OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coll del Predil

El coll del Predil (en italià: Passo del Predil, en eslovè: Predel, en alemany: Predilpass, en francès: Col du Predil) és un coll dels Alps julianes que separa Itàlia (província d'Udine) d'Eslovènia. Està situat a una altitud de 1.156 metres.

## Geografia

El coll del Predil està ubicat sobre una línia de cresta orientada del nord-est cap al sud-oest, entre el mont Mangart (2.679 m) al nord-est i el mont Kanin (2.587 m) al sud-oest. Separa la vall Canale italiana de l'alta vall eslovena de la Soča (o Isonzo en italià). Del costat italià, domina el poble de Cave del Predil (fracció del municipi de Tarvisio), a proximitat del qual es trobaven des de l'edat mitjana mines de plom i de zinc del mont Re (explotació tancada l'any 1991); sota el coll, a 959 m d'altitud, el llac del Predil, llac natural d'origen glacial, d'una longitud de 1.500 m i una amplada de 500 m i d'una profunditat de 30 m, és travessat pel Rio del Lago (o Slizza) que baixa cap a Tarvisio i pertany a la conca hidrogràfica de la Drave i del Danubi. Del costat eslovè, es troben el caseriu de Strmec na Predelu i el poble de Log pod Mangartom, que depenen del municipi de Bovec (Plezzo en italià).

## Història

És possible que un camí de mules hagi travessat el coll del Predil des de l'antiguitat, però no hi ha cap testimoniatge precís. La primera carretera remunta a principi del segle xiv.
El maig de 1809 van tenir lloc combats al coll entre elements de les tropes napoleòniques d'Eugène de Beauharnais i un contingent austríac, manat pel capità Johann Hermann von Hermannsdorf, que defensava el fort que dominava la carretera. El 18 de maig, els 250 defensors del fort i el seu capità van morir en l'assalt final. Un monument, aixecat a la meitat del segle xix, commemora el seu heroisme.
Fins a l'any 1918, el Predil era en territori austrohongarès. L'any 1918, esdevé totalment italià i separa la província d'Udine de la província de Gorizia, llavors més extensa. Des de 1947, amb la redefinició de la frontera amb Iugoslàvia, és frontera d'Estats.

## Referències

* ↑ W. W. Hyde, Roman Alpine Routes, Philadelphie, 1935, p. 165.

## Vegeu també

* Frontera entre Itàlia i Eslovènia
# Coll del Roure

El Coll del Roure és una collada situada a 317,5 m alt del terme comunal de Llauró, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situat a la zona sud-est del terme de Llauró, a migdia del poble d'aquest nom.

## Referències

* ↑ El Coll del Roure en els ortofotomapes de l'IGN
# Coll del Solà de les Aigües Calentes

El Coll del Solà de les Aigües Calentes és un coll dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 858,3 metres d'altitud, en el terme comunal de Nyer, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És a prop de l'extrem nord-oest del terme comunal de Nyer, a la partida d'Aigües Calentes, a llevant dels Banys de Toès i al sud dels Banys de Canavelles. El lloc on es troba és en els entorns d'on hi havia hagut el monestir de Sant Andreu d'Eixalada.

## Referències

* ↑ [ El Coll del Solà de les Aigües Calentes en els ortofotomapes de l'IGN]
# Colico

Colico és un municipi situat al territori de la Província de Lecco, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
Colico limita amb els municipis de Delebio, Domaso, Dongo, Dorio, Gera Lario, Gravedona ed Uniti, Musso, Pagnona, Pianello del Lario, Piantedo, Tremenico, i Vercana.

## Galeria

* Vista de Colico des de l'altra banda del llac de Como
* Piazza Garibaldi
# Colima (municipi)

Colima és un municipi a l'estat de Colima amb capital a la població homònima de Colima. Aquest és el principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Colima. Limita al nord amb els municipis de Comala, al sud amb Tecomán, a l'oest amb Riva Palacio i a l'est amb Cuencamé.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Colima Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Coloma (prenom)

Coloma és un prenom femení català. Ve del llatí columba que significa colom amb forma femenina.

## Difusió

Aquest prenom és tradicional en català i en altres llengües europees. En català també ha donat lloc al cognom Coloma.
Diminutiu: Colometa, Meta

### Variants

Hi ha diverses variants en altres llengües:
* Anglès: Columba
* Espanyol: Columba (no Paloma, que prové de la Mare de Déu de la Paloma)
* Francès: Colombe
* Gallec: Comba
* Italià: Colomba
* Occità: Colomba, Coloma; Colombina, Colometa (diminutius)

## Festa onomàstica

* Coloma de Sens (Espanya?, 257 - Sens, 273), santa gal·la del segle iv, 31 de desembre
* Coloma de Còrdova, màrtir a Còrdova el 853, 17 de setembre
* Santa Comba de Galícia, santa llegendària basada en la història de Coloma de Sens

## Biografies

* Biografies:
** Coloma Antònia Martí i Valls (Badalona, 1860 - 1899), religiosa, fundadora de la congregació ...
** Coloma Julià Adrover(Llucmajor, 1949), activista lingüística mallorquina.
* Cognom Coloma:
** Andrés Coloma, torero en actiu entre les dècades de 1920-40.
** Joan Coloma i de Cardona (? - Elda, 1586), noble valencià, virrei de Sardenya, 3r Senyor d'Elda i comte d'Elda.
** Joan de Coloma (Borja, Regne d'Aragó, 1442 - ? 1515), secretari de Joan II d'Aragó.
** José Cano Coloma, polític valencià i alcalde de València.
** Rafael Coloma (Catalunya, segle xvi), compositor i mestre de capella.

## Topònims

* Santa Coloma (Sarroca de Bellera), nucli de població del municipi de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà
* Santa Coloma (la Rioja), municipi de la Rioja
* Santa Coloma d'Andorra, nucli de població d'Andorra, al comú d'Andorra la Vella
* Santa Coloma de Cervelló, municipi del Baix Llobregat
* Santa Coloma de Farners, municipi de la Selva
* Santa Coloma de Gramenet, municipi del Barcelonès
* Santa Coloma de Queralt, municipi de la Conca de Barberà
* Santa Coloma de Tuïr o Santa Coloma de la Comanda, municipi del Rosselló

## Referències

* 1 2 3 4 http://bibiloni.cat/blog/?p=1531
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 4 gener 2012].
* ↑ http://www.es.catholic.net/santoral/resultadoa.php?letra=c
* ↑ http://www.ieo-oc.org/Prenoms-occitans-pour-les-filles Arxivat 2017-12-22 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.ecampmany.com/santoral
# Companyia de la Quietud

La Companyia de la Quietud fou un cop armat secret dut a terme a la ciutat de Barcelona el 1713 en el marc de Guerra de Successió Espanyola. A l'inici de l'anomenada Guerra dels catalans, en decidir-se per part de la Junta de Braços la resistència de la ciutat de Barcelona contra Felip V, seixanta homes liderats pel capità Ramon Bordes restabliren l'orde públic i reprimiren el pillatge aparegut en retirar-se de la ciutat les tropes de l'arxiduc Carles. La historiografia borbònica li atribuïa funcions inquisitives i de repressió per tal d'obligar la ciutat a resistir les tropes borbòniques i sovint l'anomenaren Consell de Consciència.

## Referències

* ↑ «Companyia de la Quietud». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ DadesCat. «Companyia de la Quietud», 07-10-2019. [Consulta: 11 març 2023].
* ↑ «MIQUELETS DE CATALUNYA: Exercits Catalans». [Consulta: 11 març 2023].
# Colibrí ermità escatós

El colibrí ermità escatós (Phaethornis eurynome) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita els boscos de les terres baixes del sud-est del Brasil, est del Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Colibrí ermità escatós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Gymnotus cataniapo

Gymnotus cataniapo és una espècie de peix pertanyent a la família dels gimnòtids.

## Descripció

* Fa 31,6 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 79-80.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones i Orinoco, i d'altres indrets del nord del subcontinent.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius). «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales (FUDECI), Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas. Matemáticas y Naturales, Caracas, Veneçuela. vol. 29. 206 p.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Campos-da-Paz, R., 2003. Gymnotidae (Naked-back knifefishes). P. 483-486. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre EDIPUCRS, el Brasil.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Colibrí ermità de Stuart

El colibrí ermità de Stuart (Phaethornis stuarti) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita el sotabosc i clars dels bosocs de les terres baixes del sud i sud-est del Perú i nord i est de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Colibrí ermità de Stuart». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Gymnotus coropinae

Gymnotus coropinae és una espècie de peix pertanyent a la família dels gimnòtids.

## Descripció

* Fa 16,2 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones i Orinoco al Brasil i Surinam.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius). «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Crampton, W.G.R. i J.S. Albert, 2003. Redescription of Gymnotus coropinae (Gymnotiformes, Gymnotidae), an often misidentified species of Neotropical electric fish, with notes on natural history and electric signals. Zootaxa 348:1-20.
* ↑ Alonso, L.E. i H.J. Berrenstein, 2006. A Rapid Biological Assessment of the Aquatic Ecosystems of the Coppename River Basin, Suriname. RAP Bull. Of Biol. Assessment 39:114-117.
# Guia d'ones ranurada

Una guia d'ona ranurada és una guia d'ona que s'empra com antena per a aplicacions de radar en freqüències de microones. Abans que s'introduís a radars superficials de cerca, aquests sistemes empraven reflectors parabòlics.
A efectes comparatius: en una antena parabòlica al final de la guia d'ona hi ha un alimentador (generalment una simple botzina). Aquest alimentador (feedhorn en anglès) dirigeix un feix cònic d'energia cap al reflector. En reflectir-se en ell, aquest raig s'estreteix ("feix col·limat"). Al seu torn, l'energia de l'entorn segueix el camí oposat i és enfocada pel reflector cap al feedhorn. El reflector ha de tenir unes proporcions en funció de la longitud d'ona de l'aplicació.
Una guia d'ona ranurada no té cap reflector, sinó que emet directament a través de les ranures. L'espaiat entre aquestes és crític i ha de ser múltiple de la longitud d'ona que s'està utilitzant per transmetre/rebre. L'efecte d'aquesta geometria és la formació d'una antena d'alt guany, altament direccional en el pla de l'antena. Sens dubte una guia d'ona ranurada no és igual d'efectiva que un reflector parabòlic, i no té resolució en el pla vertical, però és més resistent i menys costosa de construir. El problema de la resolució vertical es pot resoldre afegint una lent de microones a la sortida. Igual que la guia d'ona ranurada en si, la lent és econòmica en comparació amb un reflector parabòlic.
Normalment una guia d'ona ranurada està recoberta d'un material transparent a les microones, que fa que no es puguin veure les ranures a ull nu. Tot i això, és fàcilment distingible per la seva forma plana o tubular. La guia ranurada de la dreta funciona a 2,4 GHz per a una longitud d'ona de 13 cm, una matriu de 16 ranures pot mesurar dos metres de longitud i tenir un guany d'uns 12dB a 14 dB.
Entre els entorns d'aplicació d'aquests dispositius figuren els radars dels aeroports i els sistemes que permeten que els trens s'aturin en el moment adequat a les estacions amb mampara de seguretat.

## Referències

* ↑ José Miguel Miranda Pantoja Ingeniería de microondas: técnicas experimentales p. 265
* ↑ slotted wave guide

## Enllaços externs

* Mesura de constants dielèctriques-Guia ranurada Laboratori de tecnologia electromagnètica UB.
* Antenas guía de ondas ranurado Antenna-Theory.com
* Antena ranurada (presentació de Juande Martínez López)
* PDF (castellà) María del Pilar de las Heras Gómez Diseño de antenas sobre guía de onda ranurada con control de alimentación mediante tornillos de sintonía laterales
# Commack

Commack és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 36.367 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Commack tenia 36.367 habitants, 11.697 habitatges, i 10.176 famílies. La densitat de població era de 1.164,3 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 84.009 $ i la renda mediana per família de 88.406 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.475 $ mentre que les dones 39.124 $. La renda per capita de la població era de 30.840 $. Entorn del 2% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Commack». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Commack». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Núria López-Bigas

Núria López-Bigas (Monistrol de Montserrat, 1975) és una biòloga catalana especialitzada en la genòmica computacional del càncer. Actualment és professora de recerca ICREA i investigadora principal del grup de genòmica biomèdica al Institut de Recerca Biomèdica al Parc Científic de Barcelona. Prèviament, va ser investigadora principal del grup de recerca en genòmica biomèdica del Departament de Ciències Experimentals i de la Salut (DCEXS-UPF), al Parc de Recerca Biomèdica de Barcelona (PRBB), durant més de 10 anys.
La seva recerca se centra en el desenvolupament d'eines computacionals que ajudin a la identificació de mutacions causants de tumors. Ha participat en diversos projectes internacionals, com la Xarxa de Recerca de l'Atles Genòmic del Càncer (The Cancer Genome Atlas Research Network). Algunes de les aportacions del seu grup han estat el descobriment de per què en alguns tipus de tumor, s'acumulen mutacions en llocs especifics del genoma, o la descripció de les mutacions de més de 4.000 tumors originats a 13 òrgans diferents.
López-Bigas va rebre una beca Consolidator del Consell Europeu de Recerca (ERC per les sigles angleses) el 2015 pel seu projecte “NONCODRIVERS” que té com a objectiu identificar mutacions implicades en el desenvolupament tumoral a les regions no-codificants dels genoma. També va rebre el premi Fundació Banc Sabadell el maig de 2016. L'any 2022 va guanyar el Premi Rosa Argelaguet per la seva contribució a visibilitzar el paper de les dones en l'àmbit de la ciència i la recerca.

## Referències

* ↑ «Biomedical Genomics» (en anglès). [Consulta: 5 abril 2021].
* ↑ «ICREA». [Consulta: 5 abril 2021].
* ↑ Sabarinathan, Radhakrishnan; Mularoni, Loris; Deu-Pons, Jordi; Gonzalez-Perez, Abel; López-Bigas, Núria «Nucleotide excision repair is impaired by binding of transcription factors to DNA». Nature, 532, 7598, pàg. 264–267. DOI: 10.1038/nature17661.
* ↑ Gonzalez-Perez, Abel; Perez-Llamas, Christian; Deu-Pons, Jordi; Tamborero, David; Schroeder, Michael P. «IntOGen-mutations identifies cancer drivers across tumor types» (en anglès). Nature Methods, 10, 11, 01-11-2013, pàg. 1081–1082. DOI: 10.1038/nmeth.2642. ISSN: 1548-7091.
* ↑ «Núria López-Bigas, premio Sabadell a la investigación biomédica». El Periódico, 19-05-2016 [Consulta: 10 febrer 2017].
* ↑ antonio.espinosa. «Núria López-Bigas rebrà el II Premi Rosa Argelaguet i Isanta - Premi del Campus Manresa». [Consulta: 7 novembre 2023].

## Enllaços externs

* The Cancer Genome Atlas Research Network
* Entrevista en El País: “No hay una cura para el cáncer. Habrá muchas”
* Entrevista a Ara: "Anomenem 'càncer' moltes malalties diferents"
* Entrevista a El Periódico: "Saber qué mutación causa un tumor es como buscar una aguja en un pajar"
# Ce qui arrive à un petit malin de peintre

Ce qui arrive à un petit malin de peintre, coneguda en anglès com A Tricky Painter's Fate o A Railway Passenger's Ruse és un curtmetratge mut francès del 1908 dirigit per Georges Méliès. La pel·lícula presenta l'actor Gallois com un dels passatgers del tren. Una guia analítica de les pel·lícules de Méliès, publicada pel Centre National de la Cinématographie, conclou a partir de l'estil de la pel·lícula que no va ser dirigida pel mateix Méliès sinó pel seu assistent, un actor conegut com Manuel.
TVa ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 1266 al 1268 als seus catàlegs; el títol A Tricky Painter's Fate fou usat pel mercat estatunidenc, i A Railway Passenger's Ruse per al britànic. No se sap que la pel·lícula s'hagués venut en aquell moment a la França natal de Méliès. La pel·lícula havia arribat tan lluny com Nova Zelanda el desembre de 1908, quan es diu que es va jugar a un programa de "novetats" a l'Ajuntament de Wellington.
L'estudiosa de cinema Lucy Fischer, en un estudi de l'art de René Magritte, crida l'atenció sobre la forma en què Ce qui arrive à un petit malin de peintre planteja "qüestions d'il·lusionisme i la confusió dels personatges reals i de ficció" i els espais" d'una manera que recorda, i pot haver influït Magritte. Se sap que el pintor va ser un devot de l'obra de Méliès.

## Referències

* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 354, ISBN 9782732437323
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, p. 330, ISBN 2903053073
* ↑ "Entertainments", New Zealand Times XXX (6702): 6, 28 December 1908, <https://paperspast.natlib.govt.nz/newspapers/NZTIM19081228.2.59>
* ↑ Fischer, Lucy (2019), Cinemagritte: René Magritte Within the Frame of Film History, Theory, and Practice, Detroit: Wayne State University Press, p. 83, <https://www.google.cat/books/edition/Cinemagritte/FSGGDwAAQBAJ?hl=ca&gbpv=1&pg=PA83&printsec=frontcover>

## Enllaços externs

* Ce qui arrive à un petit malin de peintre a YouTube
# Nàberejni (Khatukai)

* Per a altres significats, vegeu «Nàberejni».
Nàberejni - Набережный (rus) és un possiólok de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Kuban, davant d'Ust-Labinsk, a 11 km al nord-est de Krasnogvardéiskoie i a 77 al nord-est de Maikop, la capital de la república.
Pertany al municipi de Khatukai.
# Núria Marcet Ballber

Nuria Marcet Ballber (Terrassa, 1930) és una activista social contra els desnonaments de la ciutat de Barcelona. A més a més, ha estat candidata per les llistes pròximes a Catalunya en Comú i Barcelona en Comú en diferents processos electorals.

## Biografia

Marcet, és una de les filles d'una família de 14 germans. La seva família es va traslladar del Vallès a la ciutat de Barcelona, quan ella encara era molt petita. Als dinou anys, decideix entrar com a monja de clausura, però decepcionada amb l'estil de vida obligatori que havia de portar abandona els hàbits i marxa a col·laborar en una associació dedicada a ajudar a gent gitana del Camp de la Bota.
Al camp de la Bota, organitza una cooperativa d'artesania gitana fins que el franquisme va desmuntar les barraques i va crear el barri de La Mina. És en aquell moment que decideix buscar una alternativa i estudià infermeria arribant a treballar 6 anys a l'Hospital de la Vall d'Hebrón. Posteriorment, viatjà a l'Índia buscant conèixer un sistema mèdic més basat en el model biopsicosocial i, no tant, en el model biomèdic, el qual segons ella abusava de la farmacologia.
A l'Índia és on coneix el ioga, el qual importa a Barcelona a la seva tornada. És a les classes de ioga, on comença el seu afany per l'activisme de barri i veïnal. És a partir d'aquí, que ha col·laborat en moviments com Resistim al Gòtic, Marea Blanca i va participar en el moviment del 15M.
Ha participat en algunes candidatures pròximes als comuns, especialment a la ciutat de Barcelona i en suport a l'alcadessa Ada Colau.
El 2021, el Centre Residencial d'Inclusió (CRI) La Llavor, el primer específicament per a dones sense llar a Barcelona, bateja com a Llar Núria Marcet una de les seves estances. Concretament, la Llar Núria Marcet, es un pis ubicat al centre de barcelona, en el qual viuen dones amb necessitats específiques i situada davant la singular església de Sant Genís dels Agudells.

## Referències

* 1 2 3 «Núria Marcet». Arxivat de l'original el 2021-10-03. [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ «Núria Marcet, una lluitadora antidesnonaments de 90 anys | betevé». [Consulta: 25 març 2021].
* 1 2 3 «Núria Marcet: «En este barrio, sale un problema y se crea algo para contrarrestarlo»», 07-02-2020. [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ «Gent que treballa en cultura en suport del Cap Raval Nord», 29-01-2019. [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ «Cinc anys de lluites sanitàries a Catalunya 2011-2015: Història de la indignació, la protesta, la desobediència i l'ocupació a la proposta, la confluència i l'assalt a les institucions. – Marea Blanca». Arxivat de l'original el 2021-03-25. [Consulta: 25 març 2021].
* 1 2 López, Helena. «Núria Marcet, 91 anys rebel·lant-se contra la injustícia», 22-03-2021. [Consulta: 25 març 2021].
# Okúlovo (Nóvgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Okúlovo».
Gússevo (en rus: Окулово) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 19 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.