OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# CEIP Cervantes

El CEIP Cervantes és un edifici de Lleida (Segrià) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici adaptat a la topografia del terreny, amb diferents nivells (concretament tres) a causa del fort pendent. L'accés es realitza a través d'un porxo situat al nivell superior. En aquesta mateixa planta hi ha tres aules; al nivell intermedi, quatre més, amb una sortida a una terrassa; per acabar, a l'inferior -que enllaça amb el carrer-, hi ha una sala d'actes i els vestidors, que estan connectats mitjançant una rampa i un túnel amb la zona poliesportiva, a l'altra banda del carrer.

## Referències

* ↑ «CEIP Cervantes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Milà-Sanremo 1943

La Milà-Sanremo 1943 fou la 36a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1943, sent el vencedor final l'italià Cino Cinelli, que s'imposà a la resta de favorits a la meta de Sanremo. Hi van prendre part 55 ciclistes, tots italians, dels quals van acabar-ne 45.
A causa de la disputa de la Segona Guerra Mundial, aquesta edició de la Milà-Sanremo fou la primera prova d'una competició per punts anomenada Giro d'Itàlia que substituïa la prova per etapes homònima. Es dona la particularitat que, a causa de la guerra, Fausto Coppi no hi va poder participar, ja que era a Tunísia amb l'exèrcit italià.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Cino Cinelli | Bianchi | 8h 06' 00" |
| 2 | Glauco Servadei | Bianchi | m. t. |
| 3 | Quirino Toccacelli | Olmo | m. t. |
| 4 | Pierino Favalli | Legnano | m. t. |
| 5 | Gino Bartali | Legnano | m. t. |
| 6 | Mario de Benedetti | Olmo | m. t. |
| 7 | Salvatore Crippa | Aquilano | m. t. |
| 8 | Severino Canavesi | Gloria | m. t. |
| 9 | Osvaldo Bailo | Viscontea | m. t. |
| 10 | Olimpio Bizzi | Bianchi | m. t. |

## Referències

* ↑ «36ème Milan-San Remo 1943». [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «La Milano-Sanremo vinta da Cinelli» (en italià). La stampa, 20-03-1943. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - 19 marzo 1943 - Milano-Sanremo» (en italià). [Consulta: 11 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Amphilophus altifrons

Amphilophus altifrons és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Amèrica Central: des del riu Térraba (Costa Rica) fins al riu Chiriqui (Panamà).

## Referències

* ↑ Agassiz, L. 1859. [Remarks on new fishes from Lake Nicaragua.]. Proc. Boston Soc. Nat. Hist. v. 6 (1856-1859): 407-408.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Amphilophus altifrons» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kner, R. 1863. Eine Uebersicht der ichthyologischen Ausbeute des Herrn Professors Dr. Mor. Wagner in Central-Amerika. Sitzungsber. Koningl. Bayer. Akad. Wiss. Muenchen v. 2: 220-230.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stiassny, M. L. J. 1982. The relationships of the neotropical genus Cichla: a phyletic analysis including some functional considerations. J. Zool. Lond. 197: 427-453.
* Stiassny, M. L. J. 1987. Cichlid familial intrarelationships and the placement of the neotropical genus Cichla. J. nat. Hist. 21: 1311-1331.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sosnovi Bor (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Sosnovi Bor».
Sosnovi Bor (en rus: Сосновый Бор) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 560 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Carlos Álvarez

Carlos Álvarez és el nom dels següents personatges:
* Carlos Alberto Álvarez (1948-), polític argentí, 32è vicepresident de la Nació Argentina (1999-2000)
* Carlos Álvarez-Nóvoa (1940-), cineasta espanyol
* Carlos Álvarez Pérez, director de cine espanyol
* Carlos Álvarez Rodríguez (1962-), baríton espanyol
* Carlos Álvarez Seidanes (1943-), ciclista argentí
* Carlos Álvarez (actor)
# Griu d'Artesa de Lleida

El Griu d'Artesa de Lleida és una bèstia festiva i popular vinculada al poble d'Artesa de Lleida. Representa un griu, un animal mitològic medieval amb cap i ales d'àliga i cos de lleó.
La figura, feta de fibra de vidre amb reactiu ignífug, té dotze punts de foc i disposa de potes d'alumini amagades per unes faldilles que també oculten els dos portadors, és obra de l'escultora Dolors Sans. El bateig del Griu va tenir lloc el dia 8 de juliol de 2006 en el marc de la festa major i es va fer una representació de foc amb altre bestiari de diferents poblacions catalanes.

## Referències

* ↑ «Griu d’Artesa de Lleida - 3D model by Agrupació del Bestiari Festiu i Popular de Cat. (@bestiari)» (en anglès). [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ Ruiz, Ricard. «El Griu d'Artesa de Lleida», 27-03-2018. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «El Griu d’Artesa de Lleida». Agrupació del Bestiari Festiu i Popular de Catalunya. [Consulta: 26 desembre 2022].
# Béatrice Uria-Monzon

Béatrice Uria-Monzon (Agen, Òlt i Garona, 28 de desembre de 1963) és una soprano i mezzosoprano francesa.
És filla del pintor basc Antonio Uría Monzón (1929-1996). La seva carrera ha evolucionat cap a papers de soprano dramàtica, com ara el principal de Tosca de Giacomo Puccini, que ha interpretat a Avinyó, a la Berlin Staatsoper, a l'Òpera de París i a La Scala de Milà. Ha cantat diverses vegades al Gran Teatre del Liceu.

## Referències

* ↑ García-Osuna, Carlos. «Antonio Uría Monzón» (en castellà). Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «Béatrice Uria-Monzon» (en anglès). Opéra National de Paris. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «Beatrice Uria Monzon, Biographie» (en francès). Beatrice Uria Monzon. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ Alier, Roger. «Crítica». La Vanguardia. [Consulta: 25 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Béatrice Uria-Monzon - Lloc web oficial
# Milà-Sanremo 1953

La Milà-Sanremo 1953 fou la 44a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1953 i va ser guanyada per l'italià Loretto Petrucci, que s'imposà a l'esprint als seus 5 companys d'escapada.
215 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 114 d'ells. Per primera vegada la velocitat mitjana és superior als 40 km/h.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Loretto Petrucci | Lygie | 6h 59' 20" |
| 2 | Giuseppe Minardi | Legnano | m. t. |
| 3 | Valère Ollivier | Bertin | m. t. |
| 4 | Germain Derijcke | Welter | m. t. |
| 5 | Nino Defilippis | Legnano | m. t. |
| 6 | Raymond Impanis | Garin-Wolber | m. t. |
| 7 | Jean Robic | Terrot-Hutchinson | + 21" |
| 8 | Roger Walkowiak | Peugeot-Dunlop | m. t. |
| 9 | Fausto Coppi | Bianchi-Pirelli | + 1' 05" |
| 10 | Ferdinand Kübler | Fiorelli | + 1' 09" |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Hedemora

Hedemora és una localitat situada al Comtat de Dalarna, Suècia. L'any 2010 tenia 7.273 habitants.

## Referències

* ↑ «Småorter; arealer, befolkning (2 Octubre 2012) Statistiska Centralbyrån (Swedish) arcivo 27 Març 2015». Arxivat de l'original el 3 de setembre 2014. [Consulta: 27 març 2015].
# Antony

Antony és un municipi francès, situat al departament dels Alts del Sena i a la regió d'Illa de França. L'any 2005 tenia 59.600 habitants.
Municipi de l'àrea suburbana de París, a 11 km del centre i al sud del parc de Sceaux, que exerceix una funció essencialment residencial, si bé té també algunes indústries: construccions metàl·liques, química, de productes farmacèutics i de fabricació de mobles.
Forma part del cantó i del districte del mateix nom. I des del 2016 de la divisió Vallée Sud Grand Paris de la Metròpolis del Gran París.

## Personatges il·lustres

* Céline Bara
# Foussemagne

Foussemagne és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 1999 tenia 602 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 414 | 465 | 384 | 517 | 509 | 602 |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'ajuntament
# Carlos de la Vega Díaz

Carlos de la Vega Díaz (Madrid, 24 de gener de 1980) és un exfutbolista madrileny, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Format al planter del Rayo Vallecano, també va militar als conjunt de l'Alcalá i l'Alcorcón, de la regió madrilenya. La temporada 02/03 hi debuta a la primera divisió amb els vallecan, únic encontre que hi disputa eixa campanya, en la qual el Rayo perd la categoria.
El 2007 retorna al Rayo Vallecano, amb qui puja a Segona Divisió el 2008. Al febrer del 2009, el futbolista va ser arrestat dins una operació anti-droga duta a terme a Madrid. Vuit dies després, va pagar una fiança de 30.000 euros.
Al desembre del 2009 és cedit a la SD Huesca, també de la categoria d'argent.

## Acusació de arcotràfic i absolució

El febrer de 2009 va ser detingut en veure's implicat en una xarxa de narcotràfic en la qual participaven persones vinculades al futbol com Zoran Matijevic, Txutxi, Pablo Acosta o Predrag Stanković. En la denominada Operació Cicló es van decomissar 600 quilos de cocaïna. Va ser posat en llibertat amb càrrecs, i posteriorment absolt. El febrer de 2015 el Tribunal Suprem li va confirmar l'absolució dictada per l'Audiència Nacional.

## Referències

* ↑ «El jugador del Rayo Carlos de la Vega a prisión por tráfico de drogas». Arxivat de l'original el 2009-03-01. [Consulta: 5 febrer 2010].
* ↑ Carlos de la Vega, en libertad bajo fianza
* ↑ «Nueve años de cárcel a los exjugadores Txutxi y Stankovic por tráfico de cocaína Leer más: Nueve años de cárcel a los exjugadores Txutxi y Stankovic por tráfico de cocaína - Noticias de Liga http://bit.ly/1uS75Ft» (en castellà). El confidencial, 09-02-2015. [Consulta: 14 febrer 2015].
* ↑ «El Supremo confirma la absolución del exfutbolista abulense Carlos de la Vega en la 'Operación Ciclón'» (en castellà). Diario de Ávila, 11-02-2015. [Consulta: 14 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Flavi Sàlia

Flavi Sàlia (en llatí Flavius Salia) va ser un magistrat romà del segle iv.
Va ser Magister equitum amb Flavi Juli Constant l'any 344, i nomenat cònsol sota Constanci II l'any 348, juntament amb Flavi Filip. El poeta Prudenci va néixer sota el seu consolat, segons diu a la introducció de les seves obres.

## Referències

* ↑ Teodoret de Cir. Ἑκκλησιαστικῆς ἱστορίας (Història Eclesiàstica) II, 8, 54
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/702?rgn=full+text;view=image;q1=Sa+liaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 694. ]
# Flavi Turci Rufus Apronià Asteri

Turci Rufus Apronià Asteri (llatí: Flavius Turcius Rufus Apronianus Asterius) va ser un magistrat romà del segle v, en temps de Teodoric el Gran.
Va ser cònsol l'any 494. Tot i exercir algunes magistratures, la seva activitat principal va ser literària i va deixar una correcció d'un manuscrit de Seduli i un de Virgili, autor sobre el qual va escriure un epigrama.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/404?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AsteriusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 389. ]
# Flavi Vopisc

Flavi Vopisc (en llatí Flavius Vopiscus) va ser un dels sis escriptors de la Historiae Augustae, probablement el darrer, ja que parla de Trebel·li Pol·lió, Juli Capitolí i Eli Lampridi (aquest darrer podria ser el mateix que Espartià). L'altre escriptor, Vulcaci Gal·licà és desconegut i poc rellevant.
Vopisc hauria escrit les biografies d'Aurelià, Marc Claudi Tàcit, Florià, Probe, els quatre tirans Firm, Saturní I, Procle i Bonós, l'emperador Car, Numerià, i Carí. Ell mateix diu que les biografies de Dioclecià i els que el segueixen havien de ser redactades per un escriptor amb més elevat estil. La seva selecció de materials no és bona però sembla que es va documentar àmpliament amb autors grecs i va consultar les biblioteques i arxius públics de l'administració i papers privats, especialment el diari i comentaris d'Aurelià.
Va incloure en el seu text cartes d'Hadrià, Valerià I, Claudi II el Gòtic, Aurelià, Zenòbia, Marc Claudi Tàcit, Probe i Car i també actes del senat i discursos llegits en grans ocasions. Era anomenat Syracusius el que fa pensar que era nadiu de Siracusa o almenys de Sicília. Ell mateix diu que va iniciar la feina a petició de Juni Tiberià, prefecte de la ciutat de Roma aproximadament l'any 291, que li va facilitar nombrosos documents. La vida de Car va ser escrita després de l'elevació de Constanci Clor al rang de cèsar o sigui després de l'any 292.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol III. Londres: John Murray, 1876, p. 1283.

## Bibliografia

* Jones, Arnold Hugh Martin, John Robert Martindale, John Morris, "*!Fl. Vopiscus!*", The Prosopography of the Later Roman Empire, volum 1, Cambridge University Press, 1992, ISBN 0521072336, p. 981.
* Hermannus Dessau a Hermes (1889) p. 337 f.
* Ronaldus Syme, Historia Augusta papers. Oxoniae 1983
# Apros

Apros (grec antic: Ἄπρος) fou una antiga ciutat grega a la Regió de Tràcia, actualment en la moderna Turquia. La seva localització exacta no és coneguda, però se sap que estava prop de Rodostó (moderna Tekirdağ, Turquia), a l'oest d'Istanbul.

## Referències

* ↑ «Thracia - Province of the Roman Empire | UNRV.com». [Consulta: 9 juliol 2021].
# Flavi Sosípatre Carisi

Flavi Sosípatre Carisi (en llatí: Flavius Sosipater Charisius; en grec antic: Σωσίπατρος Χαρίσιος) va ser un gramàtic romà del segle IV.
Probablement era africà de naixement, i va anar a Constantinoble per substituir Evanci, un comentarista de Terenci. Era de religió cristiana.
La seva obra, intitulada Ars Grammatica o Institutiones Grammaticae, consta de cinc llibres, i va dedicada al seu fill. Es tracta d'una obra de gran valor justament per la seva escassa originalitat, atès que conté fragments significatius de gramàtics anteriors, que Carisi té la dedicació de citar: Flavi Capre, Veli Llong, Terenci Escaure, Remmi Palemó i, sobretot, Comminià i Juli Romà. L'obra s'ha conservat de manera desigual, atès que resten perduts el començament del primer llibre, part del quart i bona part del cinquè.

## Referències

* ↑ «Charisios 8». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* 1 2 «Charisius, Flavius Sosipater». A: Encyclopædia Britannica, 1911.
* 1 2 Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 688 (v. 1).

## Edicions

* Grammatici Latini. Vol. I: Flavii Sosipatri Charisii Artis grammaticae libri V et Diomedis Artis grammaticae libri III. Ex recensione Henrici Keilii. Leipzig: in aedibus Teubneri, 1862.
# Archie McEachern

Archie McEachern (Toronto, 25 de desembre de 1873 - Atlantic City, 13 de maig de 1902) fou un ciclista canadenc que va competir a principis de segle xx i es va especialitzar en les curses de sis dies. Va arribar a tenir gran popularitat, i el 2009 se'l va triar en 9è lloc com a millor ciclista canadenc del tot el segle.
Va morir el 1902 mentre disputava una cursa de mig fons.

## Palmarès

* 1899
** 2n als Sis dies de Nova York (amb Otto Maya)
* 1900
** 2n als Sis dies de Nova York (amb Burns Pierce)
* 1901
** 1r als Sis dies de Nova York (amb Robert Walthour)

## Referències

* ↑ «Archie McEachern-Biography». 6dayracing.ca. Arxivat de l'original el 26 d’agost 2011. [Consulta: 1r març 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Article

* Aquest article tracta sobre gramàtica. Vegeu-ne altres significats a «Article (desambiguació)».
L'article és una categoria gramatical, mot o afix, de la classe dels determinants que acompanya un nom comú i que n'especifica que l'entitat referida està identificada pels interlocutors: tinc llibres / tinc els llibres, en el segon exemple se sap de quins llibres es tracta.
En algunes llengües l'article pot ésser un afix (morfema flexiu), per exemple en èuscar etxea 'la casa', -a és l'article i en romanès oameni 'els homes', -i.
En català les formes de l'article de la varietat estàndard deriven dels demostratius llatins illud/illa, que volen dir 'aquell/aquella' (el llatí no tenia article). Tenen el mateix origen i forma, doncs, que la majoria dels pronoms personals febles de tercera persona.

## Classes d'articles

* Definit: usat per a referir-se a elements coneguts dins un conjunt més ampli, com el "the" anglès. En català els articles definits són el, la, els, les i la forma elidida del masculí i femení singular, les formes del dialecte nord-occidental lo, los i les diferents formes, també d'àmbit regional, d'article salat (es, sa, so, sos, ses i la forma elidida del singular). L'article salat fora d'on el seu ús és viu a la Catalunya Vella es conserva en molts de topònims, en els quals apareix aglutinat (Sant Climent Sescebes, Collserola). En les llengües romàniques els articles definits es contrauen amb determinades preposicions, diferents en cada llengua. En català els articles es contreuen amb a, de, per, amb el mot ca (contracció de 'casa') (can, cal) i amb el demostratiu neutre ço escrit, però, so (Son Bonet, Sos Ferrers, So n'Amonda). Llevat de la contracció can, l'article personal no segueix els altres articles en la manera de fer les contraccions: d'en, a en (antigament, an).
* Personal: acompanya els noms propis. En català són en i na i la forma elidida n' , que s'empren en registres informals, tot i que de vegades apareixen en el seu valor antic de tractament de respecte, aleshores escrits en majúscula. L'article definit pot acomplir, però, la mateixa funció d'article personal (la Maria, per exemple). Altres llengües fan ús de l'article definit, com ara el romanès.
* Indefinit: usat per a referir-se a elements desconeguts dins un conjunt o per a indicar qualsevol d'aquells elements. En català són un, una, uns, unes. En aquest cas molts gramàtics consideren que simplement és el numeral.
* Partitiu: emprat com a quantificador o per a noms incomptables, com els "du", "de la" i "des" del francès. En català no existeixen aquests articles.

## Enllaços externs

* Sobre l'article J. Roca Pons GBook
Viccionari
# Arcadi Camps i Artau

Arcadi Camps i Artau (Riudellots de la Selva, 14 de març de 1921 - Girona, 12 d'abril de 1972) fou un futbolista del Girona FC de la dècada dels 40 i 50 que jugava a la posició de davanter. Fou durant setanta anys el màxim golejador de la història del club amb 105 gols en 130 partits, per sobre de Martín Abad (102 gols), fins que fou superat per Christian Stuani (106 gols en 176 partits a data 2022). Va jugar també amb el Sabadell i a Primera Divisió amb el Reial Múrcia.
De família de flequers de tota la vida de Riudellots de la Selva, el futbol el va dur a Girona, on es va instal·lar a viure a la Casa Marieta, la llar de tots els jugadors de fora de la ciutat. Camps va guanyar-se l'Estadi de Vistalegre a còpia de gols i va posar-se l'afició a la butxaca. El seu caràcter obert i extravertit el van convertir en un dels primers ídols de la història i membre d'una davantera que els aficionats se sabien de memòria (Franch, Grabuleda, Medina, Camps i Huguet). Va morir sobtadament el 12 d'abril de 1972.

## Referències

* ↑ Castillo, Rafael «Stuani, el goleador de todos los tiempos en Girona». 970 Universal, 06-06-2022 [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ «Camps, Arcadio Camps Artau - Futbolista». [Consulta: 12 abril 2022].
* ↑ Brugués, Marc. «El rècord i el record d'Arcadi Camps, el davanter «increïble»», 12-04-2022. [Consulta: 12 abril 2022].

## Enllaços externs

* Arcadi Camps a bdfutbol
# Arcadi Badia Joval

Arcadi Badia Joval (Barberà del Vallès, 16 de febrer de 1893 - Sabadell, 30 d'abril de 1980) fou un obrer de la llana i sindicalista.

## Biografia

D'ofici pastisser, era fill de Joaquim i Teresa, que formaven un matrimoni senzill, que es va trencar quan Joaquim i una germana més petita van morir, quan Arcadi només tenia quatre anys. La mort del pare el va obligar a treballar de ben petit i no va poder anar a cap escola, de manera que aprengué a escriure i llegir un cop tingué prou diners per pagar-se un mestre particular, quan sortia el vespre de treballar.
Es va casar pel civil, en una època que era molt poc habitual aquest tipus de casaments, als 33 anys a l'Ajuntament de Sabadell, amb Eulàlia Renom que en tenia 24, germana petita de la regidora republicana federal i feminista, Fidela Renom. S'havien conegut al Centre d'Estudis Psicològics, centre que reunia els sabadellencs de mentalitat oberta i progressista de l'època. Al casament hi van assistir nombroses personalitats locals: Josep Soler, president del Centre d'Estudis Psicològics o el Dr. Relat i l'Argany, amic personal d'Arcadi Joval. Un cop casats van obrir una botiga de queviures a l'avinguda de l'Onze de Setembre, 7, que passada la guerra es convertiria en una pastisseria.
Va compartir converses amb personalitats rellevants de la vida social i política catalana, com l'advocat laboralista Francesc Layret –que va ser assassinat per pistolers de la patronal–; Joan Sala i Rovira, president del Círcol Republicà Federal (CRF), i amb el que seria president de la Generalitat de Catalunya, Lluís Companys, també relacionat amb els sindicalistes i anarcosindicalistes pel fet de ser advocat laboralista.
Durant la guerra, la botiga va patir la falta de comestibles, però gràcies a l'ajuda del seu amic Joan Balart, empresari de maquinària industrial i també republicà federal i posteriorment d'ERC, va poder tirar endavant la pastisseria que va obrir després de la guerra, proporcionant-li aquest la maquinària. El treball de pastisser li agradava, però encara li deixava menys temps lliure. Un cop jubilats, van traspassar el negoci als seus nebots.
Arcadi també tenia molts interessos culturals, per la qual cosa ajudà diverses entitats culturals. Les poques vegades que no es veia obligat a tirar endavant la pastisseria, aprofitava per fer una escapada al Liceu, al Palau de la Música o l'Orfeó, entitat de la qual era soci protector.

## Referències

* ↑ María Teresa Martínez de Sas. Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. L'Abadia de Montserrat, 2000, p. 149–. ISBN 978-84-8415-243-9.
* ↑ Fité i Salvans, Anna Maria «Evocació (26)». Diari de Sabadell, 26-09-1987.