OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1222 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1222 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de gener de 1999. Després de recordar anteriors resolucions sobre Croàcia incloses les resolucions 779 (1992), 981 (1995), 1147 (1997) i 1183 (1998), el Consell va autoritzar la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Prevlaka (UNMOP) a continuar supervisant la desmilitarització a la zona de la península de Prevlaka fins al 15 de juliol de 1999.
El Consell de Seguretat va acollir amb beneplàcit el recent aixecament de les restriccions a la llibertat de circulació de la UNMOP i la millora de la cooperació de Croàcia, però va assenyalar al mateix temps violacions de durada del règim de desmilitarització i la presència de forces iugoslaves i ocasionalment croates. També va donar la benvinguda a la voluntat de Croàcia de reobrir punts de cruïlla amb Montenegro com una important mesura de foment de la confiança que havia conduït al trànsit civil en ambdós sentits.
Es va instar a les parts a aplicar plenament un acord sobre la normalització de les seves relacions, cessar les violacions del règim de desmilitarització, reduir la tensió i garantir la lliure circulació als observadors de les Nacions Unides. Es va demanar al secretari general Kofi Annan que considerés una reducció dels observadors militars a tan sols 22 segons les condicions millorades. També se li va demanar que informés al Consell sobre la situació abans del 15 d'abril de 1999 sobre el progrés cap a una solució pacífica de la disputa entre Croàcia i Sèrbia i Montenegro. Finalment es va demanar a la Força d'Estabilització, autoritzada a la Resolució 1088 (1996) i prorrogada per la Resolució 1174 (1998), que cooperés amb la UNMOP.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Prevlaka observer mission mandate until 15 July». United Nations, 15-01-1999.
* ↑ Hilare, Max. United Nations law and the Security Council. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 173. ISBN 978-0-7546-4489-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 - 2000)
* Guerra de la independència croata

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rinorea squamata

Rinorea squamata és una espècie de planta amb flor que pertany a la família de les violàcies. Es troba i creix al sud-est de Nicaragua, Costa Rica, Hondures i Panamà.

## Referències

* ↑ http://www.iucnredlist.org/details/32648/0 Àrea de distribució de Rinorea squamata

## Fonts

* World Conservation Monitoring Centre 1998. Rinorea squamata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de 2006 de la UICN. Descarregat el 27 d'abril de 2014.

## Enllaços externs

* http://biogeodb.stri.si.edu/herbarium/species/26735/?fam=Violaceae&page=2 Arxivat 2014-04-27 a Wayback Machine. Galeria fotogràfica de Rinorea squamata
# Ritme cinematogràfic

El ritme és la impressió dinàmica donada per la durada dels plans, les intensitats dramàtiques, i, en darrer terme, per efecte del muntatge. El ritme del cinema, però, és ritme visual de la imatge, ritme auditiu del so i ritme narratiu de l'acció.
El ritme es crea: Amb la durada material i psicològica dels plans. Segons quina sigui la durada dels plans, el film tindrà un ritme o un altre.
* Pla General de Buster KeatonPlans de durada més llarga creen un ritme lent
* Plans de curta durada creen un ritme ràpid
El ritme d'un film també està supeditat a la dinàmica del moviment, tant per part de la càmera com dels elements representats. Normalment, però, en un film el ritme varia en funció del tema o del dramatisme de les escenes.
L'equilibri en la durada dels plans s'ha de mantenir amb una certa lògica en cada seqüència, però no forçosament al llarg de tot el film. Amb els elements visuals enquadrats. La combinació dels diversos plans poden accelerar o retardar el ritme:
* Una successió de primers plans produeix un ritme de gran tensió dramàtica.
* Una successió de plans generals amb imatges àmplies i lluminoses donen una sensació d'optimisme, al contrari que si es tracta d'imatges amb grans ombres que produeixen tristor
* Un pas de pla general a un altre de més tancat pot produir una acceleració de l'esdeveniment gràcies a l'augment de tensió que ocasiona.
* El contrari, de plans curts a llargs, pot produir tant un efecte d'enfonsament com el de calma. Els moviments de càmera col·laboren a crear dins d'un pla un moviment, que potser la mateixa escena no té.

## Referències

* Institut Obert de Catalunya - Cultura Audiovisual
# Resolució 2389 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2389 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 8 de desembre de 2017. El Consell va demanar als països de la regió dels Grans Llacs d'Àfrica que treballessin en l'acord marc que havien conclòs gairebé cinc anys abans per posar fi als conflictes en curs a la regió.

## Contingut

En el curs de l'any 2017, el nombre de refugiats i desplaçats interns a la regió dels Grans Llacs va augmentar considerablement. Actualment hi havia 3.5 milions de refugiats i més de 7 milions de persones internes desplaçades. Era de gran importància que tots els grups armats del Congo estiguessin desarmats. L'exèrcit congolès va realitzar operacions amb la MONUSCO per neutralitzar-les. El comerç il·legal d'armes, tot i un embargament, i el comerç de matèries primeres permetia que el conflicte continués.
Les parts en l'Acord Marc de pau, seguretat i cooperació de 2013 havien confirmat que complirien plenament i en forma oportuna les seves obligacions en virtut d'aquest acord. Aquest acord abordarà les causes subjacents del conflicte. Els països de la regió ja no interferirien ni donarien suport als grups armats. El Congo hauria de reformar el seu exèrcit, controlar l'est del país i establir la reconciliació, la tolerància i la democràcia.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC reiterates need to respect cooperation framework commitments in Great Lakes region, unanimously adopting r.2389», 08-12-2017.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2301 a la 2400 (2016 - 2018)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2387 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2387 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de novembre de 2017. El Consell va ampliar el mandat de la MINUSCA per un any fins al 15 de novembre de 2018, i la va enfortir per 900 soldats.

## Contingut

La violència havia tornat al sud-est i al nord-oest de la República Centreafricana. Les noves milícies continuaven lluitant pel territori i desestabilitzaven el país. A més, es van violar els drets humans per ambdós costats a gran escala. La violència sexual, entre altres coses, era generalitzada, i no només va ser tolerada pels comandants, sinó que també es va utilitzar com una tàctica de guerra. Les dones i les noies foren mantingudes com a esclaves sexuals durant un any i mig i, posteriorment, van tenir poc accés a l'ajuda. A causa de tota la violència, les organitzacions d'ajuda havien de retirar-se de diferents ciutats i pobles. Parts de l'Anti-Balaka també eren culpables de la neteja ètnica. Hi va haver més de 600.000 desplaçats interns i 500.000 refugiats als països veïns. L'exèrcit es mantenia feble, i els motius del conflicte ètnic van continuar existint. Una missió EUTM RCA de la Unió Europea havia de professionalitzar l'exèrcit. El comerç il·legal d'armes i recursos naturals prosperava.
El mandat de la MINUSCA es va ampliar fins al 15 de novembre de 2018. El nombre de tropes es va incrementar fins als 11.650. També es va renovar el permís per a la força francesa al país d'intervenir si la mateixa MINUSCA estava amenaçada. El personal de MINUSCA havia de ser millor seleccionat, entrenat i equipat. Hi havia hagut problemes amb el comandament, on s'havien ignorat les ordres i no s'havien donat respostes als atacs contra la població. Els cascos blaus també havien estat acusats d'abús sexual. Segons els informes citats de l'ONU, aquestes tropes provenien del Congo, Burundi, Egipte, Gabon, Camerun, Marroc, Níger, Pakistan i Zàmbia. Aquestes acusacions, malgrat la política de tolerància zero, sovint es resolien sense conseqüències. Al llarg de 2017, la força de pau havia dut a terme diverses operacions d'èxit destinades a protegir la població i dirigir-se a grups armats.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «Unanimously adopting r.2387 SC extends mandate, increases troop levels of stabilization mission in CAR», 15-11-2017.
* ↑ The Guardian. «Rape is an instrument of war in CAR conflict, finds study», 05-10-2017.
* ↑ The Guardian. «'people are dying': violence forces aid workers out of CAR», 01-09-2017.
* ↑ Al Jazeera. «UN 'botched' sexual abuse cases in CAR», 15-09-2017.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2301 a la 2400 (2016 - 2018)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rilsk

Rilsk (en rus Рыльск) és una ciutat de l'óblast de Kursk, a Rússia. Es troba a la riba dreta del riu Seim, a 124 km al sud-oest de Kursk.

## Història

Rilsk es menciona per primer cop el 1152 com una localitat important dins el Principat de Nóvgorod-Seversk. El nom deriva de l'arrel rit que en eslau vol dir cavar, rilo també vol dir "musell de porc", que és la imatge de l'escut de la ciutat. L'església ortodoxa russa associa el nom del lloc a Sant Joan de Rila, que és el sant patró de la ciutat, i que va viure a Bulgària. Tot de monjos búlgars van establir-s'hi amb les relíquies del sant i hi construïren un monestir a partir del qual la ciutat va prendre el nom actual.
A mitjan segle XIV el Gran Ducat de Lituània va aconseguir el control de la ciutat. El 1454 el rei de Polònia Casimir IV Jagelló dona la ciutat com a feu a un príncep rus refugiat, Ivan Sxemiaka. El 1522 el seu fill Vassili cedeix la ciutat al Gran Ducat de Moscou. Des del segle XVI a principis del xviii la ciutat s'encarrega de defensar la frontera sud de l'Imperi Rus. És per tant una ciutat mercantil, punt de partida per al comerç en direcció a la Petita Rússia. El 1779 Rilsk rep l'estatus de ciutat per ordre de Caterina II.
Durant la Segona Guerra Mundial Rilsk va ser ocupada per la Wehrmacht el 5 d'octubre del 1941 i va ser alliberada pel Front Central de l'Exèrcit Roig el 31 d'agost del 1943.
# Revolta do Leste

Revolta do Leste (RDL) era una organització independentista angolesa que va lluitar a la Guerra de la Independència d'Angola contra Portugal sota el lideratge de Daniel Chipenda. El RDL obtenia el seu suport del grup ètnic ovimbundu.
Al maig de 1966 Chipenda, llavors membre del Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola (MPLA), va establir el Front de l'Est, augmentant significativament l'abast del MPLA a Angola. Quan el FE es va esfondrar, Chipenda i el líder del MPLA Agostinho Neto se'n van culpar mútuament. El 1972, la Unió Soviètica es va aliar amb la facció de Chipenda, donant-li l'ajuda. Revolta de l'Est també va rebre ajuda dels governs de Zàmbia i Sud-àfrica. Chipenda va deixar el MPLA en 1973, fundant Revolta do Leste amb 1.500 antics seguidors del MPLA. Es va oposar al lideratge mestiço del MPLA i desconfiava de la Unió Soviètica malgrat el seu suport.
En 1973 el govern de la Unió Soviètica convidà Neto a Moscou i li va dir que Chipenda planejava assassinar-lo. Encara que Chipenda es va unir al Front Nacional d'Alliberament d'Angola (FNLA) en setembre de 1974 l'existència de Revolta do Leste va continuar i les seves forces lluitaren contra el MPLA en febrer de 1975.

## Referències

* 1 2 Popular Movement for the Liberation of Angola-Workers' Party Country-data
* 1 2 Westad, Odd Arne. The Global Cold War: Third World Interventions and the Making of Our Times, 2005. Page 217.
* 1 2 Stewart Lloyd-Jones and António Costa Pinto. The Last Empire: Thirty Years of Portuguese Decolonisation, 2003. Pages 27-29.
* 1 2 George, Edward. The Cuban Intervention In Angola, 1965-1991: from Che Guevara to Cuito Cuanavale, 2005. Page 46.
* ↑ Bennett, Andrew. Condemned to Repetition?: The Rise, Fall, and Reprise of Soviet-Russian Military Interventionism, 1999. Page 152.
# Riotorto

Riotorto és un municipi de la Província de Lugo a Galícia. Pertany a la Comarca de Meira.

## Parròquies

* Aldurfe (San Pedro)
* Espasande de Baixo (Santa María)
* Ferreiravella (San Xillao)
* Galegos (Santa María)
* A Muxueira (San Lourenzo)
* A Órrea (Santa Comba)
* Riotorto (San Pedro)
* Santa Marta de Meilán (Santa Marta)
# Riu Manu

Manu és un riu que neix a Tripura i corre cap al nord entrant a la divisió de Sylhet a Bangladesh desaiguant a la branca Kusiyara del Surma a l'est de Bahadurpur. És navegable per barques de fins a quatre tones durant l'època de pluges, però només per bots lleugers a l'estació seca. Passa per diversos mercats sent els principals Lalbag i Maulavi Bazar. El seu afluent principal és el Dholai. Té un curs de 217 km

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Riu Talas

El riu Talas o Taraz és un riu del Kirguizstan i el Kazakhstan. Està format per la unió del Karakol i l'Utxkoixa, que corren cap a la serralada Kirguís i el Talas Alatau. Passa per la ciutat de Taraz a la regió de Jambil al Kazakhstan i desapareix abans d'arribar al llac Aydyn.
A la seva vora s'hi va lliurar el 751 l'anomenada batalla del Talas.
# Riu Taimir

El Taimir (rus: Таймыра) és un riu del krai de Krasnoiarsk, a Rússia. Es troba al bell mig de la península de Taimir. Té uns 840 quilòmetres de llarg i una conca de drenatge de 124.000 km². El seu cabal mitjà és de 1.220 m³/s.
El sistema fluvial del Taimir és el més septentrional de la seva mida. És el riu amb la conca més gran la qual es troba totalment al nord del cercle polar àrtic, i també la més gran situada completament per sobre de la línia dels arbres polars.

## Història

Va ser descobert i explorat durant la Gran Expedició del Nord de 1737-1742. Durant l'expedició del segle XIX impulsada per l'Acadèmia de les Ciències de Rússia, es va recórrer el riu de la seva font a la desembocadura i va ser explorat per Middendorf, que va compilar la descripció més completa de la història natural de la regió. La zona del riu va ser explorada en diferents moments per Khariton Làptev, Nikifor Fomin, S.I. Txeliuskin i N.N. Urvantsev. Làptev va ser el primer en descriure el Taimir al segle XVIII.
Tanmateix, el riu havia estat cartografiat de manera imprecisa, per la qual cosa els membres de l'expedició polar russa (Toll i Koltxak) que van intentar arribar a la desembocadura del Taimir el 1901 el van descobrir en un altre lloc, 100 quilòmetres més al nord. El mapa va ser corregit segons els resultats de l'expedició de Toll.

## Curs

El Taimir té dos trams diferenciats que es coneixen amb els noms de Taimir Superior i Taimir Inferior:
El Taimir Superior (Verkhniaia Taimir) neix a les muntanyes Birranga i desemboca al llac Taimir per l'oest; és el riu més gran que desemboca a la conca del llac. La seva longitud és de 567 km comptant el tram de 68 km del riu principal que el fa néixer. El seu principal afluent és el Logata, que ve per la dreta. La longitud del seu curs al llac Taimir és de 86 km.
La Taimir Inferior (Nizhniaia Taimir) flueix del llac Taimir cap al nord a través de la regió muntanyosa de Birranga fins al golf de Taimir. La seva longitud és de 187 km. La desembocadura del riu forma un estuari on les seves aigües s'uneixen al mar de Kara. El Taimir Inferior es congela a finals de setembre o principis d'octubre i roman sota el gel fins al juny següent. El seu principal afluent és el Xrenk, que li entra per l'esquerra.

## Referències

* ↑ «Taymyra» (en anglès). encyclopedia.com. [Consulta: 2 novembre 2023].
* 1 2 «Таймыра» (en rus). Gran Enciclopèdia Soviètica. [Consulta: 2 novembre 2023].
* 1 2 «Река Нижняя Таймыра (Таймыра)» (en rus). textual.ru. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ VVAA, 2005, p. 405-408.
* ↑ Alexander Theodor von Middendorff: . F. A. Brockhaus, Leipzig 1953, p. 133 f
* ↑ «Descripció d'Urvantsev» (en rus). skitalets.ru, 1978. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ «Река Верхняя Таймыра (1-я Голова Таймыры)» (en rus). textual.ru. [Consulta: 28 novembre 2023].

## Bibliografia

* VVAA «Fragmentation and Flow Regulation of the World’s Large River Systems». Science, 308, 5720, 2005, pàg. 405–408. DOI: 10.1126/science.1107887.
# Riu Seta

El riu Seta és un riu que naix a la serra d'Alfaro. Al llarg de 12 quilòmetres, travessa els termes municipals de Fageca, Benimassot, Quatretondeta, Gorga i Benilloba, on desemboca al riu Frainós, el qual, poc després, deixa les seues aigües al riu Serpis.
# Riu Seyhan

El Seyhan (abans escrit Seihan, Sihun o Sayhan; nom clàssic: Σάρος, Saros, llatí Sarus) és un riu de Turquia a Çukurova, que desguassa a la mar Mediterrània. Té un curs de 560 km.
Neix a les muntanyes Tahtalı i corre cap al sud-oest (passant per la província de Sivas i la de Kayseri) a les muntanyes de l'Antitaure, fins a arribar a la mar, on forma un delta. Els principals afluents són el Zamantı i el Göksu, que s'uneixen a Aladağ, a la província d'Adana, per formar el Seyhan. El Zamantı neix a l'altiplà d'Uzun a Pınarbaşı, província de Kayseri i creua els districtes de Tomarza, Develi i Yahyalı en aquesta província. A 50 km de la desembocadura, hi ha la ciutat d'Adana, la principal a la vora del riu, i allí hi ha nombrosos ponts que creuen el riu incloent-hi un pont romà de pedra del segle iv. Desguassa al cap Deli. Al seu curs, s'han construït algunes preses, i n'és la principal l'embassament de Seyhan, que serveix per a regar, produir energia elèctrica i controlar-ne el corrent; altres embassaments són Yedigöze i Çatalan.
El seu nom clàssic fou Soros o Sorus i la plana era coneguda com les planes de Cilícia. Antigament, desguassava al mateix lloc que el Ceyhan, del qual era considerat afluent, però avui dia les dues desembocadures estan a 60 km.
# Jonathan Zebina

Jonathan Zebina (París, França, 9 de juliol de 1978) és un exfutbolista professional francès que jugava de defensa.

## Trajectòria

La carrera professional de Zebina comença el 8 de març de 1997, quan debuta amb el Cannes davant el Metz (tots dos equips francesos) en el campionat nacional (Ligue 1). A l'any següent la millora de Zebina és evident i la seva presència en l'onze del Cannes es fa més regular. La següent temporada és fitxat pel Cagliari italià i juga allà durant 2 temporades, amb un total de 48 partits.
D'allà fitxa per la Roma de Fabio Capello que guanya l'scudetto 2000-2001 i la Supercopa italiana del 2001. Des de 2001 al 2004 Zebina disputa 66 partits a la Serie A, 10 a la Copa de la UEFA i 18 a la Champions League.
La temporada 2004-2005 fitxa per la Juventus FC on aconsegueix guanyar 2 scudetti consecutius (encara que la justícia esportiva revocarà aquests títols per l'escàndol de les manipulacions en el futbol italià).

## Internacional

Ha estat internacional amb la selecció de futbol de França. Va debutar en la selecció el 9 de febrer de 2005 a l'empat 1-1 contra la selecció de futbol de Suècia.

## Referències

* ↑ «Roma - Squad profiles». ESPN, 13-02-2003. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2017. [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «BILANCIO D'ESERCIZIO E CONSOLIDATO DI GRUPPO AL 30 GIUGNO 2000» (en italià). AS Roma. Borsa Italiana Archive, 28-06-2001. [Consulta: 24 març 2015].
* ↑ «RELAZIIONE SEMESTRALE AL 31 DIICEMBRE 2000» (en italian). AS Roma. Borsa Italiana Archive [Consulta: 24 març 2015].
* ↑ «Stam signs for Milan». Sky Sports, 17-05-2004 [Consulta: 23 maig 2013].
* ↑ «Jonathan Zebina». EU-Football.info. [Consulta: 9 març 2014].
# Hulaya

Hulaya era un riu situat en un districte fronterer entre territori hitita i Lukka que tenia per capital a Hawaliya. Està situat al nord-oest de Lukka i el seu territori va ser ocupat temporalment per la gent de Lukka al començament del regnat d'Hattusilis III, però al cap d'un parell d'anys els hitites el van recuperar.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 209. ISBN 8446022532.
# Son Vic

Son Vic és una antiga possessió al terme municipal de Campos, Mallorca que confrontava amb Son Nicolauet, Son Xorc, Son Gueu i Son Rei. El 1701 pertanyia a Bartomeu Obrador i era al lloc denominat es Redol d'en Ginard. Tenia cases i era dedicada al conreu de cereals.
Les cases de la possessió estan organitzades en forma d'"L". La façana principal està orientada a llevant. Compta amb un portal forà rodó, adovellat i emblanquinat. A la seva esquerra hi ha un coll de cisterna adossat a la paret, cobert per una capella que dibuixa un arc apuntat. Rere el dipòsit, hi ha un portal d'arc rodó cegat. Al damunt s'obren dues finestres amb ampit. L'altra ala, destinada a finalitats agrícoles, presenta dues entrades, una a través d'un arc rodó molt antic, i l'altra amb un portal de llinda. Entre ambdues entrades hi ha una rafa.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 108. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Roser, G. i al. «Son Xorc, Son Ginard, Son Vic». A: Catàleg de Béns Patrimonials de Campos ( PDF). III. Ajuntament de Campos, Gener 2006, p. 835-837 [Consulta: 14 setembre 2024]. Arxivat 2014-09-17 a Wayback Machine.
# Sonrisas de Bombay

Sonrisas de Bombay és una organització no governamental que des de 2005 centra l'acció en la lluita contra la pobresa, el respecte als Drets Humans i la igualtat d'oportunitats a la ciutat de Bombai. Treballa amb les comunitats més desafavorides de Bombai i mitjançant la cooperació al desenvolupament genera eines que promouen canvis estructurals i una transformació social, adreçada a l'autosuficiència i la igualtat d'oportunitats, de les comunitats de les zones de slums (barris de barraques) de Bombai.
L'educació, la salut i el desenvolupament socioeconòmic són el marc principal d'actuació dels projectes de Sonrisas de Bombay, i treballen amb la perspectiva que l'educació és l'únic actiu que pot trencar el cercle de la pobresa sens fi i posar en marxa l'ascensor social. Per aquest motiu, promouen l'educació com un dels pilars del seu projecte, per al qual han desenvolupat un programa que incideix en els diferents nivells educatius, des de la primera infància fins als estudis postobligatoris.
Un altre dels pilars clau del seu treball és la sanitat, en què aposten per la prevenció de la malaltia i la promoció de la salut com a elements clau per a millorar les condicions socioeconòmiques de la comunitat. Per acabar, han implementat projectes dirigits a l'empoderament femení i al seu desenvolupament socioeconòmic dins la seva comunitat.
La història completa de com va néixer Sonrisas de Bombay es pot trobar en el llibre escrit per Jaume Sanllorente on es narra la seva experiència. El llibre es titula Sonrisas de Bombay. El viaje que cambió mi destino. Hi és disponible en traducció catalana i també en format còmic, en què compta amb la col·laboració de la il·lustradora Susana Martín.
Ha rebut diversos premis, entre ells el Premi Axuda 2007

## Referències

* ↑ Corresponsables. Fomento empleo femenino (en castellà).
* ↑ http://www.plataformaeditorial.com/ficha/270/0/707/sonrisas-de-bombay.html Arxivat 2014-08-22 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.elcorreogallego.es/santiago/ecg/premio-axuda-07-ong-sonrisas-bombay/idEdicion-2007-12-23/idNoticia-246318/ Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Sonrisas de Bombay - Lloc web oficial
* Memòria de l'entitat per a l'any 2012 Arxivat 2015-10-08 a Wayback Machine.