OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions legislatives belgues de 1977

Les Eleccions legislatives belgues de 1977 es van celebrar el 17 d'abril de 1977 per a renovar els 212 membres de la Cambra de Representants Es formà un govern de coalició presidit pel socialcristià Leo Tindemans.

## Resultats a la Cambra de Representants

| Partits | Partits | Cambra | Cambra | Cambra | Cambra | Cambra | Cambra |
| Partits | Partits | Vots | +/- | % | +/- | Escons | +/- |
| | Christelijke Volkspartij | 1.459.997 | | 26,19 | | 56 | +6 |
| | Parti Socialiste-Socislistische Partij | 1.507. 014 | | 27,03 | | 62 | +2 |
| | Partit Social Cristià | 543.608 | | 9,75 | | 24 | +2 |
| | Volksunie | 559.634 | | 10,04 | | 20 | -2 |
| | Partij voor Vrijheid en Vooruitgang | 475.912 | | 8,54 | | 17 | +5 |
| | PRLW | 391.649 | | 7,02 | | 16 | |
| | FDF | 237.280 | | 4,26 | | 10 | +1 |
| | Rassemblement Wallon | 164.961 | | 2,96 | | 5 | -7 |
| | Partit Comunista de Bèlgica | 151.421 | | 2,72 | | 2 | -2 |
| | Agalev | 3.081 | | 0,06 | | | |
| | Ecolo | 20.132 | | 0,36 | | | |
| | Altres | 59.541 | | 1,07 | | | |
| Total | Total | | | 100,00% | | 212 | |
| Font: Cevipol. ||||||||
# Olomouc

Olomouc ([ˈɔlɔmɔu̯ʦ], en alemany Olmütz, en polonès Ołomuniec, en llatí Eburum o Olomucium) és una ciutat de la Moràvia Septentrional, a la República Txeca, prop del riu Morava. Del segle xiii al xvii fou, alternativament amb Brno, capital de Moràvia. La seva població era de 100.752 habitants l'any 2005.
És bisbat des del 1063 i arquebisbat des del 1777. Hi ha la catedral de Sant Wenceslau (començada al segle xii) i algunes esglésies gòtiques i barroques, i l'Ajuntament és l'antiga residència dels prínceps-bisbes (1664-1774). Compta amb una universitat. És nus de comunicacions, amb importants indústries metal·lúrgiques, alimentàries i químiques.
Gustav Mahler en va dirigir l'orquestra municipal el 1883.
En aquesta ciutat s'hi troba la Columna de la Santíssima Trinitat d'Olomouc inscrita en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO.

## Fills il·lustres

* Adalbert Rihovsky (1871-1950) compositor musical.
* Leo Fall (1873-1925) compositor musical.
* Edmund von Strauß (1869-1919 director d'orquestra i compositor musical.
* Gottfried Finger (1655(56)-1730) concertista i compositor del Barroc
* Miloslav Ištvan (1928-1990) compositor, pianista i professor de música.
* Valentin Petyrek (1816-1869), compositor musical.
* Edgar G. Ulmer (1904 - 1972) director de cinema

## Vegeu també

* Filharmònica Moraviana d'Olomouc
# Goldichita

La goldichita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom en honor de Samuel Stephen Goldich (1909-2000), mineralogista nord-americà de la Universitat de Minnesota i cap fundador de la Branca de la geologia de l'isòtop del Servei Geològic dels Estats Units.

## Característiques

La goldichita és un sulfat de fórmula química KFe$^{3+}$(SO₄)₂·4H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Apareix com a cristalls en forma de llistó acabat individual o doblement, de fins a 4 mm, aplanats a {100} i allargats al llarg de [001], amb dominants {011}, {100} i {110}; aquests dos últims poden ser estriats paral·lelament a [001]; també apareix en clústers paral·lels i radiants, agregats en incrustacions. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la goldichita pertany a «07.CC: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: krausita, tamarugita, kalinita, mendozita, lonecreekita, alum-(K), alum-(Na), tschermigita, lanmuchangita, voltaïta, zincovoltaïta, pertlikita, amoniomagnesiovoltaïta, kröhnkita, ferrinatrita, löweita, blödita, nickelblödita, changoita, zincblödita, leonita, mereiterita, boussingaultita, cianocroita, mohrita, nickelboussingaultita, picromerita, polihalita, leightonita, amarillita, konyaita i wattevilleita.

## Formació i jaciments

La goldichita es forma en fragments cimentants en enderrocs de pendents d'un dipòsit d'urani, piritífer, oxidant, del tipus de l'altiplà del Colorado (mina Dexter No. 7, Utah, EUA); també es forma en recobriments de les parets de les mines en un dipòsit de sofre argil·lat format per l'activitat d'una fumarola subterrània (mina Santa Bárbara, Argentina). També ha estat descrita a l'illa de Saba, Grècia, Itàlia, el Perú, Rússia i Xile.
Ha estat trobada associada a altres minerals com: alunogen, coquimbita, copiapita, halotrichita (mina Dexter No. 7, Utah, EUA); metavoltina, hexahidrita, ferrinatrita, krausita, halotrichita, voltaïta, sofre, sideronatrita, alunogen i halita (mina Santa Bábara, Argentina).

## Referències

* 1 2 3 «Goldichite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 juliol 2017].
* 1 2 «Golfichite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 24 juliol 2017].
# Nimme

Nimme o Numme fou un regne al sud del riu Arsànies, a l'oest del llac Van que existia al segle ix aC. Sayce el situa a la proximitat de Mush. G. Maspero a, el situa als antics districtes (kaza) otomans de Varto i Boulanik, al sandjak de Mush. La seva capital era Gubbe (Libe segons Sayce),que seria la moderna Gop. Segons la inscripció reial tocava a Alzi i a Dayaeni.
Assurnasirpal II (884-859 aC) va travessar el riu Tigris i va avançar cap al nord cap al país de Nimme (o Numme) que estava situat a l'oest del llac Van (on després hi va haver Mush o Muş) on hi havia diverses ciutats fortificades que va conquerir (les ciutats eren Libi, Surra, Abuku, Arura i Arabi) causant grans pèrdues a l'enemic; els defensors que van sobreviure van fugir cap a les muntanyes però al cap de tres dies foren atrapats al lloc on s'havien ajuntat i 200 foren massacrats; retornant llavors a la plana els assiris van destruir les muralles de les ciutats i les va incendiar; el país va acceptar pagar tribut a Assíria; la capital de Nimme era Gube que podria ser identificada amb la moderna Gop. Després el rei va anar a Kirruri passant per Adaus; Kirruri estava entre Nimme i Qurkhi. Fou un dels 23 reis del Nairi i posteriorment no torna a ser esmentat.

## Referències

* ↑ Records of the Past, New Series, II, pàg 138, nota 2
* ↑ The Passing of the Empires, pàg 14, nota 1
* ↑ Vital Cuinet, La Turquie d'Asie, II, pp. 588, 589
* ↑ Records of the Past
# Gai Gal

Gai Gal (en llatí Caius Gallus, també esmentat com a Gallius) va ser un senador romà que va viure al segle i aC i va prendre part a les conflictives reunions del senat dels anys de Publi Clodi Pulcre i de la guerra civil. No se sap segur si el seu nom complet era Gai Sulpici Gal (membre de la gens Sulpícia) o Gai Aquil·li Gal (de la gens Aquíl·lia).

## Referències

* ↑ Ciceró. In Verrem III, 65
# Cantó de Rièlmont

El cantó de Rièlmont és un cantó francès del departament del Tarn, situat al districte d'Albi. Té 16 municipis i el cap cantonal és Rièlmont.

## Municipis

* Denat
* Fauch
* La Bastida de Denat
* La Botariá
* La Milhariá
* Lombèrs
* Orbanh
* Polanh e Posòls
* Rièlmont
* Ronèl
* Romegós
* Sent Antonin de la Calm
* Sant Lionç e la Fenassa
* Siurac
* Tèrra Clapièr
* Lo Travet

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1985- | Jean Roger | Divers gauche | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 6.964 | 7.360 | 7.150 | 7.292 | 7.486 | 7.834 | 8.866 |
# Societat Cultural i Recreativa La Cumprativa

La Societat Cultural i Recreativa La Cumprativa és una entitat cultural creada el 1918 a Llorenç del Penedès. El 2018 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 30 persones i 24 entitats». Generalitat de Catalunya, 17-07-2018. Arxivat de l'original el 2018-07-18. [Consulta: 18 juliol 2018].
# Lúčka (Sabinov)

* Per a altres significats, vegeu «Lúčka».
Lúčka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1323.
# Empori (retòric)

Empori (en llatí Emporius) va ser un retòric llatí que, com a molt aviat, va viure al segle vi, i va escriure tres tractats curts titulats:
* De Ethopoeia ac Loco Communi Liber
* Detmonstrativae Materiae praeceptum
* De Delibertiva Specie.

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III) [Consulta: 27 desembre 2009]. [EMPORIUS] Vol. 2 Pàg. 14
# Oreolalax xiangchengensis

Oreolalax xiangchengensis és una espècie d'amfibi que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Liang, F. & Feng, X. 2004. Oreolalax xiangchengensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# Golf de Hammamet

El golf d'Hammamet és la zona de la mar Mediterrània que s'endinsa cap a Tunísia entre la península de Cap Bon i Monastir, i que rep el seu nom per la ciutat d'Hammamet que es troba a prop de la costa sud de la península del Cap Bon, i que de fet inicia el golf. Els principals ports i viles de la costa són Hammamet, Hergla, Sussa i Monastir, i els annexes turúistics (Yasmine Hammamet i Port el Kantaoui. Hi ha un far a Monastir. És la principal zona turística del país juntament amb l'illa de Gerba.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada» (en àrab). Atlas des Paysages de Tunisie, 2009. Arxivat de l'original el 2022-05-24 [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Séthom, Hafedh; Kassab, Ahmed. Les régions géographiques de la Tunisie (en francès). Université de Tunis, 1981.
* ↑ Kassab, Ahmed; Séthom, Hafedh. Géographie de la Tunisie: le pays et les hommes (en francès). Université de Tunis, 1980.
# Gai Gargoni

Gai Gargoni (en llatí Caius Gargonius) va ser un retòric romà mencionat per Sèneca.
Ciceró parla d'un cavaller romà del mateix nom, però no se sap si és la mateixa persona. Una persona també amb el mateix nom però segurament diferent, és ridiculitzada per Horaci. El nom apareix als manuscrits tant Gargoni (Gargonius) com Gorgoni (Gorgonius), i de vegades Gargius.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/241?rgn=full+text;view=image;q1=GargoniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 231. ]
# Capoeta tinca

Capoeta tinca és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 36 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Turquia.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1842. Histoire naturelle des poissons. Tome seizième. Livre dix-huitième. Les Cyprinoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 16. i-xx + 1-472.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volume 2, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Servilia de adulteriis et stupris

La lex Servilia de adulteriis et stupris va ser una llei romana, de dubtosa existència, que hauria estat proposada per un cònsol de nom Publi Servili, probablement l'any 79 aC. És possible que el proposant fos Publi Servili Vàcia Isàuric, cònsol aquell any. Tractava sobre l'adulteri i l'estupre.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1890, p. 149-150.
# Luo Dengping

Luo Dengping (1980) és una escaladora de l'ètnia Miao de la vila de Getuhe, a la província de Guizhou (Xina). Coneguda també pel nom de "Dona aranya".
A la comunitat Miao, l'escalada sense cordes ni arnesos ha estat una tradició cultural i una forma de vida durant segles. Inicialment els membres d'aquesta cultura col·locaven les seves urnes funeràries a les muntanyes escarpades per tal que descansessin en pau. Més endavant, aquest grup, a partir de collir herbes i vendre-les com a remeis de la medicina xinesa per l'asma i el reumatisme, van trobar una forma de viure. Amb el temps, aquest negoci ha minvat perquè la medicina occidental ha ocupat el lloc de la més tradicional. Actualment escalen per ensenyar la forma tradicional de fer-ho als turistes.
Avui dia, són pocs membres de la comunitat els que escalen, Luo Dengping, és una d'ells. Dengping va aprendre a escalar sense cordes ni arnés de la mà del seu pare als quinze anys i puja muntanyes de més de 100 metres d'alçada. Per poder escalar va haver de trencar amb les tradicions ancestrals de la seva comunitat ja que escalar només ho feien els homes.

## Referències

* ↑ Elena Favilli | Francesca Cavallo «Luo Dengping». Contes de bona nit per a nenes rebels 2, Un Per Un Parent; Edición: 1 (7 març 2018).
* ↑ Cherry, Christopher «China’s cliff-climbing ‘spiderwoman'». BBC, 15-09-2017.
* ↑ «Meet China’s One and Only “Spider Woman”» (en anglès). OddityCentral, 25-09-2017. [Consulta: 30 gener 2020].
# Eocallionymus papilio

Eocallionymus papilio és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i associat als esculls de corall que viu fins als 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia: des del sud d'Austràlia Occidental fins a Nova Gal·les del Sud i Tasmània.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ May, J.L. i J.G.H. Maxwell, 1986. Trawl fish from temperate waters of Australia. CSIRO Division of Fisheries Research, Tasmània. 492 p.
* ↑ Kuiter, R.H., 1993. Coastal fishes of south-eastern Australia. University of Hawaii Press. Honolulu, Hawaii. 437 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 2001. Callionymidae. Dragonets. p. 3549-3571. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oreolalax rugosus

Oreolalax rugosus és una espècie d'amfibi de la família dels megòfrids que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Liang, F. & Guanfu, W. 2004. Oreolalax rugosus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# Gran arcont

El gran arcont (grec medieval: μέγας ἄρχων, megas àrkhon) fou un càrrec de l'Imperi Romà d'Orient durant els segles xiii i xiv.
Apareix a les fonts per primera vegada com a traducció de títols estrangers, amb un significat assimilable al de «gran príncep». Per exemple, l'emperador Constantí VII Porfirogènit (r. 913–959) es refereix al capitost magiar Árpád com a «gran arcont de Turquia [Hongria]» en el capítol XL de la seva obra De Administrando Imperio.
Teodor II Làscaris, emperador de Nicea entre el 1254 i el 1258, fou el primer a establir-lo com a títol de cort, originalment en referència a l'oficial de rang més alt del seu seguici. Tanmateix, quan pseudo-Codí escrigué el Tractat dels Oficis a mitjans del segle xiv, ja s'havia convertit en un càrrec purament honorífic sense cap responsabilitat associada.

## Referències

* ↑ Verpeaux, 1966, p. 182.

## Bibliografia

* Verpeaux, J. Pseudo-Kodinos, Traité des Offices (en francès). Centre Nacional de Recerca Científica, 1966.
# Carilau de Samos

Carilau de Samos (en llatí Charilaus, en grec antic Χαρίλαος) fou un polític de Samos, germà del tirà Meandri de Samos.
Quan els perses van envair l'illa a l'inici del regnat de Darios I el Gran, amb el propòsit d'establir al govern a Silosó, el germà de Polícrates, Meandri s'hi va sotmetre i va estar d'acord a abdicar, però Carilau, que va obtenir permís del seu germà per sortir de l'illa, amb un grup de soldats, es va amagar i quan els perses i grecs estaven reunits a l'acròpoli a l'espera de signar el tractat, va atacar a la comitiva persa i va matar als perses més notables. Com a conseqüència, el general Otanes va ordenar una matança general dels samians.

## Referències

* ↑ 1.Charilaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 685
# Malacoraja senta

Malacoraja senta és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 61 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes (54°N-40°N) que viu entre 46–914 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic occidental: el Canadà i els Estats Units.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Malacoraja senta». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988. Atlantic fishes of Canada. Can. Bull. Fish. Aquat. Sci. 219: 731 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Encapsulat a nivell d'oblia

L'encapsulat a nivell d'oblia (amb acrònim anglès WLP) és un procés en què els components d'encapsulat s'uneixen a un circuit integrat (IC) abans de tallar l'oblia, sobre la qual es fabrica l'IC. A WSP, les capes superior i inferior de l'embalatge i els cops de soldadura s'uneixen als circuits integrats mentre encara es troben a l'oblia. Aquest procés difereix d'un procés convencional, en què l'oblia es talla en circuits individuals (daus) abans que s'uneixin els components de l'embalatge.
WLP és essencialment una veritable tecnologia de encapsulat a escala de xip (CSP), ja que el paquet resultant és pràcticament de la mateixa mida que la matriu. L'embalatge a nivell d'oblies permet la integració de la fabricació d'oblies, l'embalatge, la prova i la crema a nivell d'oblies per tal d'agilitzar el procés de fabricació que ha patit un dispositiu des de l'inici de silici fins a l'enviament del client. Actualment no hi ha un mètode únic estàndard de la indústria d'envasament a nivell d'oblies.
Una àrea d'aplicació important dels WLP són els telèfons intel·ligents a causa de les limitacions de mida. Per exemple, l'Apple iPhone 5 té almenys onze WLP diferents, el Samsung Galaxy S3 té sis WLP i l'HTC One X en té set. Les funcions que ofereixen els WLP als telèfons intel·ligents inclouen sensors, gestió d'energia, sense fil, etc.
L'embalatge a escala de xip a nivell de wafer (WL-CSP) és el paquet més petit disponible actualment al mercat i està produït per empreses OSAT (Outsourced Semiconductor Assembly and Test), com ara Advanced Semiconductor Engineering (ASE). Un paquet WL-CSP o WLCSP és només una matriu nu amb una capa de redistribució (RDL, interposador o pas d'E/S) per reordenar els pins o contactes de la matriu de manera que puguin ser prou grans i tenir un espai suficient perquè puguin s'ha de gestionar com un paquet de matriu de quadrícula de boles (BGA).

## Referències

* ↑ Korczynski, Ed. «Wafer-level packaging of ICs for mobile systems of the future» (en anglès). Semiconductor Manufacturing & Design Community, 05-05-2014. Arxivat de l'original el 2018-08-16. [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ By Aaron Mamiit, Tech Times. “Apple Wants a Slimmer iPhone 7 and Will Reportedly Use Fan-Out Packaging Technology.” April 1, 2016. Retrieved April 8, 2016.
* ↑ By Yoni Heisler, BGR. “Report details new tech Apple is using to make the iPhone 7 thinner and lighter.” March 31, 2016. Retrieved April 14, 2016.
* ↑ By Mark LaPedus, Semiconductor Engineering. “Fan-Out Packaging Gains Steam.” November 23, 2015. Retrieved May 23, 2016.
* ↑ https://www.nxp.com/docs/en/application-note/AN3846.pdf Plantilla:Bare URL PDF
# Odomants

Els odomants (grec antic: Ὀδόμαντες, llatí: Odomanti) foren una tribu de Peònia esmentada per Heròdot, Tucídides, Esteve de Bizanci i Plini el Vell, que ocupaven el districte conegut com a Odomàntica, segons Claudi Ptolemeu i Titus Livi.
Aquesta tribu vivia a les muntanyes d'Orbelos, cap al nord-est, a la plana de l'Estrímon, de Mèlnik fins a Sidirokastro. Arribaven fins al Pangèon, on explotaven mines de plata i or conjuntament amb els pieris i els satres, segons Heròdot, i a partir del segle vii aC rivalitzaren amb els grecs de Tasos establerts a la Perea Tàsica per controlar les mines. Al nord-oest, el seu territori era a la dreta del regne de Sitalces de Tràcia, d'acord amb la descripció de Tucídides, que diu que habitaven al nord del curs inferior de l'Estrímon quan pren la direcció est.
Ben segurs en la seva posició inaccessible, es van oposar al persa Megabazos quan envaí Tràcia. Anys més tard, durant la Guerra del Peloponnès, Cleó d'Atenes va convidar Pol·les, cap dels odomants, a unir-se a ell amb tants de mercenaris tracis com pogués pagar.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Odomanti». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 gener 2021].