OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Distribució quasi estacionària

Amb probabilitat una distribució quasi estacionària és un procés aleatori que admet un o diversos estats absorbents que s'assoleixen amb quasi seguretat, però inicialment es distribueix de manera que pot evolucionar durant molt de temps sense arribar-hi. L'exemple més comú és l'evolució d'una població: l'únic equilibri és quan ja no queda ningú, però si modelem el nombre de persones és probable que es mantingui estable durant un llarg període abans que finalment s'enfonsi.

## Història

Els treballs de Wright sobre la freqüència de gens el 1931 i de Yaglom sobre els processos de ramificació el 1947 ja incloïen la idea d'aquestes distribucions. El terme quasi-estacionarietat aplicat als sistemes biològics va ser utilitzat llavors per Bartlett el 1957, que més tard va encunyar "distribució quasi-estacionària". Les distribucions quasi estacionàries també formaven part de la classificació de processos morts donada per Vere-Jones el 1962 i la seva definició per a cadenes de Markov d'estat finit la van fer el 1965 Darroch i Seneta.

## Definició formal

Considerant un procés de Markov $(Y_{t})_{t\geq 0}$ prenent valors en ${\mathcal {X}}$. La definició general és: una mesura de probabilitat ν activat Xa es diu que és una distribució quasi estacionària (QSD) si per a cada conjunt mesurable B continguda en Xa
    $\forall t\geq 0,\operatorname {P} _{\nu }(Y_{t}\in B\mid T>t)=\nu (B)$on $\operatorname {P} _{\nu }=\int _{{\mathcal {X}}^{a}}\operatorname {P} _{x}\,\mathrm {d} \nu (x)$
    En particular $\forall B\in {\mathcal {B}}({\mathcal {X}}^{a}),\forall t\geq 0,\operatorname {P} _{\nu }(Y_{t}\in B,T>t)=\nu (B)\operatorname {P} _{\nu }(T>t).$

## Exemples

Les distribucions quasi estacionàries es poden utilitzar per modelar els processos següents:
* Evolució d'una població pel nombre de persones: l'únic equilibri és quan ja no queda ningú.
* Evolució d'una malaltia contagiosa en una població pel nombre de malalts: l'únic equilibri és quan la malaltia desapareix.
* Transmissió d'un gen: en cas que hi hagi diversos al·lels en competició mesurem el nombre de persones que en tenen un i l'estat absorbent és quan tothom té el mateix.
* Model de votant: on tothom influeix en un petit conjunt de veïns i es propaguen opinions, estudiem quanta gent vota per un determinat partit i només s'arriba a un equilibri quan el partit no té votant, o tota la població el vota.

## Referències

* ↑ «[https://arxiv.org/pdf/1607.08046.pdf On the link between infinite horizon control and quasi-stationary distributions]» (en anglès). https://arxiv.org.+[Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ VERE-JONES, D. (en anglès) The Quarterly Journal of Mathematics, 13, 1, 01-01-1962, pàg. 7–28. Bibcode: 1962QJMat..13....7V. DOI: 10.1093/qmath/13.1.7. ISSN: 0033-5606.
* ↑ Darroch, J. N.; Seneta, E. Journal of Applied Probability, 2, 1, 1965, pàg. 88–100. DOI: 10.2307/3211876. JSTOR: 3211876.
* ↑ Doorn, E. A.; Pollett, P. «Quasi-stationary distributions». Quasi-stationary distributions, 01-06-2011.
# Dolmen de la Siureda

El Dolmen de la Siureda (de siure, variant local de suro) és un dolmen del terme comunal de Morellàs i les Illes, a la comarca del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
És a la zona central - occidental del terme comunal esmentat, en el vessant oriental del Pic de Miralles. Es troba en una cresta que separa les petites valls del Còrrec de la Siureda, al sud, i del Còrrec del Bruguer, al nord, a prop, al nord-est, de l'entreforc de dos camins de bosc, el que mena als Alts de Ceret i un de secundari.

## Història

Fou descobert pel ceretà Gilles Borrat el 1985, i fou de seguida reportat a la premsa; fou el primer dolmen vallespirenc donat a conèixer. Al llarg dels anys 1985 i 1986 s'hi feren excavacions i treballs d'acondicionament i millora de l'entorn.

## Característiques

El dolmen es va bastir a la fi del III mil·lenni abans de Crist per mor d'usar-se com a sepultura col·lectiva. Posseeix un sistema peculiar que permetia que es pogués obrir per tal de deixar-hi els cossos dels difunts. El seu pla i la seva orientació cap al sud-est són usuals pel que fa als dòlmens nord-catalans. Es va utilitzar moltes vegades antigament. És un dolmen de cambra quasi quadrada (1,70 per 1,60) oberta al sud-est. La llosa del sud-oest és la més gran (2,15 x 1,45 x 0,45); la del nord-est fa 2 x 1,15 x 0,30; la del nord-oest, 1,55 x 1,1 x 0,2. Al sud-est hi ha tres lloses, una de 0,75 x 1,05, la segona, 1,05 x 0,5 i la tercera, 0,65 x 0,60. Una quarta llosa del conjunt roman caiguda enfora. La llosa de cobertura fa 2,35 per 1,35. Totes les lloses són de gneiss local. L'envolta un túmul també fet de gneiss local.
Al fons de la cambra fou trobada nombrosa ceràmica.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ El Dolmen de la Siureda en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Claustre, Françoise; Pons, Patricia. Le dolmen de la Siureda (Maureillàs) et les mégalithes du Roussillon. Ceret: Groupe de Prehistoire du Vallespir et des Aspres, 1989. ISBN 978-84-39346-13-5.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Dòlmens i menhirs Pilar
# Dolmen de la Pineda

El Dolmen de la Pineda, o del Coll de la Pineda, és un monument megalític del terme comunal de Molig, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Era a prop i a llevant del Coll de la Pineda, a la zona nord-oest del terme de Molig, prop del límit tritermenal amb Catllà i Mosset.
Fou descobert per Joseph Jaubert de Réart el 1832, però no ha estat trobat pels darrers estudiosos del tema, com Abélanet i Carreras i Tarrús. A l'informe inicial de Jaubert de Réart es diu que a nivell superficial s'hi reconeixien ossos humans. En un informe d'un altre arqueòleg del 1872 se'l torna a esmentar com a existent, tot i que consta que ha perdut la coberta.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ Lloc on era el Dolmen de la Pineda en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Rouffiandis, 1872,

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «64 - Eus». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. 181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012). Girona: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, n. 54, 2013.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Eus». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Rouffiandis, Isidore. Monuments celtiques de la Porteilla & de las Clausas situés sur la montagne de Molitg. Perpinyà: Société Agricole, Scientifique et Litteraire des Pyrénées-Orientales, 1872, p. 238-243 (Bulletin de la Société Agricole, Scientifique et Litteraire des Pyrénées-Orientales, XIX).
# Ding Mocun

Ding Mocun - 丁默邨, transcripció pinyin, Dīng Mòcūn; el seu nom anterior fou Ding Lesheng (1901 - 5 de juliol de 1947) fou un polític xinès. Destacada figura del Servei d'Intel·ligència xinès. Fou militant comunista que va renúnciar a aquesta ideologia, iniciant posteriorment un ràpid ascens dins del Kuomingtang amb el suport de la denominada "Central Club Clique" tendència molt influent dins del partit nacionalista. Es va veure implicat amb problemes de corrupció. En la invasió japonesa, va abandonar la zona lliure i va donar suport al moviment per la pau amb els ocupants encapçalat per Wang Jingwei que havia estat líder de l'ala esquerranista del Kuomingtang i més tard líder dels col·laboracionistes. Responsable, a Xanghai, del centre de tortures de detinguts sospitosos de participació en la resistència nacionalista o comunista. Fou executat el 1947 acusat de traïció. Va sofrir un atemptat per posar fi a la seva vida, el 21 de desembre de 1939 a càrrec del grup de la resistència on participava la Zheng Pingru, fet en el qual s'inspira la pel·lícula "Lust, Caution".

## Bibliografia

* "The journal of Asian studies". Volum 48, Edicions 3-4
* "Wartime Shanghai", editat per Wen-hsin Yeh. Routledge (Es pot consultar en Books.google.cat)

## Enllaços externs

* http://www.froginawell.net/china/2007/09/ Arxivat 2012-06-17 a Wayback Machine.
# Ding Mingjing

Ding Mingjing és un esportista xinès que va competir en judo, guanyador d'una medalla de bronze als Jocs Asiàtics de 1986 en la categoria oberta.

## Palmarès internacional

Jocs Asiàtics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1986 | Seül ( Corea del Sud) | 3 | Oberta |

## Referències

* ↑ Ding Mingjing en Judoinside.com (anglès)
# Districte de Kanchipuram

El districte de Kanchipuram, o Kanchi, o Kancheepuram i sota domini britànic Conjeevaram, és una divisió administrativa de l'estat de Tamil Nadu, amb capital a Kanchipuram. La superfície és de 4.432 km² i la població de 2.877.468 habitants (2001).
Administrativament el formen 3 divisions amb 8 talukes:
* Kanchipuram
* Sriperumbudur
* Uthiramerur
* Chengalpattu
* Tambaram
* Tirukalukundram
* Madrandakam
* Cheyyur.
El riu principal és el Palar. No gaire lluny hi ha el santuari d'aus de Vedanthangal.
La història del districte és a grans trets la de la ciutat (vegeu Kanchipuram). El districte amb un altre nom es va crear el 1788 dins la presidència de Madras, amb dues subdivisions (Nord i Sud) i la capital fou Karunguzhi. El 1825 es va traslladar a Kanchipuram però al cap de deu anys (1835) va retornar a Karunguzhi fins que fou traslladada el 1859 a Saidapettai que va restar la capital fins a l'1 de juliol de 1968. En aquesta data va esdevenir capital del districte de Chengalpattu que fou dividit l'1 de juliol de 1997 en dos districtes: el districte de Kanchipuram i el districte de Tiruvallur.

## Vegeu també

* Alamparai

## Enllaços externs

* AllLocale.com Website Kanchipuram Arxivat 2011-07-25 a Wayback Machine.
* Kanchipuram district Arxivat 2017-09-08 a Wayback Machine.
# Districte de Kamonyi

El districte de Kamonyi és un akarere (districte) de la província del Sud, a Ruanda. La seva capital és Gihinga.

## Sectors

El districte de Kamonyi està dividit en 12 sectors (imirenge): Gacurabwenge, Karama, Kayenzi, Kayumbu, Mugina, Musambira, Ngamba, Nyamiyaga, Nyarubaka, Rugalika, Rukoma i Runda.

## Referències

* Districtes de Ruanda a statoids
* Inzego.doc Arxivat 2018-05-17 a Wayback Machine. — Province, District and Sector information from MINALOC, the Rwanda ministry of local government.
# Arvicanthis ansorgei

Arvicanthis ansorgei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Burkina Faso, Guinea, Guinea-Bissau, Mali, el Níger, el Senegal i, possiblement, Nigèria. Els seus hàbitats naturals són els herbassars i els matollars. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. L'espècie fou anomenada en honor de l'explorador i col·leccionista britànic William John Ansorge.

## Referències

* ↑ Granjon, L. Arvicanthis ansorgei. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 22 agost 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 14-15. ISBN 978-0801893049.
# Arvicanthis rufinus

Arvicanthis rufinus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Benín, el Camerun, Ghana i la República Centreafricana. El seu hàbitat natural són les sabanes humides. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, rufinus, significa ‘rogenc’ en llatí.

## Referències

* ↑ Granjon, L. Arvicanthis rufinus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 24 agost 2017.
# Basan

Basan (en hebreu הַבָּשָׁן, en llatí Basan o Basanitis) de vegades anomenada Batanea tot i que era en realitat una regió veïna diferent, va ser un districte de Perea que anava de Maquerunt a Pel·la, i fins i tot més al nord, ja que Flavi Josep, que descriu la regió, considerava que Gàdara era la capital de Pel·la.
La regió era poblada pels amorites quan s'hi van establir els jueus de la tribu de Manassès, que es van estendre fins al mont Hermon (Djebel es-Shaikh). El seu territori es va dividir en districtes, entre els quals es menciona expressament el país d'Argob, que va ser conquerit per Bashabhavoth Jair (d'aquí el nom de Basan) i el districte d'Edrei, on estava situada la ciutat reial d'Aixtarot.
Basan era famosa perquè tenia unes pastures excel·lents i a la Bíblia se la menciona moltes vegades en aquest sentit.

## Referències

* ↑ Flavi Josep. La guerra dels jueus, IV, 7, 3
* ↑ Deuteronomi. 1:4
* ↑ Llibre de Josuè. 13:12
* ↑ Deuteronomi. 32:14
* ↑ Llibre dels Salms. 22:13
* ↑ Llibre d'Ezequiel. 39:18
* ↑ Llibre d'Amós. 4:1
* ↑ Smith, William 8ed.). «Bashan». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 març 2022].
# Barricade (videojoc)

Barricade és un clon de la màquina recreativa Blockade fabricada per RamTeK el 1976.

## Referències

* ↑ «Barricade» (en anglès). imdb.com, 1976. [Consulta: 28 abril 2018].

## Enllaços externs

* Barricade al Killer List of Videogames
* Barricade at Arcade History
# Banjiars

Els banjiars són un poble del sud del Senegal, que viuen al sud del riu Casamance.
Els pobles que procedents de la costa es van retirar cap a l'interior van rebre dels portuguesos el nom col·lectiu de felups, i realment tenien afinitats en les costums i la llengua però es van dividir en múltiples grups i clans cadascun amb el seu propi nom i territori; així els més propers a la costa eren els aiamats, jolas i kabils o karons; després (però al nord del riu Casamance) els juguts, fognis, kaimuts i els yacas (felups de Songrogu) i (al sud del Casamance) els banjiars, fulims i bayots que es caracteritzen per una baixa estatura en comparació amb la resta de pobles felups.
El francès Penaud el 1851 va fer la primera expedició a la zona; Protet el 1859 va atacar els jigonches (juguts) i als banjiars de Kamabel i Enampor (que habitaven a la riba del riu Cajinolle, un afluent del Casamance); el comandant La Prade el 1860 va atacar els karons; i altres expedicions van sotmetre tots aquests pobles assegurats per diversos tractats (Tractat de 7 de novembre de 1855, 9 de gener de 1859, 14 de febrer de 1861 i 17 de març de 1863).

## Referències

* UNIVERSAL GEOGRAPHY, per Elisee Reclus
* Notícies sobre les colònies franceses Arxivat 2016-04-01 a Wayback Machine.
# Ateisme d'Estat

L'ateisme d'Estat és la promoció estatal de l'ateisme, ocasionalment a través de la supressió de la llibertat d'expressió i de culte. L'ateisme d'Estat s'ha imposat històricament en la majoria de les ocasions en països socialistes com l'antiga Unió Soviètica, Xina, l'Albània comunista, la República Popular de Mongòlia o Corea del Nord. En aquests règims l'ateisme era considerat intrínsec al comunisme. No obstant això, si la persecució de la religió era deguda específicament a l'ateisme d'estat és discutible.
L'ateisme d'estat podia incloure una persecució activa (i, de vegades, violenta) de les religions, les seves institucions, els seus líders i els seus creients. La Unió Soviètica va mantenir un llarg historial d'ateisme d'estat, dues de les condicions de l'èxit social era la proclamació de l'ateisme i mantenir-se allunyat de qualsevol església; aquesta actitud va ser especialment important durant el mandat d'Stalin. La Unió Soviètica també va imposar l'ateisme d'estat sobre les seves àmplies àrees d'influència, inclosa l'Àsia central. La República Socialista Popular d'Albània sota el mandat d'Enver Hoxha va arribar a proclamar explícitament el caràcter ateu de l'Estat.

## Referències

* ↑ Protest for Religious Rights in the USSR: Characteristics and Consequences, David Kowalewski, Russian Review, Vol. 39, No. 4 (Oct., 1980), pp. 426-441, Blackwell Publishing on behalf of The Editors and Board of Trustees of the Russian Review
* ↑ Pospielovsky (1998):257.
* ↑ Miner (2003):70.
* ↑ Davies (1996):962.
# Ateisme agnòstic

L'ateisme agnòstic, també anomenat agnosticisme ateu, combina l'ateisme i l'agnosticisme. Els ateus agnòstics són ateus perquè no tenen creença en l'existència de cap déu, i agnòstics perquè no tenen la pretensió de saber que un déu no existeix. L'ateu agnòstic contrasta amb el teista agnòstic que creu que un o diversos déus existeixen, però no pretén afirmar tenir coneixement de la seva existència.
Els individus que s'identifiquen com ateus agnòstics poden justificar la seva posició amb referència a l'epistemologia, la teoria de la justificació o la navalla d'Occam.

## Història

Una de les primeres definicions d'ateisme agnòstic és la de Robert Flint, publicada el 1903 a Agnosticism: The croall lecture, 1887–1888:
    L'ateu però, pot ser, i no poques vegades, un agnòstic. Hi ha un ateisme agnòstic o agnosticisme ateu, i la combinació d'ateisme amb agnosticisme que pot ser anomenada així no és un cas poc comú.
    Si un home no ha pogut trobar cap bona raó per creure que hi ha un Déu, és perfectament natural i racional que no ha de creure que hi ha un Déu, i si és així, és un ateu ... si es va més enllà, i, després d'una investigació sobre la naturalesa i l'abast del coneixement humà, acaba amb la conclusió que l'existència de Déu manca de cap prova, deixar de creure-hi, basant-se en el fet que no pot saber que és cert, és un agnòstic i també un ateu - agnòstic-ateu - un ateu, ja que un agnòstic ... mentre que, per tant, és erroni identificar agnosticisme i ateisme, és igualment erroni separar-los com si un fos excloent de l'altre.

## Referències

* ↑ Harrison, Alexander James. The Ascent of Faith: or, the Grounds of Certainty in Science and Religion (en anglès). London: Hodder and Stroughton, 1894, p. 21. OCLC 7234849. «Let Agnostic Theism stand for that kind of Agnosticism which admits a Divine existence; Agnostic Atheism for that kind of Agnosticism which thinks it does not.»
* ↑ Flint, Robert. Agnosticism: The Croall Lecture for 1887–88 (en anglès). William Blackwood and Sons, 1903, p. 49–51.
# Ateisme dèbil

L'ateisme feble (conegut també com a ateisme escèptic) és la forma més comuna de l'ateisme. L'ateisme fort és un terme general utilitzat per descriure als ateus que accepten la premissa "Déu no existeix" com a veritat. En canvi, l'ateisme feble no és una creença en la inexistència de Déu, sinó una descreença.
A causa de la flexibilitat en el concepte de "déu", un ateu feble pot negar rotundament algunes representacions o creences divines, i en canvi només descreure en altres.

## Referències

* ↑ Schellenberg, J. L.. «Skeptical Theism and Skeptical Atheism». A: Justin McBrayer Trent Dougherty. Skeptical Theism: New Essays. (en anglès). Oxford University Press, 2014.
# Babúrino

«Babúrino» té aquests significats:
* Babúrino (Múrom), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
* Babúrino (Kirjatx), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
# Bathygadus cottoides

Bathygadus cottoides és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 24 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 1000-1600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Moçambic fins a Nova Zelanda.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaida, Austràlia. 992 p.
* ↑ Iwamoto, T. i E. Anderson, 1994. Review of the grenadiers (Teleostei: Gadiformes) of southern Africa, with descriptions of four new species. Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. (61):1-28.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
# Barbara Harris

Barbara Harris (Evanston, 25 de juliol de 1935 - Scottsdale, 21 d'agost de 2018) fou una actriu estatunidenca.
Es va fer famosa com a actriu teatral a Broadway, posteriorment va passar al cinema. Fou guardonada amb un premi Tony i va rebre una nominació a l'Oscar a la millor actriu secundària i quatre nominacions al Premi Globus d'Or.

## Filmografia

Filmografia:
* Milers de pallassos (A Thousand Clowns) (1965) com la Dra. Sandra Markowitz
* Plaza Suite (1971) com a Muriel Tate
* Who Is Harry Kellerman and Why Is He Saying Those Terrible Things About Me? (1971) com a Allison Densmore (nominada a l'Oscar)
* Nashville (1971) com a Winifred
* Guerra entre homes i dones (The War Between Men and Women) (1972) com Theresa Alice Kozlenko
* Família barrejada (Mixed Company) (1974) com a Kathy Morrison
* Family Plot, la trama (Family Plot) (1976) com a Blanche Tyler
* Freaky Friday com a Ellen Andrews
* Movie Movie (1978)
* La seducció de Joe Tynam (The Seduction of Joe Tynan) (1979)
* Peggy Sue es va casar (Peggy Sue Got Married) (1986) com a Evelyn Kelcher
* Un parell de seductors (Dirty Rotten Scoundrels) (1988): Fanny Eubanks
* Un assassí una mica especial (Grosse Pointe Blank) (1997) com a Mary Blank

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1966: Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Milers de pallassos
* 1972: Oscar a la millor actriu secundària per Who Is Harry Kellerman and Why Is He Saying Those Terrible Things About Me?
* 1976: Globus d'Or a la millor actriu secundària per Nashville
* 1977: Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Freaky Friday
* 1977: Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Family Plot, la trama

## Referències

* ↑ «biografia de Barbara Harris». The New York Times.
* ↑ «Muere la actriz estadounidense Barbara Harris a los 83 años» (en castellà). La República, 21-08-2018. [Consulta: 28 maig 2020].
* ↑ «Barbara Harris, premis». The New York Times.
* ↑ «filmografia de Barbara Harris». The New York Times.
# Barranc de les Espones

El Barranc de les Espones, és un dels barrancs del terme de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme de Mont-ros.
Es forma als Palancons per la unió dels barrancs dels Espinaus, que ve del nord havent recollit les aigües del barranc del Ribàs i del del Ban, i dels Clotets, que ve de llevant.
Des d'aquest lloc el barranc de les Espones davalla cap a ponent, però fent un ampli revolt cap al nord per tal de superar pel nord el Serrat del Pui. S'aboca en el Flamisell a la part central de Molinos.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de les Comes

«Barranc de les Comes» té aquests significats:
* Barranc de les Comes, barranc del terme municipal de Cornudella de Monsant, a la comarca del Priorat
* Barranc de les Comes, barranc del terme municipial de Pinós, a la comarca del Solsonès
* Barranc de les Comes, barranc del poble de Rivert, a l'antic terme municipal de Toralla i Serradell, en el terme actual de Conca de Dalt, a la comarca del Pallars Jussà
* Barranc de les Comes, barranc del poble de Sapeira, a l'antic terme municipal ribagorçà del mateix nom, en el terme actual de Tremp, a la comarca del Pallars Jussà