OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coeficients de Fresnel

Els coeficients de Fresnel (en honor del físic francès Augustin Fresnel) són uns paràmetres que permeten mesurar la relació entre els camps elèctrics transmesos i reflectits quan una ona experimenta un canvi en les propietats del medi pel qual es propaga.
Quan una ona electromagnètica incideix en la interfície, o superfície de separació entre dos medis amb diferents índexs de refracció ($n_{i}$ i $n_{t}$), una part es transmetrà i una altra es reflectirà en el mateix. Sí l'angle d'incidència és $\theta _{i}$ i $\mu _{i}$, sabem que: $\theta _{i}=\theta _{r}$ és a dir que l'angle d'incidència és igual al de reflexió. Per la llei de Snell, hem de $n_{i}\sin {\theta _{i}}=n_{t}\sin {\theta _{t}}$ és a dir que l'angle de transmissió a través del nou material dependrà dels coeficients de refracció $n={\sqrt {\frac {\epsilon \mu }{\epsilon _{0}\mu _{0}}}}$ d'ambdós materials i de l'angle d'incidència.
    $R={\frac {E_{r}}{E_{i}}}$
    $T={\frac {E_{t}}{E_{i}}}$
La transmissió i la reflexió depenen de la polaritat de l'ona en traspassar el medi (això es deu a com interacciona l'ona plana amb la interfície), de manera que els coeficients de Fresnel seran perpendiculars al pla d'incidència (pla pel qual viatja l'ona i perpendicular a la interfície) i paral·lels al pla d'incidència.
    $R_{\bot }={\frac {{\frac {n_{t}}{\mu _{t}}}\cos \theta _{i}-{\frac {n_{i}}{\mu _{i}}}\cos \theta _{t}}{{\frac {n_{t}}{\mu _{t}}}\cos \theta _{i}+{\frac {n_{i}}{\mu _{i}}}\cos \theta _{t}}}$
    $T_{\bot }={\frac {2{\frac {n_{t}}{\mu _{t}}}\cos \theta _{i}}{{\frac {n_{i}}{\mu _{i}}}\cos \theta _{t}+{\frac {n_{t}}{\mu _{t}}}\cos \theta _{i}}}$
    $R_{\bot }={\frac {{\frac {n_{i}}{\mu _{i}}}\cos \theta _{i}-{\frac {n_{t}}{\mu _{t}}}\cos \theta _{t}}{{\frac {n_{i}}{\mu _{i}}}\cos \theta _{i}+{\frac {n_{t}}{\mu _{t}}}\cos \theta _{t}}}$
    $T_{\|}={\frac {2{\frac {n_{t}}{\mu _{t}}}\cos \theta _{i}}{{\frac {n_{i}}{\mu _{i}}}\cos \theta _{i}+{\frac {n_{t}}{\mu _{t}}}\cos \theta _{t}}}$
On els subíndexs t/i indiquen les ona transmesa/incident o el segon medi/primer medi segons s'apliqui a angles o índexs de refracció i també permeabilitats magnètiques, respectivament.
Només cal combinar tots dos per tenir una ona qualsevol interaccionant en una interfície.

## Referències

* ↑ Fórmules de Fresnel al web de la Universitat de Barcelona
* ↑ Equacions de Fresnel al web de la Universitat Complutense
* ↑ Equacions de Fresnel a hyperphysics
# Incretina

Les incretines són un grup d'hormones gastrointestinals que causen un augment en la quantitat d'insulina (que és alliberada de les cèl·lules beta dels illots de Langerhans) després de menjar, fins i tot abans que els nivells de glucosa en sang s'elevin. També redueixen la taxa d'absorció dels nutrients en el torrent sanguini en reduir el buidament gàstric i poden directament reduir la ingesta d'aliments. A més, també inhibeixen el glucagó (que és alliberat de les cèl·lules alfa dels illots de Langerhans). Les dues principals molècules que compleixen els criteris de les incretines són un pèptid similar al glucagó-1 (GLP-1) i pèptid inhibidor gàstric (també conegut com: polipèptid insulinotròpic dependent de la glucosa o GIP). Ambdós, el GLP-1 i el GIP s'inactiven ràpidament per l'acció de l'enzim dipeptidil peptidasa-4 (DPP-4). Tant el GLP-1 com el GIP són membres de la superfamília dels pèptids del glucagó.
L'amida del GLP-1 (7-36) no és molt útil per al tractament de la diabetis mellitus tipus 2, ja que ha de ser administrat per infusió subcutània contínua. Estan comercialitzats a Espanya la dulaglutida (Trulicity), l'exenatida (Bydureon, Byetta), la liraglutida (Saxenda, Victoza) i la semaglutida (Ozempic). El principal desavantatge d'aquests anàlegs és que han de ser administrats per injecció subcutània.
Un altre enfocament consisteix a inhibir l'enzim que inactiva el GLP-1 i el GIP, la DPP-4. Els inhibidors de la DPP-4 es poden prendre per via oral en forma de pastilles.

## Referències

* ↑ «The incretin system: glucagon-like peptide-1 receptor agonists and dipeptidyl peptidase-4 inhibitors in type 2 diabetes». Lancet, vol. 368, 9548, 01-11-2006, pàg. 1696–705. DOI: 10.1016/S0140-6736(06)69705-5. PMID: 17098089.
* ↑ «Efficacy and safety of incretin therapy in type 2 diabetes: systematic review and meta-analysis». JAMA, vol. 298, 2, 01-07-2007, pàg. 194–206. DOI: 10.1001/jama.298.2.194. PMID: 17622601.
* ↑ Rang and Dale's Pharmacology. 8th. United Kingdom: Elsevier Churchill Livingstone, 2016, p. 385. ISBN 9780702053627. OCLC 903083639.
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2022.
# Cap Codera

Cap Codera és un accident geogràfic de la costa del municipi de Brión a l'estat de Miranda, al centre nord de Veneçuela enfront del Mar Carib. Serveix com una barrera geganta que prevé que les aigües marrons que desemboquen dels rius es difonguin cap a l'oest, explicant així el color blau brillant que té el mar a la zona d'El Banquito. Cap al nord es troba un illot rocós anomenat Faralló Centinela. El nom de Codera va ser donat pels colonitzadors espanyols als qui se'ls va assemblar a la forma d'un colze. En les seves aigües es realitzen activitats com la pesca, i el submarinisme.

## Referències

* 1 2 3 4 5
* 1 2 3 http://www.pdv.com/lexico/c201w.htm
* ↑ http://www.venezuelatuya.com/barlovento/puerto_frances.htm
# Veritat (física)

En física de partícules, la veritat és un nombre quàntic de sabor que representa la diferència entre el nombre de quarks cima (o quarks veritat) (t) i antiquarks cima (${\bar {t}}$) presents en una partículaː
    $T=n_{\text{t}}-n_{\bar {\text{t}}}$
Per convenció, els (anti)quarks cima tenen veritat +1 (−1). El terme "veritat" és rarament utilitzat; la majoria de físics simplement es refereixen al "nombre (net) de quarks cima".
Com tots els nombres quàntics de sabor, la veritat és conservada sota interaccions fortes i electromagnètiques, però no sota la interacció feble. Tanmateix el quark cima és extremadament inestable, amb una vida mitjana per sota de 10$^{−23}$ s, temps típic de les interaccions fortes. Per aquesta raó el top no hadronitza mai, és a dir no forma mai un estat lligat, de forma que la veritat de tots els mesons i barions és sempre igual a zero.

## Referències

* Anchordoqui, L.; Halzen, F. (2009) "Lessons in Particle Physics". arXiv:0906.1271 [physics.ed-ph].
Viccionari
# Consell comunal de Sanem

El consell comunal de Sanem (francès: Conseil communal de Sanem) és el consell local de la comuna de Sanem, al sud-oest de Luxemburg.
És constituït per quinze membres, escollits cada sis anys mitjançant representació proporcional. Les darreres eleccions es van realitzar el 9 d'octubre de 2005, va donar lloc a um empat entre el Partit Popular Social Cristià (CSV) i el Partit Socialista dels Treballadors (LSAP). Al collège échevinal, van formar coalició el Partit Socialista dels Treballadors (LSAP) i Els Verds, sota el lideratge de l'alcalde Georges Enge del LSAP.
| Partit | Partit | Escons | Regidors |
| | Partit Popular Social Cristià (CSV) | 5 | Guy Anen, Mike Lorang, Nathalie Morgenthaler, Carine Reuter-Bauler, Fred Sunnen |
| | Partit Socialista dels Treballadors (LSAP) | 5 | Simone Asselborn-Bintz, Raymond Conter, Georges Engel, Marco Goelhausen, José Piscitelli |
| | Els Verds | 3 | Myriam Cecchetti, Dagmar Reuter-Angelsberg, Robert Rings |
| | Partit Reformista d'Alternativa Democràtica (ADR) | 1 | Nico Schroeder |
| | Partit Democràtic (DP) | 1 | Armand Hoffmann |
| Font:Commune of Sanem Arxivat 2007-07-22 a Wayback Machine.> ||||

## Referències

* ↑ «Conseil communal» (en francès). Commune of Sanem. Arxivat de l'original el 2007-07-22. [Consulta: 14 setembre 2007].
* ↑ «Le Collège Échevinal» (en francès). Commune of Sanem. Arxivat de l'original el 2014-07-15. [Consulta: 14 setembre 2007].

## Enllaços externs

* (francès) Sanem official website page on the council Arxivat 2007-07-22 a Wayback Machine.
# Sirtis Major

Sirtis Major (grec antic: Σύρτις μεγάλη; llatí: Syrtis Major) va ser el nom donat pels romans al principal golf de la costa de la moderna Líbia, l'actual Golf de Sirte.
Juntament amb el Syrtis Minor, donava nom a la regió de Sírtica, després Tripolitània. El nom venia de la paraula dels nadius, Sert, que vol dir desert, per la costa desolada i arenosa que actualment encara conserva. Tenia roques a poca profunditat i la navegació era considerada molt perillosa, i per això només s'atrevien a passar-hi petits naus, diu Estrabó. S'estenia de Misratah (Tripolitània), a l'oest, fins a Bengasi (Cirenaica), a l'est.

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, XVII, 835
* ↑ Smith, William (ed.). «Sirtis Major». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 12 juny 2022].
# Platja de Borizu

La Platja de Borizo o Borizu té forma de petxina, presentant una longitud de 400 metres, amb una amplària variable però que pot considerar-se d'uns 65 metres de mitjana.
Se situa entre les poblacions de Barro i Celorio, i enfront de l'illa de Arnielles o Borizu, que a la seva zona oest és coneguda com Las Cabreras. S'emmarca a les platges de la Costa oriental d'Astúries, anomenada també Costa Verda Asturiana i és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació). Per aquest motiu està integrada, segons informació del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi ambient, en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.

## Descripció

Es tracta d'una platja semiurbana que compta amb una alta afluència de públic. Presenta molt fàcil accés tant a peu, fins i tot per a persones amb discapacitat, com en vehicle rodat, comptant amb un aparcament d'unes 100 places. Es troba en el municipi de Llanes. Compta amb una extensa platja de fina i blanca sorra que permet gaudir d'unes aigües tranquil·les. En baixamar s'uneix a través d'una franja de sorra a l'illa de Borizo que se situa enfront d'ella. Presenta diversos equipaments i serveis, com són dutxes, telèfon, papereres, servei de neteja…

## Referències

* ↑ del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana. Nobel, 2013, p. 248. ISBN 978-84-8459-669-1 [Consulta: 7 desembre 2014].
* 1 2 «Catálogo de playas. Playa de Borizo». Web del Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. Arxivat de l'original el 2015-01-06. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ «Playa de Borizu» (en espanyol europeu). [Consulta: 15 octubre 2018].
* ↑ «Playa de Borizu» (en castellà). Naturaleza y turismo. Arxivat de l'original el 2017-07-06 [Consulta: 4 febrer 2015].
# Comarca de Santiago

La Comarca de Santiago és una comarca de Galícia situada a la província de la Corunya. Limita amb la comarca de Bergantiños al nord, amb les comarques d'Ordes i Arzúa a l'est, amb les de Xallas, Noia, A Barcala i O Sar a l'oest, i amb Tabeirós-Terra de Montes al sud. En formen part els municipis de:
* Ames
* Boqueixón
* Brión
* Santiago de Compostel·la
* Teo
* Val do Dubra
* Vedra
# Carbon Hill (Alabama)

Carbon Hill és una població del comtat de Walker a l'estat d'Alabama (Estats Units). Segons el cens del 2000 tenia 2.071 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carbon Hill tenia 2.071 habitants, 880 habitatges, i 579 famílies. La densitat de població era de 144,6 habitants/km².
Dels 880 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,3% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones hi havia 81,7 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.861 $ i la renda mediana per família de 25.556 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.241 $ mentre que les dones 15.170 $. La renda per capita de la població era de 12.100 $. Aproximadament el 23% de les famílies i el 24% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Educació

A nivell d'educació, aquesta ciutat està atesa per la Carbon Hill High School, una instal·lació de 430 estudiants de 9è a 12è grau. L'escola és coneguda com el primer lloc de treball per a l'entrenador de bàsquet universitari "Wimp" Sanderson, i la llar de molts jugadors de futbol universitari. La mascota de l'escola és un Buldog, i els colors són blau i blanc. L'escola és membre de la Walker County Board of Education. L'any 2002, l'edifici original de l'escola va ser destruït per un incendi. Recentment va ser substituït per un edifici nou. La Carbon Hill Elementary/Junior High School, on alguns dels estudiants van ser traslladats temporalment, va ser destruïda per un tornado F3 que va destruir gran part de Carbon Hill el 10 de novembre de 2002.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Carbon Hill (Alabama)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Carbon Hill High School - Inici». Walkercountyschools.com. Arxivat de l'original el 6 de març de 2012. [Consulta: 3 març 2012].
* ↑ «Carbon Hill Tornado - April 12, 2020» (en anglès). National Weather Service (USA). Arxivat de l'original el 29 març 2024. [Consulta: 24 maig 2024].
# Vicent Almela Artíguez

Vicent Almela Artíguez nom de ploma: Vicent Almela; (La Vall d'Uixó, 1981) és un escriptor valencià resident a Barcelona, on treballa de mestre d'educació especial. Diplomat com a Mestre de Primària per la Universitat Jaume I, com a escriptor ha treballat els generes de la poesia i els contes; així, va publicar dins d'obres col·lectives els poemaris Vespre d'esperança (Edicions 96, 2003), Sinó l'absència (Editorial Fonoll, 2003), Solstici d'estiu, joves poetes de la Mediterrània —on van ser inclosos deu dels seus poemes— (Fundació Aca, 2009) i, l'any 2003, amb el seu llibre Llum de somni (Viena Edicions, 2004) va guanyar el Premi de Poesia Martí Dot. També el vertigen (Viena Edicions, 2016) ha estat guardonat amb el premi Betúlia de poesia Memorial Carme Guasch de Badalona.
Pel que fa al seu vessant com escriptor de contes cal destacar La vida dolça —publicat dins el volum Deu anys de contes (Perifèric Edicions, 2006)— o Llimbs —dins De com la senyoreta M va fugir d'un quadre de Waterhouse i altres contes (Cossetània, 2006)— d'entre els que ha publicat arreu del territori de parla catalana.

## Premis literaris

* Martí Dot de Sant Feliu de Llobregat, 2003, per Llum de somni.
* Maig de narrativa breu, 2003, per La vida dolça.
* Sant Vicent del Raspeig de narrativa, 2004, per Silenci d'àngel.
* Caldes de Malavella de microliteratura, 2005, per Estranyesa.
* Enric Valor de narrativa, de l'Alcúdia de Crespins, 2005, per Mel.
* La Nau, de microrelats, millor autor valencià, 2009, per Educació viària.
* Betúlia de poesia Memorial Carme Guasch, de Badalona, 2016, per També el vertigen.

## Referències

* 1 2 3 «Vicent Almela». web. El pont de les lletres. [Consulta: 22 març 2016].
* ↑ Micó Catalán, 2002, p. 174.
* ↑ «27 poetes valencians». web. Tria Llibres. [Consulta: 22 març 2016].
* ↑ «Vicent Almela». web. Versos.cat. [Consulta: 22 març 2016].

## Bibliografia

* Micó Catalán, Francisco. Narratives 1996-2001. Castelló: Universitat Jaume I, 2002. ISBN 8480213787.
# Torre dels Ocells (Caldes de Malavella)

La Torre dels Ocells és un edifici del municipi de Caldes de Malavella (Selva). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat al nucli urbà de Caldes de Malavella, a l'Av. Doctor Furest, és un edifici amb paret mitgera i tres façanes, la principal de les quals dona a l'avinguda i les altres dues al jardí de la casa.

## Descripció

La casa, de planta paral·lelogramàtica, està dividida en planta baixa pis i golfes-galeria. Per entrar-hi, cal passar primer una porta que hi ha en el tancat, al costat de la qual hi ha la porta d'entrada per a vehicles. La planta baixa té un sòcol que volta l'edifici. La porta d'entrada es troba en una de les façanes que donen al jardí, just al costat esquerre de l'edifici vist des de l'Avinguda del Doctor Furest. La porta d'entrada, al centre, té arc de mig punt emmarcada en pedra i flanquejada per dues finestres en arc escarser i ampit de pedra. A la façana lateral dreta, és a dir, la que dona a l'Av. Dr. Furest, presenta un ritme de tres finestres en arc escarser i ampit de pedra. El pis, a la façana principal hi ha tres finestres rectangulars apaisades emmarcades en pedra i ampit de finestra; estructura que es repeteix a la façana de l'avinguda.
A les golfes-galeria, una llotja de cinc obertures en arc de mig punt a la façana principal i dos (també en arc de mig punt) a la façana lateral del carrer Furest. Una altra galeria oberta, més baixa, dona a l'avinguda. Les columnes de les galeries són dòriques, cosa que dona un caràcter italianitzant a les galeries. La galeria que dona a l'avinguda té el teulat a doble vessant sostingut per un encavallat de fusta. El teulat de la galeria de la façana principal és a quatre vessants. El ràfec de la teulada és triple. A la façana lateral que dona al jardí, un mirador.

## Història

A l'arxiu de Caldes de Malavella es conserva el projecte arquitectònic signat per Joan Bordàs i Salellas el 30 d'abril del 1949. Aquest edifici representa la darrera mostra del tipus d'arquitectura nascuda a conseqüència de l'activitat d'estiueig. L'estiueig de la segona meitat del segle xix i principis del segle XX tenia un caràcter elitista, ja que es limitava als sectors benestants de la societat. Anava lligat a pràctiques curatives i també començava a ser una activitat de lleure. La millora en els mitjans de transport va contribuir a consolidar els nuclis d'estiueig cosa que tingué un fort impacte en l'urbanisme i l'economia dels pobles amb aigües termals. A Caldes de Malavella es construeixen gran nombre de cases, torres i xalets sobretot a l'entorn de la Rambla Recolons i de la que s'anomenà Colònia de la Granja. En aquest moment també es van adequar diverses zones de passeig, places i parcs.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Torre dels Ocells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Sirte (districte)

El districte de Sirte (àrab: شعبية سرت, xaʿbiyyat Sirt) és un dels vint-i-dos districtes de Líbia. Amb costa sobre el Mar Mediterrani, més concretament sobre el Golf de Sidra. La ciutat de Sirte és la seva capital. En la qual es troba la prestigiosa Universitat d'Al-Tahadi.

## Superfície i població

La superfície d'aquest districte abasta uns 77.660 km². La població està composta per uns 141.378 habitants, segons les xifres del cens realitzat l'any 2006. La densitat poblacional del Districte de Sirte és d'1,82 habitants per km².

## Referències

* «Districts of Libya». statoids.com. Consultat el 27 d'octubre de 2009
# Poble Vell de Mequinensa

El Poble Vell de Mequinensa (Pueblo Viejo de Mequinenza en castellà) era una antiga població desapareguda situada a la província de Saragossa, a la confluència dels rius Ebre, Segre i Cinca. La població tenia uns 3.500 habitants a principi del segle XX i els seus veïns treballaven principalment en l'extracció de lignit de les mines i en el transport de carbó en barcasses per l'Ebre conegudes com a «llaüts». El 1936 n'hi havia serze de llaüts matriculats a Mequinensa que transportaven entre 18 i 30 tones de càrrega.

## Història

Els orígens de la població semblen remuntar-se a l'època musulmana amb l'arribada de la tribu amaziga dels Miknasa que hi van fundar un assentament i una torre defensiva. El topònim de la població procedeix del nom de la tribu amaziga. Alguns historiadors consideren que pot ser també el oppidum romà d'Octogesa, que Juli Cèsar situa en la seva obra "La guerra civil".
La població tenia un reticle irregular d'origen musulmà encara que va comptar amb diverses ampliacions fora de les muralles a mesura que la població creixia. L'antiga Mequinensa era un port fluvial bàsic en el curs dels rius Ebre, Segre i Cinca ja que estava situada estratègicament a la seva confluència. El castell de Mequinensa, d'origen medieval i un dels millors que l'art gòtic va llegar a la Corona d'Aragó presidia la silueta de la vila a la vora de l'Ebre des de l'Edat Mitja.
La construcció de la presa de Riba-roja va suposar la desaparició de la major part del nucli urbà i en conseqüència el tràgic final d'una vila mil·lenària. Si bé les aigües de l'embassament no van arribar a cobrir al complet la població, si que van negar la major part d'hortes de ribera, més fèrtils i productives que la resta, i una important part de la població. Després de moltes protestes dins del franquisme, els veïns de Mequinensa van aconseguir una indemnització i es va derrocar el poble per complet a excepció de l'edifici del Grup Escolar María Quintana que avui dia acull els Museus de Mequinensa.
La desaparició del traçat urbà va suposar un canvi de vida radical per als seus veïns que a més d'abandonar les seves cases i presenciar el seu enderrocament, veien també com s'enfonsava una economia basada en la indústria, la mineria del carbó i la navegació fluvial dels rius.

## Descripció

El poble s'assentava en un vessant al llarg de la riba de l'Ebre i als peus del castell. Posseïa dues places principals: la Plaça d'Armes i la Plaça de l'Ajuntament.

## Nova Mequinensa

Mequinensa va renéixer de nou a causa de la tenacitat i l'esforç dels seus habitants a escassos quilòmetres de l'anterior nucli urbà al costat de les aigües del Segre i del Cinca. La nova població, molt més moderna i turística, s'ha convertit en un referent mundial del turisme actiu, rebent visitants de tot el món.

## En la cultura popular

* A 'Camí de sirga', la novel·la més popular de l'escriptor mequinensà Jesús Moncada, es relata amb mestratge un episodi que va marcar per sempre el record dels veïns del Poble Vell de Mequinensa.

## Vegeu també

* Mequinensa
* Jesús Moncada i Estruga
* Museus de Mequinensa
* Castell de Mequinensa
* Setge de Mequinensa
# Independents de la Selva

Independents de la Selva (IdS) és una coalició de partits municipalistes independents de la comarca de la Selva formada pocs mesos abans de les eleccions municipals de 2015. En els comicis, va obtenir 7.138 vots, 46 regidors i 6 alcaldies, fet que va situar IdS com a tercera força a la comarca. Gisela Saladich, alcaldessa de Tossa de Mar, representa Independents de la Selva a la Diputació de Girona, on ha reclamat una major transparència.

## Referències

* 1 2 3 Parreño Mont, David «Disposats a eliminar la Diputació des de dins». Ara Comarques Gironines, 17-09-2015, p. 6 [Consulta: 17 setembre 2015].