OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hjalmar Branting

Karl Hjalmar Branting (Estocolm, Suècia 1860 - 1925), fou un polític suec, que arribà a ser tres vegades Primer Ministre de Suècia, i que fou guardonat amb el Premi Nobel de la Pau el 1921 juntament amb el noruec Christian Lous Lange.

## Joventut i estudis

Nasqué el 23 de novembre de 1860 a la ciutat d'Estocolm. Estudià a l'ecola Beskow d'aquella ciutat per traslladar-se a la Universitat d'Uppsala per estudir matemàtiques i astronomia.
El 1882 entrà a treballar com assistent del director de l'Observatori d'Estocoolm, i posteriorment, mogut per les seves inquietuds socials, va dirigir un petit periòdic de tendències socialistes anomenat Social-Demokraten.

## Vida política

El 1889 va contribuir a la fundació del Partit Laborista Social-Demòcrata de Suècia, sent escollit parlamentari per aquesta formació en les eleccions generals de 1897.
A partir d'aquell moment anà escalant posicions dins el seu partit i en la política en general, esdevenint Ministre d'Hisenda entre 1917 i 1918, i Primer Ministre en tres ocasions, el 1920, entre 1921 i 1923 i, finalment, entre 1924 i 1925. Branting va esdevenir el primer cap de govern al món escollit per sufragi universal. Des de 1921 fins al 1923 també va ocupar el Ministeri d'Assumptes Exteriors, aconseguint l'ingrés del seu país en la Societat de Nacions i esdevenint ell mateix el representant suec a l'Organització entre 1920 i 1922.
El 1921 li fou atorgat el Premi Nobel de la Pau, juntament amb el pacifista i historiador noruec Christian Lous Lange.
Hjalmar Branting morí a Estocolm el 24 de febrer de 1925.

## Referències

* ↑ «Hjalmar Branting». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Premi Nobel de la Pau 1921» (en anglès). Institut Nobel.
# Shichinohe

Shichinohe (七戸町; Shichinohe-machi) és un poble del Japó situat a la prefectura d'Aomori.

## Referències

* ↑ «Aomori (Japan): Prefecture, Cities, Towns and Villages - Population Statistics, Charts and Map» (en anglès).
# Nicetes Seide

Nicetes Seide (Nicetas Seidus, Νικήτας) fou un religiós romà d'Orient.
Va ser un violent opositor dels llatins, contra els que va escriure un petit llibre que es coneix només en la seva traducció llatina sota el nom de "Non simpliciter antiqua novis venerabiliora, &c." que són les paraules en què comença. Lleó Al·laci en dona alguns fragments a De Consensa, 1.14.

## Referències

* ↑ Sith, William. Dictionary of greek and roman boography and mithology. Vol II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1184.
# Monument

Un monument (del llatí monumentum, «recordar») és una obra edificada per commemorar una persona o un esdeveniment. Per extensió, com a patrimoni monumental, és un bé immoble de notable interès històric, cultural, artístic o social. Tradicionalment s'han anomenat monuments històrics o monuments nacionals.

## Història

En l'antiguitat, el terme s'atribuïa especialment a obres funeràries i, durant l'Imperi Romà, era el dedicat a l'emperador i la seva cort, tractant-se en general d'una estàtua o un obelisc.
En l'Edat Mitjana es va prendre consciència que les construccions i relíquies religioses eren un bé col·lectiu que calia protegir i preservar per la posteritat. En el Renaixement es va ampliar a les propietats civils amb un interès creixent per les antiguitats grecoromanes. Durant la Il·lustració, la conservació i transmissió del patrimoni va adquirir un caràcter nacionalista i polític, i es van redactar les primeres legislacions per tal d'inventariar la informació sobre els monuments històrics.
Actualment, el concepte de patrimoni monumental té més un enfocament antropològic que polític. A les llistes tradicionals de monuments nacionals que inclouen restes arqueològiques, esglésies i castells, s'hi han afegit elements d'interès públic de les antigues societats rurals, instal·lacions industrials, llocs històrics, obres arquitectòniques notables, etc.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.97. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 5 desembre 2014].
* ↑ Tesaurus de la xarxa europea de patrimoni, entrades "monument" i "monumental heritage" [Consulta: 10 juliol 2011]
* 1 2 Handbook on the European Heritage Days: A practical guide [Consulta: 10 juliol 2011]
Viccionari
# Tit Juvenci (tribú)

Tit Juvenci (en llatí Titus Juventius) va ser un militar romà del segle ii aC. Formava part de la gens Juvència, una antiga gens romana d'origen plebeu originària de Tusculum.
Va ser tribú militar l'any 197 aC, i va morir en combat, lluitant fins al final, en la batalla en què el cònsol Quint Minuci Ruf va ser derrotat pels gals cisalpins en un lloc situat al nord de la península d'Itàlia.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXIII,22
# Tuhuppiya

Tuhuppiya o Tuhpiya fou una comarca i probablement ciutat hitita situada a l'est de Kanish. Quan els kashka es van apoderar temporalment de Durmitta vers els 1300 aC, van atacar la zona des aquesta ciutat.

## Referències

* ↑ Barjamovic, 2011, p. 391.

## Bibliografia

* Barjamovic, G. A Historical Geography of Anatolia in the Old Assyrian Colony Period (en anglès). Museum Tusculanum Press, 2011. ISBN 9788763536455.
# Cala Murtra

«Cala Murtra» té aquests significats:

## Vegeu també

* Cala Murta, cala de petites dimensions situada a l'est de Mallorca.
# Llista de monuments del Barcelonès

Llista de monuments del Barcelonès inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català per a la comarca del Barcelonès. Inclou els inscrits en el Registre de Béns Culturals d'Interès Nacional (BCIN) amb una classificació arquitectònica, els Béns Culturals d'Interès Local (BCIL) immobles i la resta de béns arquitectònics integrants del patrimoni cultural català.
La comarca es distribueix en les següents llistes:
* Llista de monuments de Barcelona, per districtes:
** Llista de monuments de Ciutat Vella de Barcelona (per barris)
** Llista de monuments de l'Eixample de Barcelona
** Llista de monuments de Sants-Montjuïc
** Llista de monuments de les Corts
** Llista de monuments de Sarrià - Sant Gervasi
** Llista de monuments de Gràcia
** Llista de monuments d'Horta-Guinardó
** Llista de monuments de Nou Barris
** Llista de monuments del districte de Sant Andreu
** Llista de monuments del districte de Sant Martí
* Llista de monuments del Barcelonès Nord (Badalona, Sant Adrià de Besòs i Santa Coloma de Gramenet)
* Llista de monuments de l'Hospitalet de Llobregat

## Referències

* Llista del cercador de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic, a patrimoni.gencat.

## Vegeu també

* Llista de béns culturals d'interès nacional del Barcelonès
# Hagstromita

La hagstromita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor de John P. Hagstrom (n. 1953), col·leccionista de minerals de Las Vegas, Nevada (EUA). Va recollir una de les dues mostres conegudes de hagstromita, proporcionant el material per a la descripció de l'espècie.

## Característiques

La hagstromita és un tel·lurat de fórmula química Pb₈Cu$^{2+}$(Te$^{6+}$O₆)₂(CO₃)Cl₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020, sent publicada per primera vegada el mateix any. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 73596 i 73597.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres de dos indrets situats a la muntanya Otto: la mina Bird Nest i al tall sud-oest de la muntanya. Aquesta muntanya està situada a la localitat de Baker, dins el districte miner de Silver Lake, al comtat de San Bernardino (Califòrnia, Estats Units), i es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hagstromite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 agost 2021].
# Sindicat d'Obrers del Camp

El Sindicat d'Obrers del Camp (SOC) (en castellà: Sindicato de Obreros del Campo, SOC) és un sindicat andalús que promou la defensa dels interessos dels jornalers sense terra d'aquesta comunitat autònoma d'Espanya. Té més arrelament a les províncies de Còrdova i Sevilla. Una part prové de l'antic sindicat maoista Confederació de Sindicats Unitaris de Treballadors (CSUT).
El SOC es pot considerar de tendència anarquista, perquè critica les eleccions sindicals. Segons l'Estatut dels Treballadors d'Espanya, només els empleats amb antiguitat tenen el dret de vot, per la qual cosa, segons el SOC, solament el 2% dels jornalers tindrien dret a votar, perquè els contractes són d'una durada molt curta. També es pot considerar com un sindicat nacionalista andalús, ja que als estatuts defineix Andalusia com a nació. El sindicato ha arribat a acords amb sindicats nacionalistes d'altres comunitats autònomes per a la protecció de jornalers andalusos arreu i s'ha afiliat amb l'ONG mundial La Via Campesina.
El secretari general és Diego Cañamero. Altres dirigents històrics són Juan Manuel Sánchez Gordillo (alcalde de Marinaleda), Francisco Casero i Salvador Távora.

## Enllaços externs

* Sindicato de Obreros del Campo (castellà)
# Nausífanes

Nausífanes (en grec antic: Ναυσιφάνης, Nausiphanes) va ser un filòsof de l'antiga Grècia que visqué durant el segle iv aC i era natural de Teos. Malgrat que era un filòsof d'escassa originalitat, comparat amb la resta de filòsofs del seu temps, va ser remarcable per la seva posició històrica en la formació de la filosofia del període hel·lenístic.
Autors com Diògenes Laerci i Sext Empíric indiquen que fou deixeble de Pirró d'Elis (fundador de l'escepticisme) i amic i seguidor de Demòcrit (segon fundador de l'atomisme, després de Leucip), i que va tenir un gran nombre de deixebles, entre els quals Epicur, el qual, val a dir, deia que no havia après res de Nausífanes, per tal de mantenir la seva fama d'autodidacte.
Era propietari i professor d'una escola a Teos (Àsia Menor), on ensenyava retòrica i filosofia atomista. De fet, hom el relaciona com una de les persones que ajudà, com a ideòleg, a consolidar la relació ideològica entre la gnoseologia democritea i l'escepticisme, i les teories atomistes de Demòcrit i Epicur. De fet, era indubtablement una persona entesa en filosofia, atomisme, retòrica i teoria del coneixement del seu temps, tot i que tenia opinions en part divergents tant respecte als seus mestres i referents com respecte als seus alumnes i seguidors.
Del punt de vista ètic, sostenia que el filòsof pot participar en la vida política; també es consagrà a una teoria de la retòrica (discutida després per Filodem). Pel poc que sabem de les teories atomistes de Nausífanes, donava una explicació de la teoria atòmica semblant a la de Demòcrit, segons la qual els àtoms són peces de matèria mortes en un moviment mecànic (a diferència d'Epicur, qui afirma que els àtoms són entitats sensibles, amb emocions com el plaer i el dolor).
Es conserven pocs fragments i comentaris de Nausífanes, de manera que que una interpretació exhaustiva i llarga del seu pensament és impossible. Ha passat a la història de forma similar a Ammoni Saccas: un personatge clau en l'evolució de pensadors importants, però una figura poc important i poc definida per si mateixa.

## Referències

* ↑ «Nausífanes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Smith, William (ed.). «Nausiphanes». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Boston: Little, Brown & Co., 1867, p. 1145.
# Tit Labiè

Tit Labiè és el nom dels següents personatges:
* Tit Labiè (tribú), tribú de la plebs el 63 aC, llegat de Cèsar i finalment pompeià.
* Tit Labiè (orador), orador i historiador romà
# Cala Mosques

Cala Mosques (també coneguda modernament amb el nom de Cala Blava) és una cala de la badia de Palma situada dins el terme de Llucmajor, que és la desembocadura natural del torrent del mateix nom. Té un entrant d'aigua d'uns 75 m entre penya-segats d'uns 10 m d'alçada. Al fons de la cala hi ha una platja d'arena fina, d'uns 35 m d'amplada i al voltant dels 45 m de llargària. Està situada dins terrenys que pertanyien a la possessió de Son Verí de Baix i actualment està envoltada dels habitatges de la urbanització de Cala Blava, nom amb el qual és més àmpliament coneguda i que fou elegit pels promotors de la urbanització el 1958 amb l'objectiu d'oferir un producte més atractiu, atès el rebuig que podia generar el nom original.
El topònim de cala Mosques és molt antic, atès que és documentat per primera vegada el 1343 amb la forma cala de Mosques. Més endavant també apareix al mapa de Mallorca del Cardenal Despuig (1785) amb la forma cala de Moscar (sic per Moscas, possiblement) i al Die Balearen de l'Arxiduc (1884) amb la forma caló de ses Mosques.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 228. ISBN 84-8661702-2.
* 1 2 Aguiló, Cosme. La toponímia de la costa de Llucmajor. Institut d'Estudis Catalans, 1996, p. 129. ISBN 847283316X.
# Hague

Hague és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 91 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hague tenia 91 habitants, 43 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 125,5 hab./km².
Dels 43 habitatges en un 16,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,6% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 14,3% de 45 a 60 i un 42,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 56 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.688 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.417 $ mentre que les dones 10.625 $. La renda per capita de la població era de 13.048 $. Entorn del 5,9% de les famílies i el 14,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hague». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hague». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# SimCity Classic

El SimCity Classic és un videojoc de simulació del 1989 que donà inici a una saga de gran èxit comercial: SimCity. L'objectiu és construir una ciutat i que creixi sense esgotar els diners, sobrevivint a desastres naturals i fent que la població estigui contenta.
El jugador ha de prendre la decisió de com invertir els diners, que recull a partir dels impostos dels residents. Pot construir tres tipus de blocs: residencials, comercials i industrials, a més de vies de tren i altres transports. També pot edificar els serveis bàsics d'una ciutat, incloent-hi centrals elèctriques, comissaries de policia o bombers. Segons com se situïn els diferents elements, tindran més demanda o menys (situar una casa a prop d'una fàbrica descoratja els llogaters, per exemple). El joc no té un únic final ni una manera de guanyar fixada, sinó que cada persona pot anar millorant la seva ciutat de mica en mica.
El 10 de gener del 2008 es va alliberar sota la llicència GPL 3 el codi del SimCity sota el nom de Micropolis.

## Referències

* ↑ «SimCity Classic». Arxivat de l'original el 3 abril 2014.
* ↑ Wright, Will; Joffe, B. «SimCity: thematic mapping+city management simulation=an entertaining, interactive gaming tool». GIS/LIS '89 Proceedings. Annual Conference. American Congress on Surveying and Mapping; American Society for Photogrammetry and Remote Sensing [Orlando, FL, USA], 2, 01-11-1989, pàg. 591–600.
* ↑ "SimCity Classic: History and Review" Arxivat June 28, 2011, a Wayback Machine., Eric Albert, February 2001. Fetched from URL March 15, 2011.
* ↑ «SimCity Source Code Released to the Wild! Let the ports begin». Weblogs.asp.net, 10-01-2008. Arxivat de l'original el 10 maig 2014. [Consulta: 1r setembre 2011].
# Móra (desambiguació)

* No s'ha de confondre amb Mora.
«Móra o La Móra» té aquests significats:
* Botànica:
** Móra, fruit en polidrupa de l'esbarzer (Rubus sp.)
** Móra (infructescència), fruit de la morera (Morus sp.)
* Toponímia:
** Torrent de na Móra, torrent del municipi de Fornalutx (Mallorca)
** La Móra (Viladasens), entitat de població del municipi de Viladasens (Gironès)
** La Móra (Granyanella), entitat de població del municipi de Granyanella (Segarra)
** La Móra Comdal, entitat de població del municipi d'Odèn (Solsonès)
** Móra d'Ebre, municipi de la Ribera d'Ebre, capital de la comarca
** Móra de Rubiols, municipi de l'Aragó, capital de la comarca de Gúdar-Javalambre
** Móra la Nova, municipi de la Ribera d'Ebre
Viccionari
# Tossal de la Cerdera

El Tossal de la Cerdera és una muntanya de 336 metres que es troba al municipi de Lleida, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Udo Steinberg Werle

Udo Steinberg Werle (Berlín, 1876 - Madrid, 25 de desembre de 1919) va ser un futbolista alemany que va jugar al FC Barcelona entre els anys 1901 i 1910.
A Alemanya va viure a Berlín i es va traslladar el 1896 a Chemnitz on fundà el 1899 el Britannia Chemnitz. Steinberg va ser enviat com a delegat del Britannia a Leipzig a la reunió fundacional de l'Associació Alemanya de Futbol.
Steinberg era un enginyer tècnic industrial que es va traslladar a Barcelona el març de 1899, on va dirigir l'empresa La Maquinista Hispania de Barcelona. Juntament amb Joan Gamper, Ernest Witty, Arthur Witty i John Parsons, entre d'altres va fundar el Lawn Tennis Club Barcelona, més tard Reial Club de Tennis Barcelona. També començà a practicar futbol juntament amb Joan Gamper, destacant en la seva funció de davanter. Jugà entre el 1901 i el 1910 un total de 67 partits, i marcà 55 gols. Fou campió de la Copa Macaya (1902), de la Copa Barcelona (1903), del Campionat de Catalunya (1903, 1909, 1910) i de la Copa d'Espanya (1910). En el transcurs de la Copa d'Espanya de l'any 1902, Steinberg va marcar el primer gol oficial de la història del Barça al Reial Madrid CF, en el primer partit que ambdós clubs s'enfrontaven.
L'any 1902 fou l'encarregat d'organitzar la primera escola de futbol del club. Per aquest motiu sovint és considerat el primer entrenador del club.
Steinberg també era un bon atleta en els 100 i 400 metres. Va ser un dels primers redactors del diari esportiu El Mundo Deportivo.
Entre el 8 de febrer i el 9 de desembre de 1906, fou president de l'Associació de Clubs, abans de convertir-se en Federació Catalana de Futbol.

## Referències

* ↑ «UDO STEINBERG». El Mundo Deportivo, 24-09-1957, p. 14 [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ «Asociación de Ingenieros Industriales». La Vanguardia, 21-05-1920, p. 1 [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ «Don Udo Steinberg Werle». Abc, 26-12-1919, p. 26 [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-2.
* ↑ Hardy Grüne:Hundert Jahre Deutsche Meisterschaft, Verlag Die Werkstatt, 2003, ISBN 3895334103, Pag. 42/44
* ↑ Notícia a La Vanguardia del primer gol oficial al Real Madrid CF
* ↑ «Galeria de entrenadores». El Mundo Deportivo, 14-04-1988, p. 30 [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ Closa, A.; Rius, J.; Vidal, J. Un segle de futbol català. Barcelona: FC de Futbol, 2001.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
# Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1934

El Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1934 fou la vuitena edició del Campionat del Món d'esquí nòrdic. Es van disputar cinc proves, totes masculines, entre el 20 i el 25 de febrer de 1934 a Sollefteå, Suècia.

## Resultats
### Esquí de fons

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| 18 km | Sulo Nurmela (FIN) | Veli Saarinen (FIN) | Martti Lappalainen (FIN) |
| 50 km | Elis Wiklund (SWE) | Nils-Joel Englund (SWE) | Olli Remes (FIN) |
| 4x10 km | Finlàndia Sulo Nurmela Klaes Karppinen Martti Lappalainen Veli Saarinen | Alemanya Walter Motz Josef Schreiner Willy Bogner Herbert Leupold | Suècia Allan Karlsson Lars Theodor Jonsson Nils-Joel Englund Arthur Häggblad |

### Combinada nòrdica

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Individual | Oddbjørn Hagen (NOR) | Sverre Kolterud (NOR) | Hans Vinjarengen (NOR) |

### Salt d'esquí

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Trampolí llarg | Kristian Johansson (NOR) | Arne Hovde (NOR) | Sven Eriksson (SWE) |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Noruega | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 2 | Finlàndia | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 3 | Suècia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 4 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| | TOTAL | 5 | 5 | 5 | 15 |

## Referències

* Resultats d'esquí de fons
* Resultats de combinada nòrdica
* Resultats de salts d'esquí
# Hemus

Hemus (grec antic: Αἷμος, llatí: Haemus o Aemus) és una serralada al nord de Tràcia avui conegudes com els Balcans. El nom deriva suposadament de la paraula tràcia saimon (serralada) que els grecs van convertir en Haimos. Una altra teoria suposa el nom derivat del sànscrit himan o héman, que voldria dir «muntanya freda» o «muntanya tempestuosa» i que els grecs van deformar a Keima o Keimos.
Les muntanyes conegudes per Hemus s'estenien de la mar Adriàtica a l'Euxí (Mar Negre). Heròdot aplica aquest nom a les muntanyes a l'oest de les muntanyes Ròdope, amb el riu Cios (Cius), tributari de l'Ister, com a divisòria, però la majoria d'autors limiten el nom a les muntanyes de l'est, des del mont Scomius fins a la mar Negra on acabava entre les ciutats de Naulochus i Mesèmbria. Els antics deien que des de la muntanya més alta es podien veure l'Adriàtic i la mar Negra, però això aviat ho va refutar Estrabó. Plini el Vell diu que prop de la cimera de la muntanya més alta hi havia una ciutat de nom Aristaeum. Hi havia fins a sis passos importants que creuaven la muntanya, segons els autors antics, però el principal era el que estava situat entre Filipòpolis i Sàrdica que Amià Marcel·lí esmenta amb el nom de Succi o Succorum angustiae, però és més conegut com a «Portes Trajanes». Els otomans el van anomenar Ssulu Derbend.
A la serralada del Hemus vivien pobles tracis i Heròdot i Estrabó esmenten algunes tribus específiques: els crobizis, els coral·lis, els bessos, els astis i d'altres. Els romans els consideraven bandits i deien especialment dels astis que eren els principals pirates de la mar Negra, però més tard Felip V de Macedònia els va traslladar a un altre emplaçament.
Al segle iv va donar nom a la província romana d'Haemimontus.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Haemus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 setembre 2022].