OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Martinho de Zamora

Martinho de Zamora, també anomenat Martinus Lusitanus i Martí de Portugal, (Zamora, ? - Lisboa, 6 de desembre de 1383) fou un pseudocardenal del segle XIV creat per l'antipapa d'Avinyó Climent VII.
Prior de Vimara a la diòcesi de Braga, fou escollit bisbe de Silves el 7 de febrer de 1373, i posteriorment fou transferit a Lisboa. Fou ambaixador del rei de Portugal a França (envers el 1380).
Fou assassinat el 6 de desembre de 1383 en una revolta que es produí a la catedral després de l'assassinat del comte Joan Fernández d'Andeiro, favorit de Leonor Téllez de Meneses. Fou defenestrat i el seu cos s'estavellà contra el pati de la catedral. La seva condició de castellanolleonès, de ser partidari de l'antipapa Climent VII i el fet de no haver tocat les campanes per celebrar la mort del comte havien provocat prèviament la ira del poble. El seu cadàver fou arrossegat per la ciutat i el seu cos abandonat als gossos a la plaça de Rossio. Aquests fets ocorregueren disset dies abans de la seva promoció, car les notícies de la seva mort no arribaren a Avinyó en el moment del consistori, el 23 de desembre del 1383.

## Referències

* LOPES, Fernão, Primeira Parte da Chronica d'el-rei Dom Joham I da Boa Memória e dos Reis de Portugal o Décimo, Lisboa, Imprensa Nacional-Casa da Moeda, 1978, pp. 23-26 .

## Bibliografia

* Chacón, Alfonso. Vitae et res gestae Pontificum romanorum et S.R.E. Cardinalium ab initio nascentis Ecclesiae vsque ad Clementem IX P.O.M. (en latín). Roma: Tomus Tertius, 1677.
# Martini

* No s'ha de confondre amb Martini (còctel).
Martini és un tipus de vermut italià de l'empresa Martini & Rossi, amb seu a Torí, dedicada a les begudes de glop llarg. Va ser fundada el 1879 per Alessandro Martini, Luigi Rossi i Teofilo Sola, precursors, també, d'aquest tipus de begudes.
El Martini es realitza amb ingredients naturals com són: vi, herbes aromàtiques, una mica de sucre i alcohol. Itàlia es caracteritza per la producció de licors amargs. Aquesta marca és la que més s'ha popularitzat en altres països.
És possible que la marca hagi donat el nom al còctel de ginebra i vermut de martini nord-americà (una recepta primerenca de la qual es coneix des de 1888), encara que existeixen altres especulacions sobre l'etimologia del còctel.

## Tipus

* Martini Bianco
* Martini Rosso
* Martini Dry
* Martini Rosato
* Martini d'Oro

## Referències

* ↑ Martini at the online etymology dictionary
* ↑ «Shaken or Stirred? A Short History to Celebrate National Martini Day», 19-06-2014. [Consulta: 25 juliol 2019].

## Vegeu també

Altres begudes similars com:
* Campari
* Club Martini
# Mary Wills

Mary Wills (Prescott, 4 de juliol de 1914 - Sedona, 7 de febrer de 1997) fou una dissenyadora de roba nord-americana de pel·lícules, guanyadora d'un premi Oscar.

## Biografia

Va néixer el 4 de juliol de 1914 a la ciutat de Prescott, població situada a l'estat nord-americà d'Arizona. A la dècada de 1930 es traslladà a viure amb la seva família a Albuquerque (Nou Mèxic).
Willis va estudiar a la Universitat d'Arizona abans de completar la seva llicenciatura a la Universitat de Nou Mèxic. Va començar la seva carrera creant escenografies i vestuari a la Universitat de Nou Mèxic a Albuquerque. Va obtenir un màster a la Yale University Art and Drama School.
La seva primera feina a Hollywood va ser treballar com a dibuixant a Gone with the Wind.
Va ser nominada als Oscar set vegades, guanyant l'Acadèmia pels seus dissenys acolorits per El meravellós món dels germans Grimm el 1962. A més de dissenyar per al cinema, també ha treballat en espectacles en directe, com ara Shipstead & Johnson's Ice Follies i New Buffalo Bill Wild West Show.
Wills va morir a Sedona, Arizona, als 82 anys d'insuficiència renal. Els seus esbossos originals formen part de la col·lecció al Los Angeles County Museum of Art.

## Premis
### Premi Oscar

| Any | Premi | Categoria | Nominat |
| 1952 | Millor vestuari color | El fabulós Andersen (juntament amb Antoni Clavé i Barbara Karinska) | Nominat |
| 1955 | Millor vestuari color | The Virgin Queen (juntament amb Charles Le Maire) | Nominat |
| 1956 | Millor vestuari blanc i negre | Teenage Rebel (juntament amb Charles Le Maire) | Nominat |
| 1958 | Millor vestuari blanc i negre | A Certain Smile (juntament amb Charles Le Maire) | Nominat |
| 1959 | Millor vestuari blanc i negre | The Diary of Anne Frank (juntament amb Charles Le Maire) | Nominat |
| 1959 | Millor vestuari color | El meravellós món dels germans Grimm | Guanyador |
| 1976 | Millor vestuari | The Passover Plot | Nominat |

## Referències

* ↑ «Academy Award Person Data». [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Mary Wills». IMDb. [Consulta: 20 juny 2017].
* 1 2 3 «Mary Wills; Costume Designer Won Oscar for 'Brothers Grimm'» (en anglès). , 11-02-1997.
* 1 2 3 4 5 «OBITUARY - Tucson Citizen Morgue, Part 2 (1993-2009)». tucsoncitizen.com. [Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ «Mary Wills | LACMA Collections». collections.lacma.org. [Consulta: 4 juliol 2016].
# Matt Parkman

Matt Parkman és un personatge de ficció de la sèrie televisiva Herois interpretat per Greg Grunberg. Matt és un agent de policia de 35 anys que viu a Los Angeles. Pot llegir la ment de les persones i, per tant, escoltar els seus pensaments.

## Història

Matt Parkman és un oficial de policia de Los Angeles. Ha intentat ser detectiu en tres ocasions, sense èxit (però no perquè no estudii, sinó perquè a la sèrie s'entreveu que és dislèctic). A partir d'un determinat moment, en Matt ha adquirit la capacitat de llegir les ments de les persones que l'envolten. A la seva primera aparició, al capítol No miris enrere, sent la ment d'una nena Molly Walker, que s'havia amagat d'un assassí anomenat Sylar. En trobar-la, esdevé sospitós d'assassinat però, després de l'interrogatori de l'FBI, l'agent Audrey el creu, ja que, quan Sylar entra a l'edifici i intenta assassinar una altra vegada a la nena, en Matt la salva. Pel que fa a la seva vida personal, Matt té problemes amb la seva dona, Janice Parkman, que no sospita que el seu marit tingui poders.

## Habilitats

Té l'habilitat de la telepatia, però no la pot controlar completament, de manera que pateix molts problemes i ha de prendre decisions difícils quan sent coses que no hauria d'haver sentit. l'habilitat de la telepatia és molt àmplia i complexa, però fins ara només ha demostrat poder llegir pensaments i records.
# Matt Mullenweg

Matthew Charles Mullenweg (Houston, Texas, 11 de gener de 1984) és un programador nord-americà conegut per crear el sistema de gestió de continguts WordPress.
A més de WordPress ha creat el servei de filtrat d'spam centralitzat Akismet, la companyia Automattic i el servei de hosting gratuït de blocs WordPress.com.

## WordPress

El juny de 2002 Matt va començar a usar el gestor de continguts b2 / cafelog per publicar les fotos que va treure en un viatge a Washington D.C. per participar en la National Fed Challenge. Va contribuir una mica de codi per arreglar unes faltes d'ortografia i per netejar els enllaços permanents.
El gener de 2003, uns mesos després que el desenvolupament de b2 hagués finalitzat, va anunciar al seu bloc que anava a crear un fork per actualitzar-se als estàndards web i modificar-lo per les seves necessitats. Mike Little va parlar amb ell i junts van crear WordPress a partir del codi font de b2. El desenvolupador original de b2, Michel Valdrighi, es va unir a ells al poc temps.

## Referències

* ↑ Sánchez, María «El CEO de una empresa de 1.200 empleados sin oficinas explica cómo no sufrir teletrabajando». El País, 23-06-2020 [Consulta: 4 abril 2021].
* ↑ Colao, J.J. «An Extended Interview With WordPress Creator Matt Mullenweg». Forbes, 11-06-2014 [Consulta: 4 abril 2021].
# Mas Prat

* Per a altres significats, vegeu « mas Prat de la Bassanta».
El Mas Prat és un edifici a la vila de Torelló (Osona) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Arquitectura

Es tracta d'un edifici de planta irregular situat al carrer Capsavila que s'uneix a les cases entre mitgeres del carrer Nou. Consta de planta baixa, pis i golfes practicables gràcies a la reforma que s'hi ha dut a terme. Les quatre façanes segueixen el mateix tractament compositiu. La façana frontal la trobem dividida en tres eixos: dos portals principals d'entrada i una finestra a la planta baixa, obertures a les quals es recolzen unes finestres situades a la planta pis, mitjançant la típica pedra de Torelló situada en l'espai que queda entre la llinda inferior i l'ampit superior. Les llindes són de pedra, així com els ampits i brancals, els quals presenten un aparellat en forma de cadena: A la façana lateral dreta (sud-oest, l'obertura que apareix en el primer pis, segueix el tractament general. Es tracta d'un balcó que només conserva la llosa del voladís; la barana ha hagut de ser restituïda en la restauració duta a terme entre els anys 2002 i 2003. A l'altura de les golfes hi ha una renglera de finestres quadriculades molt simples i sense cap tipus de tractament decoratiu.

## Història

El mas Prat era una masia molt propera al clos murat de la vila de Torelló, a tocar del portal de migdia. La seva ubicació marcà l'inici dels carrers Capsavila i Nou. Aquesta casa és documentada des del segle xiii.
La casa pertanyé durant el segle xvi a la família de paraires Calveria que van tenir èxit en els seus negocis.
A l'últim terç del segle xviii, el mas Prat passà a ser l'hostal de Dalt. L'any 1854 aquest immoble va acollir l'escola en els seus baixos.
La part corresponent al número 4 del carrer Capsavila es va convertir en el Teatre Gros a mitjan segle xix. El 1970 els baixos del local es van destinar a jutjat municipal. Entre 1948 i 1986 l'edifici fou destinat a jutjat comarcal.
A principis del segle XX el teatre va deixar-se d'utilitzar com a tal i es feia servir com a magatzem municipal fins a l'any 1986. Aleshores l'ajuntament va cedir l'edifici a l'Associació d'Estudis Torellonencs.
El 1987 l'alcalde Vicenç Pujol va endegar el projecte de restauració de l'immoble.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «MAS PRAT - ARXIU MUNICIPAL». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 abril 2022].

## Enllaços externs

* Mas Prat Arxivat 2018-09-14 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Mausoleu dels Atilis

El mausoleu dels Atilis està situat a Sádaba (Saragossa), apartat del nucli urbà i molt proper a la carretera que porta a Uncastillo. Popularment és conegut com a "Altar de los Moros" i és un dels mausoleus d'època romana més importants, pel seu estat de conservació, de la península. Declarat Monumento Histórico-Artístico el 1931.

## Història

Aquest mausoleu fou construït per Atilia Festa com a lloc de sepultura de les restes del seu avi C. Atilius Quirina, del seu pare L. Atilius Festa i la d'ella mateixa, encara en vida. Cal situar aquesta construcció a l'època de la dinastia severa (193-235 dC), però també podria ser anterior. Aquesta família devia tenir un important pes polític i econòmic a la regió. Hom coneix, almenys, un altre mausoleu a la zona, de la mateixa família.

## L'edifici

El que es conserva és el mur de la façana principal del sepulcre. Tal com es troben les restes, hom pensa que devia tractar-se d'un edifici, amb cel·la, com el de Favara. Sobre un podi de carreus s'aixeca la façana, amb cinc arcs de mig punt separats per pilastres. L'arc central i els dels extrems estan rematats per frontons triangulars, dels que es conserven bé els dos de la dreta. Entre les arcades i els frontons es troben les inscripcions que han facilitat la identificació de l'edifici. Els paraments cecs dins de cada arcada contenen unes garlandes a més d'unes obertures que podrien utilitzar-se per a les ofrenes o per a la ventilació de l'interior. Encara que molt desgastada, es pot veure la decoració de motius florals que cobria algunes parts d'aquesta façana.
També s'ha suposat que podria tractar-se d'una construcció oberta, és a dir sense teulada, almenys parcialment, amb un altar al centre.

## Enllaç

* Mausoleo de los Atilios Arxivat 2008-04-27 a Wayback Machine.
* El dístilo sepulcral de Iulipa y el mausoleo de los Atilios

## Bibliografia

* José Maria Blázquez. El dístilo sepulcral de Iulipa y el mausoleo de los Atilios. Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes. Alacant, 2006
* Francisco Javier Sánchez Cantón. Monumentos españoles. Catálogo de los declarados Històrico-Artísticos 1844-1953. Ministerio de Cultura. Madrid, 1985. ISBN 84-7483-406-6
# Memphis (Alabama)

Memphis és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 33 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Memphis tenia 33 habitants, 10 habitatges, i 6 famílies. La densitat de població era de 32,7 habitants/km².
Dels 10 habitatges en un 20% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 20% hi vivien parelles casades, en un 40% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 45,5% tenia menys de 18 anys, un 3% entre 18 i 24, un 12,1% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 21,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones hi havia 73,7 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 63,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 13.750 $ i la renda mediana per família de 20.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 4.444 $. Aproximadament el 33,3% de les famílies i el 53,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Miguel Osset y Mateo

Miguel Osset y Mateo (Cantavella, 24 de novembre de 1793 - Madrid, 12 de gener de 1868) va ser un militar aragonès, Capità general de València durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Pertanyia a una família de petits nobles. En 1796, sent un infant, va ingressar a l'Orde de Sant Joan de Jerusalem i en 1810 ingressà com a cadet a la Guàrdia Reial de l'Exèrcit espanyol. En 1821 va ascendir a capità i en 1823 a Granada i Màlaga. Degradat després de la restauració absolutista, en 1827 fou destinat a Girona. De 1831 a 1833 va formar part de els guarnicions de Sant Andreu del Palomar, Barcelona, Vic i Tarragona. En 1833 fou enviat al País Basc per lluitar a la primera guerra carlina. En 1834 ascendí a tinent coronel i fou ferit en combat a Elorrio i a Guernica. Després de participar en l'aixecament del setge de Bilbao i en la batalla de Luchana (1836) fou guardonat amb la Orde de Sant Ferran. Un cop recuperat, participà en la batalla de Xiva (1837) i en 1838 va ascendir a coronel. En 1839 va rebre la creu amb encomana de l'Orde d'Isabel la Catòlica i en 1840 fou ascendit a brigadier.
En 1841 fou ascendit a mariscal de camp i enviat a Barcelona per sufocar la revolta de 1841. En 1843 fou destinat a caserna fins que en 1856 fou nomenat Capità general de València i després del País Basc, fins a octubre de 1856. En 1864 formà part de la Junta Preparatòria per la creació de la Creu Roja, i vicepresident de la seva assemblea fins a la seva mort en 1868.

## Referències

* ↑ Casa de los Osset, govern d'Aragó
* ↑ Anales De La Real Academia Matritense De Heráldica y Genealogía VI (2000-2001), p. 63 "Los Osset, un linaje aragonés"
* ↑ Miguel Osset y Mateo, Real Academia de la Historia
# Menjamel d'ulleres

El menjamel d'ulleres (Myza celebensis) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos a les muntanyes de Sulawesi.

## Referències

* ↑ «Menjamel d'ulleres». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Menjamel de Carlota

El menjamel de Carlota (Melipotes carolae) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de l'oest de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Menjamel de Carlota». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Melospiza

Melospiza és un dels gèneres d'ocells, de la família dels Passerèl·lids (Passerellidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1 2023), aquest gènere conté 3 espècies:
* Melospiza melodia - sit cantaire.
* Melospiza lincolnii - sit de Lincoln.
* Melospiza georgiana - sit d'aiguamoll.

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «New World sparrows, bush tanagers» (en anglès). IOC World Bird List v13.1. [Consulta: 18 març 2023].
# Melozone

Melozone és un dels gèneres d'ocells, de la família dels passerèl·lids (Passerellidae).
Melozone inclou 4 espècies de toquí (gorjablanc, dels canyons, de California i d'Abert) transferides de Pipilo (DaCosta et al. 2009; NACC 2009-E-2).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023), aquest gènere conté 8 espècies:
* Melozone kieneri - toquí de Kiener.
* Melozone fusca - toquí dels canyons.
* Melozone albicollis - toquí gorjablanc.
* Melozone crissalis - toquí de Califòrnia.
* Melozone aberti - toquí d'Abert.
* Melozone biarcuata - toquí carablanc.
* Melozone cabanisi - toquí de Cabanis.
* Melozone leucotis - toquí d'orelles blanques.

## Referències

* ↑ «Comments 2009-E» (en anglès americà). American Ornithological Society, 2009. [Consulta: 24 desembre 2023].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «New World sparrows, bush tanagers» (en anglès). IOC World Bird List v13.1. [Consulta: 28 juny 2023].
# Mathematics without Borders

Mathematics without Borders va ser el nom de l'esdeveniment del centenari de la Unió Matemàtica Internacional, celebrat entre el 27 de setembre i el 28 de setembre del 2021, a Estrasburg, França. Va ser posposat un any per la pandèmia de COVID-19. L'esdeveniment va celebrar 100 anys del Congrés Internacional de Matemàtics de 1920, on la Unió Matemàtica Internacional va ser fundada.
El nom de l'esdeveniment fa referència al llibre d'Olli Lehto Mathematics Without Borders.

## A la cultura popular

Alex Bellos va escriure a The Guardian sobre els nus borromeus, la figura que compon el logotip de la Unió Matemàtica Internacional, en honor al seu centenari.

## Referències

* ↑ «The Centennial of the International Mathematical Union: Mathematicians without Borders» (en anglès americà). [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «Mathematics without Borders: The Centennial of the International Mathematical Union». [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «La Unión Matemática Internacional organiza un evento para festejar su aniversario - Diario16» (en castellà). [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «The Centennial of the International Mathematical Union | International Mathematical Union (IMU)». [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «La Unión Matemática Internacional cumple 100 años - Matemáticas y sus fronteras» (en espanyol europeu), 06-02-2020. [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ Mathematics Without Borders (en anglès). DOI 10.1007/978-1-4612-0613-2.
* ↑ «Can you solve it? The magic of the Borromean rings» (en anglès), 06-09-2021. [Consulta: 24 octubre 2022].
# Mathesiusita

La mathesiusita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor de Johannes Mathesius (24 de juny de 1504, Rochlitz, Saxònia - 7 d'octubre de 1565, St. Joachimsthal, Bohèmia), un pastor i humanista luterà. També va ser un "mineralogista aficionat" i amic de Georg Agricola, considerat "el pare de la mineralogia".

## Característiques

La mathesiusita és un sulfat de fórmula química K₅(UO₂)₄(SO₄)₄(VO₅)·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013, sent publicada per primera vegada el 2014. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del departament de mineralogia i petrologia del Museu Nacional de Praga, a la República Txeca, amb el número de catàleg: p1p 7/2013.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al filó Geschieber de la mina Svornost, a la localitat de Jáchymov, dins el districte de Karlovy Vary (Regió de Karlovy Vary, República Txeca). També ha estat descrita al grup miner de North Mesa, al districte miner de San Rafael (Utah, Estats Units). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mathesiusite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 desembre 2021].
# Le Rêve de l'horloger

Le Rêve de l'horloger, venut als Estats Units com The Clockmaker's Dream i al Regne Unit com The Dream of the Clock Maker, és un curtmetratge mut francès de 1904 dirigit per Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 581 al 584 als seus catàlegs.

## Argument

Un rellotger s'adorm al seu taller. Somia que els tres pèndols que l'envolten es transformen en una dona bonica i després el transporten a un parc magnífic. Però quan es desperta, es troba al seu estudi.

## Producció

Méliès interpreta el rellotger a la pel·lícula, que utilitza escamoteigs i fosa per als seus efectes especials. Méliès va reutilitzar l'objecte del globus i el teló de fons del parc a Le Merveilleux Éventail vivant, fet més tard el mateix any.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 347, ISBN 9782732437323
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 182–83, ISBN 2903053073

## Enllaços externs

* Le Rêve de l'horloger a YouTube