OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roderick Murchison

Sir Roderick Impey Murchison, 1st Baronet (19 de febrer de 1792 - 22 d'octubre de 1871), va ser un geòleg escocès que, entre altres coses, va donar el nom al període del Permià. Va ser el primer a investigar el sistema silurià.

## Biografia

Murchison nasqué a Tarradale House, Muir of Ord, Ross-shire, assistí a la Durham School, i al col·legi militar a Great Marlow. El 1808 va particir junt amb Arthur Wellesley, (Duc de Wellington) a les guerres contra Napoleó a Galicia en les batalles de Roliça i de Vimeiro.
Havent deixat ja l'exèrcit s'assentà a Barnard Castle d'Anglaterra i el 1818 es va trobar amb Sir Humphry Davy qui el va aconsellar que es dediqués a la ciència. Murchison s'interessà per la geologia i va ser membre actiu de la Societat Geològica de Londres, entre els seus companys estaven Adam Sedgwick, William Conybeare, William Buckland, William Fitton, Charles Lyell i Charles Darwin.
Murchison morí a Londres.

## Llegat

El crater Murchison de la Lluna i com a mínim 15 localitzacions de la Terra tenen el seu nom.

## Obres

* Geology of Cheltenham (1834)
* The Silurian System (1839)
* On the Geological Structure of the Northern and Central Regions of Russia in Europe (1841)
* Geology of Russia in Europe and the Ural Mountains (1845)

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Murchison, Roderick Impey». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 273. ISBN 8429270043.
* ↑ Amodeo, Christian «Sir Roderick Impey Murchison: Pioneering Scottish geologist Roderick Murchison was instrumental in the identification and naming of several geological time periods». Geographical, 01-06-2005.
* ↑ Bonney, T. G.; rev. Robert A. Stafford «Murchison, Sir Roderick Impey, baronet (1792–1871)». Oxford Dictionary of National Biography, 2004; online edn, May 2009 [Consulta: 9 setembre 2009]. «In 1799 Roderick was placed at the grammar school, Durham, where he led in mischief more often than in his class.»
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Bibliografia

* Geikie, Archibald. Life of Sir Roderick I. Murchison. Londres: John Murray, 1875.
* Morton, John L., King of Siluria — How Roderick Murchison Changed the Face of Geology (Brocken Spectre Publishing, 2004, ISBN 0-9546829-0-4)
* Rudwick, Martin J. S., The Great Devonian Controversy: The Shaping of Scientific Knowledge among Gentlemanly Specialists (University of Chicago Press, 1985) — the rise of Murchison to power
* Secord, James A., Controversy in Victorian Geology: The Cambrian-Silurian Dispute (Princeton University Press, 1986) — documents the battle between Murchison and Adam Sedgwick
# Isoperla rivulorum

Isoperla rivulorum és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Àustria, Croàcia, Txèquia, Eslovàquia, l'Estat espanyol, França, Alemanya, Itàlia, Polònia, Romania, Eslovènia, Suïssa i Ucraïna.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pictet, F.J., 1841. Histoire naturelle générale et particulière des insectes névroptères, 1:284.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Julio M. Luzón-Ortega, Manuel J. López-Rodríguez i J. Manuel Tierno de Figueroa, 2010. Confirmación de la presencia de Isoperla rivulorum (Pictet, 1841) (Plecoptera, Perlodidae) y primeros datos de la llamada de tamborileo del macho en la Península Ibérica. Boln. Asoc. esp. Ent. 34 (3-4): 441-443. «Enllaç».
* ↑ Despax, 1951. Faune de France, 55.
* ↑ Note faunistique sur les plécoptères du massif central (francès)
* ↑ Insectos del Piamonte (Italia) (castellà)
* ↑ A study of the Plecoptera Species in the Cris/Körös Rivers (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:392, 418.

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* European Fly Angler (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# Sant Genís de Torrelles de Foix

Sant Genís de Torrelles de Foix és una església del municipi de Torrelles de Foix (Alt Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Va ser bastida el segle xviii en substitució de la parròquia antiga de Santa Maria. Fou reformada a mitjans de segle xix i posteriorment, el 1923.

## Descripció

L'església parroquial de Torrelles de Foix està situada al carrer del Raval, adossada a la rectoria i en una petita plaça. És d'una sola nau, amb absis de planta arrodonida, volta de canó amb llunetes i arcs torals. Hi ha quatre capelles laterals per banda. La façana presenta un portal amb entaulament sostingut per columnes, un ull de bou i el coronament ondulat. A un extrem es troba el campanar, de planta quadrada i cossos vuitavats, cobert amb volta esquifada.

## Referències

* 1 2 «Sant Genís de Torrelles de Foix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Eurocopter AS565 Panther

El Eurocopter Panther és la versió militar del Dauphin Eurocopter AS365, un helicòpter bimotor multifuncional de pes mitjà.
El seu primer vol tingué lloc el 1984 i començà a ser produït el 1986. Existeixen dues versions del Panther militar: una per a exèrcits i una per a marines. La versió naval es diu MA/SA i normalment està equipada amb sistemes específics per a les necessitats navals, concretament sistemes que permeten l'ús de míssils antinavals de llarg abast.
L'aeronau té molts components de fibra de carboni i compòsits, de gran resistència i durabilitat. Les pales de les hèlices es poden plegar i retirar amb facilitat.
El Panther és un helicòpter lleuger utilitzat per a una àmplia gamma de funcions militars, incloent-hi accions de combat, foc de suport, guerra antisubmarina, guerra antisuperfície, recerca i rescat i transport mèdic aeri.
Al Brasil és fabricat per Helibras.

## Referències

* ↑ AS 565MB Naval Variant service notes.
# Rubri (metge)

Rubri (en llatí Rubrius) era un metge romà que va viure probablement al començament o la meitat del segle i.
És esmentat per Plini el Vell que diu que guanyava cada any uns 250.000 sestercis, una suma que Plini considerava una quantitat exorbitant i que dona idea de les grans quantitats dels guanys dels metges en aquell temps.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/672?rgn=full+text;view=image;q1=RubriusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 664. ]
Viccionari
# Alba Patera

Alba Patera és una estructura volcànica única, localitzada al nord de la regió de Tharsis al planeta Mart. Es tracta d'un enorme volcà escut d'uns 1.600 km de diàmetre, però només uns 6 km d'altura al punt més alt. Alba Patera és el volcà més gran del sistema solar, en termes d'àrea i volum.

## Vegeu també

* Geografia de Mart

## Referències

* ↑ "Alba Patera". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Lauro Amadò

Lauro Amadò (Lugano, 15 de març de 1912 - Lugano, 6 de juny de 1971), conegut com a Lajo, és un exfutbolista suís de la dècada de 1940.
Fou 54 cops internacional amb la selecció suïssa amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1938.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Lugano, Servette FC i Grasshopper Club Zürich.

## Palmarès

* Lliga suïssa: 1933, 1938, 1942, 1943, 1945
* Copa suïssa: 1931, 1941, 1942, 1943, 1946

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 6 gener 2012. [Consulta: 15 febrer 2016].
* ↑ Lauro Amadò a National-Football-Teams.com (anglès)
# Irarsita

La irarsita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la cobaltita. Rep el seu nom de la seva composició química.

## Característiques

La irarsita és un sulfur de fórmula química (Ir,Ru,Rh,Pt)AsS. Cristal·litza en el sistema isomètric formant grans de fins a 1 mil·límetre, fent intercreixements amb la laurita o la hol·lingworthita, amb la que forma una sèrie de solució sòlida. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la irarsita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaita, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaita, krutaita, laurita, penroseita, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiita, alloclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, jolliffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaita, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, willyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaita, milotaïta, urvantsevita i rheniïta.

## Formació i jaciments

Es troba en cromita en dunita hortonolita; com inclusions en crompicotitas, i al voltant d'aliatges del grup del platí. Sol trobar-se associada a altres minerals com: platí, hol·lingworthita, sperrylita, laurita, iridarsenita, ruthenarsenita, rutheniridosmina, calcopirita, calcocita, pirrotina, cobaltita, gersdorffita, pentlandita, nickelina, magnetita, cromita o olivina. Va ser descoberta l'any 1966 a la mina Onverwacht, a Lydenburg (Sud-àfrica).

## Referències

* ↑ «Irarsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Irarsite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Hollingworthite-Irarsite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Sant Genís de Palafolls

Sant Genís de Palafolls (antigament conegut com a Sant Genís de Vilelles) és un poble del municipi de Palafolls, a la comarca del Maresme. Té una població de 205 habitants. L'església parroquial fortificada està declarada bé cultural d'interès nacional.

## Església

L'església parroquial rep el mateix nom que el poble. S'hi arriba per una carretera (1 km.) que surt de la fita 683.6 de la carretera N-II. L'església de Sant Genís de Palafolls és d'una sola nau (coberta amb volta de canó) a la qual hi fou afegida una altra al costat nord i una capella al sud. A l'exterior del costat sud hi veiem arcuacions llombardes. La torre circular de defensa de la façana és gòtica i, l'absis pla -convertit en sagristia- té una finestreta. La porta principal del cantó oest és del segle xvi.

## Història

A aquesta església s'hi venerava la Mare de Déu de les Dones, talla romànica procedent del castell de Palafolls i desapareguda l'any 1957. La parròquia és esmentada al precepte de Lluís, Rei de França, a favor del monestir de Sant Pere de Rodes, l'any 947 com:
| « | Sancti Genesi, in comitatu gerundense in coca qui dicitur Pineta cum acodio de Palatiolo | » |
L'església romànica és del segle xi i fou consagrada el 1079 pel Bisbe Berenguer de Girona. L'any 1502 es varen iniciar les obres de reforma.

## Referències

* ↑ Codina Pujol, Alfons. El Poble de Sant Genís de Palafolls. Apunts històrics. S. XVI-XX. Palafolls: Edicions del Roig, 2004, p. 363.
* 1 2 «Església parroquial de Sant Genís de Palafolls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Església St. Genís Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Portada/efemèride juliol 14

Asmahan
« 13 de juliol · 14 de juliol · 15 de juliol »
# Livonia (Nova York)

Livonia és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.373 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Livonia tenia 1.373 habitants, 534 habitatges, i 370 famílies. La densitat de població era de 519,7 habitants/km².
Dels 534 habitatges en un 40,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 30,7% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,6% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.688 $ i la renda mediana per família de 55.096 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.310 $ mentre que les dones 25.069 $. La renda per capita de la població era de 21.115 $. Entorn del 3,5% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Livonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Livonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alba Prades Dòria

Alba Prades Dòria (Barcelona, 8 de juliol de 1981) és una jugadora de tennis de taula catalana.
Es formà a l'ATT Premià i aconseguí diversos títols estatals en categories infantils i juvenils. A nivell absolut, competí amb el CT Ripollet, Centre Natació Mataró, Club Tennis Taula Bagà, Vic Tennis Taula, entre d'altres. Es proclamà campiona d'Espanya d'individual (2001) i dos de dobles (2001, amb Marta Ylla-Català, 2004, amb Jèssica Hernández). També aconseguí un Campionat de Catalunya de clubs amb el Vic TT (2006) i, a nivell estatal, una Lliga espanyola amb el CN Mataró la temporada 2003-04, juntament amb Xue Wu, Tetyana Sorochynska i Gàlia Dvorak. Internacional amb la selecció espanyola, participà en quatre Campionats del Món (1999, 2001, 2003, 2004) i tres d’Europa (2002, 2003, 2005).
Des de la temporada 2022-2023, juga en el Club Tennis Taula Cardedeu.

## Referències

* ↑ «Alba Prades Dòria». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pérez, Lluís Carles. «El éxito de una Mini-Onu deportiva». Mundo Deportivo, 24-03-2004. [Consulta: 11 març 2023].
# Eugene Francis Kranz

Eugene "Gene" Francis Kranz va néixer el 17 d'agost de 1933 a Toledo, Ohio (Estats Units). Kranz va servir com a director de vol de la NASA durant el Projecte Gemini i el Programa Apollo.
Gene Kranz va estudiar enginyeria aeronàutica a Parks College i es va graduar el 1954. Va ser llavors admès en les Forces Aèries USAF, on va treballar quatre anys. El 1960, Kranz es va incorporar a la NASA i va ser assignat a un grup de treball a Fort Langley, Florida, com a assistent del director de vol per al Projecte Mercury.
El 1968, va ser designat cap de la Divisió de Control de Missions i el 1970, va ser promocionat a Director de Vol quan es desenvolupava la missió Apollo 13.
El seu característic pentinat molt curt juntament amb la seva personalitat forta i carismàtica li van fer guanyar-se el qualificatiu d'"home míssil d'ulls d'acer", que és com es denominava als membres de la NASA amb més qualitats en situacions difícils. Tenia el costum d'estrenar una immaculada armilla blanca confeccionada per la seva dona Marta, diferent per a cada missió en la qual dirigiria el seu equip, l'"Equip Blanc".
Va ser un dels directors de vol principals quan l'Apollo 11 allunà el 1969 i també durant l'accident de l'Apollo 13 el 1970, on va mostrar un extraordinari control de si mateix i de l'angoixant situació, coratge i criteri.
Se li atribueix erròniament la frase: "El fracàs no és una opció" durant la reunió d'emergència de l'Apollo 13. Tot i que la frase li va agradar tant que la va fer servir de títol a la seva memòria.
Gràcies al seu carisma, intel·ligència i capacitat de lideratge, va aconseguir salvar situacions molt difícils en la direcció dels vols espacials.
La seva última intervenció com a director de vol va ser al desembre de 1993, dirigint la missió del transbordador espacial per reparar el Telescopi espacial Hubble.
Es va retirar al març de 1994, després de 37 anys d'impecable servei federal. Ha estat guardonat amb nombrosos premis i reconeixements, entre d'altres el guardó de la Medalla Presidencial de la Llibertat, per serveis distingits concedit per Richard Nixon. A més, el president Reagan el va incloure en el seu personal com a Membre distingit del Servei Executiu, i al cap del temps segueix sent considerat un dels millors líders, amb ampli reconeixement entre els seus companys de la NASA.
Ja retirat, va escriure la seva autobiografia: Failure is not an option i ha aparegut en documentals de reconeguts canals en temes relacionat amb la cursa espacial.
# Les Cases dels Frares

* Per a altres significats, vegeu «Cases dels Frares (Poboleda)».
Les Cases dels Frares (oficialment Casa de los Frailes), és un nucli de població valencianoparlant del Carxe a la pedania del Collado dels Gabriels, al municipi murcià de Favanella. Actualment no té població permanent. La Casa dels Frares està situada entre la Canyada de l'Alenya i la Canyada del Trigo i fou una antiga hisenda amb grans propietats pertanyent al convent dominicà de Múrcia.
# Irasburg

Irasburg és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 1.077 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Irasburg tenia 1.077 habitants, 405 habitatges, i 317 famílies. La densitat de població era de 10,3 habitants per km².
Dels 405 habitatges en un 40% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,9% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 21,7% no eren unitats familiars. En el 16,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.154 $ i la renda mediana per família de 39.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.802 $ mentre que les dones 22.240 $. La renda per capita de la població era de 16.315 $. Entorn del 5,9% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Irasburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Irasburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Robert Robitschek

Robert Robitschek (Praga, 13 de desembre de 1874 - Ramsey, 1967) va ser un director d'orquestra, compositor i professor universitari txec-alemany.
Robert Robitschek va estudiar al Conservatori de Praga, amb Antonín Dvořák, amb la llicenciatura de director d'orquestra. Va actuar al Teatre Nacional de Praga i després el 1901-1902 a Rudolstadt. El 1902 es va traslladar a l'òpera de la Cort Reial de Berlín com a Kapellmeister. Fins al 1904, també va dirigir l'"Orquestra Berliner Tonkünstler" per recomanació de Richard Strauss.
El 1905 Robitschek es va convertir en membre del consell d'administració del "Conservatori Klindworth-Scharwenka" sota la direcció de Scharwenka. El 1907 va organitzar la construcció d'un edifici amb dues sales a la "Berliner Lützowstraße" per a concerts de professors del conservatori i d'altres músics. El 1923 la casa va ser presa pel compositor i editor Oskar Schwalm.
Després de la mort de Scharwenka el 1917, Robitschek es va convertir en l'únic director. Va ensenyar direcció i composició. Sota la seva direcció, l'edifici del Conservatori va ser substituït per un nou edifici, es va fundar una escola d'òpera i una orquestra estudiantil i es van contractar professors addicionals, com el pianista Conrad Ansorge, el violoncel·lista Oskar Schwalm i el compositor i director d'orquestra Emil Nikolaus von Reznicek. Els estudiants de Robitschek van incloure especialment Rodolfo Holzmann.
Després de la presa del poder de Hitler, Robitschek va ser acomiadat el 1937 per raó del seu descendència jueva, amb la qual va emigrar als Estats Units.
Com a compositor Robitschek va crear l'òpera Ahasver; una balada per a piano; diversos trios per a instruments d'arc; variacions simfòniques, per orquestra; obertura pel drama Esther, de Grillparzer; una Rapsòdia per a violoncel i orquestra; peces per a orquestra i de cambra i també cançons

## Bibliografia

* H. Reitterer: Robitschek, Robert (1874-nach 1937), Musikpädagoge und Komponist. In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Band 9, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1988, ISBN 3-7001-1483-4, S. 191.

## Referències

* Robert Robitschek. In: Lexikon verfolgter Musiker und Musikerinnen der NS-Zeit, Musikwissenschaftliches Institut der Universität Hamburg (abgerufen am 24. Februar 2016).
* Piet Hein Honig, Hanns-Georg Rodek: 100001. Die Showbusiness-Enzyklopädie des 20. Jahrhunderts. Showbiz-Data-Verlag, Villingen-Schwenningen 1992, ISBN 3-929009-01-3, S. 804.
* Stefan Strauss: Der vergessene Saal. Berliner Zeitung 3. Februar 2001 (abgerufen am 24. Februar 2016).
# Lauro Mulà Vallejo

Lauro Mulà Vallejo (Barcelona, 10 d'octubre de 1956), és un exjugador de bàsquet català que jugava en la posició d'aler.
Es va formar com a jugador al Club Joventut Badalona, amb el que va debutar a la màxima categoria del bàsquet nacional la temporada 1973-74. Amb el Joventut es va proclamar campió de la Copa del Generalíssim la temporada 1975-76, i campió de lliga la 77-78. En els seus anys a la Penya també va ser subcampió de Copa (1974), així com semifinalista de la Copa Korac en dos ocasions (1976 i 1978), de la Recopa d'Europa (1977) i de la Copa espanyola (1977). Va jugar amb l'equip verd-i-negre fins al 1978, any en què va fitxar per l'Areslux Granollers, amb qui va disputar novament la Korac. El 1979 va fitxar pel Real Club Náutico de Tenerife, on va jugar dues temporades. Va tornar a Catalunya el 1981, i va jugar a l'Ebro Manresa fins al 1984.
Amb la selecció espanyola juvenil va ser medalla de plata al Campionat d'Europa d'Angri-73, així com al Campionat d'Europa júnior d'Orleans.

## Enllaços externs

* Foto del RC Náutico de Tenerife en la temporada 1980-81, amb Lauro Mulà amb el número 8 a la samarreta

## Referències

* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta essència del bàsquet, 1992, p. 17 [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ «Sólo los tres grandes tienen opción al título» (en castellà). El País, 07-10-1978 [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ «Lete, ex jugador del Náutico, nuevo Secretario de Estado para el Deporte» (en castellà). Basket Insular, 18-11-2016 [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ «1983-84 Stats - Ebro Manresa» (en anglès). Basketball Reference. [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ Lauro Mulà Vallejo jugador a l'ACB