OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Godwin (Carolina del Nord)

Godwin és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 112 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Godwin tenia 112 habitants, 38 habitatges i 31 famílies. La densitat de població era de 173 habitants per km².
Dels 38 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,9% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 18,4% no eren unitats familiars. En el 15,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,1% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.250 $ i la renda mediana per família de 42.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.417 $ mentre que les dones 22.188 $. La renda per capita de la població era de 14.943 $. Entorn del 8,6% de les famílies i el 13% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Godwin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Godwin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Temporada 2020-2021 del Liceu

La temporada 2020-2021 del Gran Teatre del Liceu és la primera després de la commemoració del vintè aniversari de la reobertura del teatre (1999) després de l'incendi que patí l'any 1994. Tant la programació d'obres com la d'artistes ha sofert variacions causades per l'impacte de la COVID-19.
El fil conductor de la temporada és la passió humana.

## Referències

* ↑ «Óperas consolidadas y grandes voces para un Liceu de gala y de aniversario» (en castellà). ABC, 13-03-2019. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ «El Liceu presenta su temporada 2020/2021» (en castellà). Platea Magazine, 17-07-2020. [Consulta: 6 abril 2021].
# L'elegància de l'eriçó

L'elegància de l'eriçó (títol original en francès L'Élégance du hérisson) és la segona novel·la de l'escriptora Muriel Barbery. Va aparèixer el 2006 a l'editorial Gallimard i ràpidament fou l'èxit de la temporada amb gairebé un milió d'exemplars venuts i 30 setmanes en el número 1 de vendes. Gràcies a tot això li fou atorgat el Premi dels llibreters francesos (Prix des libraires) el 2007. En català va aparèixer el 2007 a Edicions 62, i s'ha inclòs a la col·lecció "El balancí" amb el número 569.
Ha estat portada al cinema el 2008 sota la direcció de Mona Achache amb Josiane Balasko com a protagonista, sota el títol de Le Hérisson.

## Argument

Rennée Michèle és la portera del número 7 de la rue Grenelle, de París, un edifici noble de gent acabalada i de poder. És vídua i amaga una gran cultura a base de lectures, música... que passa desapercebuda als seus patrons. Només viu amb un gat, que s'anomena Lleó en honor de Lleó Tolstoi. Un dels veïns, que és ministre, té una filla de nom Paloma que és superdotada i també amaga aquesta condició a la resta de gent. Ha decidit suïcidar-se el dia del seu aniversari per no viure la vida buida dels adults. Tot canvia quan Kakuro Ozu, un japonès de gran cultura, s'instal·la en l'apartament del quart pis.

## Referències

* ↑ L'elegància de l'eriçó a Edicions 62
* ↑ L'Elégance du hérisson a Evene.fr (francès)
* ↑ “L'élégance du hérisson” franchit le cap du million d'exemplaires a Livres Hebdo, 27.05.2008 (francès)
* ↑ The Elegance of the Hedgehog a csmonitor.com (anglès)
* ↑ The Elegance of the Hedgehog a Europa editions (anglès)
* ↑ L'élégance du hérisson de Muriel Barbery, la lecture de Jade Arxivat 2013-05-04 a Wayback Machine. a Meltycampus.fr (francès)
* ↑ L'elegància de l'eriçó o com trobar el sentit en la foscor a Nació Digital
* ↑ L'elegància de l'eriçó a Casadellibro.com

## Enllaços externs

* L'elegància de l'eriçó Arxivat 2008-08-01 a Wayback Machine. anàlisi de Jordi Llavina a TV3, 8/7/2008
* Faut-il écraser le hérisson? a Libération, 5/7/2007 (francès)
# Betpakdalita-FeFe

La betpakdalita-FeFe és un mineral de la fosfats que pertany al grup de la betpakdalita.

## Característiques

La betpakdalita-FeFe és un fosfat de fórmula química [Fe$^{3+}$₂ (H₂O)$_{15}$(OH)₂Fe$^{3+}$(H₂O)₆][Mo₈As₂Fe$^{3+}$₃O$_{37}$]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 66560,i al Museu Victòria, a Melbourne (Austràlia), amb el número de registre: m53809.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Moliagul, situat a la localitat homònima sins el comtat de Central Goldfields, a l'estat de Victòria (Austràlia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Betpakdalite-FeFe» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juny 2021].
# Michael Feinstein

Michael Feinstein (Columbus, 7 de setembre de 1956) és un cantant, pianista i intèrpret de música revivalista, dedicat a l'antropologia i documentalista per al repertori conegut com a Great American Songbook. La Biblioteca del Congrés el va escollir per al Consell Nacional de la Junta Consultiva d'Enregistrament de So, una organització dedicada a la protecció del patrimoni musical dels EUA.
Feinstein va néixer de pares judeoestatunidencs: Edward, un excantant i executiu de vendes de Sara Lee Corporation, i Maizie, ballarina de Columbus (Ohio). Amb cinc anys, va estudiar piano durant un parell de mesos fins que es va convertir en el seu mestre; no va ser la lectura de les partitures el que el va dur a ser mestre, ja que per a és més còmode tocant d'oïda.
Feinstein va completar una part de sis sèries de Warner Home Video per a la televisió que mostra la història de la cançó popular d'Amèrica fins al 1960. Feinstein va participar com a jutge en el concurs Miss Amèrica 2007. L'octubre de 2008, Feinstein es va casar amb el seu soci Terrence Flannery.

## Bibliografia

* Feinstein, Michael. Nice Work If You Can Get It: My Life in Rhythm and Rhyme. Hyperion, 1995.

## Enllaços externs

* Michael Feinstein - Lloc web oficial
# Sainet trist

Sainet trist és un sainet en tres actes, original d'Àngel Guimerà, estrenat per primera vegada al Teatre Romea de Barcelona, per la companyia de Teatre Català, la vetlla del 14 d'abril de 1910.

## Repartiment de l'estrena

Actors de repartiment.
* Niceta: Emília Baró
* Cusefa, 45 anys: Maria Morera.
* Senyora Magdalena: Carolina Soto.
* Mariagna: Maria Abella
* Jana: Josefina Santolària.
* Feliça: Rosa Gotarredona.
* Oliveta: Carme Huguet.
* Tit, 19 anys: Domènec Aymerich.
* Candro, 19 anys: August Barbosa.
* Josepó. 24 anys: Carles Capdevila.
* Miquelàs: Lluís Puiggarí.
* Senyor Bergadà: Enric Guitart.
* Tonet: Miquel Sirvent.
* Fadrins del poble.
* Direcció artística: Adrià Gual.
* Director de companyia: Enric Guitart.

## Referències

* 1 2 «Sainet trist». Arxiu digital històric dels espectacles del Teatre Romea. [Consulta: 24 abril 2022].
# Sweetwater

«Sweetwater» té aquests significats:
* Sweetwater (Florida)
* Sweetwater (Nova Jersey)
* Sweetwater (Tennessee)
* Sweetwater (Texas)
# Gigi de Nissa

Loís Pastorelli, de nom artístic Gigi de Nissa (Niça, 26 de maig de 1958), és un cantautor i pintor occità conegut sobretot per liderar el grup de reggae Nux Vomica. Té a l'encop una carrera musical en solitari d'ençà del 2009, quan alguns amics i col·laboradors l'hi van incitar. Canta tant en occità niçard com en francès.
És un dels activistes més actius per la cultura niçarda. Va crear el Carnaval Independent de Niça i s'implica a fons en la vida cultural de la vila, sigui com a pintor o com a cantant. A més, està molt compromès amb la revitalització de la cultura occitana al complet, encapçalada pels grups musicals Massilia Sound System i Fabulous Trobadors.
S'ha interessat sempre en la història i les tradicions orals de Niça: per això combina la tradició i la modernitat en la seva obra. També hi apareixen imàtgens de la seva vida quotidiana, tocs de l'escena política local i els peixos grossos niçards.
Al final dels anys 80, va començar un treball gràfic i plàstic col·lectiu al barri de Sant Ròc, situat a l'est de la ciutat. Sempre ha mesclat pintura, música i l'engatjament ciutadà.
En paral·lel al grup d'electroreggae Nux Vomica, del qual és fundador, Pastorelli lidera un projecte més acústic i personal: Gigi de Nissa. El zenit de la seva carrera és la publicació de l'àlbum homònim el 2010, en què va treballar amb artistes molt afins a ell, tant políticament com musicalment. Entre aquests destaquen Tatou i Blu de Moussu T i les influències del disc són Joan Nicola i Louis Unia. Gigi de Nissa pretén perpetuar el desig de promoure la humanitat, la bona convivència i la llibertat. Va llançar-lo la discogràfica Manivette Records.

## Discografia

* Coucou Cougourdon (2004)
* Gigi de Nissa (2010)

## Referències

* 1 2 «Biographie de Gigi De Nissa» (en francès). Info Concert. [Consulta: 25 agost 2022].
* 1 2 3 «"Gigi de Nissa" - Gigi de Nissa» (en anglès). World Music Expo. [Consulta: 25 agost 2022].
* 1 2 «GIGI DE NISSA» (en francès). soirees-estivales.departement06.fr, 05-08-2022. Arxivat de l'original el 25 d’agost 2022. [Consulta: 25 agost 2022].
* 1 2 Chabaud, Silvan. «Louis Pastorelli» (en occità). Lo Diari, 10-12-2018. [Consulta: 25 agost 2022].
* ↑ «Fréquence K aime : Gigi de Nissa» (en francès). Fréquence K, 14-03-2010. [Consulta: 25 agost 2022].
# Tenji

* Per a altres significats, vegeu «Braille japonès».
L'Emperador Tenji (天智天皇, Tenji-tennō, 626 – 672), també conegut com a 'Emperador Tenchi, va ser el 38è emperador del Japó segons l'ordre tradicional de successió. Va regnar entre el 661 i el 672. Abans de ser ascendit al tron del Crisantè, el seu nom personal (imina) era Príncep Naka-no-Ōe o Naka-no-Ōe-no Ōji.

## Referències

* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des emepeurs du japon, pp. 54.
* ↑ Brown, pp. 264. [Fins al regnat de l'Emperador Jomei, els noms personals dels Emperadors eren molt llargs. Posteriorment, es va reduir la quantitat de caràcters en els noms.]

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# LNF

LNF té els següents significats:
* Liga Nacional de Fútbol de Puerto Rico, competició de la segona categoria de futbol de Puerto Rico
* Laboratoris Nacionals de Frascati, centre de recerca en física de partícules amb seu a Frascati, a Itàlia
* Lògia Nacional Francesa, obediència maçònica de França
* Motor GM LNF, motor d'automòbil desenvolupat dins de la Família II de General Motors
# Melani Costa Schmid

Melanie Felicitas Costa Schmid, més coneguda com a Melani Costa o Melanie Costa, (Palma, 24 d'abril de 1989) és una nedadora mallorquina especialista en els 200, 400 i 800 metres lliures.

## Biografia

Va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 2008, i als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 als 400 metres lliures, acabant 9a a la fase de classificació, sense poder arribar a la final. Va competir també als 200 metres lliures, acabant 9a a la semifinal.
Al Campionat del Món de natació en piscina curta d'Istanbul el 2012 hi va guanyar dues medalles, una d'or en 400 m. lliures, i una de bronze en 200 m. lliures.

### Campionat del Món de 2013

Al Campionat del Món de natació de 2013, celebrat a Barcelona, participà en els 100, 200 i 400 m. lliures, relleus de 4x100 i 4x200 metres lliures, així com els relleus de 4x100 metres estils. A la prova de 400 metres lliures es proclamà subcampiona del món batent el rècord espanyol amb un temps de 4:02.47. Als 200 metres lliures es va quedar sense medalla després de marcar el 5è millor temps a la final. No obstant això, es va classificar per a la final amb el tercer millor temps establint un nou rècord d'Espanya amb una marca de 1:56.19. En els 100 m. lliures quedà eliminada a les preliminars després de quedar setena de la seva sèrie (0:55.51).
L'any 2023 va concloure els estudis del Grau de Fisioteràpia a la Universitat de les Illes Balears (UIB), amb vistes a exercir una professió molt vinculada al que ha estat la seva dedicació esportiva.

## Reconeixements

El Palau d'Esports del municipi de Calvià porta el seu nom.

## Referències

* ↑ «Melanie Costa». Real Federación Española de Natación. [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ London2012.com
* ↑ «Olympics». sports-reference. Arxivat de l'original el 6 de juliol 2009. [Consulta: 22 juliol 2012].
* ↑ «Melanie Costa tanca els Mundials de Natació amb una medalla de bronze als 200 metres lliures». Diari Ara, 16-12-2012. [Consulta: 29 juliol 2013].
* ↑ «Melanie Costa, la perla de Estambul» (en castellà). Real Federación Española de Natación, 20-12-2012. [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ «Barcelona 2013 - Melanie Costa». BCN2013.org.
* ↑ «Melanie Costa es proclama subcampiona mundial dels 400 lliures i torna a batre el rècord d'Espanya». 324.cat, 29-07-2013. [Consulta: 29 juliol 2013].
* ↑ «La mallorquina Melanie Costa es queda sense medalla als 200 m lliures, en acabar cinquena». 324.cat, 31-07-2013. [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ «Melanie Costa passa a la final dels 200 lliures i rebaixa el rècord d'Espanya». 324.cat, 31-07-2013. [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ «Marina Garcia i Jessica Vall es classifiquen per a les semifinals dels 200 metres braça». 324.cat, 01-08-2013. [Consulta: 1r agost 2013].
* ↑ Fernández, Fernando. «Melani Costa, nadadora... y orgullosa fisioterapeuta» (en castellà). Última Hora, 08-06-2023. [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ «Palau d'esports de Calvià Melani Costa - Calvià - Mallorca». [Consulta: 9 febrer 2024].

## Enllaços externs

* UCAM.edu - Fitxa de Melanie Costa Arxivat 2013-09-02 a Wayback Machine. (castellà)
* Melanie Costa: rànquing i marques personals (anglès)
# Sainghin-en-Mélantois

Sainghin-en-Mélantois és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 2.334 habitants. Limita al nord-oest amb Lezennes, al nord amb Villeneuve-d'Ascq, al nord-est amb Anstaing, a l'oest amb Lesquin, a l'est amb Bouvines, al sud-oest amb Fretin, al sud amb Péronne-en-Mélantois i sl sud-est amb Cysoing.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1882 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.844 | 1.696 | 1.724 | 1.901 | 2.396 | 2.562 | 2.544 | 2.334 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2009- | Jacques Ducrocq | divers droite |
# Millbrook (Alabama)

Millbrook és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 10.386 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Millbrook tenia 10.386 habitants, 3.660 habitatges, i 2.931 famílies. La densitat de població era de 421,2 habitants/km².
Dels 3.660 habitatges en un 45,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,5% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 19,9% no eren unitats familiars. En el 16,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,7% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 34,5% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones hi havia 95 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.838 $ i la renda mediana per família de 47.004 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.893 $ mentre que les dones 23.998 $. La renda per capita de la població era de 17.189 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i el 8,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Sweethearts

Sweethearts és una pel·lícula musical de 1938 dirigida per W.S. Van Dyke amb Jeanette MacDonald, Nelson Eddy i Frank Morgan.

## Argument

La història comença en ocasió del sisè aniversari d'una comèdia musical anomenada Sweethearts. Els dos personatges principals són dos esposos, Gwen Mallow (Jeanette MacDonald) i Ernest Lane (Nelson Eddy). Un productor de cinema voldria contractar-los per a una pel·lícula que serà rodada a Hollywood, però el productor de Sweethearts (Frank Morgan) és disposat a tot per retenir-los a Nova York.

## Repartiment

* Nelson Eddy: Ernest Lane
* Jeanette MacDonald: Gwen Marlowe/Mme Lane
* Frank Morgan: Felix Lehmann
* Ray Bolger: Hans
* Florence Rice: Kay Jordan, la secretària
* Reginald Gardiner: Norman Trumpett
* Mischa Auer: Leo Kronk
* Herman Bing: Oscar Engel
* George Barber: Benjamin Silver
* Fay Holden: Hannah, el guarda-roba d'actors
* Allyn Joslyn: Dink Rogers
* Lucile Watson: Sra. Marlowe
* Gene Lockhart: Augustus
* Kathleen Lockhart: Tia Amelia
* Berton Churchill: Sheridan Lane
* Raymond Walburn: Orlando Lane
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Jimmy Conlin: Un maquinista
* James Flavin: Un porter del 'Melody Theater'

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar honorífic 1939 per Oliver T. Marsh i Allen M. Davey

### Nominacions

* Oscar a la millor banda sonora per Herbert Stothart
* Oscar al millor so per Douglas Shearer

## Galeria

* Nelson Eddy
* Frank Morgan
* Florence Rice
* Mischa Auer
* Jeanette MacDonald

## Referències

* ↑ «Sweethearts». Allociné.
# Synasellus pireslimai

Synasellus pireslimai és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Portugal.

## Referències

* ↑ Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Braga, J. M., 1959. Le genre Synasellus et ses especes. Publicações do Instituto de Zoologia "Dr Augusto Nobre" 71:1–72.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37.

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# La Dolores (1908)

La Dolores és un drama de Fructuós Gelabert del 1908 va tenir tal èxit que es van fer dues versions més: La Dolores, el 1923, de Maximilià Thous, i La Dolores, el 1940, de Florián Rey.

## Argument

Dolores s'ha enamorat de Melchor, un barber de poble. Un dia el pare d'ella els descobreix en actitud afectuosa i decideix enviar la noia a Terol com a serventa. Melchor, gran faldiller, es presenta a Terol i després de seduir Dolores l'abandona a la seva sort.
Dolores torna a la casa del seu pare, però aquest es desentén d'ella i mor d'un atac al cor. La Dolors està a boca de tot el poble i decideix anar a la recerca de Melchor que viu a Calataiud.

## Enllaços externs

* Imatges de la pel·lícula dins el documental El món dels pioners (Min. 7,45)
# Black Magic (manga)

Black Magic és el primer manga de Masamune Shirow, publicat a un fanzine. Aquesta obra es caracteritza per presentar l'arquetip de la dona caçadora, ser una interpretació científica i tecnològica de la mitologia grega (hi apareixen cíborgs) i presentar una teoria de l'origen de la humanitat. Fou publicat en format de tom recopilatori el 1986. Ha sigut inspiració d'una OVA amb poques semblances en la història dirigida i escrita pel mateix autor.
Theron Martin digué que la OVA tenia bons dissenys de personatges i li posà de nota una B-. J. Sevakis considera que l'animació en general és molt bona per a l'època malgrat tindre algun defecte.

## Referències

* 1 2 González, Roke. «La Princesa». A: Orion. Barcelona: Planeta DeAgostini, 2006. ISBN 84-674-2792-2.
* ↑ «SHIROW Masamune». Manga-news. [Consulta: 3 abril 2018].
* ↑ Райхерт, 2014, p. 58.
* ↑ Thompson, 2013, Androids and Cyborgs.
* ↑ Thompson, 2013, Black Magic.
* ↑ Thompson, 2013, Masamune Shirow.
* ↑ «Black Magic M-66 Sub.DVD - Review». Anime News Network, 2013 [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ «Buried Treasure - Black Magic M-66» (en anglès), 26-09-2024. [Consulta: 27 setembre 2024].

## Bibliografia

* Райхерт, К. В. «Образ девушки-охотника в манге Масамунэ Сиро». Zbiór raportów naukowych, 58, 2014.
* Thompson, Jason. Manga the complete guide. Nova York: Del Rey, 2013. ISBN 9780345539441.
# Medalla Commemorativa del Període Bèl·lic 1940-43

La Medalla de bronze commemorativa del període bèl·lic 1940-43 (italià:Medaglia di bronzo commemorativa del periodo bellico 1940-43) és una condecoració italiana, creada per Luigi Einaudi mitjançant Decret del President de la República num. 1590 de 17 de novembre de 1948.
Va ser concedida:
* Als membres de les Forces Armades de l'Estat
* Als membres de la Guàrdia de Finances
* Als membres de la Creu Roja Italiana i de l'Orde de Malta
* Als assimilats i civils
Perquè entre l'11 de juny de 1940 i el 8 de setembre de 1943
* Haguessin caigut en la guerra
* Haguessin prestat servei durant almenys 3 mesos a les Forces Armades
* Haguessin estat ferits o mutilats, o amb una malaltia la causa de la qual era específicament resultat de les accions de guerra
* Haguessin participat honorablement en un fet d'armes
* Haguessin rebut alguna distinció al valor militar o la Creu al Mèrit de Guerra
Per la seva concessió calia tenir una autorització especial resultant d'un certificat nominatiu, atorgat pel Ministeri de la Defensa, feta a demanda de l'interessat. Sobre el galó de la medalla s'aplicaven fasces o estrelles, un per any de campanya.

## Disseny

Una medalla de bronze de 33mm. A l'anvers, apareix l'efígie de la deessa Roma que hi ha esculpida a la Tomba del Soldat Desconegut de Roma. Al revers, apareix una corona formada per branques de fulles de roure a la dreta i de llorer a l'esquerra. Al centre hi ha una estrella de 5 puntes i, a la part superior, la inscripció "GUERRA 1940-43".
Penja d'una cinta de 37mm, formada per 19 franges verticals de la mateixa amplada, verdes i vermelles alternativament (les puntes són verdes)

## Bibliografia

* Ercoli, Ercole - Le Medaglie al Valore, al Merito e Commemorative - Militari e Civili nei Regni di Sardegna, d'Italia e nella Repubblica Italiana - 1793-1976 I.D.L. 1976