OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rim-Sin I

Rim-Sin I va ser l'últim rei de la seva dinastía a la ciutat-estat de Larsa, a Mesopotàmia. Va regnar entre els anys 1758 aC i 1699 aC aproximadament, segons la cronologia curta. Durant el seu regnat de 30 anys la ciutat de Larsa va ser l'estat més important, i el rei era el més poderós de la part sud de Mesopotàmia, fins que va ser derrotat per Hammurabi de Babilònia. Era contemporani d'Idarnene, rei d'Uruk.
El pare de Rim-Sin, Kudur-Mabuk, era el cap d'una tribu amorrita que es va apoderar del tron de Larsa i hi va situar al seu fill Warad-Sin, i entre els dos van consolidar el regne. Quan Rim-Sin I va ser rei es va dedicar a engrandir el territori. Va vèncer una coalició d'Uruk i Isin que el va atacar i va conquerir les dues ciutats. També va incorporar Der al seu territori. La conquesta d'Isin va posar sota el seu domini tot el territori de Sumer, però no va poder vèncer ni Babilònia ni Eixnunna.
Va dedicar-se a la construcció i restauració de les muralles d'algunes ciutats, i a excavar nombrosos canals per augmentar la superfície de regadiu, a construir nous temples i a potenciar el comerç amb el golf Pèrsic a través de Dilmun.
Després d'haver conquerit Isin va pujar al tron de Babilònia el rei Hammurabi, i la segona part del seu regnat es va trobar amb constants conflictes amb Babilònia, que li anava conquerint territoris. Hammurabi va atacar Isin, i es vanagloriava d'haver-la conquerit, però sembla que només va ser una incursió feta amb èxit, abans de retirar-se. Més tard, Hammurabi va atacar directament Rim-Sin I que s'havia negat a ajudar-lo en la guerra que duia a terme contra Elam. El rei de Babilònia va atacar per primera vegada Maskham-shapir, una ciutat a la part nord de Larsa. Des d'allà, l'exèrcit d'Hammurabi va arribar ràpidament a Larsa, i després d'un setge de sis mesos, la ciutat va caure a les seves mans. Rim-Sin es va poder escapar, però va ser fet presoner i va morir. Amb ell es va acabar la dinastia de reis de Larsa, i Hammurabi es va titular rei de Babilònia i Larsa.

## Referències

* ↑ Grice, Ettalene Mears. Chronology of the Larsa Dynasty. New Haven: Yale University Press, 1919, p. 28.
* ↑ Van de Mieroop, Marc. King Hammurabi of Babylon: a biography. Malden, MA: Blackwell Pub., 2005, p. 31-35. ISBN 9781405126595.
# Roca de Monteguida

La Roca de Monteguida és una formació rocosa i cim de 1.557 metres d'altitud que es troba a la meitat nord de la Serra de Monteguida, en el terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
És al nord-oest del poble d'Abella de la Conca, en la serra que comença damunt del poble mateix, la Serra de Monteguida. El seu vessant occidental és dins de la partida d'Ordins, i l'oriental, en la de l'Obaga de Toà.
Aquesta roca, com la serra a la qual pertany, pren el nom, segons explica Joan Coromines per a mots com ara Guido i Guiu, de l'antropònim gòtic Witizon o Witiza.

## Referències

* ↑ Coromines, 1995.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Guissona". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. IV D-J. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1995. ISBN 84-7256-825-3.
# Rodó

«Rodó» té aquests significats:
* Biografies:
** Rodó o Corodó, escriptor grec cristià del segle II
** Antoni Rodó i Casanova (Barcelona, 1845 – Madrid, 1883), advocat, economista i polític català
** Canonge Rodó o Francesc Rodó i Sala (Terrassa, 1816 - 1902), mossèn
** Gabriel Rodó i Vergés (Barcelona, 1904 - Bogotà, Colòmbia, 1963), violoncel·lista català
** José Enrique Rodó (Montevideo, 1871 - Palerm, 1917), assagista i polític uruguaià
* Toponímia:
** Rodó de Canalbona, muntanya entre el municipi d'Alins al Pallars Sobirà i l'Arieja
** Camp Rodó, diversos indrets
** Coll Rodó, muntanya del municipi del Lloar a la comarca del Priorat
** Faig Rodó, muntanya del municipi de Sant Aniol de Finestres a la comarca de la Garrotxa
** Mont-rodó, muntanya del municipi de Canet d'Adri a la comarca del Gironès
** Parque Rodó, barri del sud de Montevideo (Uruguai)
** Puig Rodó, diversos indrets
** Pujol Rodó, muntanya del municipi de La Riera de Gaià a la comarca del Tarragonès
** Punt Rodó, muntanya del municipi de Tivenys a la comarca del Baix Ebre
** Roc Rodó, muntanya del municipi d'Alins a la comarca del Pallars Sobirà
** Serrat Rodó, diversos indrets
** Tossal Rodó, diversos indrets
** Turó Rodó, diversos indrets
Viccionari
# Rodó de Canalbona

El Rodó de Canalbona o Pic Rodó de Canalbona és una muntanya de 3.004,3 metres situada entre el municipi d'Alins al Pallars Sobirà i l'Arieja.

## Rutes

Una de les possibles rutes pel vessant català, no apta per a tothom, parteix des del refugi de Vallferrera pel barranc d'Areste i els estanys d'Arreu i enfila tota la carena fins a la Pica d'Estats.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Mapa Pica d'Estats, ed. Alpina. 1:25.000
# Ripi

Ripi és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 80 km al sud-est de Roma i a uns 7 km a l'est de Frosinone.
Ripi limita amb els municipis d'Arnara, Boville Ernica, Ceprano, Pofi, Strangolagalli, Torrice i Veroli.
A 1 de gener de 2019 tenia 5.241 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Ripidúrids

Els ripidúrids (Rhipiduridae) són una família d'ocells de l'ordre dels passeriformes, formada pel gènere Rhipidura, d'Austràlia i Àsia meridional, i el gènere Lamprolia, endèmic de Fiji. Modernament s'ha inclòs també el gènere Chaetorhynchus, propi de Nova Guinea.

## Llistat de gèneres i espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1 2023) conté 55 espècies en 4 gèneres:
* Gènere Rhipidura, amb 50 espècies.
* Gènere Lamprolia, amb dues espècies.
* Gènere Chaetorhynchus, amb una espècie: drongo cua de ventall (Chaetorhynchus papuensis).
* Gènere Eutrichomyias, amb una espècie: monarca de Rowley (Eutrichomyias rowleyi).

## Referències

* ↑ R Schodde et L Christidis. 2014. Relicts from Tertiary Australasia: undescribed families and subfamilies of songbirds (Passeriformes) and their zoogeographic signal. Zootaxa 3786(5): 501–522.
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1.
# Riothamus

Riothamus (també Riothame, Riothime, Riotime) és un personatge del segle v. Com a "Rei dels britànics" (no se sap realment si els bretons d'Armòrica, de la Bretanya romana o d'un regne situat entre ambdues, va ser cridat en 468 per l'emperador romà Antemi per a formar una coalició amb les forces de la Gàl·lia romana al nord sota el comandament del comte Pau contra els visigots d'Aquitània, que havien trencat el foedus amb l'Imperi.

## Història de Jordanes

D'acord amb Jordanes (Getic XLV.237), Riothamus va venir per mar amb 12.000 homes per lluitar contra els visigots. Després de l'enfrontament, els visigots van derrotar els bretons en 469 en la batalla de Déols, abans que aquests poguessin unir les seves forces amb els seus federats els francs.
Riothamus va trobar refugi amb la resta de les seves tropes al regne burgundi, encara federat de Roma. Sidoni Apol·linar, llavors bisbe de Clarmont d'Alvèrnia, li va enviar una carta (Ep III, IX) sobre la indisciplina de les seves tropes a la regió. Riothamus va acabar morint a Borgonya.

## Identificacions en la historiografia

Les cròniques i vides dels sants de Bretanya mostren un Riothamus, rei dels Domnonée el 460. La seva identificació amb Riothamus és probable, perquè el seu regne tal vegada s'estenia en una part de l'actual Gran Bretanya.
Segons Léon Fleuriot, el nom de Riothamus és un terme que significa "gran rei", i que amaga darrere la figura d'una altra persona (potser el rei dels Britans, Ambrosi Aurelià). Uns altres creuen que la seva història, amplificada i exposada de manera romàntica (la seva expedició, i la seva mort, a Borgonya, potser Avallon), constitueix un element de la figura del rei Artur.

## Referències

* ↑ Ashe, Geoffrey. "A Certain Very Ancient Book: Traces of an Arthurian Source in Geoffrey of Monmouth's History", Speculum. 1981

## Bibliografia

* Léon Fleuriot Les origines de la Bretagne, Paris, 1980
* Emilienne Demougeot La formation de l'Europe et les invasions bàrbares: II De l'avènement de Dioclétien (284) à l'occupation germanique de l'Empire romain d'Occident (début du VIe siècle), Paris, 1979
* J. duQuesnay Adams "Sidonius and Riothamus : a glimpse of the historical Arthur ?" in J. P. Carley (dir.) Arthurian litterature XII, Woodbridge, 1993

## Enllaços externs

* (anglès) Carta de Sidoni Apolinar a Riothamus, introducció i text Arxivat 2007-08-04 a Wayback Machine.
# Riu Kommodo

El riu Kommodo és un petit riu de Guinea que desaigua al Bakhoy no gaire lluny del seu naixement.
El lloc és famós pel combat que van guanyar els francesos sobre les forces de Samori Turé el 1885: el tinent Bonnard fou enviat pel capità Louvel en missió de reconeixement a Setiguia, capital del Bouré; va passar allí la nit del 30 al 31 i l'endemà es va retirar cap al Bougourou que donava suport als francesos. Al sortir de Setiguia, el germà de Samori, Malinkamory, va entrar a la població amb uns cinc mil homes, va massacrar als habitants i va perseguir als francesos als que va atrapar prop del riu Kommodo, a mig camí entre Setiguia i Bougourou. Al sentir trets el capità Louvel, que era a pocs quilòmetres als afores de Niafadié, va acudir en ajut del seu tinent; cent francesos es van enfrontar a cinc mil sofes que al cap de poca estona es van desbandar deixant 300 morts i 700 ferits (31 de maig de 1885). Malinkamory sospitant que s'enfrontava a tota la columna francesa van decidir creuar el riu Níger, mentre Louvel avançava fins al Bougourou i d'allí va tornar a Niafadié on havia quedat el capità Dargelos.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899) pel Tinent Gatelet
# Robert Chaudenson

Robert Chaudenson (4 de desembre de 1937, Lió - 7 d'abril de 2020, Aix-en-Provence, França) fou un lingüista francès, especialista en llengües criolles i professor emèrit de lingüística a la Universitat de Provence Aix-Marseille I. Fou un autor àmpliament conegut en matèria de creol·lística i president del Comitè Internacional d'Estudis Criolls.

## Publicacions

* 1974. Le lexique du parler créole de la Réunion, 2 vol., París: Champion, 1249 p.
* 1978 "Créole et langage enfantin: phylogenèse et ontogenèse", Langue française, vol. 37, pp. 76-90.
* 1979. "A propos de la genèse du créole mauricien: le peuplement de l'Ile de France de 1721 à 1735", Etudes Créoles, 1979, n ° 1, pp. 43-57.
* 1990 "Recherche, formación et créolistique", Revue Québecoise de linguistique théorique et appliquée, vol. 9, n ° 3, noviembre de 1990, pp. 287-303.
* 1992 "Les langues créoles", La Recherche, n ° 248, noviembre de 1992, págs. 1248-1256.
* 1994. "Français d'Amérique du Nord y créoles français : le français parlé par les inmigrantes du XVIIème siècle ", en R. Mougeon y E. Beniak (ed.), Les origines du français québecois, Presses de l'Université Laval, pp. 169-180.
* 1995 "Les français d'Amérique o le français d'Amérique : genèse et comparaison "en H. Wittmann et R. Fournier" (ed.), Le français des Amériques, Prensas universitarias de Trois-Rivières, pp. 3–19.
* 1998a. (con LJ Calvet), Saint-Barthélemy : une onsigme linguistique, París: Didier Erudition, 206 páginas.
* 1998b. "Variación, koinización, créolisation : français d'Amérique et créoles ", en P. Brasseur (éd.), Français d'Amérique. Variación, créolisation, normalización, Aviñón: Prensas de la Universidad de Aviñón, pp. 163-179.
* 2000. Rejilla de análisis de situaciones lingüísticas, París: Didier Erudition, 58 páginas.
* 2001. (con Salikoko Mufwene), Creolización de la lengua y la cultura, Londres: Routledge, 340 páginas.
* 2003. La créolisation : teoría, aplicaciones, implicaciones, París: L'Harmattan, 480 páginas.
* 2010. la genèse des créoles de l'Océan indien, París: L'Harmattan.

## Referències

* ↑ «Robert Chaudenson, le défenseur du Créole Réunionnais, a succombé au Covid-19». [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ «rchaudenson « MondesFrancophones.com». [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ «Robert Chaudenson – Biographie, publications (livres, articles)». Arxivat de l'original el 2022-01-23. [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ "Key Figures in Creole Studies – Robert Chaudenson", Department of Sociology, University of Warwick.
# Rita Mas

Rita Mas (València, 1865 - segle XX) fou una activista popular valenciana.

## Biografia

Rita Mas es va fer popular per estar sempre present en les revoltes, els amotinaments i les manifestacions que des de començaments del segle xx van tenir lloc a la ciutat de València. Per aquestes dates, el republicanisme blasquista s'estava conformant com un partit polític, però també i sobretot com un important moviment social, capaç de donar una resposta democràtica al sistema corrupte i caciquista de la Restauració borbònica. Al carrer, les masses populars elevaven les seues protestes contra qualsevol fet arbitrari impost pel govern o s'enfrontava a altres sectors polítics, com els carlins o la Lliga Catòlica, que tractaven de frenar la seua força reivindicativa.
A Rita Mas se la recorda per participar al costat d'altres dones en el desenvolupament d'aquests fets amb el mateix valor o abrivament que els hòmes. Per exemple, quan els sectors catòlics van organitzar un pelegrinatge a Roma per a aclamar al “papa-rei”, Lleó XIII, els republicans, furibunds anticlericals, van organitzar una violenta protesta. «La Rulla» va participar en els fets buidant les caixes de cebes, perquè els hòmes pogueren llançar-les als pelegrins que travessaven amb barca les dàrsenes del port per a poder embarcar.
També seria recordada per la seua participació en les manifestacions que van tenir lloc a València en l'estiu de 1917. En aquest context, el govern conservador d'Eduardo Dato havia suspès les garanties constitucionals i les Corts, i havia imposat la censura de premsa. Com que el govern no volia obrir les Corts, Francesc Cambó va organitzar a Barcelona una Assemblea Parlamentària alternativa en què sobretot es van reunir catalanistes i republicans. Mentrestant, a València, les masses republicanes esperaven en el carrer l'arribada de Barcelona del diputat del seu partit, Félix Azzati, per a llançar-se a la revolució. «La Rulla» no pot contenir-se i dirigeix la paraula a la gent que esperava i més de cinc-cents hòmes la segueixen i emprenen la revolta. Els fa front un fort destacament de la Guàrdia Civil. Mentre es produïx l'aldarull, Rita Mas, com altres gents, no dubta a disparar la seua pistola Smith per a contenir els guàrdies. La multitud popular esgota les municions, i mentre, arriben també els reforços de l'exèrcit. Davant la descompensació de forces, els «revolucionaris» republicans es dispersen i fugen. «La Rulla», que tenia llavors 52 anys, és objecte d'una persecució violenta i aferrissada pels paratges de les hortes que envolten la ciutat, fins al punt que els periòdics locals la donen per morta. Reapareix als pocs dies perquè ha aconseguit amagar-se en la casa d'un correligionari. A les poques setmanes, quan la calma ha tornat a regnar, està de nou en el carrer.
Per aquests fets, Julio Just la nomena com la «dona de les tronaes» que precedia a les tempestes. Diu també que «era com una bandera de combat al capdavant d'una multitud enardida».

## Referències

* 1 2 3 4 5 Diccionari biogràfic de dones. «Rita Mas». Xarxa Vives d'Universitats (CC-BY-SA via OTRS). Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2015. [Consulta: 24 setembre 2015].
# Rob Nelson (biòleg)

Robert "Rob" Nelson (Denver, Colorado, Estats Units, 13 d'agost de 1979) és un biòleg, documentalista i personalitat televisiva estatunidenc.
És col·laborador habitual de la sèrie documental de Science Channel, What on Earth? («Curiositats de la Terra»). A partir de 2017, va ser el presentador i investigador participant a la sèrie documental de Science Channel, Secrets of the Underground («Secrets del subsòl»), el propòsit del qual era examinar els misteris llegendaris que aguaiten sota la superfície dels carrers, edificis, terrenys i cossos daigua, etc. Nelson també va ser coamfitrió del documental d'Animal Planet, Life After Chernobyl («La vida després de Txernòbil») el 2015.
Té una Llicenciatura en Art (BA) en biologia i oceanologia de la Universitat de Miami, un Màster en Ciències (MS) de la Universitat de Hawaii a Mānoa i un Màster en Belles Arts (MFA) de la Universitat Estatal de Montana.
Va guanyar un Premi Emmy el 2014 pel seu treball a Mysteries of the Driftless («Misteris de la zona sense deriva»), una pel·lícula documental sobre la Driftless Area («Zona sense deriva»), una regió al Oest Mitjà dels Estats Units, que mai va estar coberta per glaceres durant l'última edat de gel. Després va filmar una seqüela de Mysteries of the Driftless el 2018 anomenada Decoding the Driftless («Decodificant la zona sense deriva»).
El treball actual de Nelson inclou ser el director d'Untamed Science («Ciència indòmita»), on presenta un programa de YouTube del mateix nom. Treballa en estreta col·laboració amb el zoològic de Carolina del Nord per ajudar a explicar històries de animals no comptades.

## Referències

* ↑ «Rob Nelson» (en anglès). Explorebiodiversity.com. Arxivat de l'original el 30 de març 2016. [Consulta: 5 octubre 2022].
* 1 2 3 «Robert Nelson - Biologist and Educator» (en anglès). Untamedscience.com. [Consulta: 5 octubre 2022].
* ↑ «IMDB listing» (en anglès). Internet Movie Database (IMDB). [Consulta: 5 octubre 2022].
* ↑ Rob Nelson. «Untamed Science» (en anglès). YouTube. [Consulta: 5 octubre 2022].
* ↑ «North Carolina Zoo - Education - Educator Resources - Untamed Science» (en anglès). North Carolina Zoo. [Consulta: 5 octubre 2022].
# Riu Shire

El riu Shire és un destacat riu de l'Àfrica Austral, un afluent del riu Zambeze i emissari del llac Malawi, que discorre per Malawi i Moçambic. La seva longitud és de 402 km, encara que si es considera el sistema fluvial riu Shire - llac Malawi - riu Ruhuhu, la font més llunyana del llac Malawi (d'uns 300 km), s'assoleixen uns 1.200 km. El riu Shire superior connecta el llac Malawi amb el llac Malombe.
La vall del riu forma part del sistema de la Gran Vall del Rift.

## Referències

* Live Search Maps Arxivat 2007-12-03 a Wayback Machine.
# Rubeosi de l'iris

La rubeosi de l'iris o rubeosi iridiana o rubeosis iridis és un trastorn de l'iris de l'ull en què es produeixen vasos sanguinis (és a dir, una neovascularització) anormals en la superfície de l'iris.

## Fisiopatologia

En general s'associa amb processos de malalties en la retina, que impliquen la retina cada vegada falta d'oxigen (isquèmia). La retina isquèmica allibera una varietat de factors, el més important dels quals és l'FCEV. Aquests factors estimulen la formació de nous vasos sanguinis (angiogènesi). Desafortunadament, aquests nous vasos no tenen les mateixes característiques que els vasos sanguinis formats originalment a l'ull.

## Causes

S'associa freqüentment amb la diabetis mellitus en la retinopatia diabètica proliferativa avançada. Altres condicions que causen la rubeosi inclouen l'oclusió de la vena central de la retina, la síndrome d'isquèmia ocular, i la crònica d'un despreniment de retina.

## Referències

* ↑ Laatikainen L, Blach RK. "Behaviour of the iris vasculature in central retinal vein occlusion: a fluorescein angiographic study of the vascular response of the retina and the iris." Br J Ophthalmol. 1977 Apr;61(4):272-7. PMID: 857872
* ↑ Dhooge M, de Laey JJ. "The ocular ischemic syndrome." Bull Soc Belge Ophtalmol. 1989;231:1-13. PMID: 2488440
# Rubescourt

Rubescourt és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 133 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rubescourt era de 133 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 20 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 54 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 48 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris i 15 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rubescourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 16 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 12 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 16 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 91 persones, 68 eren actives i 23 eren inactives. De les 68 persones actives 59 estaven ocupades (34 homes i 25 dones) i 9 estaven aturades (4 homes i 5 dones). De les 23 persones inactives 10 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Rubescourt hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 545 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rubescourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rubescourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Roccalumera

Roccalumera (sicilià Roccalumera) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2009 tenia 4.289 habitants. Limita amb els municipis de Fiumedinisi, Furci Siculo, Mandanici, Nizza di Sicilia i Pagliara.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Giovanni Miasi | Llista cívica |
# Roure del Mosoll

El roure del Mosoll és el nom que popularment es dona a un roure martinenc (Quercus pubescens) que es troba al costat nord de la masia del mateix nom, al terme de la Corriu (municipi de Guixers, comarca del Solsonès) i que a causa de la seva grandària i de la forma de la soca, ha estat declarat bé patrimonial del municipi de Guixers

## Referències

* ↑ Pla Especial de Protecció del Patrimoni

## Bibliografia

* Guixé i Coromines, David; Rodríguez i Bilà, Montse; Rocaspana i Jové, Rafael. Arbres i arbredes singulars del Solsonès: catàleg dels arbres monumentals i singulars, arbredes i formacions vegetals d'interès natural. Solsona: Centre Tecnològic i Forestal de Catalunya, 2006. ISBN 8468957615.