OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vého

Vého és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 105 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vého era de 105 persones. Hi havia 37 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 7 parelles sense fills, 15 parelles amb fills i 7 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 43 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 35 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien quatre cambres i 33 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vého el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 46 eren actives i 17 eren inactives. De les 46 persones actives 42 estaven ocupades (26 homes i 16 dones) i 6 estaven aturades (4 homes i 2 dones). De les 17 persones inactives 1 estava jubilada, 8 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Vého hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vého a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vého a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Àcid ximènic

L'àcid ximènic, el qual nom sistemàtic és àcid (Z)-hexacos-17-enoic, és un àcid carboxílic monoinsaturat de cadena lineal amb vint-i-sis àtoms de carboni, la qual fórmula molecular és ${\ce {C26H50O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras de cadena molt llarga i se simbolitza per C26:1 n-9. És un àcid gras ω-9 perquè té el doble enllaç situat entre el carboni 9 i 10 començant a comptar per l'extrem oposat al grup carboxil.
A temperatura ambient és un sòlid que fon a 50,5-50,9 °C. És soluble en benzè, cloroform, dietilèter i èter de petroli. Fou aïllat per primer cop pels científics S.V. Puntambekar i S. Krishna el 1937 de l'oli de les llavors de Ximenia americana, de la qual li donaren el nom comú àcid ximènic. També s'ha aïllat de Tropaeolum speciosum'.

## Referències

* 1 2 Blunt, John W.; Munro, Murray H. G.. Dictionary of Marine Natural Products with CD-ROM (en anglès). CRC Press, 2007-09-19. ISBN 9780849382178.
* ↑ «LipidBank - Fatty acid(DFA0134)». Arxivat de l'original el 2018-04-19. [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ Puntambekar, S.V.; Krishna, S. «The oil from seeds of Ximenia americana, Linn. A new unsaturated fatty acid, Ximenic acid». J. Indian Chem. Soc., 14, 1937, pàg. 268-274.
* ↑ A. W. Ralston. Fatty Acids And Their Derivatives, 1948.
# Temiscura

Temiscura (també Temiscira, Temiskira, grec Θεμίσκυρα, Themiskyra) fou una plana del nord del Pont, prop de la boca dels rius Iris i Thermodon. La mitologia descriu aquesta regió com el lloc originari de les Amazones.
Una ciutat de nom Temiscura, prop de la costa, a la boca del Thermodon, és esmentada per Heròdot. Tolomeu la situa més a l'oest, però sembla clar que es tracta d'un error. Scylax diu que era una ciutat grega però Diodor de Sicília diu que fou construïda pel fundador del mític regne de les Amazones. Va pertànyer al rei Mitridates VI Eupator del Pont; quant aquest rei es va retirar de Cízic els romans de Lucul·le van assetjar Temiscura, que es va defensar aferrissadament però degué ser conquerida i destruïda perquè Pomponi Mela diu que estava destruïda al seu temps i Estrabó ja no l'esmenta.
Actualment no hi ha cap ruina, però sembla que podria estar situada prop de la moderna Terme, província de Samsun, a 58 km de la ciutat de Samsun.

## Referències

* ↑ Barrington Atlas of the Greek and Roman World, "Themiskyra"
# Dobrun

Dobrun (en rus: Добрунь) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Briansk, a Rússia, que el 2013 tenia 104 habitants, pertany al districte de Sevsk.

## Referències

* ↑ «Восточная Заря (Севский район)». www.kray32.ru. Arxivat de l'original el 2019-08-15. [Consulta: 15 agost 2019].
# Proasellus ibericus

Proasellus ibericus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Subespècies

* Proasellus ibericus codreanui (Galhano & Eiras, 1973)
* Proasellus ibericus ferreirensis (Galhano & Eiras, 1973)

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: França, l'Estat espanyol (Galícia) i Portugal.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Braga, J. M., 1946. Quelques Asellides nouveaux du Portugal. Synasellus fragilis n. sp., Asellus coxalis ibericus n. subsp., Asellus conimbricensis n. sp. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 29: 1-15.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ www.rios-galegos.com (gallec)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Juliana Awada

Juliana Awada (n. 3 d'abril de 1974, Buenos Aires, Argentina) és una empresària tèxtil argentina, cèlebre per ser la tercera esposa de l'empresari i president argentí Mauricio Macri. Des del 10 desembre 2015 és la Primera Dama Argentina.

## Biografia

Juliana va néixer a Buenos Aires el 3 d'abril de 1974, sent filla d'Abraham Awada, un immigrant libanès musulmà oriünd de Baalbek, i d'Elsa Esther «Pomi» Baker, filla d'immigrants sirians també musulmans. És germana dels també empresaris Zoraida i Daniel Awada -aquest últim ja separat de l'empresa familiar-, de l'actor Alejandro Awada i de l'artista plàstica Leila Awada.
Durant la seva infància i adolescència va viatjar en diverses ocasions al costat de la seva mare a Europa i Estats Units, principalment a ciutats com Paris, Londres i Nova York, a la recerca de col·leccions de moda. Després de finalitzar els seus estudis secundaris en un col·legi anglès d'educació bilingüe situat en Belgrano, el ja desaparegut Chester College, va perfeccionar els seus coneixements sobre aquell idioma a Oxford. Tan aviat com va tornar a l'Argentina, es va involucrar activament en el negoci familiar, una empresa tèxtil forjada pel seu pare des de la dècada del 60. Als 23 anys, va contreure matrimoni amb Gustavo Capello, de qui es divorciaria anys més tard. Després, entaularia una relació amb el comte belga Bruno Laurent Barbier, a qui havia conegut en un vol de Air France i la fortuna del qual s'estima que ronda els 400 milions d'euros. Malgrat haver viscut junts durant gairebé deu anys, mai es van casar, però van tenir una filla a la qual van cridar Valentina.
Juliana i el president electe Maurici Macri tenien amics en comú i van començar la seva relació en 2009. Van contreure matrimoni el 16 de novembre de 2010 i fruit d'aquesta unió va néixer Antonia l'any 2011.

## Referències

* 1 2 Ventura, Any «Juliana Awada: "Yo me visto para mi"». La Nación, 01-04-2012. Arxivat de l'original el 2018-12-10 [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ González, Leni «El hombre que nunca leyó el Corán». Perfil, 11-01-2007. Arxivat de l'original el 2015-07-10 [Consulta: 10 juliol 2015].
* 1 2 3 4 5 6 Larraquy, Marcelo «Juliana Awada: la Primera Dama porteña, educada para sonreír». Clarín, 29-01-2012 [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «Mauricio Macri se casó con Juliana Awada». Clarín, 16-11-2010 [Consulta: 10 juliol 2015].
* ↑ «"Viví un momento único", dijo Macri sobre el nacimiento de Antonia». La Nación, 10-10-2011. Arxivat de l'original el 2015-07-08 [Consulta: 10 juliol 2015].
# Cóm

Un cóm o obi és un recipient, normalment allargassat i fet amb pedra o amb una soca d'arbre buidada, que recull l'aigua que brolla d'una font i la funció principal del qual era que els animals s'hi abeuressin.

## Descripció

Cóm és una paraula provinent del cèltic, cumbos. El mot cóm, es refereix a un recipient de pedra o bé de fusta. Els cóms s'empren per abeurar el bestiar i donar menjar als porcs, entre altres funcions. A la zona del Pirineu i zones properes, el cóm es fa servir com a abeurador de font, cosa que permet al bestiar que pastura a la muntanya tenir un recipient prou gros per poder-se abeurar quan no hi ha fonts properes. Per poder fer el cóm es buida el tronc d'un arbre de les dimensions que es vol.

## Imatges

Fotografies d'un cóm i de la canal que hi porta l'aigua.

## Referències

* ↑ Casals, LLuís. Malanyeu imatges i mots. Catalunya: Brau Edicions, 2004. ISBN 84-95946-41-6.

## Bibliografia

* Casals, LLuís. Malanyeu imatges i mots. Catalunya: Brau Edicions, 2004. ISBN 84-95946-41-6.
Viccionari
# Club Balonmano Chapela

El Club Balonmano Chapela és un equip d'handbol gallec de la parròquia de Chapela, al municipi de Redondela, que juga a la Divisió d'Honor Plata. Es va fundar l'any 1967.
L'equip juga els seus partits com a local al Pavillón Municipal de Chapela.

## Història

El Club Balonmano Chapela es va fundar el 1967 amb el nom d'Atlético Chapela. Va començar jugant a la Tercera divisió però el 1970 va aconseguir l'ascens a Primera divisió. El 1996 va aconseguir l'ascens a la lliga ASOBAL, aconseguint un any més tard la seva millor posició històrica en quedar setens.
L'any 2000 es va haver de fusionar, a causa dels deutes, amb el Deportivo Balonmán Chapela.

## Enllaços externs

* Club Balonmano Chapela - Lloc web oficial
# Véidelevka

Véidelevka - Вейделевка (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2021 tenia 7.347 habitants. És la seu administrativa del districte (raion) homònim.

## Referències

* ↑ «Посёлок Вейделевка (летопись, часть 1)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Историческая справка | Вейделевский район». Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 abril 2013].
* ↑ «Вейделевка (летопись часть 2)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Àcid ximenínic

L'àcid ximenínic o àcid santàlbic, el qual nom sistemàtic és àcid (E)-octadec-11-en-9-inoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb devuit àtoms de carboni, un doble enllaç trans entre els carbonis 11-12 i un triple enllaç entre els carbonis 9-10, la qual fórmula molecular és ${\ce {C18H30O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras.
Fou aïllat per primera vegada el 1950 per S.P. Lighthelm i H.M. Schwartz de l'oli de les llavors de Ximenia caffra, i l'anomenaren àcid ximenínic a partir del gènere Ximenia. La proporció d'aquest àcid en espècies africanes (Ximenia caffra, Ximenia caffra natalensis i Ximenia americana microphylla) és del 22-24 %.
També s'ha aïllat del sàndal, Santalum album (51-84 %); Santalum obtusifolium (71,5 %); Exocarpos sparteus (69,7 %); Exocarpos aphyllus (67,5 %); ginestó, Osyris alba (57,1 %); i altres en proporcions inferiors.
S'obté del sàndal i s'empra en cosmètica per les seves propietats antiinflamatòries, en formulacions antiedat per preservar la integritat i la textura de la pell i en la millora de la vitalitat del cabell.

## Referències

* ↑ Lighthelm, S. P.; Schwartz, H. M. «THE ISOLATION OF A CONJUGATED UNSATURATED ACID FROM THE OIL FROM XIMENIA CAFFRA KERNELS» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 72, 4, 01-04-1950, pàg. 1868–1868. DOI: 10.1021/ja01160a539. ISSN: 0002-7863.
* ↑ Ligthelm, S. P.; Horn, D. H. S.; Schwartz, H. M.; Von Holdt, M. M. «A chemical study of the fruits of three south africanXimenia species, with special reference to the kernel oils» (en anglès). Journal of the Science of Food and Agriculture, 5, 6, 01-06-1954, pàg. 281–288. DOI: 10.1002/jsfa.2740050606. ISSN: 0022-5142.
* ↑ «PlantFAdb: 18:2-delta-9a,11t; Santalbic acid; 11-Octadecen-9-ynoic acid, (11E)-; 11-Octadecen-9-ynoic acid, (E)-; 11-Octadecen-9-ynoic acid, trans-; Ximenynic acid; Santalbic acid; Ximeninic acid; trans-11-Octadecen-9-ynoic acid». [Consulta: 13 juny 2018].
* ↑ «Xymenynic Acid by Sabinsa Cosmetics - Personal Care & Cosmetics» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2018].
# Séverka

Séverka (en rus: Северка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 363 habitants. Pertany al districte municipal de Rtísxevo.

## Referències

* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Ртищевского муниципального района Саратовской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Об утверждении реестра административно-территориального деления Саратовской области (с изменениями на 12 апреля 2019 года), Постановление Правительства Саратовской области от 29 октября 2015 года №545-П». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2020-11-13. [Consulta: 22 novembre 2020].
# Dobrínia de Nóvgorod

Dobrínia de Nóvgorod (en rus Добрыня) va ser l'oncle matern i tutor del príncep Vladímir I de Kíev que més tard es convertiria, dins el folklore rus, en l'invencible bogatir Dobrínia Nikítitx.
La vida de Dobrínia i l'abast de la seva influència sobre el príncep Vladímir estan plens d'especulacions i controvèrsia. Sembla bastant segur que la seva germana Maluixa era la mare de Vladímir. També s'accepta, en general, que Dobrínia va ser possàdnik de la ciutat de Nóvgorod i va ser succeït pel seu fill Konstantin Dobrinitx i el seu net Ostromir.
Segons les cròniques de Nóvgorod, va ser Dobrínia qui va demanar a Sviatoslav I de Kíev d'enviar el seu fill il·legítim Vladímir a governar Nóvgorod amb ell mateix exercint com a conceller. Nou anys després Dobrínia va persuadir a Vladímir perquè arrabassés Kíev al seu germà Iaropolk Sviatoslavitx. En el camí a Kíev, la núvia de Iaropolk, Rogneda Rogvolodovna, va ofendre'l en dir-li «concubina» a la seva germana. Dobrínia es va venjar fent que Vladímir la violés. Després que Vladímir ocupés el tron de Kíev, Dobrínia va tornar a Nóvgorod per governar en el seu nom. Va acompanyar al seu nebot en la seva expedició l'any 985 contra els búlgars del Volga i, seguint les seves ordres, va aixecar un ídol al déu eslau Perun a la riba del riu Vólkhov. Després del Baptisme de Kíev Dobrínia es va convertir al cristianisme i es diu que va obligar els novgorodians a abraçar el cristianisme «pel foc». Vassili Tatísxev va escriure que Dobrínia, amb el bisbe Ioakim Korsunianin, es va enfrontar a una violenta munió de pagans que van incendiar casa seva i van matar a la seva dona i altres membres de la seva família.

## Referències

* ↑ Прозоровский Д.И. О родстве св. Владимира по матери. // Записки Академии Наук, т. 5, 1864.
* ↑ Vasilii Tatishchev, Istoriia rossiiskaia, A. I. Andreev, et al., eds. Moscow and Leningrad: AN SSSR, 1962) vol. 1, pp. 112-113.
# Província de Fquih Ben Salah

La província de Fquih Ben Salah (en àrab إقليم الفقيه بن صالح, iqlīm al-Fqīh Ibn Ṣāliḥ; en amazic ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⴼⵇⵉⵀ ⴱⵏ ⵚⴰⵍⵃ) és una de les províncies del Marroc, fins 2015 part de la regió de Tadla-Azilal i actualment de la de Béni Mellal-Khénifra. Té una superfície de 3.250 km² i 457.513 habitants censats en 2004. La capital és Fquih Ben Salah.
Limita al nord amb la província de Khouribga (région de Béni Mellal-Khénifra), a l'est amb la província de Béni Mellal, al sud amb la província d'Azilal i a l'oest amb la província d'El Kelâa des Sraghna (regió de Marràqueix-Safi) i la província de Settat (regió de Casablanca-Settat).

## Divisió administrativa

La província de Fquih Ben Salah consta de 3 municipis i 13 comunes:
| Nuclis de població | Habitants | Habitants |
| Nuclis de població | 2 setembre 1994 | 2 setembre 2004 |
| Fquih Ben Salah (M) | 74.697 | 82.446 |
| Oulad Ayad (M) (Ouled Ayad) | 18.958 | 21.466 |
| Souk Sebt Oulad Nemma (M) | 40.339 | 51.049 |
| Al Khalfia (Khalfia) | 14.496 | 14.341 |
| Bni Chegdale | 12.885 | 11.582 |
| Bni Oukil | 15.249 | 14.960 |
| Bradia | 35.416 | 36.307 |
| Dar Oulad Zidouh | 26.885 | 27.615 |
| Had Boumoussa | 39.990 | 41.731 |
| Hel Merbaa | 12.014 | 12.614 |
| Krifate | 32.336 | 34.103 |
| Oulad Bourahmoune (Ouled Bourahmoune) | 14.041 | 13.635 |
| Oulad Nacer (Ouled Nacer) | 26.508 | 26.527 |
| Oulad Zmam (Ouled Zmam) | 33.732 | 31.905 |
| Sidi Aissa Ben Ali | 21.970 | 22.697 |
| Sidi Hammadi | 14.109 | 14.535 |

## Referències

* 1 2 3 4 PDF Commission consultative de la régionalisation. Rapport sur la régionalisation avancée, p. 47 [Consulta: 1r novembre 2011]. Arxivat 11 de novembre 2011 a Wayback Machine.
* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 10 juliol 2016].
# Julian Schwinger

Julian Schwinger (anglès: Julian Seymour Schwinger) (Nova York, 12 de febrer de 1918 - Los Angeles, 16 de juliol de 1994), o Julian Seymour Schwinger, fou un físic nord-americà guardonat amb el Premi Nobel de Física el 1965 juntament amb Richard Feynman i Sin-Itiro Tomonaga pel seu treball en electrodinàmica quàntica.

## Biografia

Va néixer a la ciutat de Nova York el 12 de febrer de 1918 i va estudiar al City College of New York. Inicià els seus estudis de física a la Universitat de Colúmbia, on es doctorà sota les ordres d'Isidor Isaac Rabi el 1939. Posteriorment entrà a treballar a la Universitat de Califòrnia al costat de Robert Oppenheimer i després fou designat professor a la Universitat de Purdue.
Havent supervisat més de setanta tesis doctorals Schwinger és conegut com un dels més prolífics assessors en física. Així quatre dels seus estudiants van guanyar posteriorment el Premi Nobel: Roy Glauber, Benjamin Roy Mottelson i Sheldon Glashow en física; i Walter Kohn en química.
El 1972 deixà Harvard per esdevenir professor de la Universitat de Califòrnia on va continuar amb els seus treballs fins a la seva mort ocorreguda el 16 de juliol de 1994 a Los Angeles.

## Recerca científica

Durant la Segona Guerra Mundial Schwinger va treballar al Laboratori de Radiació de l'Institut Tecnològic de Massachusetts donant el suport teòric per al desenvolupament del radar. Va intentar aplicar el seu coneixement com a físic nuclear als problemes d'enginyeria de l'electromagnetisme, aplicant el seu coneixement de la radiació a la física quàntica.
Després de la guerra Schwinger va deixar Purdue per entrar a formar part de la Universitat Harvard on va ensenyar des de 1945 fins al 1974. Durant aquest temps va desenvolupar el concepte de renormalització, que explicava l'efecte Lamb en el camp magnètic de l'electró. També va realitzar un acurat estudi de les partícules elementals, explicant com els neutrins poden aparèixer en múltiples varietats, associades amb els tipus de leptons, com l'electró i el muó.
El 1965 fou guardonat amb el Premi Nobel de Física, juntament amb el japonès Sin-Itiro Tomonaga i el nord-americà Richard Feynman, pels seus treballs fonamentals en electrodinàmica quàntica.

## Schwinger i Feynman

Schwinger va ser comparat ocasionalment amb un altre important físic de la seva generació, Richard Feynman. Schwinger tenia una forma més matemàtica de treballar en física, especialment en el camp de la teoria quàntica de camps. En canvi Feynman va ser més intuïtiu, discrepant de Schwinger sobre els diagrames de Feynman.

## Referències

* ↑ «The Nobel Prize in Physics 1965» (en anglès). Nobel Prize. [Consulta: 7 juliol 2016].

## Vegeu també

* Equació de Rarita-Schwinger

## Enllaços externs

* «Julian Schwinger» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Derviş Mehmet Giray

Derviş Mehmet Giray ibn Mubarek Giray Çingizi fou un príncep de Crimea, probablement germà de Murad Giray (1678-1683), destacat com historiador per la seva crònica Tarikh-i Mehmed Giray conservada en manuscrit a la Biblioteca Nacional de Viena que recull la història de Crimea de 1682 a 1703, que per alguns aspectes té el valor de font original en haver-ne estat testimoni directe.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 901
# Classificació Vox-ATypI

En tipografia, la classificació Vox-ATypI permet classificar els tipus de lletra en quatre grans famílies (clàssiques, modernes, cal·ligràfiques i no llatines). Inventada originalment per Maximilien Vox el 1952, va ser adoptada el 1962 per la Association Typographique Internationale (ATypI) i el 1967 va esdevenir un British Standard (Coneguda com a "Classificació Britànica Estàndard de Tipografies" o simplement: BS 2961:1967). Aquesta classificació intenta agrupar les tipografies segons les tendències i estils típics de determinades èpoques (del segle xv al segle XX), i basant-se també en diversos criteris visuals (amplada del traç, eix d'inclinació, etc.). La classificació Vox-ATypI defineix una tipologia de caràcters, però en realitat un tipus de lletra pot heretar les característiques de diverses famílies.

## Referències

* ↑ BAYLE, Jean-Christophe LOUBET DEL. «Classification Vox (ATypI) pour cataloguer des caractères typographiques». [Consulta: 10 novembre 2018].
# Víctor Azcona Pérez

Víctor Azcona Pérez (Fitero, 30 d'abril de 1905 - Barakaldo, 4 d'abril de 1994) va ser un director i guionista de cinema navarrès.
Fill d'un fotògraf ambulant navarrès, va intentar emigrar a Amèrica però va romandre a Barakaldo. El 1925 amb el seu germà Mauro Azkona va crear Producciones Azkona, que rodava documentals i produccions al pati de casa seva. El 1928 va rodar amb el seu germà el llargmetratge El mayorazgo de Basterretxe, el seu major èxit. Tanmateix, l'arribada del cinema sonor els va obligar a tancar, ja que no podien assumir la forta inversió que suposava adaptar-s'hi. Es va dedicar principalment a operar amb la càmera, i a més va participar en diversos congressos esperantistes. A diferència del seu germà, quan va tancar la productora va deixar el cinema i va regentar una adrogueria a Barakaldo.

## Cinematografia
### Director

* Jipi y Tilín (1927)
* Los apuros de Octavio (1926)

### Guionista

* El mayorazgo de Basterretxe (1929)
* Los apuros de Octavio (1926)

### Director de fotografia

* El mayorazgo de Basterretxe (1929)
* Los apuros de Octavio (1926)

## Referències

* ↑ Azcona Pérez a l'Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Víctor Azcona Pérez al Diccionari de la RAH
# Dobrá Niva

Dobrá Niva és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1254.