OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Limonium magallufianum

El Limonium magallufianum és una saladina endèmica de les restes del prat de Magalluf, al municipi de Calvià, Mallorca, de la família Plumbaginaceae. El seu nom deriva del lloc on habita. Fou descrita el 1985 pel botànic mallorquí Lleonard Llorens.
Es tracta d'un petit camèfit que creix formant poblacions denses al voltant de les illes de vegetació del salobrar, concretament de les mates de cirialeres (Sarcocornia fruticosa, Arthrocnemum macrostachyum) i en alguns punts de joncs (Juncus acutus). Forma comunitat amb d'altres saladines també endèmiques d'aquest lloc (Limonium inexpectans, Limonium carvalhoi, Limonium ejulabilis i Limonium boirae). Floreix entre maig i agost, i fructifica entre el setembre i l'octubre. És hermafrodita, amb pol·linització entomòfila generalista. Té 2n = 26 cromosomes. Es tracta d'una espècia apomíctica triploide, de suposat origen híbrid. La major part dels seus grans de pol·len presenten malformacions i irregularitats, i només s'ha detectat un únic sistema d'incompatibilitat en els individus analitzats.
El principal factor limitant per a la supervivència és la disponibilitat d'hàbitat. Actualment aquest hàbitat es troba molt degradat. A més la zona està sotmesa a una intensa pressió antròpica, ja que està envoltada d'urbanitzacions i complexos turístics i és freqüentada per gent que les trepitja i ha obert camins sobre el matoll halòfil. Se'n han comptabilitzat 634 individus.

## Referències

* ↑ Llorens, Ll. «Revisión sistemático-taximétrica del género Limonium en la isla de Mallorca». Lazaroa, 8, 1985, pàg. 11-68.
* 1 2 Moragues, E. «Limonium magallufianum, L. boirae, L. carvalhoi, L. ejulabilis i L. inexpectans». A: BioAtles. Conselleria de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears, 2013.
* 1 2 «Limonium inexpectans». A: Ministerio de Agricultura y Medio Ambiente. Atlas y Libro Rojo de la Flora Vascular Amenazada de España (en castellà), p. 362-363. Arxivat 2012-04-13 a Wayback Machine.
# DesignSpark PCB

DesignSpark PCB és un programari propietari de l'empresa RS Components però d'utilització sense cost per a dissenyar esquemàtics electrònics i la seva implementació en circuit imprès o PCB. La versió inicial fou alliberada l'any 2010.

## Història

* DesignSpark es va creà com una col·laboració del distribuïdor de componenst electrònics RS Components i l'empresa de desenvolupament de programari Number One Systems.
* Versió a l'any 2017 : 8.0
* Versió a l'any 2018 : 8.1

## Manegador de projectes

Un projecte de PCB pot estar format de un o més esquemes que defineixen una única PCB. Admet la sincronització amb la base ded dades decomponents de l'empresa RS Components per a poder disposar de símbols elèctrics, encapsulats de components, models 3D i cost econòmic de l'ensamblat.

## Editor d'esquemes

DesignSpark té un editor o capturardor d'esquemes elèctrics/electrònics. Incorpora un editor de lliberia de símbols elèctrics de components. Un projecte pot tenir múltibles esquemàtics que conformen un projecte.

## Editor de PCB

DesignSpark té un editor o layout de PCB sincronitzat amb un o diversos esquemes. Incorpora un editor de lliberia d'encapsulats de components.

## Visor 3D de PCB

DesignSpark pot visualitzar el resultat de la PCB en 3 dimensions. També és editor de models i llibreries 3D.

## Vegeu també

* PCB
* Eines ECAD
* Altres programaris de disseny:
** Orcad de l'empresa cadence.
** KiCad (programari lliure)
** Eagle de l'empresa CadSoft.
** Xpedition/PADS de l'empresa Mentor Graphics
** Altium Designer de l'empresa Altium
* Programaris de simulació:
** Simulacions elèctriques: tots els programaris disposen de simulador PSpice o similar.
** Simulacions tèrmiques: Hyperlinx de Mentor Graphics
** Simulacions de camps RF: HFSS de l'empresa ANSYS

## Referències

* ↑ «DesignSpark PCB - Software - PICAXE» (en anglès). picaxe.com. [Consulta: 18 febrer 2017].
* ↑ «Practical PCB Design using DesignSpark PCB :: Radio-Electronics.com» (en anglès). radio-electronics.com. Arxivat de l'original el 2017-02-22. [Consulta: 18 febrer 2017].
* ↑ «Practical PCB Design using DesignSpark PCB» (en anglès). Linkedin, 07-04-2016.
* ↑ «DesignSpark PCB version 8.1 has been Released!» (en anglès). https://www.rs-online.com.+[Consulta: 14 març 2018].
* ↑ «Our Software» (en anglès). rs-online.com. Arxivat de l'original el 2017-02-05. [Consulta: 18 febrer 2017].
# Alekséievka (Karatuzski)

Alekséievka (en rus: Алексеевка) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que el 2012 tenia 38 habitants. Pertany al districte de Karatuzski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# Autocràtor

Autocràtor, en grec antic αὐτοκράτωρ, que es pot traduir per 'autogovernant' o 'únic governant', és un epítet grec que s'aplicava a la persona que exercia un poder absolut sense cap mena de restricció per part dels seus superiors. En un context històric es donava als comandants en cap de l'exèrcit (estrateg autocràtor) i als emperadors romans d'Orient com a traducció del títol llatí imperator. La seva connexió amb l'absolutisme iniciat a l'Imperi Romà d'Orient, ha donat lloc als conceptes actuals d'autòcrata i autocràcia. En grec medieval la paraula significava simplement 'emperador', amb la forma femenina 'autocràtira' (αὐτοκράτειρα) amb el significat d'emperadriu.

## Referències

* ↑ Kajdan, Aleksandr P. (ed.). The Oxford Dictionary of Byzantium. volum 1 (en anglès). Nova York: Oxford University Press, 1991, p. 235. ISBN 9780195046526.
# Vaiere Mara

Vaiere Mara (1936 - 2005) Vaieretiai Mara va ser un escultor de la Polinèsia francesa. Va ser el primer escultor polinèsi modern i el primer artista polinès que va signar les seves obres.

## Posteritat

El 2019 l'escultor va ser objecte d'una pel·lícula documental de Jonathan Bougard, un artista que li va dedicar cinc anys d'investigació i que va trobar més de 500 escultures. El documental es va emetre a Tahiti Nui Television després al Museu del Quai Branly – Jacques Chirac el 2020 en presència del director.

## Referències

* ↑ «Une exposition à la mémoire du grand sculpteur polynésien Mara» (en francès). Tahiti infos, 04-11-2014.
* ↑ «Mara V» (en francès). Musée du quai Branly, 12-12-2020.
* ↑ «Sculptures de corail» (en francès). TK21.
* ↑ «Mara V» (en francès). Film documentaire.
* ↑ «Vaiere Mara-extrait» (en francès). TK21.

## Bibliografia

* Bois légendaires de Mara, sculpteur tahitien. Patrick O'Reilly, Hachette Pacifique 1979.
* Tahitiens, répertoire biographique de la Polynésie française. Patrick O'Reilly et Raoul Teissier, Musée de l'homme 1975.
* (en) Official Directory and Guide Book for Tahiti, Bernard Covit, the University of California 2009.
* Mara, le principe du corail. Jonathan Bougard, Connexions n°3, octobre 2015.
* Dossier Vaiere Mara, inventaire des œuvres. Connexions n°9, avril 2018<ref>
* Réhabilitation du plus grand sculpteur polynésien, dossier par Ariitaimai Amary. Tahiti Pacifique Magazine du 23 août 2019.

### Filmografia

* Mara V. 2019. 83 minuts. Dirigida per Jonathan Bougard. In Vivo Prod / TNTV.
# Fenkel Northern Redsea

El Fenkel Northern Redsea és una competició ciclista per etapes que es disputa a Eritrea. La cursa forma part de l'UCI Africa Tour, amb una categoria 2.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2013 | Tesfay Abraha | Awet Ghebremedhn | Mekseb Debesay |
| 2014-1015 | No disputada |
| 2016 | Michael Habtom | Adhanom Zemekael | Amanuel Million |
| 2017 | Pierpaolo Ficara | Zemenfes Solomon | Mehari Tesfatsion |

## Referències

* ↑ «Fenkil Northern Red Sea Challenge (Ery) - Cat.1.2». [Consulta: 28 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a cyclingarchives.com
# Feliu Tresserra i Llach

Feliu Tresserra i Llach (Torelló, Osona, 1903 – Montcada i Reixac, Vallès Occidental, 1937). Es formà als Germans Maristes de Torelló, al Col·legi de Sant Josep de Vic i al Seminari d'aquesta ciutat. En 1918 va anar a ampliar estudis a la Universitat Gregoriana, a Roma, d'on obtingué els doctorats en filosofia i en teologia, i el magisteri en filosofia. Durant aquests estudis s'ordenà de prevere en aquella capital europea (1925). De retorn a Vic va ser nomenat mestre de col·legials del Seminari. A més impartí hebreu (1928-1931) i grec (1929-1930). En 1931 ingressà a la Universitat de Beirut per aprendre àrab. Tornà un any després i es quedà a Barcelona a estudiar-hi filosofia i lletres (1932-1936). Durant aquest temps es relacionà amb el Foment de Pietat, col·laborant en els seus treballs i publicant en “Analecta Sacra Tarraconensia”. A més, és autor de De doctrina metaphysica Fratris Thomae de Eboraco, O.F.M (Barcelona 1929), L'harmonia de la gràcia. Sermó predicat a la Catedral de Vich pel Dr... en la festa de Sta Cecília de l'any 1928 (Seràfica, Vic 1929) i elaborà el capítol El concepte d'Acció Católica segons les declaracions pontifícies del llibre “Primera Assemblea Sacerdotal Diocesana d'Acció Catòlica del Bisbat de Vic (27 Setembre – 1 Octubre) 1930. Ressenya i Parlaments” (Seràfica, Vic 1931).

## Bibliografia

* ROVIRÓ ALEMANY, Ignasi. «Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del Seminari de Vic ». Gràfiques DIAC. Núm. 22-23 (Febrer del 2000).
* ANÒNIM, Martirologio”.
# Limonium ejulabilis

El Limonium ejulabilis és una saladina endèmica de les restes del prat de Magalluf, al municipi de Calvià, Mallorca, de la família Plumbaginaceae. En nom fa referència a la dificultat de la seva classificació, prové del llatí ejulabilis, -e, que significa "adolorit".
Es tracta d'un petit camèfit que creix formant poblacions denses al voltant de les illes de vegetació del salobrar, concretament de les mates de cirialeres (Sarcocornia fruticosa, Arthrocnemum macrostachyum) i en alguns punts de joncs (Juncus acutus). Forma comunitat amb d'altres saladines també endèmiques d'aquest lloc (Limonium magallufianum, Limonium inexpectans, Limonium carvalhoi i Limonium boirae), i d'altres saladines L. camposanum, L. validum i L. virgatum. Floreix entre juny i agost, i fructifica entre el setembre i l'octubre. És hermafrodita, amb pol·linització entomòfila generalista. Té 2n = 24-26 cromosomes. Es tracta d'una espècia apomíctica triploide, de suposat origen híbrid. La major part dels seus grans de pol·len presenten malformacions i irregularitats.
El principal factor limitant per a la supervivència és la disponibilitat d'hàbitat. Actualment aquest hàbitat es troba molt degradat. A més la zona està sotmesa a una intensa pressió antròpica, ja que està envoltada d'urbanitzacions i complexos turístics i és freqüentada per gent que les trepitja i ha obert camins sobre el matoll halòfil. Actualment només es troba en dues subpoblacions amb uns efectius inferiors als 455 individus.

## Referències

* ↑ Rosselló, J.A.; Mus, M.; Soler, J.X «Limonium ejulabilis, a new endangered endemic species from Majorca (Balearic Islands, Spain).» (en anglès). Anales Jard. Bot. Madrid, 51, 2, 1994, pàg. 199-204.
* 1 2 Moragues, E. «Limonium magallufianum, L. boirae, L. carvalhoi, L. ejulabilis i L. inexpectans». A: BioAtles. Conselleria de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears, 2013.
* 1 2 «Limonium ejulabilis». A: Ministerio de Agricultura y Medio Ambiente. Atlas y Libro Rojo de la Flora Vascular Amenazada de España (en castellà), p. 354-356. Arxivat 2012-04-13 a Wayback Machine.
# Designació d'estrella variable

Les estrelles variables es denominen segons una variant de la designació de Bayer o Flamsteed (a saber, un identificador -lletra grega o nombre- seguit del genitiu llatí de la constel·lació a la qual pertany). Abans de la segona meitat del segle xix eren poques les estrellas conegudes, i semblava raonable utilitzar les lletres de l'alfabet llatí a partir de la R per a evitar la confusió amb els tipus espectrals. El desenvolupament de l'astrofotografia i els descobriments cada vegada més nombrosos d'estrelles variables van conduir a arribar al final de l'alfabet. Llavors en van utilitzar dues lletres; quan aquest sistema també es va esgotar es va utilitzar una lletra seguida d'un nombre.
En l'actualitat, el sistema de nomenament és el següent:
La segona lletra mai pot estar en l'alfabet abans que la primera, i per això combinacions com BA o ZS no són vàlides.
Exemples de denominació d'estrelles variables són: Delta Cephei, R Coronae Borealis, YZ Ceti i V4647 Sagittarii.

## Referències

* «The names and catalogues of variable stars». Les étoiles variables - The variable stars. [Consulta: 25 juny 2007].
# Almirallat

«Almirallat» té aquests significats:
* El càrrec d'Almirall
* Les Illes del Almirantazgo al Pacífic.
* Ministeri de Marina d'Espanya.
* Primer Lord del Almirallat, el més alt càrrec de la Real Marina Britànica.
* L'Almirallat britànic.
# Bala de palla

Una bala és un bloc de palla, normalment premsat, que va substituir en gran manera els pallers i les pallisses com a mètode de preservar l'aliment per als animals.
Les empacadores són les màquines agrícoles que fan les bales.
En el començament d'aquesta tecnologia, i fins fa relativament poc temps, s'utilitzaven bales de forma prismàtica, actualment desplaçades per les cilíndriques, més aptes per al seu maneig mitjançant màquines.
És usual que les bales s'utilitzen no només per a preservar palla sinó, especialment, per a conservar altres tipus de cultius destinats a farratge i que es tallen i processen abans d'estar secs, com a forma d'obtenir un rendiment nutricional màxim.
Les bales de palla de dimensions estàndard (1000 mm x 450 mm) i d'aproximadament 18 kg són usades habitualment per a la construcció de cases que van dels 50 m² fins als 500 m². S'usen perquè són fetes de material ecològic i sostenible.

## Vegeu també

* Farratge
* Ramaderia
* Collita
# Vescomtes de Fessard

El vescomtat de Fessard fou una jurisdicció feudal del centre de França amb centre al castell de Fessard (Fexardis) a la vall del riu Fessard.
La primera referència a un vescomte de Fessard es troba a través d'una dama de nom Adelina, que feia una donació a l'ermita de Franchard a Bière, per carta del juny de 1129, en la qual és esmentada com a vescomtessa però no es dona el nom del seu marit el vescomte. Entre 1150 i 1158 en una altra donació al priorat de Néronville s'esmenta que la feia el vescomte de "Fessart" i era confirmada pel vescomte Guiu del castell Castri Nantonis. El 1182 una venda de terra a Varennes i a la castellania de Châtillon-sur-Loing, esmenten a Guiu, germà del vescomte de Fessard.
El primer vescomte del que se sap el nom és Felip, esmentat en un document de l'inici del segle xiii on es diu que el vescomte tenia terres en feu del rei "apud Castrum Nantonis in vicecomitaria" (en un paràgraf posterior anomena "Philippus vicecomes". El 1272 un document dels cavallers a Sens, s'esmenta al "vicecomes de Fessardo" i a "Philippus filius vicecomitis de Fessart". Cal suposar per la identitat de nom que el vescomte fos fill de Felip i aquest Felip fos el net; no hi ha evidència que aquest Felip (Felip II) hagués arribat a ser vescomte doncs el 1274 i el 1277 dues cartes per a l'abadia de Saint-Denis esmenten un vescomte Guillem i la seva dona Peronella.

## Referències

* Genealogia
# Sagres

«Sagres» té aquests significats:
* Sagres (freguesia), freguesia portuguesa del concelho de Vila do Bispo, de 34,28 km² de superfície.
* Sagres (cervesa), marca de cervesa portuguesa
* Escola de Sagres, institució portuguesa del segle xv lligada a l'infant de Portugal Enric el Navegant
* Fortalesa de Sagres, o castell de Sagres és al sud-oest de l'Algarve (Portugal)
* Illes Sagres, a La Corunya
* Ponta de Sagres
# Expiremont

Expiremont és un municipi francès situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2017 tenia 127 habitants.

## Demografia

El 2007 la població de fet era de 117 persones que vivien a 55 habitatges.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones. El 2007 hi havia una empresa de construcció i dues de serveis.
L'any 2000 a hi havia vuit explotacions agrícoles.

## Referències

* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Expiremont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Expiremont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Feride Rushiti

Feride Rushiti és la fundadora i directora del Centre per la rehabilitació de les víctimes de la tortura a Kosovo. La seva feina ha permès a les víctimes de la Guerra de Kosovo accedir a l'atenció sanitària i també a la justícia. Rushiti ha tingut igualment un paper decisiu en l'elaboració de l'estatut jurídic de Kosovo pel tractament humà dels presoners i d'altres detinguts, advocant amb èxit per un control independent dels centres de detenció. Va rebre, el 23 de març de 2018, el Premi Internacional Dona Coratge, de mans de Melania Trump, primera dama dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «Washington récompense une Irakienne, "mère courage" face aux jihadistes de l'EI», 24-03-2018. [Consulta: 7 juny 2018].
* 1 2 3 «Biographies of the Finalists for the 2018 International Women of Courage Awards». [Consulta: 7 juny 2018].
* ↑ «Kosovo Feride Rushiti Receives Women of Courage Award» (en anglès), 22-03-2018. Arxivat de l'original el 12 de juny 2018. [Consulta: 7 juny 2018].
# Lizine

Lizine és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 95 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lizine era de 95 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 64 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 17 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 63 eren cases i 1 era un apartament. Dels 42 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 7 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 28 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lizine el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 8 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 35 eren actives i 13 eren inactives. De les 35 persones actives 33 estaven ocupades (17 homes i 16 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 13 persones inactives 7 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a Lizine hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lizine a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lizine a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Banda gàstrica ajustable

Una banda gàstrica ajustable laparoscòpica, comunament anomenada banda gàstrica, és un dispositiu de silicona inflable col·locat al voltant de la part superior de l'estómac. És un tipus de cerclatge amb banda elàstica, en una intervenció laparoscòpica.
Aquesta cirurgia s'utilitza per disminuir el consum d'aliments i així tractar l'obesitat, i és un exemple de cirurgia bariàtrica dissenyada per a pacients obesos amb un índex de massa corporal (IMC) de 40 o més, o entre 35 i 40 en els casos de pacients amb comorbiditats que se sap que milloren amb la pèrdua de pes, com ara apnea del son, diabetis, artrosi, MRGE, hipertensió (alta pressió arterial), o síndrome metabòlica, entre d'altres.
El febrer de 2011, la Food and Drug Administration (FDA) va ampliar l'aprovació de les bandes gàstriques ajustables a pacients amb un IMC entre 30 i 40 i una afecció mèdica relacionada amb el pes, com ara diabetis o pressió arterial alta. Tanmateix, només es pot utilitzar una banda gàstrica ajustable després d'haver provat altres mètodes, com ara la dieta i l'exercici.

## Referències

* ↑ «Most Popular E-mail Newsletter». USA Today, 17-02-2011.
# Valerio Bacigalupo

Valerio Bacigalupo (Vado Ligure, Ligúria, Itàlia, 12 de març de 1924 – Superga, Itàlia, 4 de maig de 1949) fou un porter de futbol italià, integrant del Gran Torino que dominà el futbol italià a la dècada dels 40 i que es troncà desgraciadament amb l'accident aeri de Superga.

## Trajectòria

Bacigalupo inicià la seva carrera futbolística professional la temporada 1942-43 a les files del Savona 1907 F.B.C., d'on marxà l'any 1944 al Genoa Cricket and Football Club.
L'any 1945 fitxa pel Torino Football Club on coincidí amb grans jugadors com Valentino Mazzola o Ezio Loik, convertint-se l'equip en el gran dominador del futbol italià a la dècada dels 40, arribant a ser conegut com a Gran Torino. Amb l'equip torinés, Bacigalupo guanyà 4 Lligues italianes.
Després de la seva tràgica mort junt a la resta d'integrants del Gran Torino a l'accident aeri de Superga, el seu club d'origen, el Savona 1907 F.B.C., posà el seu nom al seu estadi, conegut a partir d'aleshores per Estadi Valerio Bacigalupo.
Bacigalupo fou internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia en 5 ocasions.

## Palmarès

* 4 Lligues italianes: 1945-46, 1946-47, 1947-48 i 1948-49

## Referències

* ↑ Enciclopedia Del Calcio
# Sagristia

La sagristia (del llatí sacristia) és una sala o cambra annexa a les esglésies, generalment propera al presbiteri, utilitzada per custodiar els ornaments i els vasos sagrats (calzes, patenes…) de l'església. També és el lloc on els sacerdots es revesteixen abans i després de les funcions litúrgiques. Normalment la sagristia estava a càrrec d'un sagristà i era el lloc on habitualment es guardaven els registres parroquials.

## Referències

* ↑ «sagristia | enciclopèdia.cat». [Consulta: 2 setembre 2018].
* ↑ «Sagristia. DIEC».
* ↑ «CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: Sacristy». [Consulta: 2 setembre 2018].