OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albanh

Albanh (en francès Alban) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Administració i política
### Alcaldes

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jacques Fabas | Divers droite |
| 2008-2014 | Marin Pousthomis | |
| 2014- | Jean-Louis Fournier | |
| 2014- | Bernard Lafon | |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1836 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2018 |
| 680 | 899 | 994 | 935 | 921 | 904 | 848 | 940 | 937 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||
# Albanitovalacs

Els albanitovalacs (grec: Αρβανιτόβλαχοι) són els aromanesos de Grècia que tenen origen albanès o de la frontera amb Albània. El seu nombre no està determinat per manca d'estadístiques del govern grec. Els aromanesos grecs reben noms regionals, però en conjunt hom els anomena kutzovalacs.
# Aharon de Karlin

El rabí Aharon de Karlin, fou conegut entre els jasidim com el rabí Aharon el Gran, va ser un rabí que va néixer el 1736 i va morir el 1772. El rabí Aharon va ser un dels primers grans rabins de la dinastia jasídica de Karlin-Stolin. El rabí Aharon va ajudar a la ràpida difusió del hassidisme a Europa oriental, i va ser conegut pels seus sermons. El rabí va morir un any abans que el seu mestre, el gran rabí Dov Ber Ben Avraham. El rabí Aharon va ser succeït pel seu deixeble, el rabí Shlomo de Karlin. Les obres del rabí Aharon van ser impreses pel seu net, el rabí Aharon Ben Asher de Karlin.

## Referències

* ↑ www.jewishencyclopedia.com/
# Akebu

L'akebu (o kebu, o Gakagba, o Kegberike, etc.) és una llengua kwa oriental que parlen els akebus que viuen a la regió dels Altiplans de Togo. Hi ha entre 70.300 (2012) i 71.000 akebus. El seu codi 639-3 és keu i el seu codi al glottolog és akeb1238.

## Família lingüística

L'akebu, juntament amb l'animere formen un subgrup de les llengües kwa orientals. Segons el glottolog, aquest subgrup formen part del grup de les llengües Ka-Togo juntament amb les llengües Avatime-Nyango i les llengües kposo-Ahlo-Bowili: Les llengües Ka-Togo són un grup de les llengües kwa.

## Situació geogràfica i pobles veïns

El territori akebu està situat a les prefectures d'Akébou i de Wawa, a prop de la frontera amb Ghana, a la regió dels Altiplans de Togo. Els seus poblats principals són Kougnohou, Djon, Kamina, Seregbene i Yala.
Segons el mapa lingüístic de Togo de l'ethnologue, el territori Akebu està situat a l'oest de Togo, a la frontera amb Ghana. A part de fer frontera amb aquest estat, té com a veïns els delo al nord, els kabiyès, els nawdms, els lama i els tems al nord i a l'est; i als kabiyès, tems i akpossos al sud.

## Sociolingüística, estatus i ús de la llengua

L'akebu és una llengua desenvolupada (EGIDS 5): és utilitzada per persones de totes les edats i generacions en tots els dominis, excepte el governamental, està estandarditzada i té literatura, tot i que la seva situació no és totalment sostenible. S'utilitza en l'educació primària des del 2011 i gaudeix d'actituds positives. Té programes de ràdio i fragments de la bíblia traduïts. Els akebus també parlen francès, ewe i gen. L'akebu s'escriu en alfabet llatí.

## Referències

* 1 2 3 4 «Akebu. A language of Togo». ethnologue. [Consulta: 20 març 2015].
* 1 2 «Language: Akebu». joshuaproject. [Consulta: 20 març 2015].
* 1 2 «Language: Akebu». glottolog. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ «Kebu-Animere». ethnologue. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ «Mapa lingüístic de Togo. L'akpebu és el número 29». ethnologue. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ «Akebu in the Language Cloud» (en anglès). ethnologue. [Consulta: 20 març 2015].

## Bibliografia

* Sossoukpe, J. K. 2008. Vitalité linguistique suivie d'une esquisse phonologique de l'Akébou. Universitat de Lomé. 141pp. (tesis de MA).
* Wolf, Frans. 1907. Grammatik des Kögbörikö (Togo). A: Anthropos 2. 422-437, 795-820.
* Storch, Anne and Koffi, Yao. 2000. Noun classes and consonant alternation in Akebu (Kègbèrekê). A: Frankfurter afrikanistische Blätter 12. 79-98.
* Cornevin, Robert. 1951. Histoire des Akébou. A: Notes africaines: bull. d'information et de correspondance 51. 91-93.
* Koffi, Yao. 1998. The expansion and integration of loanwords in the Togo Remnant languages: an approach based on the Akebu language.
* Koffi, Yao. 1981. Akebu-Deutsch-Wörterbuch. Universitat de Saarlandes.
# Akelarre (pel·lícula)

Akelarre és una pel·lícula espanyola filmada en 1984 i dirigida per Pedro Olea Retolaza.

## Argument

Està ambientada en la Navarra de finals del segle XVI. Un senyor feudal amb l'ajuda d'un inquisidor, emprèn una croada per a erradicar la bruixeria i el paganisme. Una de les víctimes serà Garazi (Sílvia Munt), neta d'una dona cremada per bruixa.
La pel·lícula està basada en un procés de bruixeria real que es va donar a la vall d'Araitz en 1595. Va participar en la 34à edició del Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Repartiment

* Sílvia Munt - Garazi
* José Luis López Vázquez - Inquisidor
* Mary Carrillo - Amunia
* Walter Vidarte - Don Fermín de Andueza
* Patxi Bisquert - Unai
* Iñaki Miramón - Íñigo
* Mikel Garmendia
* Javier Loyola - Prior
* Sergio Mendizábal - Antxon
* Félix Rotaeta - J. de Areso

## Referències

* ↑ «Història d'Araitz». Arxivat de l'original el 2013-12-14. [Consulta: 2 octubre 2015].
* ↑ «Berlinale: 1984 Programme». berlinale.de. Arxivat de l'original el 2019-07-10. [Consulta: 21 novembre 2010].
# Akebus

Els akebus són els membres d'un grup ètnic kwa que tenen com a llengua materna l'akebu i que viuen a la regió dels Altiplans de Togo. Hi ha entre 70.300 (2012) i 71.100 akebus. El seu codi ètnic és NAB59b i el seu ID és 10221.

## Situació geogràfica i pobles veïns

El territori akebu està situat a les prefectures d'Akébou i de Wawa, a prop de la frontera amb Ghana, a la regió dels Altiplans de Togo. Els seus poblats principals són Kougnohou, Djon, Kamina, Seregbene i Yala.
Segons el mapa lingüístic de Togo de l'ethnologue, el territori Akebu està situat a l'oest de Togo, a la frontera amb Ghana. A part de fer frontera amb aquest estat, té com a veïns els delo al nord, els kabiyès, els nawdms, els lama i els tems al nord i a l'est; i als kabiyès, tems i akpossos al sud.

## Llengua

L'akebu és la llengua materna dels akebus. A més a més també parlen l'ewe, el gen i el francès.

## Religió

El 67% dels akebus creuen en religions africanes tradicionals, el 25% són cristians i el 8% són musulmans. La majoria dels akebus cristians (80%) són catòlics, un 10% són protestants i un 10% pertanyen a esglésies independents.

## Referències

* 1 2 3 4 «Akebu. A language of Togo». ethnologue. [Consulta: 20 març 2015].
* 1 2 «Language: Akebu». joshuaproject. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ «Akebu in Togo. Ethnicity». joshuaproject. [Consulta: 21 març 2015].
* ↑ «Mapa lingüístic de Togo. L'akpebu és el número 29». ethnologue. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ «Akebu in Togo. Religio». joshuaproject. [Consulta: 20 març 2015].

## Bibliografia

* Cornevin, Robert. 1951. Histoire des Akébou. A: Notes africaines: bull. d'information et de correspondance 51. 91-93.
# Alamo

«Alamo o Álamo» té aquests significats:
* Història:
** Setge d'El Álamo: batalla de la guerra d'independència de Texas
* Topònims:
** El Álamo, municipi de la Comunitat Autònoma de Madrid (Espanya)
** Alamo (Califòrnia), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
** Alamo (Dakota del Nord), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord
** Alamo (Geòrgia), població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia
** Alamo (Indiana), població dels Estats Units a l'estat d'Indiana
** Alamo (Nou Mèxic), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic
** Alamo (Tennessee), població dels Estats Units a l'estat de Tennessee
** Alamo (Texas), població dels Estats Units a l'estat de Texas
** Fuente-Álamo, municipi de la província d'Albacete a la comunitat de Castella la Manxa
** Fuente Álamo, vila i municipi de la Regió de Múrcia, comarca del Camp de Cartagena
** Narrillos del Álamo, municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** North Alamo, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas
** South Alamo, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas
* Biografies:
** Rosa Conde Gutiérrez del Álamo (Ronda, 1947), sociòloga i polític a andalusa que fou Ministra Portaveu del Govern
** Vicenç Àlamo i Yeste (Montcada i Reixac, 1976), jugador d'handbol català
* Cinema
** El Álamo (pel·lícula de 1960), western dirigit i protagonitzat per John Wayne
** The Alamo (pel·lícula de 2004), western dirigit per John Lee Hancock
# Al Machouar - Stinia

Al Machouar – Stinia (en àrab المشور الستينية, al-Maxwar as-Stīniyya; en amazic ⵍⵎⵛⵡⵕ ⵙⵜⵜⵉⵏⵢⵢⴰ) és un municipi de la prefectura de Meknès, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.664 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Alsten

Alsten o Alsta és una illa situada als municipis d'Alstahaug i Leirfjord, comtat de Nordland, Noruega. El fiord de Vefsn se situa a la costa est, el fiord de Leir a la costa nord, i el fiord d'Alsten a la costa sud-oest. La part oriental de l'illa està dominada per la serralada de les Set Germanes, amb cinc muntanyes de més de 1.000 metres d'altitud, mentre que la part occidental de l'illa és relativament plana i és la ubicació de la ciutat de Sandnessjøen i el poble de Søvika al sud.
Amb 30 quilòmetres de llarg, l'illa té una superfície de 153 quilòmetres quadrats, i el seu punt més alt és la muntanya Botnkrona, que arriba als 1.072 metres sobre el nivell del mar.
L'illa està connectada al continent per un pont a través de la Carretera Noruega 17, que connecta la part nord de l'illa amb el municipi de Leirfjord al continent. Aquesta mateixa carretera 17 continua a través de l'illa de nord a sud en el qual es connecta per un pont amb les properes illes d'Offersøya i Tjøtta.
La part oriental de l'illa és sovint anomenada la "part del darrere" de l'illa, ja que està a l'altra banda de les muntanyes de la part més poblada. Aquesta "part del darrere" es troba a l'interior del municipi de Leirfjord i un pont connecta l'àrea del llogaret de Sundøy a la part posterior de l'illa amb el continent.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Alsten» (en noruec). [Consulta: 3 gener 2012].
# Alcaid

Un alcaid (de l'àrab القائد, al-qā'id, ‘governador’, ‘aquell qui mana’) era, en època andalusina, el nom que rebien els governadors d'una cora, d'una ciutat o d'un castell. També rebien aquest nom diversos tipus de comandaments: a l'exèrcit (qā'id al-ʿaskar), a la flota (qā'id al-ustul) i a la frontera amb els pobles cristians (qā'id aṯ-ṯagr).

## Altres significats derivats

Posteriorment, quan els cristians anaren conquerint el territori musulmà el nom alcaid va passar a ser sinònim de castlà, el senyor d'un castell. Als segles xiv i xv la paraula també es feia servir per anomenar aquell funcionari que en un port de sobirania reial feia complir les ordinacions sobre la pesca i executava les funcions habituals d'un capità de port. De manera similar, també era l'encarregat d'un alfòndec.
El seu ús va evolucionar fins a designar els funcionaris de les duanes que custodien les mercaderies comercials als magatzems i vetllen pel cobrament dels aranzels utilitzant el timbre de l'estat. Més modernament alcaid també ha designat els directors de presons, que són els qui tenen la màxima responsabilitat de la custòdia dels seus presos.

## Referències

* 1 2 «alcaid». A: Diccionari d'Història de Catalunya. Barcelona: Edicions 62, 1998, p. 22. ISBN 84-297-3521-6.
* ↑ «Alcaid». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Alcaid». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Alcadozo

Alcadozo és un municipi de la província d'Albacete, que es troba a 42 km de la capital de la província. Limita amb Peñas de San Pedro, Casas de Lázaro, Ayna, Liétor, Pozohondo i Peñascosa. Va ser creat com entitat municipal al febrer de 1847. A Alcadozo pertanyen les pedanies de Casasola, Fuente del Pino, La Herrería, La Molata, El Molinar i Santa Ana. Té un Col·legi Rural Agrupat que també inclou les localitats de Peñas de San Pedro i Ayna. El mateix edifici alberga una escola de música i la biblioteca pública.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Juan Martínez Díaz | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Juan Martínez Díaz | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Juan Martínez Díaz | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Juan Martínez Díaz | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Angel Alfaro Sancho | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Enllaços externs

* Alcadozo al web de la Diputació
* Web no oficial
# Alessandro Cialdi

Alessandro Cialdi (Civitavecchia, 9 d'abril de 1807 - Roma, 26 de juny de 1882) va ser un enginyer italià que fou alhora comandant general de la marina pontifical. Prengué part molt activament a la Primera Guerra d'Independència Italiana i participà en el govern de Pellegrino Rossi. Formà part de la Companyia universal del canal marítim de Suez i es feu càrrec de la construcció de Port Saïd. Esdevingué president de l'Acadèmia dels Linxs i corresponent de l'Institut de França
* Sopra le ultime disposizioni date ai lavori nel porto canale di Fiumicino, 1848
* Le dighe di Portosàido ed il loro insabbiamento, 1869

## Referències

* ↑ «Biografia». Arxivat de l'original el 2014-07-27. [Consulta: 21 maig 2012].
* ↑ Cfr. Angelo De Gubernatis; Dizionario biografico degli scrittori contemporanei. Ornato di oltre 300 ritratti. Florença, Le Monner, 1879.
# Alexandra Wolf von Stomersee

Alexandra Wolf-Stomersee (o Alessandra en italià), anomenada Licy, (Niça, 13 de novembre 1894 - Palerm, 22 de juny de 1982) va ser una psicòloga alemanya bàltica.
Estudiosa de la psicoanàlisi, filla del baró Boris Wolf-Stomersee i de la cantant lírica Alice Barbi, originària de Mòdena (Itàlia), intèrpret de Dvořák i Brahms. Casada amb l'escriptor italià Giuseppe Tomasi di Lampedusa.

## Referències

* ↑ «Psychoanalytikerinnen. Biografisches Lexikon» (en alemany). [Consulta: 6 març 2018].
# Altin Lala

Altin Lala (Tirana, Albània, 18 de novembre de 1975), és un futbolista albanès. Juga de Migcampista i el seu actual equip és el Hannover 96 de la 1.Bundesliga.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Dinamo Tirana | Albània | 1996-1997 |
| Borussia Fulda | Alemanya | 1997-1998 |
| Hannover 96 | Alemanya | 1998- |

## Referències

* ↑ «Altin Lala» (en alemany). hannover96online.de, 17-07-2002. Arxivat de l'original el 5 gener 2008. [Consulta: 17 desembre 2007].

## Enllaços externs

* Altin Lala, Fitxa a Soccerway
* Altin Lala a National-Football-Teams.com (anglès)
# Altiphrynoides malcolmi

Altiphrynoides malcolmi és una espècie d'amfibi que viu a Etiòpia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Largen, M. 2004. Altiphrynoides malcolmi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
# Altiphrynoides osgoodi

Altiphrynoides osgoodi és una espècie d'amfibi que viu a Etiòpia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Largen, M. 2004. Spinophrynoides osgoodi Arxivat 2008-03-20 a Wayback Machine.. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
# Aleksandra Koliàsseva

Aleksandra Ivànovna Koliàsseva (en rus: Александра Ивановна Колясева; Ijevsk, 18 d'agost de 1968) és una exciclista russa. Es va proclamar campiona del món en Contrarellotge per equips el 1993 i el 1994 i campiona nacional en ruta el 1995.
La seva parella, Aleksei Sivakov, i el seu fill Pàvel, també s'han dedicat al ciclisme.

## Palmarès

* 1990
** 1a a la Volta a Cuba i vencedora d'una etapa
* 1993
** Campiona del món en contrarellotge per equips (amb Olga Sokolova, Svetlana Bubnenkova i Valentina Polkhànova)
** Vencedora d'una etapa al Gracia Tour
* 1994
** Campiona del món en contrarellotge per equips (amb Olga Sokolova, Svetlana Bubnenkova i Valentina Polkhànova)
* 1995
** Campiona de Rússia en ruta
* 1996
** 1a al Tour de l'Aude

## Referències

* 1 2 «Aleksandra Koliaseva». cyclingarchives.com [Consulta: 5 juliol 2013].
* ↑ Carrey, Pierre. «Introducing Pavel Sivakov: Team Sky's next talent in the making», 04-09-2017. [Consulta: 4 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Anartes

Els anartes (en llatí Anartes o Anarti, en grec antic Ἄναρτοι) eren una tribu celta de la Dàcia esmentats per Claudi Ptolemeu, que estaven instal·lats a la frontera de Hercynia Silva. Juli Cèsar els menciona a l'obra De Bello Gallico.
A partir del segle i pagaven tribut (en forma de ferro) als sàrmates i als quades. L'any 172 els romans els van demanar ajuda per la guerra contra els marcomans i com que els anartes van refusar-la, Marc Aureli els va castigar amb una deportació massiva. Aquest fer unit a l'assimilació cultural per part dels dacis va portar a la desaparició de la tribu.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Anartes». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ Czarnecki, Jan. The Goths in ancient Poland: a study on the historical geography of the Oder-Vistula region during the first two centuries of our era. Coral Gables, Fla: University of Miami Press, 1975, p. 120. ISBN 9780870242649.
# Timantes

Timantes (grec antic: Τιμάνθης, llatí: Timanthes) fou un famós pintor grec contemporani de Zeuxis d'Heraclea i Parrasi, que va viure cap al 400 aC. Quintilià diu que era nadiu de Citnos, però Eustaci el fa originari de Sició, encara que el més probable és que únicament fos membre de l'escola de pintura de Sició.
De la seva història personal se sap molt poc. Va competir amb Parrasi i Colotes. Tenia geni, poder expressiu, suggestió i absolut domini dels recursos artístics. Plini el Vell en parla amb elogi i diu que les seves obres suggerien més que no pas expressaven (Atque in unius hujus operibus intelligitur plus semper, quam pitngitur: et cum sit ars summa, ingenium tamen ultra arlem est).
Només es mencionen cinc obres seves, però es tracte de peces mestres. L'obra principal, que els antics van considerar que era la millor, és el sacrifici d'Ifigènia pintada en competició amb Colotes de Teos. El quadre representava Ifigènia dreta davant de l'altar del sacrifici, envoltada de diversos sacerdots i per Calcant, que amb la seva veu profètica havia exigit el sacrifici, amb la mà a punt de descarregar el cop. També s'hi representava a Odisseu, que l'havia portat des de casa seva, i a Menelau, germà del seu pare, tots ells amb diferents graus de pena que manifestaven en les seves cares. Agamèmnon, el pare, estava representat amb la cara amagada per un mantell, segons uns perquè ja no va saber donar expressió al seu dolor, segons altres per no veure la mort de la filla. Tant Plini com Quintilià, Ciceró i Valeri Màxim elogien la pintura.
Va guanyar en un concurs de pintura contra el seu mestre Parrasi, on s'havia de mostrar la discussió entre Odisseu i Àiax per les armes d'Aquil·les. Foci esmenta una pintura que va veure a Efes, la mort de Palamedes, que Joan Tzetzes atribueix a Timantes. Plini parla d'un Ciclop adormit d'una mida molt petita (tabula parvula) on s'indicava la magnitud de la figura amb la inclusió d'alguns sàtirs que mesuraven amb un tirs la longitud del polze del gegant. Ciceró diu que Timantes era un dels pintors que només utilitzava quatre colors.

## Referències

* ↑ Timanthes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1133-1134
# Territ cuallarg

El territ cuallarg (Bartramia longicauda) és un gran ocell limícola de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) i únic membre del gènere Bartramia.

## Morfologia

* Fa 28-32 cm de llargària, amb una envergadura de 50-55 cm.
* Potes llargues de color groc.
* Llarg coll i cua. Cap i coll de color marró amb ratlles
* El cap i el coll són de color clar amb ratlles marrons. Les ales per les dues cares marrons clapejades de fosc. Ventre blanc.

## Distribució i hàbitat

Cria en zones de pastures obertes i camps freqüentment no lligats a l'aigua, d'Alaska, nord-oest i sud del Canadà i nord dels Estats Units. Passa l'hivern al sud del Brasil, est del Perú, Uruguai, el Paraguai i nord de l'Argentina. Ocasionalment alguns divagants arriben fins a les illes Britàniques.

## Referències

* ↑ el territ cuallarg a CERCATERM Ref. 14/10/2011
* ↑ Peter Hayman, John Marchant i Tony Prater (1986): Shorebirds: an identification guide to the waders of the world. Houghton Mifflin, Boston. ISBN 0-395-60237-8 (anglès)
* ↑ Distribució del territ cuallarg a INFONATURA (anglès) Arxivat 2009-05-06 a Wayback Machine. Rev. 14/10/2011
# Territ fosc

El territ fosc (Calidris maritima) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que en estiu habita tundres, erms i costes de l'oest i sud-est de Groenlàndia, Islàndia, Fèroe, Spitsbergen, Bear (EUA), Terra de Francesc Josep, Nova Terra, Terra del Nord i Nova Sibèria, costes àrtiques d'Escandinàvia i la península de Taimir, i illes canadenques de Melville, Bathurst, Devon, Bylot i Baffin. Durant l'hivern gran part de la població roman a prop dels llocs de cria, mentre altres arriben fins a la costa atlàntica dels Estats Units i d'Europa, cap al sud fins a Portugal.

## Referències

* ↑ Territ fosc a la fitxa del SIOC Rev. 12/03/2012