subfamílies: la Cobaeoideae, pròpia d'hàbitats tropicals o subtropicals i formada per sis gèneres en cinc tribus, i la Polemonioideae, amb 13 gèneres pròpies de zones temperades.

## Usos

Encara que poques espècies tenen importància econòmica, algunes es cultiven com a plantes ornamentals, com la Ipomopsis aggregata i moltes espècies de Flox i Polemonium. La Cantua buxifolia és la flor nacional de Bolívia i el Perú.

## Gèneres

* Acanthogilia
* Aliciella (*)
* Allophyllum
* Bonplandia
* Cantua
* Cobaea (*)
* Collomia
* Dayia (*)
* Eriastrum
* Gilia
* Gymnosteris
* Huthia
* Ipomopsis
* Langloisia
* Lathrocasis (*)
* Leptodactylon
* Leptosiphon (*)
* Linanthus
* Loeselia
* Loeseliastrum
* Microsteris (*)
* Navarretia
* Phlox
* Polemonium
* Saltugilia (*)
(*) discutits per alguns botànics

## Notes i referències

* ↑ La disparitat de les xifres en nombre de gèneres i espècies s'explica perquè contínuament es revisen les atribucions d'espècies, gèneres i famílies
* 1 2 Grant, Verne «Primary Classification and Phylogeny of the Polemoniaceae, with Comments on Molecular Cladistics». American Journal of Botany, 85, 1998, p. 741-752. doi:10.2307/2446408
* ↑ Grant, Verne. Natural history of the phlox family. The Hague, Holanda: Martinus Nijhoff, 1959.

## Enllaços externs

* Proposta de Leigh A. Johnson d'un quadre de distribució de la família Polemoniaceae Arxivat 2011-05-13 a Wayback Machine.
# August Heinrich Matthiae

August Heinrich Matthiae (Göttingen, 25 de desembre de 1769 - Altenburg, 6 de gener de 1835) fou un filòleg alemany.
Va adquirir profunds coneixements en literatura i filosofia, va fer els seus primers estudis al Liceu i a la Universitat de Göttingen, on Heinrich Heine el va iniciar a la filosofia clàssica, que va ser la seva especialitat.
Després d'haver ensenyat durant diversos anys com a preceptor a Holanda, el seu antic mestre el va cridar el 1798 per encarregar-li l'ensenyament del grec, llatí i alemany a l'Institut creat a Weimar pel francès Mermier, per als estrangers, càrrec que va exercir fins que li fou confiada la direcció del gimnàs d'Altenburg (1802-1833). Matthiae alternava la publicació d'obres de la literatura clàssica amb treballs d'una altra indole; així de 1802 a 1807 va donar a la llum uns Estudis crítics sobre els Himnes d'Homer i la Batracomiomàquia, una Miscellanea philologica, una Gramàtica grega, reeditada diverses vegades i traduïda al francès.
El 1815 publicà a Jena la primera edició del seu Grundriss der griechischen und römischen Literatur, i més tard Entwurf einer Theorie des lateinischen Styls (Leipzig, 1826), i Encyclopädie und Methodologie der Philologie (Leipzig, 1835). Edità les Tragèdies d'Eurípides (Leipzig, 1813-1829, en 9 vol.), la Historia d'Herodot (Leipzig, 1825 2 vol.), i els Fragments d'Alceo (Leipzig, 1827), i altres peces clàssiques amb les seves traduccions en alemany.
De les obres restants de Matthiae mereixen recordar-se dos escrits en llatí, un vers el distintiu religiós de la virtut (Göttingen, 1789), i un altre sobre las causes de la varietat dels caràcters de les nacions (Leipzig, 1802); pero sobretot el seu Lebrbuch für den ersten Unterricht in der Philosophie, la qual primera edició es publicà a Altenburg el 1823.
Aquest Manual va ser redactat segons els principis de la filosofia de Kant, va estar molt en voga a Alemanya i va ser traduït al francès per Poret el 1837. Una col·lecció de Obras varias, de Matthiae, es va publicar a Altenburg el 1833.

## Bibliografia

* Christian Gottlob Kayser, Vollständiges Bücherlexikon. 1ª serie, 4ª. part;
* Immanuel Konstantin Matthiae, Aug. Matthiae, in seinem Leben und Wirken (Quedinburg, 1845)
# Pont d'en Pere Curt

El pont d'en Pere Curt o pont de Peu de Costa és un pont entre els municipis d'Aiguafreda i Tagamanent (Vallès Oriental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una infraestructura d'un sol arc amb maons, pedra i pla. Les baranes havien estat de fusta però actualment són metàl·liques. Passa per sobre de la riera de Picamena, afluent per l'esquerra del Congost que junt amb el Mogent formen el riu Besòs.

## Referències

* ↑ «ICGC - Vissir3». [Consulta: 9 març 2023].
* 1 2 3 4 «Pont d'en Pere Curt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
* ↑ «Pont de Peu de Costa. Aiguafreda | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 9 març 2023].
# Axomama (cràter)

Axomama és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 23.2 ° de latitud nord i 132.3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 5 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'onze d'agost del 2017 i fa referència a Axomama, deessa de les creïlles de la mitologia inca.

## Referències

* ↑ "Axomama (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Piràmide de Neferefre

La Piràmide del faraó egipci Neferefre es troba a Abusir al-Melek, Egipte. Fou construïda durant la Dinastia V, però mai no es va acabar. Mai no va ser saquejada com moltes altres, i és per això que conforma una de les millors fonts d'informació per a saber com es construïen les piràmides. El seu nom formal era Piràmide divina dels esperits de Ba, diví és el poder de Neferefre.

## Construcció

La piràmide tenia els costats de 65 metres de llarg i un pendent desconegut. Quan el faraó va morir, la piràmide inconclusa es va convertir en una mastaba quadrada gegant amb un pendent de 78°. El temple funerari es va fer ràpid i s'hi feren servir rajoles de fang i argila en lloc de la típica pedra calcària. A la banda oriental del temple s'alçaren capelles i una estructura coneguda en els documents egipcis com a "Santuari del ganivet", que s'utilitzava per a sacrificis d'animals.

## Excavacions

Alguns egiptòlegs van explorar la piràmide, incloent-hi John Perring, Karl Lepsius, Jacques Morgan i Ludwig Borchardt; i alguns n'atribuïren la piràmide de manera errònia a Shepsekare. A causa de l'estat sense acabar de l'estructura, cap d'ells creia que en la piràmide pogués jaure la mòmia d'un faraó. Borchardt estigué molt a prop de descobrir aquest fet quan feu unes excavacions exploratòries a la zona, però hi va renunciar quan es trobava a menys d'un metre de la subestructura de la piràmide. Si hagués continuat, hauria trobat un bloc de gres roig que feia d'entrada a la cambra funerària; en comptes d'això, abandonà l'excavació i conclogué que la piràmide només era una construcció inacabada. La seua recerca provocà que el jaciment patís setanta anys d'inactivitat arqueològica.(2)
En la dècada dels 1970, la Universitat Carolina de Praga comissionà una exploració exhaustiva del lloc i confirmà que la piràmide pertanyia a Neferefre i que el faraó estava enterrat dins l'estructura incompleta. També descobriren que la subestructura del temple havia estat saquejada, i que només hi havia restes trencades de gots canopis i fragments de la mòmia; de les ruïnes del temple funerari, però, es va rescatar part dels Papirs d'Abusir al-Melek, estàtues, atuells de pedra i faiança.

## Vegeu també

* Llista de les piràmides egípcies

## Referències

* 1 2 Lehner, Mark. The complete pyramids. ISBN 0-500-05084-8.
* ↑ «Egypt: The Pyramid of Neferefre (Raneferef) at Abusir», 09-06-2007. Arxivat de l'original el 2007-06-09. [Consulta: 7 juny 2024].
* ↑ «EgyptSites - Neferefre», 03-02-2009. Arxivat de l'original el 2009-02-03. [Consulta: 7 juny 2024].
* ↑ «Czech Egyptologists Open Shaft Tomb, Identify Royal Burial at Abusir», 25-03-2010. Arxivat de l'original el 2010-03-25. [Consulta: 7 juny 2024].
# Bathyraja aguja

Bathyraja aguja és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 981 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic sud-oriental: el Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ishiyama R., 1958. Studies on the rajid fishes (Rajidae) found in the waters around Japan. J. Shimonoseki Coll. Fish. v. 7 (núms. 2-3). 191-394.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Kendall, W. C. & Radcliffe, L., 1912. The shore fishes. A: Reports on the scientific results of the expedition to the eastern tropical Pacific....by the U. S. Fish Commission steamer "Albatross," from October, 1904 to March, 1905…. Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 35: 75-171, Pls. 1-8.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pont de l'església de Sant Esteve

El Pont de l'església de Sant Esteve és una obra de Sant Aniol de Finestres (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un pont construït amb una volta feta de diverses filades de rajol i rierencs al damunt. La barana presenta el passamà i els barrots verticals de tub. L'arc de la volta del pont és de mig punt.

## Història

El pont es pogué construir gràcies a una subvenció popular feta entre el rector i els veïns de Sant Esteve de Llémena l'any 1885. Hi ha una pedra cisellada que ho recorda.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de l'església de Sant Esteve». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Banu Quraydha

Els Banu Quraydha (àrab: بنو قريظة, Banū Qurayẓa) foren una de les tres principals tribus jueves de Yàthrib (Medina) que posseïa les terres al sud-est de l'oasi. Les fonts no conclouen si els Banu Quraydha eren ètnicaments jueus o àrabs conversos, però es van establir a l'oasi i amb els Nadir van dominar políticament als àrabs locals. Van perdre l'hegemonia quan van arribar els Aws i els Banu Khàzraj des del Iemen.
Els quraydha van donar suport als Aws a la batalla de Buath en 617. El 622 a l'inici de l'hègira foren hostils als musulmans i sembla que van signar un conveni pel qual els jueus no donarien suport a cap enemic de Mahoma. Quan Medina fou assetjada en 627 els quraydha foren sospitosos al Profeta i quan els assetjants es van retirar els quraydha foren atacats pels musulmans, i la seva fortalesa assetjada pel profeta Mahoma tot deixant-los sense aigua. Quan van rendir-se, Muhàmmad ordenà al seu cosí Alí i al seu oncle Hamza ibn Abd-al-Múttalib de massacrar-los amb les mans lligades darrere del coll; els seus cossos foren llençats en un fossat. Els executors miraven si els nois tenien pèl al pubis, si en tenien, els consideraven homes i els executaven. El nombre d'homes morts aquell dia se situa entre els 600 i els 900. Totes les seves pertinences se les van quedar els musulmans, incloent-hi 1.500 espases i escuts, 300 cotes de malla i 200 llances, que els Banu Qurayza guardaven en la seva fortalesa per la seva venda o lloguer. Les dones i els nens foren venuts com a esclaus; entre aquestes, Mahoma es va quedar una noia de disset anys força atractiva que es deia Rayhana, els germans, pare i marit de la qual Mahoma havia fet executar. Rayhana no va acceptar pas convertir-se a l'islam ni casar-se amb el Profeta. Per això, va quedar-se a casa seva com a esclava sexual fins que ell va morir, aleshores li fou prohibit tornar-se a casar.

## Notes

* ↑ També són habituals les transcripcions Qurayza, Kurayza, Koreiza...

## Referències

* ↑ Watt, Encyclopaedia of Islam, "Ḳurayẓa, Banū".
* ↑ Watt, Encyclopaedia of Islam, "Al-Madina".
* ↑ Zeitlin, Irving M. The Historical Muhammad (en anglès). Polity, 2007, p.12. ISBN 0745639984.
* ↑ Kister, M. J.. The Massacre of the Banu Qurayza: A Re-examination of a Tradition (en anglès), 1986, p.93f.

## Bibliografia

* W. M. Watt, Muhammad at Medina, Oxford 1956