OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copa del Món de ciclisme de 1989

La Copa del Món de ciclisme de 1989 fou la 1a edició de la Copa del Món de ciclisme.

## Calendari

| Data | Cursa | País | Vencedor | Equip |
| 18 de març | Milà-Sanremo | Itàlia | Laurent Fignon | Super U |
| 2 d'abril | Tour de Flandes | Bèlgica | Edwig Van Hooydonck | Superconfex - Yoko |
| 9 d'abril | París-Roubaix | França | Jean-Marie Wampers | Panasonic |
| 16 d'abril | Lieja-Bastogne-Lieja | Bèlgica | Sean Kelly | PDM |
| 22 d'abril | Amstel Gold Race | Països Baixos | Eric Van Lancker | Panasonic |
| 30 de juliol | Wincanton Classic | Regne Unit | Frans Maassen | Superconfex - Yoko |
| 6 d'agost | Gran Premi de les Amèriques | Canadà | Jörg Müller | PDM |
| 12 d'agost | Clàssica de Sant Sebastià | Espanya | Gerhard Zadrobilek | 7 Eleven - American Airlines |
| 20 d'agost | Campionat de Zuric | Suïssa | Steve Bauer | Helvetia - La Suisse |
| 17 de setembre | Gran Premi de la Libération | Països Baixos | TVM | TVM |
| 7 d'octubre | París-Tours | França | Jelle Nijdam | Superconfex - Yoko |
| 14 d'octubre | Giro de Llombardia | Itàlia | Tony Rominger | Chateau d'Ax |

## Classificacions finals
### Individual

| Posició | Ciclista | Equip | Punts |
| 1 | Sean Kelly | PDM | 44 |
| 2 | Tony Rominger | Chateau d'Ax | 32 |
| 3 | Rolf Sørensen | Ceramiche Ariostea | 27 |
| 4 | Frans Maassen | Superconfex-Yoko | 23 |
| 5 | Steve Bauer | Helvetia-La Suisse | 23 |
| 6 | Edwig Van Hooydonck | Superconfex-Yoko | 20 |
| 7 | Herman Frison | Histor-Sigma | 19 |
| 8 | Charly Mottet | R.M.O | 19 |
| 9 | Raúl Alcalá | PDM | 19 |
| 10 | Sammie Moreels | Lotto | 19 |

### Equips

| Posició | Equip | Punts |
| 1 | PDM | 120 |
| 2 | Helvetia-La Suisse | 101 |
| 3 | Histor-Sigma | 78 |

## Enllaços externs

* Resultats de la Copa del Món de ciclisme de 1989 Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
* Classificaó individual i per equips a memoire-du-cyclisme.net
# Zebulon (Carolina del Nord)

Zebulon és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 4.732 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Zebulon tenia 4.046 habitants, 1.551 habitatges i 1.059 famílies. La densitat de població era de 483,6 habitants per km².
Dels 1.551 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,9% hi vivien parelles casades, en un 20,1% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 43.986 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.199 $ mentre que les dones 24.563 $. La renda per capita de la població era de 17.026 $. Entorn del 12,8% de les famílies i el 16% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Zebulon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Zebulon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Apt

«Apt» té aquests significats:
* Apt (ordre), sistema de gestió de paquets creat pel projecte Debian
* Toponímia:
** Apt (francès) o Ate (municipi de la Valclusa) (occità), municipi francès al departament de la Valclusa (regió de Provença – Alps – Costa Blava)
** Bisbat d'Apt (francès) o Bisbat d'Ate
** Cantó d'Apt (francès) o Cantó d'Ate (occità), divisió administrativa francesa al departament de la Valclusa i del districte d'Ate
** Comtat d'Apt, jurisdicció feudal de Provença
** Districte d'Apt, districte del departament francès de la Valclusa (regió de Provença-Alps-Costa Blava)
# Engenho de Dentro

Engenho de Dentro és un barri de la Zona Nord del municipi de Rio de Janeiro. Malgrat de no ser un dels barris més populosos del municipi, és un dels més notables a causa de la seva extensió geogràfica, limitant amb diversos barris del Grande Méier i també amb el Parc Nacional de Tijuca.
En el barri, que és tallat per l'Avinguda Governador Carlos Lacerda, estan situats els museus del Tren i de les Imatges de l'Inconscient; i més recentment, l'Estadi Nilton Santos, on van tenir lloc les competicions d'atletisme i futbol en els Jocs Pan-Americans de 2007 i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2016. És també tallat pel ferrocarril Central del Brasil, sent dividit en les parts est i oest, i té els seus límits marcats pels barris de Abolição, Água Santa, Cachambi, Encantado, Inhaúma, Lins de Vasconcelos, Méier, Pilares i Todos os Santos.

## Història

El seu origen es remunta a l'època colonial, quan les seves terres acollien un engenho de sucre que li va donar el nom.
Es va desenvolupar, en la segona meitat del segle xix, a partir de la implantació de l'antic ferrocarril Pedro II (ferrocarril Central do Brasil). Després de la Proclamació de la República Brasilera, va ser aixecat un cobert de pintura de cotxes que donaria origen a l'actual Museu del Tren.

## Característiques

És un dels que formen la regió del Grande Méier.
L'Engenho de Dentro, és probablement el barri més heterogeni de la regió administrativa del Méier. Té algunes faveles de classe mitja baixa fins a algunes cases i edificis de classe mitja alta. Té un índex de desenvolupament humà de 0,857, ocupant la posició 48 entre 126 barris del municipi analitzats. Pel que fa a l'índex de Desenvolupament Social, el barri queda en la posició 58 entre 158 analitzats, amb 0,610.
El barri compta, per a l'oci, amb l'Estadi Nilton Santos, que al final dels Jocs Pan-Americans de 2007, l'ajuntament va cedir al Botafogo de Futebol e Regatas. La funció de seu de l'atletisme es va repetir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2016.
El barri d'Engenho de Dentro forma part de la regió administrativa de Méier. Els barris integrants d'aquesta regió administrativa són justament els nou barris que limiten amb Engenho de Dentro a més de Jacaré i Piedade.

## Referències

* 1 2 3 «ENGENHO DE DENTRO - Roteiros - Rolé Carioca» (en portuguès). [Consulta: 27 novembre 2020].
* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Torre romana de Castellví de Rosanes

La Torre romana de Castellví de Rosanes és una obra del municipi de Castellví de Rosanes (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es conserva la part inferior de la torre, rodona, en una alçada que oscil·la entre els 3,5 m i els 4,5 m. De 10,20 m de diàmetre, lleugerament major a la base, on hi ha un sòcol esgraonat. Els carreus són grans, d'uns 45 cm d'alçada per 70-80 de llargada o més, llisos. Els carreus encoixinats fan 30-40 cm d'alçada per 45-65 de llargada. L'interior és massís, reomplert amb un opus emplecton o caementicum molt dur, format per morter i pedruscall. La torre descansa directament sobre la roca, sense fonaments enterrats, amb el formigó del nucli adherit totalment a la prominència de la roca.

## Història

La torre és situada en un lloc especialment estratègic: domina la depressió prelitoral de l'Anoia, traçat que seguia l'antiga Via Augusta romana que travessava el Llobregat (o camí de Barcelona), de manera que controla per ambdós costats a l'obligat pas del congost de Martorell.
Així com el pont sobre el Llobregat sabem quan va ser construït gràcies a les marques de les legions que hi treballarem: entre els anys X a. C -VII aC, segons estudis de Mayer i Rodà, de la torre no hi ha documents epigràfic; no hi ha marques. Això pot fer pensar que no va ser construïda per les legions que treballaren al pont, que haurien deixat llurs senyals. Podria haver estat bastida posteriorment, per exemple a la fi del s. III, al temps de les revoltes i aixecament dels bagaudes. La torre, de fet, servia per vigilar la Via.

## Referències

* 1 2 3 «Torre romana de Castellví de Rosanes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
* ↑ JORDI GIBERT. «LA TORRE SOBIRANA DE CASTELLVÍ DE ROSANES, UN EDIFICI VINCULAT A LA CONQUESTA ISLÀMICA» (pdf). Centre d'Estudis Comarcals del Baix Llobregat. [Consulta: 30 novembre 2015].
# Enginy

«Enginy» té aquests significats:
* Enginy o creativitat, capacitat per associar idees de manera nova o inventar objectes i solucions originals als problemes a què s'enfronta
* Enginy (artefacte), objecte que es pot utilitzar com a eina de treball.
* Enginy sucrer o enginy de sucre, instal·lació industrial destinada a convertir la canyamel en sucre, molí de sucre de canyamel. Més tard, possiblement per influència del castellà i portuguès: antiga hisenda colonial americana.
Viccionari
# Andrés Fleurquin

Andrés José Fleurquin Rubio (Montevideo, 2 d'agost de 1975) és un exfutbolista uruguaià que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Comença a destacar a les files del Defensor Sporting. El 1999, i gràcies al seu bon joc, marxa al futbol europeu, recalant a l'Sturm Graz austríac, on passa dos anys abans de fitxar pel Galatasaray turc, amb qui juga la Champions League. Amb el club d'Estambul hi guanya la lliga 01/02.
Després de militar la 02/03 a França, a l'estiu del 2003 s'incorpora al Córdoba CF, de la Segona Divisió espanyola. A l'any següent marxa a un altre club andalús, el Cadis CF. Amb els gaditans arriba a jugar a la primera divisió en la temporada 05/06, en la qual va marcar un gol. Des de la seua arribada, ha esdevingut un dels jugadors més destacats del Cádiz, amb qui ha militat des de la màxima categoria fins a Segona B.

## Selecció

Fou internacional amb la selecció de l'Uruguai en 11 ocasions. Va participar en la Copa Amèrica de 1999.

## Referències

* ↑ El Celta deja escapar el liderato en Carranza (1–1); Diario Siglo XXI, 2 octubre 2005 (en castellà).
* ↑ Copa América 1999 Arxivat 9 juliol 2015, a Wayback Machine.; a RSSSF

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Enneapterygius hollemani

Enneapterygius hollemani és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 2 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oman.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Randall, J.E., 1995. A review of the triplefin fishes (Perciformes: Blennioidei: Tripterygiidae) of Oman, with descriptions of two new species of Enneapterygius. Rev. Fr. Aquariol. 22(1-2):27-34.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Resolució 198 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 198 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 18 de desembre de 1964, va reafirmar les seves resolucions anteriors a Xipre i va ampliar el període d'estacionament de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre durant uns altres 3 mesos, que ara acaben el 26 de març de 1965.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)
* Conflicte de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Tuhrina

Tuhrina és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1397.
# Les Cases (Sora)

Les Cases és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de considerables dimensions situada en una coma. Està coberta per una teulada a dues vessants i orientada vers el sud. Hi ha una lliça que dona pas a la part del davant. La façana principal té un afegit formant una eixida si bé es conserva un portal amb pedra treballada, els elements artístics són escadussers, solament algunes finestres amb pedra treballada i un rosetó a la part posterior de l'edifici.
Completen la masia edificacions auxiliars (cabana, corts) i antigament albergava dues masoveries en diferents pisos de l'edificació.

## Història

Les Cases és una antiga masia ja documentada el segle xiv. Apareix citada en un document de venda del delme de Sora que l'any 1338 feu en Mare de Sant Agustí a en Pere Sala.
La seva propietat es manifesta a l'haver absorbit antigament la masoveria de la Fajola i el mas de Coll de Bellús que abans havia estat de Casaramona.
L'actual edificació sembla principalment del segle xvii. En una llinda a la part posterior de l'edifici hi ha la data de 1671.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Les Cases». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Compilació just-in-time

En informàtica, la compilació just-in-time (amb acrònim anglès JIT) (també traducció dinàmica o compilacions en temps d'execució) és una manera d'executar codi informàtic que implica la compilació durant l'execució d'un programa (en temps d'execució) més que abans de l'execució. Això pot consistir en la traducció del codi font, però més comunament és la traducció de bytecode a codi màquina, que després s'executa directament. Un sistema que implementa un compilador JIT normalment analitza contínuament el codi que s'està executant i identifica parts del codi on l'acceleració obtinguda amb la compilació o la recompilació superaria la sobrecàrrega de compilar aquest codi.
La compilació JIT és una combinació dels dos enfocaments tradicionals de la traducció al codi màquina — compilació anticipada (AOT) i interpretació — i combina alguns avantatges i inconvenients d'ambdós. Aproximadament, la compilació JIT combina la velocitat del codi compilat amb la flexibilitat d'interpretació, amb la sobrecàrrega d'un intèrpret i la sobrecàrrega addicional de compilar i enllaçar (no només interpretar). La compilació JIT és una forma de compilació dinàmica i permet l'optimització adaptativa, com ara la recompilació dinàmica i les acceleracions específiques de la microarquitectura. La interpretació i la compilació JIT són especialment adequades per a llenguatges de programació dinàmics, ja que el sistema d'execució pot gestionar els tipus de dades d'enllaç tardà i fer complir les garanties de seguretat.
El primer compilador JIT publicat s'atribueix generalment al treball sobre LISP de John McCarthy l'any 1960. En el seu article fonamental Funcions recursives d'expressions simbòliques i el seu càlcul per màquina, Part I, esmenta les funcions que es tradueixen durant el temps d'execució, estalviant així la necessitat de desar la sortida del compilador a les targetes perforades (tot i que això seria conegut amb més precisió com a "Sistema de compilació i marxa"). Un altre dels primers exemples va ser Ken Thompson, que el 1968 va donar una de les primeres aplicacions d'expressions regulars, aquí per a la concordança de patrons a l'editor de text QED. Per a la velocitat, Thompson va implementar la concordança d'expressions regulars mitjançant JITing amb el codi IBM 7094 al Compatible Time-Sharing System. Una tècnica influent per derivar codi compilat a partir de la interpretació va ser pionera per James G. Mitchell el 1970, que va implementar per al llenguatge experimental LC².

## Referències

* 1 2 Aycock, 2003.
* ↑ Ahead-of-Time compilers can target specific microarchitectures as well, but the difference between AOT and JIT in that matter is one of portability. A JIT can render code tailored to the currently running CPU at runtime, whereas an AOT, in lieu of optimizing for a generalized subset of uarches, must know the target CPU in advance: such code may not only be not performant on other CPU types but may be outright unstable.
* 1 2 Aycock, 2003, 2. JIT Compilation Techniques, 2.1 Genesis, p. 98.
* ↑ Thompson, 1968.
* ↑ Aycock, 2003, 2. JIT Compilation Techniques, 2.2 LC², p. 98–99.
# Àhmad al-Àraj

Abu-l-Abbàs Àhmad al-Àraj (1486 -1557) fou caid del Sus i del Marroc, fill de Muhàmmad al-Qàïm al que va succeir als territoris al nord de la serralada de l'Atles el 1517.
El 1511 fou nomenat governador del Sus i jurat com a hereu el 1512. El 1517 va succeir al seu pare i va lluitar contra els cristians a Talmest i Safi expulsant-los d'alguns punts de la costa on s'havien establert (Azemmur i Asila) sense oferir resistència però van retornar al cap de poc i els musulmans que havien quedat a Azemmur foren fets presoners; alguns van haver de ser alliberats mitjançant rescat. Els Banu Hintata se li van sotmetre i després van ser els wattàsides, i finalment va entrar a Marràqueix el 1524. L'emir wattàsida Muhammad al-Bortuqali, que residia a Fes, no va fer res, però el seu fill Ahmed, pressionat pels caps religiosos, va reunir l'exèrcit i va marxar a la ciutat però va haver de retornar poc després de començar el setge, a causa d'una revolta d'un cosí a Fes. El 1526 Ahmed ibn Muhammad va retornar a la regió de Marràqueix, arribant a la regió de Tadela a la frontera, on es va lliurar batalla (juliol de 1529) però després d'aquesta es va acordar la pau. Un tercer atac es va produir el 1536; les dues parts es van trobar a Bu Uqba i la victòria fou per Ahmad al-Araj (28 de juliol de 1536). Sota pressió de diversos notables es va acordar el repartiment del territori quedant per Ahmad de Tadela cap al sud.
Fins aleshores els germans Ahmad i Mahammad havien anat a raca. El segon estava nominalment subjecte al primer (i ambdós foren vassalls wattàsides fins al 1524), però el repartiment del botí trobat a Funti (a la platja de la moderna Agadir) conquerira per Mahammad l'11 de març de 1541, va provocar un conflicte entre els dos, i uns mesos després de la conquesta de Funti, Ahmad va atacar a Mahammad al que va derrotar. El vençut es va esforçar en la venjança i el 1544 va aconseguir apoderar-se de Marràqueix. Ahmad fou fet presoner i enviat al Tafilelt amb la seva família, i una pensió, tractat amb alta consideració i amb rang de sobirà però nominal sense cap poder, i del qual Mahammad restava un teòric vassall. El seu fill Zaydan ibn Abu l-Abbas hauria estat jurat a Sigilmasa com a hereu, però va morir el 1553 abans que el seu pare.
Assassinat Mahammad per sicaris turcs el 23 d'octubre de 1557, el governador Ali ibn Abu Bakr al-Azikki va córrer a fer matar al-Araj i a tots els seus fills i fills de qualsevol edat, per evitar que el fill de Mahammad, Abu Muhammad Abd Allah al-Ghalib Billah, que estava absent governant Fes com a delegat del pare, fos eliminat de la successió. La seva mort s'hauria produït el 26 d'octubre de 1557.

## Bibliografia

* Muhammad al-Saghir ibn al-Hadjdj ibn Abd Allah al-Wafrani, Nozhet-el hādi bi akhbar moulouk el-Karn el-Hadi (Histoire de la dynastie saadienne au Maroc : 1511-1670), traduït i publicat per O. Houdas, Ernest Leroux, París, 1889
# Andrés Esono Ondó

Andrés Esono Ondó (Añisok, 4 de febrer de 1961) és un polític i acadèmic equatoguineà, actual Secretari General de la Convergència per a la Democràcia Social (CPDS).

## Biografia

És sociòleg per la Universitat Complutense de Madrid (UCM) i llicenciat en Ciències Polítiques per la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED). Es va exercir com a docent en el Col·legi Espanyol de Malabo i en altres establiments. En l'actualitat és Cap d'Estudis de la UNED i entre 1993 i 2003 va ser professor tutor en aquesta universitat. Ha treballat com a consultor nacional pel Banc Mundial i per a tres agències de Nacions Unides: l'UNICEF, el FNUAP i el PNUD.
Va començar la seva carrera política militant en el Partit Socialista de Guinea Equatorial (PSGE). En 1992 va abandonar aquest partit i es va unir a la Convergència per a la Democràcia Social (CPDS), fungiendo com a Secretari de Comunicació d'aquesta formació a més de formar part de la seva Comissió Executiva Nacional.
En les eleccions municipals de 2013 va ser escollit regidor de l'ajuntament de Malabo. Al desembre de 2013 va ser escollit nou Secretari General de la CPDS, succeint a Plácido Micó Abogo. Està casat i té tres fills.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Andrés Esono, nombrado nuevo secretario general del CPDS». Europa Press, 13-12-2022 [Consulta: 6 novembre 2017].
* 1 2 3 «Andrés Esono, nuevo Secretario General del CPDS». guineaecuatorialpress.com, 24-12-2013 [Consulta: 6 novembre 2017].
* 1 2 3 4 5 «Candidatos de Juntos Podemos. Andrés Esono Ono, Cabeza de lista para la Cámara de Diputados por Malabo.», 07-11-2017. [Consulta: 8 novembre 2017].
# Resolució 1982 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1982 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 17 de maig de 2011. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació al Sudan, el Consell va ampliar el mandat d'un grup d'experts que vigilava l'embargament d'armes i altres sancions contra el país fins al 19 de febrer de 2012.

## Observacions

El Consell de Seguretat va recordar un informe del grup d'experts i va determinar que la situació al Sudan segueix sent una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals a la regió.

## Actes

Actuant en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va reafirmar la importància de les mesures establertes en resolucions anteriors, inclosa la Resolució 1945 (2010). Va decidir ampliar el mandat del jurat d'experts establert a la Resolució 1591 (2005) i vigilar les sancions contra el Sudan, inclòs un embargament d'armes, fins al 19 de febrer de 2012.
Es va exigir al panell que proporcionés un informe al Consell 30 dies abans del final del seu mandat.

## Referències

* ↑ «Security Council extends until 19 February 2012 mandate of expert panel monitoring sanctions in Sudan». United Nations, 17-05-2011.
* ↑ «UNSC Extends Mandate of Sudan Panel of Experts». China Radio International, 17-05-2011. Arxivat 18 de febrer 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-02-18. [Consulta: 17 febrer 2018].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org