OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ring de boxa

Un ring de boxa (de l'anglès ring, «cercle») o quadrilàter és un espai quadrat a l'interior del qual la lluita es porta a terme. Tenint en compte el gran nombre d'organitzacions internacionals, les dimensions poden variar significativament.
El ring fa entre 6 i 8 m de costat delimitat per 3 o 4 cordes i reposa sobre una base d'un metre d'alçada. Hi ha dos cantons per als combatents i dos cantons nomenats « cantons neutrals » on l'arbitre envia el boxejador que va noquejar al seu oponent per al recompte reglamentari.
Al savate, el ring es coneix com a « enceinte ».

## Història

Originalment els combats es desenvolupaven en qualsevol terreny pla, marcat amb un cercle (en anglès, ring). Ja el 1743, seguint les regles de la boxa, s'especificava que el cercle hauria de contenir un altre cercle menor al seu interior, on els contendents es trobaven al començament de cada assalt o tornada (en anglès, round).
El primer ring quadrat va ser introduït a Anglaterra, per la Pugilistic Society («Societat Pugilística») el 1838. Les seves especificacions eren de 7,3 m² (24 peus), i limitat amb dues cordes.

## Referències

* ↑ Ring de boxa a deportes.info (castellà)
# Ringaskiddy

Ringaskiddy (en gaèlic irlandès Rinn an Scidígh que vol dir "terra de Scidigh") és una vila al comtat de Cork, a la província de Munster. Situada a la regió de Cork Metropolità. Es troba al costat occidental del port de Cork, al sud de Cobh, i es troba a 15 quilòmetres de la ciutat de Cork, a la qual està connectat per la carretera N28. El poble té un port amb servei de ferris a França. El 2012 tancà el servei de ferri de Cork a Swansea (Gal·les).
És un dels majors centres d'ocupació en l'àrea de Cork. El poble és a prop de l'aeroport de Cork, així com de Crosshaven i Monkstown.

## Llocs d'interès

Hi ha una Torre Martello al cim d'un turó en Ringaskiddy, amb altres fortaleses i torres al port. Es pot arribar a aquesta torre des de la carretera al Lough Beg i ofereix una vista panoràmica sobre el port de Cork.

## Indústria

Ringaskiddy és un important centre industrial, en particular per les empreses farmacèutiques, com ara Centocor, GlaxoSmithKline, Hovione, Novartis, Pfizer, i Recordati. La major part de l'oferta mundial del tractament per l'erecció Viagra es fabrica ací. El port de Ringaskiddy fa servir la major part de les importacions de vehicles de la zona sud d'Irlanda.

### Rebuig a la incineradora

Una proposta per localitzar una incineradora de residus domèstics a Ringaskiddy va ser rebutjada per l'An Bord Pleanála en 2011. Els proponents de l'incinerador, Indaver Irerland, van reclamar que la instal·lació hauria alleujat la pressió sobre el programa d'abocadors del país. No obstant això, els locals i els ambientalistes afirmen que la incineradora hauria tingut un greu impacte en la salut i el medi ambient a la zona del port. També van expressar la seva preocupació per la ubicació del lloc proposat en una àrea propensa a inundacions. Indaver Ireland han dit que no han abandonat els seus plans.

## Referències

* ↑ Ringaskiddy Placenames Database of Ireland. Retrieved: 2013-06-25.
* ↑ Ferry prepares for Irish Sea link BBC News, 2010-02-02
* ↑ Swansea-Cork ferry: Fastnet Line to close service with loss of 78 jobs BBC News, 2012-02-02
* ↑ The rise and rise of Generation Viagra Irish Independent, 2013-06-22.
* ↑ Permission refused for Cork incinerator RTÉ News, 2011-06-10.
* ↑ Ringaskiddy set to get waste incinerator RTÉ News, 2010-01-22.

## Enllaços externs

* Ringaskiddy.org website Arxivat 2009-08-02 a Wayback Machine.
# Rojdéstvenka (Dalnerétxenski)

* Per a altres significats, vegeu «Rojdéstvenka».
Rojdéstvenka (en rus: Рождественка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 709 habitants. Pertany al districte rural de Dalnerétxenski.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Riu Maule

El riu Maule o Río Maule (Mapudungun: plujós) és un dels rius més importants de Xile. Ha influenciat al país des del temps prehispànic (Inca), la conquesta del país, període colonial, guerres d'indepèndencia, història moderna, agricultura (vi, collites tradicionals), cultura (literatura, poesia, folklore), religió, economia i política. El riu Maule va marcar els límits pel sud de l'Imperi Inca. Molts homes famosos i dones dins la història de Xile ha nascut en la regió anomenada després del riu. El riu també ha deixat el seu nom a una de les regions vitícoles del país (també s'anomenen denominacions d'origen), la Vall de Maule, una subregió de la Vall Central.

## Curs Superior

El riu és de 240 km de llarg i la seva conca abasta al voltant de 20.600 km². El trenta per cent de la conca es troba a la serralada dels Andes. Neix a la Llacuna del Maule, Província de Talca, a una altitud de 2.200 metres a les proximitats de la frontera amb Argentina. A partir d'aquest moment, el riu flueix cap a l'oest i es van unir aviat en el seu marge esquerre per un dels seus principals afluents, el riu Melado, que neix a la llacuna Dial, a la província de Linares. Més endavant, i encara en el seu curs superior, el Maule s'uneix,aquest cop al seu marge dret, pels rius Colorado, Claro, Puelche i Cipreses.

## Curs Mitjà

Abans d'arribar a la vall central, el Maule és utilitzada per fer electricitat al llac de la presa de Colbún que alimenta l'estació hidroelèctrica del mateix nom.
Més enllà damunt, el Maule és unit pel Claro (un altre riu es va anomenar Claro) i el Loncomilla. Els fluxs últims del sud i rep diversos afluents: el Putagán, el sistema Achibueno - Ancoa, el Perquilauquén, el Purapel i el Cauquenes.

## Curs Baix

En el seu curs baix, el riu rep només un afluent important, l'Estero de los Puercos i, després de recórrer gairebé 250 quilòmetres, el Maule finalitza a l'oceà Pacífic, al nord de la ciutat de Constitución.

## Ecologia

El recorregut del riu Maule conté una fauna i flora significativa de Xile. Històricament el palmell de vi xilè, Jubaea chilensis, era present al riu Maule; tanmateix, a causa d'expansió de la població humana en aquesta regió, aquest l'arbre en perill té una varietat més restringida que encara inclou alguna a la porció del nord de la regió del Maule.

## Al·lusions literàries

El Maule ha estat considerat, el riu literari de Xile per excel·lència. El nombre de poetes, escriptors, historiadors, oradors, dramaturgs, periodistes, així com compositors i músics de folk que han nascut a la regió del Maule. Moltes històries llatinoamericanes han tingut el riu com el fons principal o protagonista. Diverses antologies, els diccionaris i els assajos de l'autor han donat comptes vívids de la riquesa cultural de la regió al voltant del riu Maule.

## Referències

* ↑ «Poemari del Maule» (en castellà). Arxivat de l'original el 2009-11-18. [Consulta: 23 abril 2016].
* ↑ «Singularitat Hispànica del Maule» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-05-05. [Consulta: 23 abril 2016].

## Enllaços externs

* Conca del Riu Maule Arxivat 2009-03-06 a Wayback Machine.
* Universitat de Talca Arxivat 2013-07-06 a Wayback Machine.
# Rouvres-sous-Meilly

Rouvres-sous-Meilly és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 102 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rouvres-sous-Meilly era de 102 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 20 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 59 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 56 eren cases i 1 era un apartament. Dels 48 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien una cambra, 4 en tenien dues, 7 en tenien tres, 17 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rouvres-sous-Meilly el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 16 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 43 eren actives i 14 eren inactives. De les 43 persones actives 41 estaven ocupades (24 homes i 17 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 14 persones inactives 8 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Rouvres-sous-Meilly hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rouvres-sous-Meilly a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rouvres-sous-Meilly a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Riyoko Ikeda

Riyoko Ikeda (池田 理代子, Ikeda Riyoko) (Osaka, 18 de desembre de 1947) és una dibuixant de manga i cantant japonesa, coneguda popularment als anys setanta per la seva obra La Rosa de Versalles.
Llicenciada en filosofia i membre de Lliga de Joventut Democràtica del Japó, ha publicat nombrosos mangues de temàtica shojo, basats, principalment, en esdeveniments històrics, com la Revolució Francesa o la Revolució Russa. En la seva obra, destaca l'ús d'escenaris estrangers de fora del Japó, així com el disseny de personatges andrògins, com per exemple a La Rosa de Versailles i Orpheus no Mado, que tingueren notable èxit.
La seva obra més famosa és La Rosa de Versailles, també coneguda a Europa com Lady Oscar. Basada en la Revolució francesa, és considerada com una obra de referència en la definició i desenvolupament del gènere shojo. El manga ha estat adaptat a diversos musicals Takarazuka, una sèrie d'anime (1980) i una pel·lícula d'acció real (1979). L'any 2008 va rebre l'orde de la Legió d'Honor de França per la seva contribució a la difusió de la cultura francesa al Japó, i fou convidada l'any 2011 al Festival del Còmic d'Angulema.

## Obres més notables

* La Rosa de Versalles (1972)
* Oniisama e... (1975)
* Orpheus no Mado (1975)
* Claudine...! (1978)
* Eikou no Napoleon – Eroica (1986)

## Referències

* ↑ Thorn, Matt «A History of Manga». Animerica: Anime & Manga Monthly, Vol. 4, Is. 2,4, & 6, 2005. Arxivat de l'original el 2013-04-15 [Consulta: 2 gener 2008]. Arxivat 2013-04-15 a Wayback Machine.
* 1 2 Estrada, Oriol «El grupo del 24». Comicmanía, 2019, pàg. 92-94. ISSN: 2604-7616.
* 1 2 Anan, Nobuko «The Rose of Versailles: Women and Revolution in Girls' Manga and the Socialist Movement in Japan». The Journal of Popular Culture, Vol. 47, Is. 1, 01-02-2014, pàg. 41–63. DOI: 10.1111/jpcu.12107.
* ↑ Stefánsson, 1994, p. 85.
* ↑ Moliné, 2002.
* ↑ «Rose of Versailles' Ikeda Receives France's Top Honor». Anime News Network, 12-03-2009. [Consulta: 11 juliol 2009].
* ↑ Fallaix, Olivier. «Riyoko Ikeda au festival d'Angoulême Arxivat 2010-11-20 a Wayback Machine.». Animeland, November 17, 2010. [Consulta: October 16, 2016].

## Bibliografia

* Moliné, Alfons. El Gran libro de los manga. Barcelona: Glénat, 2002 (Viñetas). ISBN 9788484492795.
* Stefánsson, Halldór. «Foreign myths and sagas in Japan: the academics and the cartoonists». A: Pálsson, Gísli (ed.). Beyond Boundaries : Understanding, Translation and Anthropological Discourse (en anglès). New ed. Berg Publrs, 1994, p. 75-99. ISBN 1859730213.

## Enllaços externs

* Riyoko Ikeda - Lloc web oficial (japonès)
# Roberto Lippi

Roberto Lippi va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Roberto Lippi va néixer el 17 d'octubre del 1926 a Roma, Itàlia.

## A la F1

Va debutar a la sisena cursa de la temporada 1961 (la dotzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 10 de setembre del 1961 el GP d'Itàlia al circuit de Monza.
Roberto Lippi va participar en un total de tres proves puntuables pel campionat de la F1, disputades en tres temporades diferents consecutives (1961 - 1963), no aconseguint finalitzar cap cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1961 | Scuderia Settecolli | De Tomaso | O.S.C.A. | MON | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE | ITA Ret | USA | | | - | 0 |
| 1962 | Scuderia Settecolli | De Tomaso | O.S.C.A. | HOL | MON | BEL | FRA | GBR | ALE | ITA NVQ | USA | SUD | | - | 0 |
| 1963 | Scuderia Settecolli | De Tomaso | Ferrari | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA NVQ | USA | MEX | SUD | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Roberto Luís Gaspar de Deus Severo

Roberto Luís Gaspar de Deus Severo (Lisboa, 3 de maig de 1976) és un exfutbolista portuguès que juga actualment al Recreativo de Huelva.

## Carrerab
###### CP esportiu

Producte del club de la Primeira Liga Sporting CP, Beto, nascut a Lisboa, es va establir al primer equip a la temporada 1996–97 a l'edat. de només 20, després de dos préstecs. Com a força defensiva i capità va marcar alguns gols importants, inclòs contra el FC Porto, però també dos autogols en un únic partit contra els rivals S.L. Benfica, derrota per 1-2 a casa.
Beto va guanyar la lliga nacional dues vegades, a 2000 i 2002, conquerint el el doble l'últim any. Durant els seus deu anys a l'Estadio José Alvalade, va aconseguir marcar almenys una vegada a cada temporada.

###### Recreativo

Després de patir amb l'entrenador de l'Sporting Paulo Bento el gener de 2006, Beto es va unir al club de la Ligue 1 FC Girondins de Bordeaux per1 milió d'euros, però va aparèixer amb moderació per als francesos durant els seus cinc mesos. L'últim dia de la finestra de transferències d'estiu d'aquell any, va ser enviat cedit al retornat de la La Liga Recreativo de Huelva.

## Referències

* ↑ Beto: «Tenho boas recordações dos jogos em Guimarães» (Beto: "I have good memories of the games in Guimarães"); Record, 22 February 2002 (in Portuguese)
* ↑ -equip Beto: «L'actitud de l'equip era la més important» (Beto: «L'actitud de l'equip era la més important»); Registre, 30 d'abril de 2001 (en portuguès)
* ↑ Beto: «Solidariedade viu-se dentro de campo» (Beto: "Solidarity was shown on the pitch"); Record, 18 May 2002 (in Portuguese)
* ↑ 'El Capitán', o central goleador: Coates subiu ao pódio dos defesas com mais golos pelo Sporting ('El Capitán', the scoring stopper: Coates reached podium of defenders with the most goals for Sporting); SAPO, 20 October 2021 (in Portuguese)
* ↑ Caso Beto continua a fervilhar no Sporting (Beto affair still abuzz at Sporting); Público, 14 January 2006 (in Portuguese)
* ↑ bring in Beto; UEFA, 23 de gener de 2006
* ↑ Beto apresentado no Recreativo de Huelva (Beto presented at Recreativo de Huelva); Record, 4 September 2006 (in Portuguese)
# Rocafort de Bages

Rocafort de Bages és un poble i l'antic centre del municipi del Pont de Vilomara i Rocafort, a la comarca catalana del Bages.
Està situat a la part central del terme, entre el serrat del Caselles al nord i el Montgròs (584 m) al sud, a 7 km del Pont de Vilomara, població amb la qual es comunica a través de la carretera local BV-1224. Segons el cens del 2009, hi estaven empadronades 47 persones (2005 n'hi havia 55).
Està situat a 421 m d'altitud en un contrafort nord-occidental de la serra de Sant Llorenç, a l'esquerra de la riera de Mura. Fins al començament del segle xx Rocafort era el poble principal i el Pont de Vilomara només un raval llunyà i petit, mentre que actualment és just a l'inrevés.
És esmentat des del 909 amb el nom de Palau de Versa, amb l'església de Santa Maria i el castell de Rocafort o de Nèspola (Nespres), pertanyent en aquells moments al comtat de Manresa. El castell, actualment en ruïnes, passà durant el segle xiv al domini del monestir de Sant Benet de Bages. A l'església parroquial hi ha el sarcòfag de mitjan segle xv de l'últim senyor laic, Pere de Sitjar, senyor de Rocafort, obra de l'escultor i picapedrer manresà Berenguer Ferrer.
Moltes cases del poble han estat condicionades per a estades de vacances i caps de setmana.

## Llocs d'interès

* Ruïnes del castell del qual les muralles més velles daten de la darreria del segle x
* Església de Santa Maria
* Pedra de les Creus o Roca de les creus
* Museu de Rocafort

## Vegeu també

* Josefina Oliveras i Ferrer
* Premi de Poesia Josefina Oliveras

## Referències

* 1 2 «Rocafort». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 16 gener 2023].
* 1 2 «El Pont de Vilomara i Rocafort (Bages - Barcelona)». Fem Turisme. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ «Castell de Rocafort». Cercador de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ «Església de Santa Maria». Cercador de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ Montlló i Bolart, Jordi. «Pedra de les Creus. El Pont de Vilomara i Rocafort |». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona, 13-08-2018. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ «Museu de Rocafort». Catalunya.com. [Consulta: 16 gener 2023].

## Enllaços externs

* «Rocafort de Bages». Associació de veïns i veïnes de Rocafort de Bages.
# Ruïnes de Shimao

Les ruïnes de Shimao són les restes d'una ciutat que està situada al cantó nord de la Altiplà de Loess a la província de Shaanxi i és considerada la ciutat neolítica de la Xina més gran, amb quatre kilòmetres quadrats d'extensió.
La ciutat fou fundada a finals del Període Longshan (entre els segles XXIV i XX aC). Fou abandonada durant la Dinastia Xia (entre els segles XXI i el XVI aC). Es realitzaren sacrificis humans de dones pel segle xx aC durant la Dinastia Shang. Estava formada per una ciutat imperial, una ciutat interna i una externa. Els edificis trobats són: palaus, cases, tombes, altars de sacrificis i tallers d'artesania. D'objectes xicotets s'han trobat ganivets de jade.

## Referències

* 1 2 Thomas, Emily «Skulls Unearthed In China Believed To Be Evidence Of Ancient Human Sacrifice». The Huffington Post, 04-12-2013 [Consulta: 14 agost 2015].
* 1 2 Minxi, Zhou «Neolithic city ruins shed light on the dawn of Chinese civilization». CNTV, 27-08-2013 [Consulta: 14 agost 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 14 agost 2015].
# Mancomunitat de municipis de la Serra del Rincón

La Serra del Rincón és el nom d'una mancomunitat de municipis de la Comunitat de Madrid (Espanya). Està situada a l'extrem nord-oriental de la província de Madrid, limitant amb la Guadalajara i la formen els següents municipis: La Hiruela, Horcajuelo de la Sierra, Montejo de la Sierra, Prádena del Rincón i Puebla de la Sierra.
Aquesta mancomunitat s'encarrega dels serveis públics bàsics que són competència dels ajuntaments i que, per la seva mida reduïda, els resulta difícil prestar de manera separada. Aquests serveis són: Enllumenat públic. Sanitat Cementeris municipals. Educació, cultura, esports, joventut, dona i serveis socials. Desenvolupament local i gestió turística. Servei contraincendis, protecció civil i objecció de consciència. Conservació, explotació, defensa i difusió del medi natural. Neteja viària Transport. Es tracta de municipis de marcada tradició ramadera, actualment amb poca població, però amb una gran riquesa basada en la importància dels seus recursos naturals i culturals
S'ha de mencionar especialment que dintre la mancomunitat hi neix el riu Cocinillas i el Hayedo de Montejo, declarat el 1974 Lloc Natural d'Interès Nacional i considerat un dels paratges més singulars de tota la Comunitat de Madrid
Tots els municipis que formen part de la mancomunitat compten amb importants mostres d'arquitectura tradicional, moltes de les quals han sigut rehabilitades i transformades en allotjaments pel seu aprofitament turístic. El turisme rural s'ha convertit en un dels principals recursos econòmics de la zona que compta amb abundants infraestructures i equipaments turístics.
La Unesco, a través del Consell Internacional de Coordinació del MaB (Programa Home i Biosfera), va reconèixer el 30 de juny de 2005 la Serra del Rincón com Reserva de la Biosfera. Amb aquesta declaració la Comunitat de Madrid aconsegueix la seva segona Reserva de la Biosfera.

## Bibliografia

* Francisco Javier Cantero Desmartines, Antonio López Lillo, Árboles singulares de la Sierra del Rincón, Madrid, Centro de Recursos de Montaña, ISBN 84-451-1115-9
* Juan P. Ruiz Sanz, La Sierra del Rincón: hombre y naturaleza a través del tiempo, Madrid, Dirección General de Promoción y Disciplina Ambiental, 2002, ISBN 84-451-2083-2
* Luis del Olmo et al., Programa MaB: la Sierra del Rincón, reserva de la biosfera Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine., Madrid, Fundación para la Investigación y Desarrollo Ambiental, 2006. ISBN 84-89172-31-5
* Luis Español Bouché, La Sierra del Rincón, reserva de la biosfera: pasado y futuro de una sierra de Madrid Arxivat 2011-09-04 a Wayback Machine., Madrid, Fundación para la Investigación y Desarrollo Ambiental, 2008. ISBN 978-84-89172-32-6

## Enllaços externs

* Mancomunitats de la província de Madrid Arxivat 2010-10-02 a Wayback Machine.
* Reserva de la Biosfera Serra del Rincón
* La Serra del Rincón, Reserva de la Biosfera a Serra Nord
# Satyrichthys engyceros

Satyrichthys engyceros és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids. Va ser descrit pel naturalista alemany Albert Günther el 1872.

## Descripció

Fa 32 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i demersal que viu entre 200 i 662 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental (el sud del Japó i el mar de la Xina Meridional) i el Pacífic oriental (les illes Hawaii).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther, Albert. «Report on serveral Collections of Fisches recently obtained for the British Museum». A: Zoological Society of London. Proceedings of the Zoological Society of London. Londres: Academic Press, [etc.], 1871, p. 652.
* 1 2 3 4 Garilao, Cristina V.; Capuli, Estelita Emily. «Scalicus engyceros (Günther, 1872)» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.