OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Memphis (Missouri)

Memphis és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 2.061 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Memphis tenia 2.061 habitants, 888 habitatges, i 523 famílies. La densitat de població era de 506,9 habitants per km².
Dels 888 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 41,1% no eren unitats familiars. En el 36,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 28,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.508 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.947 $ mentre que les dones 17.134 $. La renda per capita de la població era de 16.220 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 17,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Memphis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Memphis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Hidroxilbenyacarita

La hidroxilbenyacarita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la paulkerrita.

## Característiques

La hidroxilbenyacarita és un fosfat de fórmula química (H₂O)₂Mn₂(Ti₂Fe)(PO₄)₄[O(OH)](H₂O)₁₀·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de novembre de l'any 2023, i publicada al març de l'any següent. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 76298, i a la col·lecció mineralògica estatal de Múnic (SNSB), amb el número de registre: MSM 38036.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina El Criollo, situada a Cerro Blanco, dins el departament de Punila (Província de Córdoba, Argentina), en exemplars de triplita alterada associada a bermanita, fosfosiderita, quars, strengita i òxids de manganès. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hydroxylbenyacarite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 desembre 2023].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 76». European Journal of Mineralogy, 35, 6, 04-12-2023, pàg. 1073–1078. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-1073-2023 [Consulta: 31 desembre 2023].
* 1 2 Hochleitner, Rupert; Rewitzer, Christian; Grey, Ian E.; Kampf, Anthony R.; MacRae, Colin M.; Gable, Robert W.; Mumme, William G. «Hydroxylbenyacarite, (H2O)2Mn2(Ti2Fe)(PO4)4[O(OH)](H2O)10⋅4H2O, a new paulkerrite-group mineral, from the El Criollo mine, Cordoba Province, Argentina.». Mineralogical Magazine, 19-03-2024, pàg. 1–8. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2024.16 [Consulta: 5 juliol 2024].
# Festa Major de Porta

La Festa Major de Porta se celebra durant dos caps de setmana entre finals d'abril i principis de maig al barri de Porta, al districte de Nou Barris de Barcelona. Un dels principals punts de la festa és la plaça de Sóller, un gran espai verd situat al centre del barri. De l'organització, se n'encarrega la Comissió de Festes de Porta, formada per l'Associació de Veïns, el Centre Cívic Can Verdaguer i més entitats socioculturals, com ara el grup de dones o el grup de joves.

## Actes destacats

* Cercavila. Un dels primers actes de la festa major és la cercavila de percussió, que passa pels carrers del barri i convida tothom a unir-se a la festa. Habitualment es fa el primer dissabte al vespre.
* Havaneres i fi de festa. L'últim dia de la festa major al vespre es fa un concert d'havaneres a la plaça de Sóller, acompanyat de rom cremat. Després, per cloure les celebracions, hi ha un espectacle pirotècnic a càrrec d'un grup de diables.

## Referències

* 1 2 3 «Festa Major de Porta». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Capella del Crist de l'Hospital

La capella del Crist de l'Hospital de Vila-real (Plana Baixa) és l'últim vestigi d'aquell edifici sanitari, concedit pel rei fundador a la vila i té una interessant decoració barroca. Erigida en el primer terç del segle xviii, consta d'una sola nau amb volta de canó. El presbiteri apareix ornat amb talles d'àngels, garlandes i medallons daurats, i guarda una còpia de l'antic crucifix hospitalari, de gran valor sentimental. L'edifici que l'alberga és avui monestir de religioses dominiques, que conserven una important col·lecció pictòrica en les seves estances claustrals.

## Referències

Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Guayaquil

Guayaquil és la ciutat més gran de l'Equador, amb 3.385.405 habitants a la seva àrea metropolitana. Situada a la costa del Pacífic, a la desembocadura del riu Guayas, és la capital de la província del Guayas, i és el principal centre comercial del país.

## Geografia

Guayaquil es troba localitzada a la riba dreta (occidental) del riu Guayas, a 2 metres sobre el nivell del mar a les zones més baixes. Es troba connectada amb l'oceà Pacífic per l'anomenat Estero Salado, un important braç de mar que penetra en la desembocadura del Guayas. Aquest travessa el guasmo, la part occidental del centre de la ciutat, Urdesa i Mapasingue.
La ciutat és majoritàriament plana, amb elevacions com el turó de Santa Ana (on es troba el popular barri de Las Peñas), el turó del Carmen (on es troben les oficines del canal televisiu Ecuavisa) i el turó de San Eduardo, entre d'altres.

## Història

Guayaquil es va fundar el 25 de juliol de 1535 amb el nom de Santiago de Guayaquil, segurament sobre algun assentament indígena anterior. Durant l'època colonial, integrada dins la Reial Audiència de Quito, la ciutat es va anar desenvolupant com una important drassana i port de la costa americana del Pacífic. La població, tanmateix, no creixia considerablement, a causa dels atacs pirates i els incendis freqüents.
El 9 d'octubre de 1820 la ciutat va proclamar la independència, després del fallit intent de Quito (el 10 d'agost de 1809), sota el mandat de José Joaquín de Olmedo. La ciutat fou punt de partida de la campanya que Antonio José de Sucre llençà cap a Quito per aconseguir la independència definitiva dels territoris de la Reial Audiència de Quito. Posteriorment, el 26 de juliol de 1822, José de San Martín i Simón Bolívar es van trobar a la ciutat per planificar les darreres campanyes de la independència de l'Amèrica del Sud "espanyola".
El 1896, es produí el major incendi de la història de Guayaquil, conegut com el Gran incendio. Aproximadament, es va cremar la meitat del Guayaquil de l'època. Actualment, la ciutat està immersa en ambiciosos plans de reforma i d'embelliment, com el projecte Malecón 2000 i la recuperació de l'històric turó de Santa Anna, que han donat un considerable atractiu a diverses zones de la ciutat, tot i que es critica l'abandonament que persisteix als barris més pobres de la ciutat, com el Guasmo. L'actual alcalde és Jaime Nebot, del Partit Socialcristià.

## Personatges il·lustres

* Ana Cecilia Blum, escriptora.
* Violeta Luna, escriptora.
* Jorge Queirolo Bravo, escriptor.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Guayaquil (castellà).
* Casal Català de Guayaquil Arxivat 2009-10-16 a Wayback Machine..
* El Universo - Diari destacat de Guayaquil.
* Expreso de Guayaquil - Diari de Guayaquil.
# Miquel Llompart Roig

Miquel Llompart Roig (Llucmajor, Mallorca, 5 de febrer de 1916 - Palma, 15 de juny de 1976) fou un ciclista de pista mallorquí. Miquel Llompart es proclamà campió d'Espanya de Velocitat en pista el 1940 a Palma; el 1941 i el 1943, també a Palma, aconseguí els respectius campionats d'Espanya de Ciclisme darrere moto stayer. Es retirà el 1944 després d'un accident al Velòdrom de Tortosa. Llompart animà a Guillem Timoner Obrador a dedicar-se al ciclisme.

## Palmarès

* 1940
** Campió d'Espanya de Velocitat
* 1941
** Campió d'Espanya Darrere moto stayer
** Campió d'Espanya Darrere moto comercial
** Campió d'Espanya de fons en pista
* 1943
** Campió d'Espanya Darrere moto stayer

## Referències

* ↑ Vidal, M. «Los grandes éxitos del deporte mallorquín». [Consulta: 23 desembre 2010].
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 7. Palma: Promomallorca, p. 411. ISBN 84-8661702-2.

## Enllaços externs

* Palmarès complet a Ciclistas de Mallorca de Miguel Vidal i Mateo Flaquer
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Hidroxilhedifana

La hidroxilhedifana és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de l'hedifana. El nom va ser introduït l'any 2010 per Pasero et al. per a, teòricament, una espècie mineral potencialment nova: un anàleg hidroxil de l'hedifana. Molt abans, l'any 1891, Sjögren va examinar un material fibrós trobat a Långban, Suècia, i anomenat pels miners locals com a asbest-hedyphan, sent probablement el primer esment d’aquest mineral a la literatura.

## Característiques

La hidroxilhedifana és un arsenat de fórmula química Ca₂Pb₃(AsO₄)₃(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2019. Cristal·litza en el sistema trigonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «08.BN - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran, (OH, etc.):RO₄ = 0,33:1» juntament amb els següents minerals: aradita, magganasita, fluorpiromorfita, fluorsigaiïta, fluoralforsita, alforsita, belovita-(Ce), clorapatita, mimetita-M, johnbaumita-M, fluorapatita, hedifana, hidroxilapatita, johnbaumita, mimetita, morelandita, piromorfita, fluorstrofita, svabita, turneaureïta, vanadinita, belovita-(La), deloneïta, fluorcafita, kuannersuïta-(Ce), hidroxilapatita-M, fosfohedifana, hidroxilpiromorfita, estronadelfita, fluorfosfohedifana, carlgieseckeïta-(Nd), vanackerita, miyahisaïta, pieczkaïta, pliniusita, parafiniukita, arctita, krügerita i goryainovita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats al Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia), amb el número de catàleg: nrm #19070258, i al Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb el número de catàleg: 19903.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Långban, Filipstad (Comtat de Värmland, Suècia), en forma de cristalls prismàtics incolors de fins a 2,5 cm de longitud, formant un creixement orientat amb un mineral del subgrup de la serpentina, omplint fractures que tallen braunita i hausmannita. Aquesta mina sueca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hydroxylhedyphane» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - With only large cations, (OH, etc.):RO4 = 0.33:1». Mindat. [Consulta: 25 juny 2024].
# Anhalt (desambiguació)

«Anhalt» té aquests significats:
* Anhalt, regió històrica d'Alemanya
* Comtat d'Anhalt, vegeu Anhalt
* Ducat d'Anhalt
* Anhalt-Aschersleben
* Anhalt-Bernburg
* Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym
* Anhalt-Dessau
* Anhalt-Dornburg
* Anhalt-Harzgerode
* Anhalt-Köthen
* Anhalt-Mühlingen
* Anhalt-Pless
* Anhalt-Plötzkau
* Anhalt-Zeitz-Hoym
* Anhalt-Zerbst
* Saxònia-Anhalt
* Estat Lliure d'Anhalt
* Casa d'Anhalt
# Slavkovce

Slavkovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país. La primera referència escrita de la vila data del 1315.
# Ferruccio Ferro

Ferruccio Ferro (Masera, província de Verbano-Cusio-Ossola, 14 de març de 1952) va ser un ciclista italià, que va córrer com amateur. Es dedicà al ciclisme en pista, on va guanyar una medalla de plata al Campionat del món en Quilòmetre contrarellotge de 1974, per darrere del soviètic Eduard Rapp.

## Palmarès

* 1975
** Medalla d'or als Jocs del Mediterrani en Quilòmetre

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Can Maimó

Can Maimó és una obra del municipi de Vilanova del Vallès (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil. Fou un antiga masia amb la teulada de dues vessants i amb un cos central més elevat de carener perpendicular a la façana. La porta principal d'accés és dovellada i no es troba centralitzada respecte a l'eix de simetria, a diferència d'una senzilla finestra d'estil conopial (de fet és una llinda en dues parts). El lateral dret fou construït posteriorment.

## Referències

* ↑ «Can Maimó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Guettaya

Guettaya (àrab كطاية) és una comuna rural de la província de Béni Mellal de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 14.425 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Brioix

Un brioix (del francès brioche; pronunciat [bri'ɔʃ]) o pa de llet (més rarament) és un pa de pasta lleugera moderadament dolça.

## Recepta original i origen

El brioix és un producte de pastisseria que generalment també es ven a les fleques. Els ingredients són farina de blat refinada, ou, mantega, sucre blanc refinat, llet, llevat i sal. És més esponjós i tou que el pa i l'interior és un xic més groguenc.
Juntament amb el croissant és un dels productes estel·lars de la cuina francesa. Sembla que el brioix prové d'una recepta original normanda, tot i que aquest origen roman controvertit.

## Gastronomia

Es pot menjar sol però és ideal per acompanyar begudes com cafè, te, xocolata, llet freda, batuts o granissats. També és molt bo el brioix amb entrepà amb mantega i pernil dolç o amb una llesqueta de formatge lleuger.

## Brioixeria

A part del brioix original senzill hi ha moltes varietats de brioixos o productes de brioixeria. Cal esmentar els brioixos de diverses talles preparats amb ametlles, fruits secs o farcits amb xocolata o altres ingredients. Hi ha també brioxos perfumats amb flor de taronjer, comí de prat o anís.
Molts d'aquests productes es comercialitzen ja empaquetats als supermercats i porten additius i conservants.

## Aspectes culturals

Hi ha una cita apòcrifa de Maria Antonieta d'Àustria, reina de França (1755-1793), que es menciona sovint per tal d'il·lustrar la insensibilitat de l'antiga aristocràcia francesa davant de les penúries que patia el poble. Quan hom va explicar a la reina que els camperols no tenien pa, va respondre: Qu'ils mangent de la brioche.

## Referències

* ↑ DIEC: http://dlc.iec.cat/results.asp?txtEntrada=brioix&operEntrada=0
* ↑ 'Que mengin brioix'. (Citat per Jean-Jacques Rousseau a Les Confessions Livre VI 1778)
# Millbrae

Millbrae és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 20.718 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Millbrae tenia 20.718 habitants, 7.956 habitatges, i 5.513 famílies. La densitat de població era de 2.492 habitants/km².
Dels 7.956 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 30,7% no eren unitats familiars. En el 25,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 68.404 $ i la renda mediana per família de 82.061 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.867 $ mentre que les dones 40.249 $. La renda per capita de la població era de 33.193 $. Entorn del 2,2% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Millbrae». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Millbrae». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Hammondville

Hammondville és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 486 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hammondville tenia 486 habitants, 193 habitatges, i 150 famílies. La densitat de població era de 38,2 habitants/km².
Dels 193 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,7% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 21,8% no eren unitats familiars. En el 18,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones hi havia 98,4 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.056 $ i la renda mediana per família de 34.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.542 $ mentre que les dones 17.045 $. La renda per capita de la població era de 20.582 $. Aproximadament el 8% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Anni B Sweet

Anni B Sweet és el nom artístic de la cantautora espanyola Ana Fabiola López, nascuda a Fuengirola, Màlaga l'any 1987. Va sentir una primerenca vocació per la carrera musical, realitzant les seves primeres composicions als 9 anys. Va entrar a la formació de diversos grups a Màlaga fins que va partir cap a Madrid a la recerca de major projecció. Allà es va trobar amb el suport de la banda Humanity, amb la qual va col·laborar fins a començar la seva carrera en solitari. En aquesta ocasió va rebre el suport d'artistes com Javier Doria de "The Melocotons" i Brian Hunt.
Després de difondre's àmpliament a Internet, realitzar diverses gires acompanyant a artistes com Antonio Vega, entrant en l'ambientació musical de la sèrie caçadors d'homes i aparèixer a Radio 3 va signar un contracte amb les discogràfiques Arindelle i Subterfuge Records.
El 28 d'abril de 2009 va sortir a la llum el seu primer disc Start, Restart, Undo. El 10 de desembre de 2009 va sortir a la llum una edició especial de Start, Restart, Undo, amb el single Take on me de A-ha usada per un anunci de l'empresa McDonalds.
Anni B. Sweet escriu les seves lletres principalment en anglès, i el seu estil, suau i malenconiós, beu d'influències de la música acústica, folk i indie pop. Ha estat saludada molt favorablement per la crítica especialitzada.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Start, Restart, Undo (2009)
* Start, Restart, Undo /Reedición/ (Subterfuge, 2009)
* Oh, Monsters! (Subterfuge, 2012)
* Chasing Illusions (Subterfuge, 13/03/2015)

### Senzills

* "Motorway"
* "Lalala"
* "Take on me"
* "At Home"
* "Getting Older"
* "Ridiculous Game 2060"
* "Locked In Verses"

### Col·laboracions

* 2 Monkeys (Nelue)
* Poli (Zoé)
* All of the moments (Nelue)
* Save It For The Moonligh (Cesar&Parker)
* Se dejaba llevar (Sidonie)
* No puedo vivir sin ti (Coque Malla, al seu àlbum Mujeres)

## Referències

* Pàgina de l'artista
# Fenyes szelek

Fenyes Szelek (en català, La confrontació) és una pel·lícula del director hongarès Miklós Jancsó. El film s'hauria d'haver estrenat al Festival de Canes de 1968 però mai no es va celebrar en solidaritat amb la rebel·lió dels estudiants a París.

## Argument

Un grup d'estudiants comunistes ocupen un monestir amb la intenció de convèncer els seminaristes de la veritat del marxisme. Prompte, però, comencen les dissensions dins del grup.

## Referències

* ↑ «Fényes szelek» (en hongarès), 1968. [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ «Fényes szelek» (en hongarès). Nemzeti Filmintézet Magyarország. [Consulta: 27 desembre 2023].
# Can Maibé

Can Maibé és una masia gòtica de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil; es tracta d'una antiga masia molt reformada, de manera que, pràcticament, parlem d'un edifici nou que ha conservat només alguns elements de l'anterior com, per exemple, els finestrals gòtics situats a la segona planta, en forma d'arc conopial amb lobulacions decoratives i la línia d'imposta esculpida. La resta de l'edifici, amb planta baixa i un pis, no té cap mena d'interès arquitectònic.

## Referències

* 1 2 «Can Maibé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Graminícola de la Xina

La graminícola de la Xina (Graminicola striatus) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb herba alta i canyars de les terres baixes al sud-est de la Xina, a l'est de Kwangsi i Hainan, sud de Myanmar a Tenasserim i centre de Tailàndia.

## Referències

* ↑ «Graminícola de la Xina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Buset de Tarn

Buset de Tarn (francès Buzet-sur-Tarn) és un municipi occità del Llenguadoc situat al departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana