OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barabra

Els barabra són uns musulmans de Núbia que viuen a la riba del Nil entre la primera i la tercera cascada del riu. Estan formats per les tribus Kunuz, Sukkut i Mahas que no utilitzen el terme per a ells mateixos; el terme deriva de bàrbar (plural baràbira), nom similar al donat tradicionalment als amazics, «berbers».
El seu territori formà la part nord del regne cristià de Makuria. El 652 Makuria va signar un tractat amb Abd Allah ibn Sad; el 869 es van començar a instal·lar musulmans de la tribu Rabia a la zona. El fatimita Al-Hakim Mansur Bi-Amriallah (996–1021) va donar el títol de Kanz al-Dawla al xeic dels Rabia a Aswan. La barreja entre els nubians locals i els àrabs va originar els kunuz i després les altres tribus. Al segle xiv l'islam havia substituït al cristianisme.
Sota els otomans es van instal·lar a Aswan, Ibrim i Say tropes bosnianes mentre a la resta del territori del barabra era posada sota autoritat d'un kashif. També els bosnians es van barrejar amb les poblacions locals però de manera molt lenta que es va allargar fins al segle xix. Al segle xviii el barabra estaven sota sobirania de Humam Abu Yusuf xeic dels hawwara. Vers 1870 els kashiflik de Barabra estava dominat per tres germans amb capital a Darr mentre Aswan, Ibrim i Say estaven sota autoritat d'aghas bosnians.

## Bibliografia

H.A. Mac Michael, A History of the Arabs in the Sudan, Cambridge 1922.
# Emilio Rentería García

Emilio Rentería (Caracas, 9 d'octubre de 1984) és un futbolista veneçolà, que ocupa la posició de davanter.

## Trajectòria

En edat juvenil, fitxa pel Llevant UE, amb qui passa pels diferents filials, fins a debutar amb els valencians a Segona Divisió. El 2004 retorna al seu país, primer al Deportivo Italia, on marca 12 gols.
Marxa llavors a UA Maracaibo, club en el qual hi roman dues campanyes. Posteriorment signa amb el Caracas FC. Amb el club capitalí aplega als quarts de final de la Copa Libertadores, la millor classificació de la història de l'entitat.
L'agost de 2009 recala al Columbus Crew, de la Major League Soccer estatunidenca.

## Internacional

Rentería ha disputat tres partits amb la selecció de Veneçuela.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador Arxivat 2010-03-08 a Wayback Machine.
# Marthad

Marthad fou el darrer rei de Qataban al segle ii.
Era fill de Nabat Yuhan`im, que el va associar al tron i al que va succeir a la segona meitat del segle ii. No se sap segur si mantenia la capital a Tamna o havia estat trasllada a l'inici de la dinastia a causa d'esdeveniments mal coneguts però que inclouen l'incendi de la ciutat, testimoniat per l'arqueologia. Es creu que le regne va desaparèixer vers el 170 dC i fou conquerit per Hadramaut, i l'incendi de Tamna podria haver estat causat llavors.

## Referències

* Mounir Arbach, « La chronologie du royaume de Qatabân du Ier siècle avant J.-C. au Ier siècle après J.-C. », Chroniques yéménites en línia, 10/2002, posat en línia 21 d'abril de 2003, Consulta 31 d'octubre de 2010. URL : «Enllaç».
# Alba Pomares López

Alba Pomares López (Barcelona, 29 d'agost de 1995) és una futbolista catalana, que juga en la posició de davantera. Formada al RCD Espanyol. va aconseguir una Copa de Catalunya (2013-14). La temporada 2017-18 va fitxar per la Fundación Albacete amb el qual juga actualment.
Internacional amb la selecció espanyola en categories inferiors, va aconseguir el Campionat d'Europa sub-17 de 2011, marcant el gol de la victòria a la final.

## Referències

* ↑ «Alba Pomares: “El meu pare està orgullós, tot i que abans no volia que jugués a futbol”». Dones en xarxa, 08-08-2011. [Consulta: 12 setembre 2020].
* ↑ «Alba Pomares da el Europeo sub 17 a España». Marca, 31-07-2011. [Consulta: 12 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Alba Pomares López - RCD Espanyol
# Bronze Carriazo

L'anomenat Bronze Carriazo és una de les obres artístiques més conegudes de la civilització tartèssia. És una placa de 15,3 x 9,5 cm, realitzada en bronze, que devia formar part d'un fermall. Està datat a l'entorn del 625-525 ae.
Se sap que aparegué a prop de Sevilla, tot i que el trobà casualment l'arqueòleg Juan de Mata Carriazo i Arroquia en un mercat ambulant d'antiguitats de la capital sevillana als anys 50. És una representació de la dea fenícia Astarte, tot i que amb el pentinat típic de la dea egípcia Athor, però sense les orelles de vaca tan característiques d'aquesta deïtat. Astarte apareix representada en el bronze amb túnica de mànigues curtes ornada de lliris, i acompanyada per dos torsos d'aus les ales de les quals s'uneixen sobre el cap de la dea.
La part posterior és llisa, tret d'una gruixuda anella posada en vertical a manera d'agafador. Dels set forats situats a la part inferior en penjaven campanetes, tal com s'ha vist en altres arreus semblants. A les dues mans, la dea porta dos sistres esquemàtics que semblen dues copes o lotus.
Si les aus aquàtiques indiquen el seu domini sobre una part de la natura, tindríem ací una dea local de les marjals i rieres, assimilada a Athor i Astarte, tot i que diferent de les advocacions orientals, en què no es coneixen paral·lels per a aquesta iconografia. Aquest conjunt de dea amb aus i plantes aquàtiques és una versió peculiar que degué ser creada per antics artistes gaditans.
En l'actualitat, la peça es troba al Museu Arqueològic de Sevilla.

## Referències

* 1 2 3 4 Bronze Carriazo: Fitxa completa.

## Vegeu també

* Tartessos.
* Museu Arqueològic de Sevilla.
* Tresor del Carambolo.
# Barranc de Cabidella

El barranc de Cabidella és un barranc del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
S'origina a Cabidella, en el vessant sud del Tossal del Montsor, al nord-nord-oest de Cal Teixidor, des d'on davalla cap a migdia i va a abocar-se a la llau de les Llongues a prop i a l'oest de Cal Teixidor.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu modern: és la llau que discorre a llevant i migdia de Cabidella, d'on pren el nom.

## Enllaços externs

* El Barranc de Cabidella en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Martha Zein Sánchez

Martha Zein Sánchez (Lampertheim, 1962) és una periodista, cineasta, documentalista i narradora alemanya, resident a Mallorca des de l'any 2004.
Després d'anys d'exercir com a reportera i columnista en diversos mitjans escrits com El País, El Independiente o El Sol, Martha Zein va ser membre fundadora de l'equip d'investigació d'Antena 3, dirigit per Carlos Estévez, on es va especialitzar en dictadures militars i cops d'estat.
L'any 2000 va crear la seva pròpia productora audiovisual, Producciones Orgánicas, segell sota el qual va dirigir documentals per TVE i Canal Arte.
Com a escriptora i investigadora ha publicat assajos relacionats amb el món islàmic, la geopolítica de l'Orient Mitjà, els drets de les dones, l'impacte del neoliberalisme en les relacions afectivo-sexuals i la literatura de viatges. En els seus llibres desmitifica la situació de les dones al món arabomusulmà, denuncia l'auge del fonamentalisme i promou els valors de l'ecofeminisme.

## Llibres

* Te puedo (amb Analía Iglesias, Los Libros de la Catarata, 2019)
* Lo que esconde el agujero (amb Analía Iglesias, Los Libros de la Catarata, 2018)
* No es la religión, estúpido (amb Nazanín Armanian, Ediciones Akal, 2017)
* Irán, la revolución constante (amb Nazanín Armanian, Flor del viento, 2012)
* El Islam sin velo (amb Nazanín Armanian, Ediciones del Bronce, 2009)
* Irak, Afganistán e Irán: 40 respuestas al conflicto de Oriente Próximo (amb Nazanín Armanian, Lengua de trapo, 2007)
* Un español en mi cama (amb Nazanín Armanian, La Esfera De Los Libros, 2005)
* Solo las diosas pasean por el infierno: retrato de la mujer en los países musulmanes (amb Azade Kayani, Flor del viento 2002)

## Referències

* 1 2 «Las mujeres no ocupamos el centro del poder y si ése es el modelo, no interesa estar», 18-12-2011. [Consulta: 26 novembre 2019].
* ↑ Vinyoles, Carme. «Hem d'aprendre a eliminar el tirà manipulador que portem a dins». El Punt Avui, 25-11-2019. [Consulta: 26 novembre 2019].
* ↑ «Per què les dones que apareixen a les pel·lícules porno no riuen?». Catalunya Ràdio, 27-03-2018. [Consulta: 26 novembre 2019].
# Alba Prieto Martínez

Alba Prieto Martínez (Sevilla, 15 de juny de 1999) és una jugadora de bàsquet andalusa.
Base, en categoria júnior debutà a la Lliga Femenina amb el Club Bàsquet Conquero Huelva i posteriorment jugà a l'Ensino Lugo. La temporada 2017-18 jugà a la Lliga NCAA amb el South Floirda Bulls i la temporada següent tornà a les competicions estatals jugan Club Baloncesto Leganes de la Lliga femenina 2. Dos anys després s'incorporà de nou a l'Ensino Lugo amb el qual ha competit a l'Eurocopa femenina i la temporada 2023-24 fitxà per l'iDK Euskotren basc. Amb la selecció espanyola, ha sigut internacional en categories de formació.
També ha competit en la modalitat de bàsquet 3x3. Ha sigut internacionalment amb la selecció espanyola, guanyant una medalla de bronze als Jocs Europeus de 2023.

## Referències

* ↑ Corbella, Enrique. «Alba Prieto, la hija del 'Tiburón', es la nueva sensación del básket español: firma un triple-doble sin pérdidas» (en castellà). Marca, 17-02-2023. [Consulta: 12 desembre 2023].
* ↑ Arnaiz, Beñat. «Alba Prieto, una de las perlas del baloncesto español, recala en el IDK Euskotren» (en castellà). El Diario Vasco, 18-05-2023. [Consulta: 13 desembre 2023].
* ↑ Robles, Andrea. «España se quita la espina del Mundial 3x3 con un bronce en los Juegos Europeos y el primer puesto en el Women's Series Orleans» (en castellà). Relevo, 25-06-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Alba Prieto Martínez - Competiciones FEB
# Bronze de Cortono

El bronze de Cotorno és una làmina metàl·lica trobada a Medinaceli (Sòria) que es correspon amb la ciutat romana Cortonum. Conté cinc línies de text celtiber occidental. Va ser trobada fora de context arqueològic clar, encara que el seu contingut podria fer referència a un pacte entre pobles i ser datada entre els segles II – I aC.
Transcripción según hesperia : ref. SP.02.03
(-)rdas: oboi : gortono :
alaboi : atigo : ueidui
argatobezom : loudu
Loukaiteidutas : dure
bundalos : gortonei.

## Referències

* ↑ Villar, Francisco. Religión, lengua y cultura prerromanas de Hispania (en castellà), 2001, p. 373.
Transcripción : Base de datos hesperia. hesperia.ucm.es
# Pomacentrus bankanensis

Pomacentrus bankanensis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Illa Christmas, a l'est de l'Índic, fins a Fidji, el sud del Japó, Nova Caledònia i Tonga.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barranc de Cabiscol

El barranc de Cabiscol és un afluent per la dreta de la Ribera Salada de 4,3 km de llargada (per bé que en el seu primer tram se'l coneix amb el nom de la rasa Fonda), situat al terme de Lladurs, a la comarca del Solsonès.
Neix a 885 m d'altitud, a 100 m a l'est de l'Hostal del Roquer, al vessant sud del serrat de la Roca de Montpol. Amb direcció predominant nord-sud, passa pel costat del santuari de la Mare de Déu de Massarrúbies i de la masia de Cabiscol que li dona nom. Desguassa a la Ribera Salada aigües avall de la masia de la Ginebrosa, a 575 m d'altitud i pràcticament davant per davant del lloc on, per l'altra banda, desguassa el Riard.
Coordenades d'altres punts significatius del seu curs:
# Sant Lliser de Virós

Sant Lliser, o Lleïr, de Virós és una ermita romànica de l'antic poble de Virós, en el terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà, a la Vall Ferrera. Es troba a més d'un quilòmetre i mig en línia recta (uns 3 per la carretera del Bosc de Virós) al sud-est del poble d'Araós, al costat nord-oest de les Bordes de Virós.

## Descripció

Es tracta d'un espai rectangular, sense absis ni capçalera, amb dues finestres d'una sola esqueixada, una al mur de llevant (paredada) i una altra al mur sud. A ponent trobem una finestra, d'una sola esqueixada, i la porta que per dintre presenta una llinda de fusta mentre a l'exterior mostra un arc aplanat i ultrapassat. En la restauració de 1985 es reconstruí la coberta, d'embigat de fusta i el senzill campanar d'espadanya d'un sol ull. L'aparell és de reble de peces de pedra llosenca lligades amb fang, a l'arc i bancals de la porta, les peces són travades amb morter de calç. La senzilla estructura d'aquest edifici no dona arguments per a la seva datació, però podria esser anterior al segle xi.

## Història

El lloc de Virós apareix ben documentat durant tota l'edat mitjana. S'esmenta com a parròquia de la vall de Tírvia a l'acta de consagració de la Seu d'Urgell. El 1083 i al 1126 apareix documentat l'alou de Virós. De fet, són notícies esparses que no fan esment a una advocació concreta, ni tan sols de l'església. Sembla que Sant Lliser de Virós fou un capellà de l'església d'Araós. Abandonada, l'any 1985-86 fou restaurada per l'Associació del Patrimoni de la Vall Ferrera.
Es troba a l'indret de les bordes de Virós, a uns 3km del poble d'Araós, per la carretera que puja de Virós.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Lliser de Virós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Adell i Gisbert, Joan-Albert; Cases i Loscos, Maria-Lluïsa. «Sant Lliser (o Lleïr) de Virós». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Pladevall, Antoni; Castilló, Arcadi. «Alins de Vallferrera». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
# Encefalopatia

Una encefalopatia és una malaltia de l'encèfal. El terme va ser encunyat per Louis Tanquerel des Planches al segle xix a partir de les arrels gregues: enkephalos («cervell»), i pathos («patiment»).
Designa tota afecció encefàlica d'origen tòxic, degeneratiu o metabòlic, per exemple l'encefalopatia hepàtica o l'encefalopatia espongiforme bovina amb prions com les de les vaques boges, la qual pot pasar d'animals a humans.

## Símptomes

L'encefalopatia pot manifestar diferents símptomes: cefalea, confusió, bradipsíquia, somnolència, problemes de la consciència.

## Formes clíniques

* Encefalopatia de Wernicke
* Síndrome de Korsakoff
* Malaltia de Marchiafava-Bignami
* Leucoencefalopaties (Leucoencefalopatia multifocal progressiva)
* Encefalopatia mitocondrial
* Encefalopatia hipertensiva
* Encefalopaties infeccioses
* Leucoaraiosi, forma degenerativa d'origen vascular.
* CADASIL, malaltia genètica.
* Encefalopatia traumàtica crònica: malaltia degenerativa progressiva associada a traumatisme cranials múltiples i altres tipus de lesions cerebrals.
* Encefalopaties espongiformes transmissibles

## Notes i referències

* ↑ Acha, Pedro N.; Szyfres, Boris. Zoonosis y enfermedades transmisibles comunes al hombre y a los animales (en castellà). Organizacion Panamericana de la Salud, Oficina Sanitaria Panamericana, Oficina Regional de la Organizacion Mundial de la Salud, 1986. ISBN 978-92-75-31503-3.
* ↑ Syndrome de leucostase a www.oncorea.com

### Enllaços externs

* Définition sur www.vulgaris-medical.com

## Vegeu també

* Encefalopatia espongiforme bovina
# SSN

SSN té els següents significats:
* Servei Sanitari Nacional, sistema d'assistència sanitària estatal d'Itàlia
* Servicio Sismológico Nacional, servei de sismologia de la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic
* Superintendencia de Seguros de la Nación, agència governamental per al control de les companyies d'assegurances de l'Argentina
* Sky Sports News, cadena de televisió especialitzada en esports del Regne Unit
* Xarxa de Vigilància Espacial dels Estats Units (del seu nom en anglès Space Surveillance Network), xarxa de telescopis que observa els objectes que orbiten la Terra
* Species Survival Network, organització internacional que vetlla per al compliment de l'acord CITES de comerç d'animals salvatges
* Stoom Stichting Nederland, museu del ferrocarril de Rotterdam, als Països Baixos
* Statistics Singapore Newsletter, publicació semestral del servei d'estadística del govern de Singapur
* Submarí nuclear (del seu nom en anglès Ship Submersible Nuclear), submarí propulsat per un reactor nuclear
* Nombre de Wolf (del seu nom en anglès SunSpot Number), mesura de la quantitat de taques solars visibles a la fotosfera del Sol
* Social Security Number, nombre de nou xifres usat com a document d'identitat als Estats Units
* Solució salina normal, dissolució aquosa de substàncies compatibles amb els organismes vius
* Standard Serial Number, codi d'identificació per a revistes i diaris
* Serial SIM Number, nombre de sèrie de fabricant que identifica una targeta SIM
* Secure Service Network, xarxa informàtica de seguretat que es col·loca entre una xarxa privada i internet
# Matilde Gómez Murillo

Matilde Gómez Murillo (Sabadell, Vallès Occidental, 9 de juliol de 1942) és una atleta, corredora de fons i maratoniana catalana.
Com a membre de la Joventut Atlètica Sabadell, ha estat la primera plusmarquista espanyola de marató cap al final dels anys setanta. Va guanyar les dues primeres edicions del Campionat de Catalunya de marató en els anys 1978 i 1979. També ostentà els rècords de Catalunya i d'Espanya de 5.000 i de 10.000 metres l'any 1978. Després de la seva etapa de competició en els campionats d'Espanya i Catalunya, ha continuat competint i aconseguint guanyar en diverses competicions en la categoria de veterans entre els anys 1988 i fins al 2008.

## Referències

* 1 2 «Matilde Gómez Murillo | enciclopedia.cat». [Consulta: 10 maig 2022].
* ↑ «Cronologia dels rècords de Catalunya a l'aire lliure categoria femenina». Federació Catalana d'Atletisme. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «Durante 1978 cayeron 18 records femeninos de Cataluña. Las nuevas plusmarcas». El Mundo Deportivo, 30-11-1978, pàg. 30 [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «Rècords Veterans Socials (J.A.S.). Dones». Joventut Atlètica Sabadell. [Consulta: 15 març 2019].
# Alba Petisco de San Fulgencio

Alba Petisco de San Fulgencio (Sant Joan Despí, 1 de febrer de 2003) és una gimnasta catalana. Va representar a Espanya en els Jocs Olímpics de 2020 i en els Jocs Olímpics d'Estiu de la Joventut de 2018, on va formar part de l'equip internacional mixt que va guanyar la medalla d'or en la competició per equips. Amb la selecció espanyola va guanyar la medalla de bronze en els Jocs Mediterranis de 2022. A més, va ser campiona d'Espanya múltiple individual l'any 2020 i 2022. Petisco va representar Espanya als Jocs Olímpics d'estiu de 2024 després d'aconseguir la plaça en el Campionat del món de 2023.

## Referències

* ↑ "Alba Petisco". Olympedia
* ↑ «Alba Petisco y Ana Pérez logran plaza para los Juegos de París 2024» (en castellà). www.elperiodico.com, 03-10-2023. [Consulta: 15 abril 2024].
# Bronze (desambiguació)

«Bronze» té aquests significats:
* Bronze, aliatge compost per coure i estany.
* edat del bronze, període del desenvolupament.
* Medalla de bronze, medalla atorgada al tercer classificat en una competició.
* Bronze (color), color del metall bronze.
Viccionari
# Pomacentrus azuremaculatus

Pomacentrus azuremaculatus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tailàndia i al Mar de Java (Indonèsia).

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barranc de Cal Mascarell

El barranc de Cal Mascarell és un barranc, afluent del riu de Pujals. Pertany a la conca del Segre, i discorre del tot dins del terme d'Abella de la Conca, en terres del poble de Bóixols, al sud de l'extrem de llevant de la Serra de Carreu.
Neix a la partida de Gavernera, passa pel costat de ponent de Cal Mascarell, forma el Clot de la Viuda, passa a ponent de la Tolla i a llevant de Cal Mateu, travessa la carretera L-511 a prop i al nord-oest del poble de Bóixols i s'ajunta al riu de Collell just a ponent del poble.

## Etimologia

El barranc pren el nom de la masia més important a prop de la qual passa, Cal Mascarell.

## Enllaços externs

* El Barranc de Cal Mascarell en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sangtraït (lesió)

Un sangtraït o una mostela és un tipus de butllofa que es forma quan els teixits subdèrmics i els vasos sanguinis es fan malbé sense perforar la pell. Consisteix en una equimosi o extravasació de sang, ço és una petita acumulació de sang que resta atrapada sota la pell, generalment a conseqüència d’una pessigada. En cas de punxada, en sortirà un líquid fosc. De vegades es tallen els líquids de la resta del cos i s'assequen, deixant enrere material de cèl·lules mortes dins la butllofa amb una textura com la de la massilla. En produir-se els sangtraïts solen ser extremadament dolorosos a causa del cop que ha produït la butllofa.
Un sangprès és una ferida o contusió que conté sang coagulada.
També hi ha aneurismes similars als sangtraïts, ja que se sap que es troben a l'artèria caròtida interna supraclinoide i se'ls ha reconegut que presenten característiques patològiques i clíniques úniques.

## Causes

Els sangtraïts són generalment causats per accidents sense equips de protecció en què una eina, un mecanisme o un pes pesat pessiga la pell. També poden originar-se pel contacte forçat d'un humà, inclòs una baralla.
També es poden produir amb la fricció constant de la pell contra una superfície causada per fregaments. A causa d'això, els pitchers de beisbol, els remers i els bateries solen contraure sangtraïts als dits i als palmells. També es formen com a conseqüència de la congelació.
Els sangtraïts també poden aparèixer a la boca per diversos motius, incloent efectes secundaris a certs medicaments, deficiències nutricionals i lesions bucals.

## Tractament

Hi ha diversos mètodes per a curar els sangtraïts, incloent l'elevació de la ferida combinada amb l'aplicació d'un compressiu fred, i l'aplicació d'apòsits o fèrules.

## Vegeu també

* Petèquia
* Equimosi
* Hematoma
* Butllofa

## Referències

* ↑ «Blood Blister in Mouth Cheek» (en anglès). Coveville.com, 26-02-2017. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «What Causes Blood Blister to Occur in Mouth? What to Do?» (en anglès). NewHealthAdvisor.com, 19-11-2015. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «What Is a Blood Blister on the Tongue?» (en anglès). Reference.com. Arxivat de l'original el 2018-12-14. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Blisters» (en anglès). Ultra Mountain Biking. [Consulta: 24 novembre 2007].