OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sext Juli Cèsar

Sext Juli Cèsar és el nom dels següents personatges:
* Sext Juli Cèsar, pretor 208 aC
* Sext Juli Cèsar, tribú militar 181 aC
* Sext Juli Cèsar, cònsol 157 aC
* Sext Juli Cèsar, pretor 123 aC
* Sext Juli Cèsar, cònsol 91 aC
* Sext Juli Cèsar, flammen quirinalis (sacerdot) 57 aC
* Gai Sext Juli Cèsar, governador de Síria (també anomenat simplement Sext Juli Cèsar)
# Mare de Déu de la Mercè (desambiguació)

«Mare de Déu de la Mercè» té aquests significats:
* Mare de Déu de la Mercè, advocació de la Mare de Déu originària de Barcelona i lligada a la fundació de l'orde de la Mercè el 1218
* Batalló de la Mare de Déu de la Mercè, unitat de la Coronela de Barcelona durant la guerra de successió espanyola
* Edificis:
** Basílica de la Mare de Déu de la Mercè o Basílica de la Mercè, església d'estil barroc de Barcelona
** Capella de la Mare de Déu de la Mercè, església d'estil modernista de Ca n'Aguilera (Piera)
** La Mercè (Cusco), temple del Perú, construït el 1650
** Mare de Déu de la Mercè de Planès, edifici romànic a la comarca del Conflent
# Luís de Matos Monteiro da Fonseca

Luís de Matos Monteiro da Fonseca (Illa de Santo Antão, 17 de maig de 1944) és un diplomàtic de Cap Verd. Fou el secretari executiu de la Comunitat de Països de Llengua Portuguesa (CPLP) entre 2004 i 2008.

## Biografia

Abans de la independència del Cap-Verd, de Matos Monteiro fou membre del Partit africà per la independència de Guinea i Cap Verd (PAIGC), llavors un partit clandestí, i participà en la lluita per la independència del Portugal. Ha estat empresonat en diversos indrets, sobretot al al camp de Tarrafal. Treballà entre 1964 i 1967 com cap de la secció comercial de l'empresa de peix "Congel", a l'illa de São Vicente.
De 1973 a 1974 va ser secretari general de l'associació comercial, industrial i agrícola de Barlavento. Amb la independència de 1975, de Matos Monteiro participà en la direcció del PAIGC i ha estat elegit diputat a l'Assemblea nacional popular (ANP) els anys 1975, 1980 i 1985. El 1986 va treballar al ministeri dels Afers estrangeres del Cap-Verd.
Fou nomenat ambaixador a La Haia per de la Comunitat Europea entre 1987 i 1991, i a continuació ambaixador a Moscou de 1991 a 1994. De 1994 a 1996, va ser director general d'afers polítics, i després director general de la política d'estrangeria fins al 1999. De Matos Monteiro esdevingué llavors ambaixador de Cap Verd a les Nacions Unides a Viena del 1999 a 2001, abans d'esdevenir el representant permanent del Cap Verd a l'escó de les Organització de les Nacions Unides a Nova York entre 2001 i 2004.

## Referències

* 1 2 3 «New permanent representative of Cape Verde presents credentials». un.org, 12-09-2001 [Consulta: 18 juliol 2016].
# Mara Navarria

Mara Navarria (Udine, 18 de juliol de 1985) és una esportista italiana que competeix en esgrima, especialista en la modalitat d'espasa.
Ha participat en tres Jocs Olímpics d'Estiu, i hi va obtenir una medalla de bronze a Tòquio 2020, en la prova per equips (juntament amb Rossella Fiamingo, Federica Isola i Alberta Santuccio), i el setè lloc a Londres 2012, en la mateixa prova. En els Jocs Olímpics d'estiu de 2024 realitzats a París (França) va aconseguir la medalla d'or en la prova d'espasa per equips femení.
Va guanyar set medalles en el Campionat del Món d'esgrima entre els anys 2011 i 2023, i vuit medalles en el Campionat d'Europa d'esgrima entre els anys 2010 i 2023.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 3 | Espasa per equips |
| 2024 | París ( França) | 1 | Espasa per equips |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2011 | Catània ( Itàlia) | 3 | Espasa per equips |
| 2014 | Kazan ( Rússia) | 3 | Espasa per equips |
| 2018 | Wuxi ( R.P. de la Xina) | 1 | Espasa individual |
| 2019 | Budapest ( Hongria) | 3 | Espasa per equips |
| 2022 | El Caire ( Egipte) | 2 | Espasa per equips |
| 2023 | Milà ( Itàlia) | 3 | Espasa individual |
| 2023 | Milà ( Itàlia) | 2 | Espasa per equips |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2010 | Leipzig ( Alemanya) | 2 | Espasa per equips |
| 2014 | Estrasburg ( França) | 3 | Espasa per equips |
| 2015 | Montreux ( Suïssa) | 3 | Espasa per equips |
| 2019 | Düsseldorf ( Alemanya) | 3 | Espasa per equips |
| 2022 | Antalya ( Turquia) | 3 | Espasa individual |
| 2022 | Antalya ( Turquia) | 2 | Espasa per equips |
| 2023 | Plòvdiv ( Bulgària) | 2 | Espasa individual |
| 2023 | Cracòvia ( Polònia) | 3 | Espasa per equips |

## Referències

* ↑ Fitxa a Olympedia
* ↑ «Mara Navarria». Base de dades de la FIE (anglès)
* ↑ «Fencing World Championships (1921-2011)». Pàg. del Comitè Olímpic dels Estats Units (anglès)
# Margaret Furse

Alice Margaret Watts, coneguda amb el nom de Margaret Furse, (Regne Unit de la Gran Bretanya i Irlanda 1911 - Londres, Regne Unit 1974) fou una dissenyadora de roba anglesa de pel·lícules, guanyadora d'un premi Oscar.

## Vida personal

Va néixer el 18 de febrer de 1911 sent l'única filla de l'il·lustrador Arthur George Watts, que treballà per la revista Punch, i de Phyllis Gordon Watts. Es casà el 4 de desembre de 1941 amb el director artístic Roger K. Furse, del qual n'adaptà el cognom. Al divorciar-se l'any 1953 d'aquest tornà a casar-se amb Stephen G. Watts.
Morí el 8 de juliol de 1974 al barri de londinenc de Kensington a conseqüència d'un càncer de mama.

## Carrera artística

Inicià la seva carrera a l'escola de disseny Central School of Arts and Crafts de Londres i posteriorment entrà a formar part del grup de teatre Motley Theatre Design Group. Inicià la seva carrera en el cinema esdevenint assistent del seu marit Roger K. Furse en la pel·lícula Enric V dirigida per Laurence Olivier.
Al llarg de la seva carrera participà en pel·lícules com Oliver Twist de David Lean (1948), The Mudlark de Jean Negulesco (1950), El temible burleta de Robert Siodmak (1952), El senyor de Ballantrae de William Keighley (1953), Ricard III de Laurence Oliver (1955), The Inn of the Sixth Happiness de Mark Robson (1958), Sons and Lovers de Jack Cardiff (1960), A Shot in the Dark de Blake Edwards (1964), Becket de Peter Glenville (1964), L'ombra d'un gegant de Melville Shavelson (1966), Great Catherine de Gordon Flemyng (1968), The Lion in Winter d'Anthony Harvey (1968), Anna dels mil dies de Charles Jarrott (1969), Scrooge de Ronald Neame (1970) o Mary, Queen of Scots de Jarrott (1971).

## Premis
### Premi Oscar

| Any | Premi | Pel·lícula | Resultat |
| 1951 | Millor vestuari blanc i negre | The Mudlark (juntament amb Edward Stevenson) | Nominat |
| 1964 | Millor vestuari color | Becket | Nominat |
| 1968 | Millor vestuari | The Lion in Winter | Nominat |
| 1969 | Millor vestuari | Anna dels mil dies | Guanyador |
| 1970 | Millor vestuari | Scrooge | Nominat |
| 1964 | Millor vestuari | Mary, Queen of Scots | Nominat |

### Premi Emmy

| Any | Premi | Pel·lícula | Resultat |
| 1974 | Millor vestuari | Love Among the Ruins juntament amb Guy C. Verhille per The Legend of Lizzie Borden | Guanyador |

### Premi BAFTA

| Any | Premi | Pel·lícula | Resultat |
| 1964 | Millor vestuari britànic (color) | Becket | Guanyador |
| 1965 | Millor vestuari britànic (color) | A shot in the dark | Nominat |
| 1965 | Millor vestuari britànic (color) | El somiador rebel | Nominat |
| 1968 | Millor vestuari | The Lion in Winter | Nominat |
| 1970 | Millor vestuari | Anna dels mil dies | Nominat |

## Enllaços externs

* (anglès) IMDB - Margaret Furse
# Palau Federal Legislatiu

El Palau Federal Legislatiu o també anomenat Capitoli Federal, és la seu i edifici principal del Poder Legislatiu Federal de Veneçuela, situat en la ciutat de Caracas específicament en l'Avinguda Universitat, enfront de la Plaça Bolívar, en el municipi Libertador del Districte Cabdal i al seu torn en el Districte Metropolità de Caracas. Com és seient d'uns dels Poders Públics de Veneçuela, és un edifici de gran valor arquitectònic, institucional i polític, un dels llegats del primer govern del General Antonio Guzmán Blanco (1870-1877) en el seu afany de modernitzar la ciutat cabdal.
El Capitoli Federal des de 1877 va ser seu dels tres Poders de la Nació l'Executiu Federal, Legislatiu i Judicial. Però des de 1961 és d'ús exclusiu del Poder Legislatiu Nacional.
A causa de la seua importància històrica i cultural, l'edificació va ser declarada Patrimoni Nacional el 22 d'agost de 1997.
El Capitoli és també un dels principals centres d'atracció històrics de la capital de Veneçuela.

## Història

La construcció del Capitoli Federal va ser començada el 21 de setembre de 1872, inaugurats parcialment el 19 de febrer de 1873 però culminats totalment en 1877. Temps abans de la seua construcció, almenys sis edificis diferents van ser usats com seu del Congrés en diferents ciutats.
* Primer Congrés de Veneçuela (1811):
** 1811-1812: Casa de José Antonio Pacheco, escaira el Comte, posteriorment traslladada a la Capella de Santa Rosa de Lima a Caracas.
* Segundo Congrés de Veneçuela o Angostura (1819):
** 1819-1821: Edifici de l'Antic Col·legi Federal de Guayana o Casa del Congrés d'Angostura, avui Ciutat Bolívar. Creació de la Gran Colòmbia.
# Xanca pitblanca

La xanca pitblanca (Grallaria hypoleuca) és una espècie d'ocell de la família dels gral·làrids (Grallariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pluvial, clars i vegetació secundària dels Andes de l'est de Colòmbia, Equador i nord-oest del Perú.

## Referències

* ↑ «Xanca pitblanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Ca la Pepita

Ca la Pepita és una casa de la Jonquera (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres situada al centre del poble, de planta baixa i un pis amb un jardí adjacent amb tanca de pedra i forja. Aquesta casa ha estat rehabilitada recentment i tot i que s'ha mantingut l'estructura original, la resta de la construcció és nova. La planta baixa manté el paredat de pedra però les obertures ja no són carreuades sinó emmarcades per aons. El primer pis està totalment arrebossat.

## Referències

* ↑ «Ca la Pepita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 octubre 2017].
# Villavendimio

Villavendimio és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 250 | 226 | 207 | 202 |
# Lake Luzerne-Hadley

Lake Luzerne-Hadley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.240 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Luzerne-Hadley tenia 2.240 habitants, 882 habitatges, i 606 famílies. La densitat de població era de 230 habitants/km².
Dels 882 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 24,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.922 $ i la renda mediana per família de 38.153 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 19.444 $. La renda per capita de la població era de 15.979 $. Entorn del 9,2% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Luzerne-Hadley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Luzerne-Hadley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Periquito roquer

El periquito roquer (Neophema petrophila) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones costaneres, praderies i pantans de les zones costaneres d'Austràlia Occidental i d'Austràlia Meridional.

## Referències

* ↑ Periquito roquer al TERMCAT Rev. 24/07/2012
# Seure

Seure és una posició bàsica de descans dels humans. La massa del cos és aguantada per les natges en contacte amb el terra o un objecte horitzontal com una cadira. El tors està més o menys recte. Estar assegut durant la major part del dia pot suposar riscos per a la salut importants i les persones que s'asseuen regularment durant períodes prolongats tenen una taxa de mortalitat superior respecte als que no.

## Efectes sobre la salut

Un estudi realitzat en 4145 participants va concloure que estar assegut regularment durant períodes molt llargs pot causar depressió clínica, almenys als adults sud-coreans.
Un estudi sobre 4.185 policies suecs trobà que estar asseguts durant una llarg temps dins dels vehicles policials no provocava problemes musculoesquelètics.

## Referències

* ↑ «seure». Diec2. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ Biswas, A; Oh, PI; Faulkner, GE; Bajaj, RR; Silver, MA; Mitchell, MS; Alter, DA «Sedentary Time and Its Association With Risk for Disease Incidence, Mortality, and Hospitalization in Adults: A Systematic Review and Meta-analysis». Annals of Internal Medicine, 162, 2, 2015, pàg. 123–132. DOI: 10.7326/M14-1651. PMID: 25599350.
* ↑ Nam, Jin Young; Kim, Juyeong; Cho, Kyoung Hee; Choi, Jaewoo; Shin, Jaeyong; Park, Eun-Cheol «The impact of sitting time and physical activity on major depressive disorder in South Korean adults: a cross-sectional study». BMC Psychiatry, 17, 1, 28-07-2017. DOI: 10.1186/s12888-017-1439-3.
* ↑ Larsen, Louise Bæk; Andersson, Elisabeth Elgmark; Tranberg, Roy; Ramstrand, Nerrolyn «Multi-site musculoskeletal pain in Swedish police: associations with discomfort from wearing mandatory equipment and prolonged sitting». International Archives of Occupational and Environmental Health, 91, 4, 07-02-2018, pàg. 425–433. DOI: 10.1007/s00420-018-1292-9.
# Skarð

Skarð (pronunciat) és un poble abandonat a la costa est de l'illa de Kunoy, a la regió Norðoyar de les illes Fèroe. Skarð significa port de muntanya.
El 23 de desembre de 1913, els set homes sans de la localitat van morir al mar mentre pescaven amb vaixell del poble. Els anys següents, les dones i els nens van anar marxant-ne per anar a Haraldssund. L'últim habitant se'n va anar l'any 1919. Un dels antics vaixells de Skarð actualment s'exposa al Christianskirkjan de Klaksvík.

## Persones d'Skarð

* Símun av Skarði (1872–1942), fundador de la Universitat Popular de les Illes Fèroe (Føroya Fólkaháskúli).
* Anna Suffía Rasmussen (1876–1932), germana de Símun, tot i que no es va formar com a pedagoga, és considerada l'esperit de l'escola.

## Referències

* ↑ Brandt, Don. More Stamps and Story of the Faroe Islands (pdf). 2. Tórshavn: Postverk Føroya, 2006, p. 352. ISBN 99918-3-191-6 [Consulta: 4 setembre 2008]. Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.
# Sison

«Sison» té aquests significats:
* Sison (Pangasinan), Filipines
* Sison (Surigao del Norte), Filipines
* Sison, un gènere de plantes dins la família de les apiàcies.
# Sismògraf (festival)

Sismògraf és un festival de dansa contemporània que se celebra cada mes d'abril a Olot (la Garrotxa) durant tot un cap de setmana, incloent àrees com el circ, l'art audiovisual o la poesia. Nascut el 2009, està organitzat per l'Ajuntament d'Olot i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, amb la col·laboració de la Diputació de Girona. El festival forma part de l'Associació de Professionals de la Dansa a Catalunya (APDC), de l'Associació de Companyies Professionals de Dansa de Catalunya (ACPDC), Arts de Carrer i Acieloabierto. La seva directora és Tena Busquets.

## Història

Sismògraf es va celebrar per primer cop el 2009, al voltant del Dia Internacional de la Dansa, amb la voluntat de crear un punt de trobada entre creadors i programadors, per una banda, i d'apropar la dansa a nous públics, per una altra banda. Forma part de Creative Catalonia, programa per la internacionalització de la cultura i les arts de Catalunya. El 2015 la Generalitat de Catalunya el considerà un mercat estratègic de la dansa a Catalunya. Aquell mateix any, el festival va aplegar fins a 10.000 visitants durant els 4 dies del festival. El 2020, a causa de la pandèmia de la COVID-19 es va transformar en un festival essencialment virtual. L'edició de 2021 ja recuperà la presencialitat.

## Referències

* ↑ «Sismògraf esdevé el mercat estratègic de la dansa contemporània a Catalunya». Ara, 21-11-2014. [Consulta: 27 febrer 2015].
* ↑ «Arts de Carrer».
* ↑ «Acieloabierto».
* ↑ «Sismògraf es converteix en l'epicentre de la dansa a Catalunya». Generalitat de Catalunya, 21-11-2014. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 febrer 2015].
* ↑ «Sismògraf uneix dansa i benestar amb un programa artístic que aborda els camps de la salut, l'educació i la comunitat». Generalitat de Catalunya, 03-02-2016. Arxivat de l'original el 2016-10-18. [Consulta: 14 octubre 2016].
* ↑ Juanico Llumà, Núria «El 2020 en 10 moments teatrals». Ara, 29-12-2020, pp. 28-29.

## Enllaços externs

* Sismògraf - Lloc web oficial
Viccionari
# Siegfried Heinrich Aronhold

Siegfried Heinrich Aronhold (Węgorzewo, 16 de juliol de 1819 - Berlín, 13 de març de 1884) va ser un matemàtic alemany.

## Vida i Obra

Aronhold va néixer en una família de comerciants jueus. El 1841 va ingressar a la Universitat de Königsberg, però quan el professor Jacobi la va deixar per anar a Berlín, Aronhold també s'hi va traslladar. Tot i així va obtenir el seu doctorat el 1851 a Königsberg pel seu tractat Über ein neues algebraisches Prinzip.
A partir de 1851 va donar classes a l'Acadèmia d'Arquitectura de Berlín, de la que va esdevenir professor titular el 1863. També va ser professor d'altres escoles tècniques de Berlín.
Aronhold va treballar, sobre tot, en la teoria dels invariants sobre la qual va escriure un tractat el 1863: Über eine fundamentale Begründung der Invariantentheorie.
També són remarcables els seus treballs sobre les corbes planes.

## Referències

* ↑ Una de les seves filles, Henriette, va morir al camp de concentració de Theresienstadt.
* ↑ Oettel, Dictionary of Scientific Biography.
* ↑ Dieudonné & Carrell, pàgines 34 i ss.
* ↑ Turnbull & Wallace, pàgines 155 i ss.

## Bibliografia

* Dieudonné, Jean A; Carrell, James B «Invariant theory, old and new» (en anglès). Advances in Mathematics, Vol. 4, Num. 1, 1970, pàg. 1-80. DOI: 10.1016/0001-8708(70)90015-0. ISSN: 0001-8708.
* Molian, S. Mechanism Design: An Introductory Text (en anglès). Canbridge University Press, 1982. ISBN 0-521-23193-0.
* Turnbull, H.W.; Wallace, A.H «Clebsch-Aronhold Symbols and the Theory of Symmetric Functions» (en anglès). Proceedings of the Royal Society of Edinburgh, Vol. 63, Num. 2, 1951, pàg. 155-173. DOI: 10.1017/S0080454100007068. ISSN: 0308-2105.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Siegfried Heinrich Aronhold» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Oettel, Herbert. «Aronhold, Siegfried Heinrich». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 29 gener 2017].
# Siegfried Köhler

«Siegfried Köhler» té aquests significats:
* Siegfried Köhler (ciclista)
* Siegfried Köhler (músic)
# Simochromis pleurospilus

Simochromis pleurospilus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: sud-oest del llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Simochromis. p. 454-457. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* ↑ Konings, A., 1988. Tanganyika cichlids. Verduijn Cichlids & Lake Fish Movies, Zevenhuizen, Països Baixos. 272 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sonograma Magazine

Sonograma Magazine és una revista de pensament musical i difusió cultural en línia, d'accés obert i amb aportacions sobretot de persones expertes en música més que no pas estrictament periodistes.
La revista publica quatre números l'any, gener, abril, juny i octubre. També publica suplements periòdics: Suplement de llibres de música, Quadern de llibres, Suplement de discos. El format de la revista és digital.
Va néixer el 2008 de la mà d'un grup de docents músics, amb Carme Miró i Maria Ivanova al capdavant, amb la voluntat de crear una revista digital on els músics tinguin veu pròpia, sense intermediaris. Inicialment, Sonograma Magazine fou un espai inclòs dins el projecte Webdemusica.org que aplegava diferents col·laboradors. El primer número es publicà el dia 23 d'abril amb la Diada de Sant Jordi, amb l'entrevista de la compositora finlandesa Kaija Saariaho.
Al llarg d'aquests anys la revista ha publicat entrevistes de personalitats de la música actual com Jörg Widmann.
El 2015 va signar un acord de col·laboració amb l'Escola Superior de Música de Catalunya per tal de potenciar la creació i la recerca en l'àmbit de la música clàssica i d'avantguarda.

## Referències

* 1 2 «Acord de col·laboració entre l’ESMUC i Sonograma Magazine». Lo Campus diari, 30-06-2015. [Consulta: 24 abril 2023].
* 1 2 «Jaume Vallcorba fa el doblet al premi Llibreter». Núvol, 13-06-2013. [Consulta: 26 abril 2023].
* ↑ «Carme Miró - La precarietat en l'educació musical». NacióDigital, 22-11-2017. [Consulta: 24 abril 2023]. «Carme Miró. Compositora, pianista i directora. Actualment, és directora de la revista de pensament musical, Sonograma Magazine.»
* ↑ Nydia (2010-05-30). Neil Harbisson: transformar el color en so (televisió) (en català). TV3. Dura 18:59. Consulta: 2023-04-24.
* ↑ «2008: Núm.: 001 Abril | Sonograma Magazine». RACÓ, 01-04-2008.
* ↑ «Uns apunts de teoria literària sobre Beethoven». Núvol, 13-02-2023. [Consulta: 26 abril 2023].

## Enllaços externs

* Sonograma Magazine - Lloc web oficial