OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reinhard Genzel

Reinhard Genzel (Bad Homburg vor der Höhe, Hessen, 24 de març 1952) és un astrofísic alemany.

## Biografia

Genzel va estudiar Física a la Universitat de Bonn, on va realitzar el seu doctorat el 1978 i, en el mateix any, la seva tesi OHD a la radioastronomia a l'Institut Max Planck de Ràdio Astronomia. Després va treballar al Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics per a astrofísics a Cambridge, Massachusetts i Miller. Va ser membre des de 1980 fins a 1982, i també professor de la Universitat de Califòrnia, Berkeley del 1981. Es va incorporar al consell científic del Max-Planck-Gesellschaft, el 1986, arribant a ser director de l'Institut Max Planck per a Física Extraterrestre a Garching i conferènciant de la Universitat Ludwig-Maximilians-Universität München, l'any 1988. És catedràtic a la Universitat de Califòrnia, Berkeley, des de 1999.

## Treball

Reinhard Genzel es dedicà a l'estudi d'infrarojos i l'astronomia submil·limètrica. Va ser el primer investigador a seguir el moviment de les estrelles al centre de la Via Làctia i demostrar que estaven en òrbita gravitacional d'un objecte molt massiu, probablement un forat negre. Aquest treball ha estat seguit pel grup d'Andrea Ghez, que han realitzat un estudi similar amb el Telescopi Keck.

## Premis

* Miller, Beques d'Investigació, 1980-1982
* Otto-Hahn-Medaille, Max-Planck-Gesellschaft, 1980
* Premi Presidencial de Joves Investigadors, la National Science Foundation, 1984
* Premi Newton Lacy Pierce, American Astronomical Society, 1986
* Premi Gottfried Wilhelm Leibniz, Deutsche Forschungsgemeinschaft, 1990
* De Vaucouleurs Medalla de la Universitat de Texas, 2000
* Janssen Premi de la Societat Astronòmica de França, 2000
* Stern Gerlach Medalla de la física experimental, Deutsche Physikalische Gesellschaft, 2003
* Premi Balzan d'Astronomia Infraroja, 2003
* Medalla Albert Einstein, 2007
* Premi Shaw, 2008
* "Galileo 2000" Premi 2009

## Membre de societats científiques

* Soci de la American Physical Society, 1985
* Membre estranger de la United States National Academy of Sciences, 2000
* Membre estranger de la Académie des Sciences (Institut de France), 1998
* Membre de la Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina, 2002
* Membre de la European Academy of Sciences, 2002
* Membre de la Bayerische Akademie der Wissenschaften, 2003

## Enllaços externs

* Pàgina sobre Genzel a MPE Arxivat 2008-02-26 a Wayback Machine.
* Premi Balzan-Stiftung Arxivat 2007-12-13 a Wayback Machine.
# Renat Lavaud

Renat Lavaud (en francès René Lavaud; Autafòrt, 18 d'abril de 1874 - Sant Rafèu, 6 d'abril de 1955) va ser un escriptor i filòleg occità de Perigord que amb Renat Nelli va ajudar molt a la difusió dels trobadors.

## Biografia

Renat Lavaud va néixer a Autafòrt l'any 1874, era el caganius d'una família que comptava amb tretze fills. Ben d'hora Lavaud deixà la seua terra per preparar-se els estudis superiors. Va fer els estudis al liceu de Perigús, després al Liceu Lakanal on hi preparà la seua llicència i a la vegada el concurs de l'Escola Normal Superior. Va ser rebut l'any 1897 i tornà llicenciat en lletres l'any 1902. Ensenyà a diversos liceus arreu d'Occitània entre els anys 1900 i 1904), i aviat passà a viure a Laon, Picardia des de l'any 1904 fins a 1911, abans de creuar el Mediterrani i instal·lar-se a Algèria. Allà va ser professor a la ciutat de Constantina de 1911 a 1913, i després a Oran de 1913 a 1919. Tornà cap a les terres d'Òc l'any 1919 i va fer de professor a Marsella fins a 1925, abans d'anar a França on treballà al Liceu Voltaire de París de 1925 a 1926, després al Liceu Hoche de Versalles de 1926 a 1930 i finalment acabà tornant a París al Liceu Buffon de 1930 a 1934.
Va escriure diversos articles sobre els trobadors en diverses revistes com per exemple Lemosin on hi estudià la figura de Bertran de Born (1902) i Gaucelm Faidit. A la revista Bornat hi parlà de Guiraut de Bornelh. Sembla que va deixar un treball manuscrit inèdit sobre Cadenet que no arribà a publicar mai.
Abans de la seua mort, que se l'emportà a l'abril de 1955, enllestí dos volums sobre els trobadors junt amb el seu company i amic René Nelli.
# Renat Llech-Walter

Renat Llech-Walter (Barri de Sant Jaume, Perpinyà, 30 de març de 1906 - 1 de febrer de 2007) fou un activista, escriptor i músic nord-català.

## Biografia

El 1921 fundà el club El Cenacle amb el seu germà Joan. El 1946 va crear el conjunt coral Les Gais Troubadours Catalans i fou el primer a produir un programa setmanal en català a Ràdio Perpinyà, la primera emissora pública local, als anys 60. És considerat mestre pioner de català per a adults a la Catalunya del Nord.
Fou membre de l'Estudiantina de Perpinyà, a què succeí la Companyia dels Gais Trobadors, que ell animà, i també fou president de l'Associació Politècnica dels Pirineus Orientals, una entitat d'erudits que es dedicava a la vulgarització i a la divulgació de la cultura i de les ciències. També fou president del GREC del 1960 al 1967, quan es va escindir per a fundar l'Institut Rossellonès d'Estudis Catalans amb Elisabet Oliveres. Fou Mantenidor dels Jocs Florals de la Ginesta d'Or, Majoral del Felibritge i president d'honor de la Societé agricole, scientifique et littéraire des Pyrénées-Orientales.
El 28 de març de 1982 rebé la distinció de Comandant de l'Orde de les Palmes Acadèmiques per part del Ministeri d'Educació francès. Fou membre de la comissió permanent del Congrés de Cultura Catalana per la Catalunya del Nord. L'any 1994, l'Ajuntament de Perpinyà el va guardonar amb el premi Joan Blanca -instituït per homenatjar les persones que han actuat per la defensa i la promoció de la llengua i la cultura catalanes- i el 2002 rebé a Barcelona, de la mà del president Jordi Pujol, la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya.
Des del 1932 fins a la seva mort fou delegat de la UEA (Associació Universal d'Esperanto). Fou membre de la Junta de la UEA del 1955 al 1964 i president de la UFE (Unió Francesa per a l'Esperanto) entre el 1957 i el 1967, que més tard el va elegir president d'honor. Va ser membre vitalici de la UEA i de la Unió Internacional d'Esperanto Catòlic.
A l'homenatge per la seva mort hi van assistir, a part de la família, el tinent d'alcalde de Perpinyà, Jaume Roure, el cantautor Jordi Barre i l'escriptor i músic Jordi Carbonell.
El Grup de Poesia i Artística del Rosselló organitza els concursos literaris Jocs de poesia del Rosselló i Premi Rosselló per a escriptors en francès, català, occità i castellà. El 2008 es va crear un premi en llengua esperanto en honor seu.

## Obres

* Regards sur la littérature catalane (1960)
* Cours d'initiation à la langue catalane (1967)
* Initiation à la littérature catalane (1977)

## Referències

* ↑ «Renat Llech-Walter». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Girona, P. Codonyan. «Perpinyà diu adéu a Renat Llech-Walter, activista cultural i mestre pioner de català per a adults». Diari de Girona, 28-01-2007. [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «Concursos literaris a Perpinyà» (en esperanto). Jean François Passarella, 2010. [Consulta: 12 novembre 2020].

## Bibliografia

* Gazetara Komuniko de UEA, n-ro 253 (2007-01-29).

## Enllaços externs

* Activisme de Renat Llech-Walter a CatNord.cat
# Harqian

Els Harqian van ser una família de nakharark (nobles) d'Armènia que tenien el seu feu hereditari en el districte del Hark, situat a la província del Tauruberan. Els harqian van governar el territori fins al segle iv quan va passar a mans dels Arxakuní. Khosrov II d'Armènia (252-258) va permetre l'emplaçament d'una seu episcopal a Hark i fins a ser membres d'aquesta família van ser nomenats Catolicós de l'Església Armènia.
Esteve Asolik diu que a Hark, hi va néixer el famós filòsof del segle v David de Nerken, que era d'aquesta família.

## Referències

* ↑ Tourmanoff, Cyrille. The third-century Armenian Arsacids a chronological and genealogical commentary. París: C. Klincksieck, 1969, p. 251.
# Hidroxicenopiroclor

L'hidroxicenopiroclor és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup del piroclor.

## Característiques

L'hidroxicenopiroclor és un òxid de fórmula química (◻,Ce,Ba)₂(Nb,Ti)₂O₆(OH,F). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017. Cristal·litza en el sistema isomètric.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional de la Natura i la Ciència (Japó), amb el número d'espècimen: nsm-mf16011.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Araxá, situada al complex del mateix nom dins la localitat de Barreiro, a Minas Gerais (Brasil). També ha estat descrita al mont Bonga, a la província d'Huíla (Angola), i als massissos de Chuktukon i Tatarskii, ambdós al krai de Krasnoiarsk (Rússia). Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hydroxykenopyrochlore» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 juny 2021].
# Hinnøya

Hinnøya és una illa del nord de Noruega. Ocupa una superfície de 2.205 km² i té 32,688 habitants (2017). La part occidental de Hinnøja pertany al districte de Vesterålen, i l'extrem sud-oest al districte de Lofoten. La principal població és la ciutat de Harstad. Altres poblacions són Borkenes, Lødingen, Sigerfjord i Sørvik.
Hinnøya està tallada per diversos fiords, i és principalment muntanyosa, especialment la seva part sud, on es troba el Parc Nacional de Møysalen, que inclou el cim més alt de l'illa, el Møysalen, de 1.262 msnm. Els millors terrenys agrícoles es troben al nord-est, als municipis de Harstad i Kvæfjord. Hinnøya està connectada al continent pel pont de Tjeldsundet. Uns altres ponts la connecten amb Langøya i amb Andøya.

## Galeria

* Sud-oest de l'illa
* Vall de Forfjord, nord-est de l'illa, municipi d'Andøy.
* Vall de Forfjord, reserva natural amb els pins més vells de Noruega.
* Vista des del coll de Digermulen, a l'illa de Hinnøya. (1909)

## Referències

* ↑ «Møysalen National Park, norw with pictures». Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 13 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Vida silvestre a Hinnøya Bases d'informació GEC (1) OSM (1)
# Premis YoGa 2001

Els 12è Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 2000 per Catacric la nit de l'1 de febrer de 2001 "en un lloc cèntric de Barcelona" per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web.

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "Los restos del naufragio" | What Lies Beneath |
| Cinema estranger | Pitjor director (ex aequo) | "Malavista Social Club" | Wim Wenders, per The Million Dollar Hotel |
| Cinema estranger | Pitjor director (ex aequo) | "Malavista Social Club" | Jane Campion, per Holy Smoke |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "Granuja de mucho pelo" | John Travolta, per Camp de batalla: la Terra |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "Yo, yo misma y mi morro" | Angelina Jolie, per Innocència interrompuda, Gone in Sixty Seconds i El col·leccionista d'ossos |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "Is cary this movie" | Sabotage!! |
| Cinema espanyol | Pitjor direcció | "Azezinoz natoz" | Álvaro Fernández Armero, per El arte de morir |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "¡Ja me maaten...!" | Joaquín Cortés, per Gitano |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Presa de la compresa" | Silke, per Km. 0, ¿Tú qué harías por amor? i Almejas y mejillones |
| Especials | Uno de los nuestros | "El Parada de los monstruos" | Cine de barrio |
| Especials | Cultura | "La Falla en Sevilla es pura maravilla" | Missió: Impossible II |
| Especials | Autoestima | "Fumando espero el Oscar que yo quiero" | You're the One (una historia de entonces) |
| Especials | Mención | "Catalan Psycho" | Antoni Ribas, per Terra de canons |

## Referències

* ↑ I després dels Goya... arriben els premis YoGa Vilaweb, 4 de febrer de 2001

## Enllaços externs

* 12è Premis YoGa a catacric.org
# Premis YoGa 1998

Els 9è Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 1997 per Catacric la nit del 9 de febrer de 1998 "en un bar de tapes estupend de Barcelona" per un jurat anònim.

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "K-Teta a babor" | G.I. Jane |
| Cinema estranger | Pitjor director | "Despabílate amor" | Abel Ferrara, per Ocult en la memòria |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "Tirez sur le pianiste" | Geoffrey Rush, per Shine |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "La salchicha peleona" | Alicia Silverstone, per "Excés d'equipatge" a Batman i Robin |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "No me hables de monjas que me pongo atómica" | La herida luminosa |
| Cinema espanyol | Pitjor direcció | "El Alien y La Resurrección" | Daniel Calparsoro, per A ciegas, i Juan Antonio Bardem, per Resultado final |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "La familia y uno menos" | Liberto Rabal, per Carne trémula |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Sister Fuck" | Cayetana Guillén Cuervo, per La herida luminosa i Hazlo por mí |
| Especials | Trajectòria institucional | "Air-Bag-Bilonio ¡Qué mareo!" | Esperanza Aguirre, pel conjunt de les seves labors |
| Especials | Trajectòria de director | "Crítico muerto no paga" | Juanma Bajo Ulloa |
| Especials | Trajectòria d'actor | "No va más" | Juanjo Puigcorbé, "porque con ocho (películas) basta" |
| Especials | Trajectòria d'actriu | "No te estires que no te veo" | Faye Dunaway |
| Especials | Trajectòria periodística | "Uno de los nuestros" | Rapha Fernández, "porque... a veces llegan cartas..." |

## Referències

* ↑ Premis YoGa 1998 catacric.org
* ↑ Los YoGa, 24 años premiando al peor cine... ¿o no?, Fotogramas, 24 de desembre de 2013
# Producte químic

En química, els productes són aquelles substàncies que en una reacció química resulten de la reacció dels reactius, és a dir, són les substàncies que es formen en una reacció química. La indústria química els produeix en grans quantitats.
El producte químic és un conjunt de compostos químics (encara que de vegades pot ser un de sol) destinat a complir una funció. Generalment el que compleix la funció principal és un sol component, anomenat component actiu. Els compostos restants serveixen per a portar cap a les condicions òptimes el component actiu (concentració, pH, densitat, viscositat, etc.), donar-li un millor aspecte i aroma, càrregues (per abaratir costos), etc.).
Amb el terme "producte químic" s'engloba qualsevol substància, sola o en forma de mescla o preparació, ja sigui fabricada o obtinguda de la natura, excloent els organismes vius.

## Vegeu també

* Reactiu
# Psiquisme històric

El psiquisme històric és una teoria social, política i econòmica postulada pel neuròleg Raphael Friedeberg segons la qual l'alliberament humà pot realitzar-se a través d'una educació no constrictiva, lliure del dogmatisme socio-religiós de la burgesia. Així, per a un bon desenvolupament i èxit social pesa més la psicologia individual pròpia d'una persona que les seves condicions econòmiques i possessions materials. Es tractaria doncs d'una visió de la lluita de classes que no és materialista i que no inclou la consciència col·lectiva de classe social sinó el desenvolupament personal i la rebel·lió individual com a motor d'aquesta lluita. Friedeberg el contraposava al materialisme històric del marxisme indicant que les "relacions espirituals [...] tenen el poder sobre les relacions materials". Friedeberg va obrir a Ascona (als Alps) el sanatori Monte Verità en 1904, que va dirigir fins a 1939 i al qual aplicava la "medicina natura", basada en la seva idea de psiquisme històric. Es tractava d'una mena de comuna revolucionària anarquista fonamentada en el vegetarianisme, el naturisme, la teosofia, l'espiritualitat, l'amor lliure, la música, la dansa i altres disciplines.

## Referències

* 1 2 Raphael Friedeberg Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Anarcoefemèrides del 14 de març, Ateneu Llibertari Estel Negre, 14 de març de 2010 (català)
* ↑ La science et le mouvement marxiste: le legs de Freud d'Amos, a la Revue Internationale n° 140, primer trimestre de 2010. (francès)

## Enllaços externs

* El desenvolupament històric del psiquisme humà (castellà)
# Schizothorax chongi

Schizothorax chongi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sichuan (Xina).

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1838. Fische aus Caschmir gesammelt und herausgegeben von Carl Freiherrn von Hügel, beschrieben von J. J. Heckel. Wien. Fische Caschmir. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu, 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sant Antoni de Falset

Sant Antoni de Falset és una ermita inacabada de Falset (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular situat als peus de l'ermita de sant Gregori, als afores de Falset.
La construcció es bastí fins a l'alçada del pis amb paredat i maons de reforç en pilastres interiors, contraforts exteriors i cantonades. El portal d'accés, a la façana frontal, es un arc apuntat també bastit amb maons.

## Referències

* 1 2 «Sant Antoni de Falset». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Scinax crospedospilus

Scinax crospedospilus és una espècie de granota endèmica del Brasil.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax crospedospilus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Senyors Nguyễn

* Història del Vietnam
* 2879–258
* Dinastia Hồng Bàng
* 257–207
* Dinastia Thục
* 207–111
* Dinastia Triệu
* 111–40
* 1a dominació xinesa
* 40–43
* Germanes Trung
* 43–544
* 2a dominació xinesa
* 544–602
* Dinastia Lý anterior
* 602–938
* 3a dominació xinesa
* 939–967
* Dinastia Ngô
* 968–980
* Dinastia Đinh
* 980–1009
* Dinastia Lê anterior
* 1009–1225
* Dinastia Lý posterior
* 1225–1400
* Dinastia Trần
* 1400–1407
* Dinastia Hồ
* 1407–1427
* 4a dominació xinesa
* 1428–1788
* Dinastia Lê posterior
* 1527–1592
* • Dinastia Mạc
* 1545–1787
* • Senyors Trịnh
* 1558–1777
* • Senyors Nguyễn
* 1778–1802
* Dinastia Tây Sơn
* 1802–1945
* Dinastia Nguyễn
* 1858–1945
* • Imperialisme francès
* 1945–1976
* República del Vietnam / República Democràtica del Vietnam
* 1976-act.
* República Socialista del Vietnam |
Els senyors Nguyen (vietnamita: Chúa Nguyễn; 1558 - 1777) van ser una sèrie de governants del Vietnam del Sud (avui en dia Vietnam Central i del Sud) (llavors anomenat Đàng Trong). Encara que afirmaven ser els seguidors lleials de la Dinastia Lê posterior, en realitat eren els governants de facto al sud del país. Els seus descendents més tard van governar el Vietnam sencer com la dinastia Nguyen i a títol pòstum van elevar els seus títols a emperadors.

## Bibliografia

* Dupuym R. Ernet and Trevor N. The Encyclopedia of Military History. New York: Harper & Row.

## Referències

* ↑ Chapuis, Oscar. A History of Vietname: From Hong Bang to Tu Duc. Greenwood Publishing Group, 1995. p119ff.
# Joaquim Badimón Aymerich

Joaquim Badimon Aymerich, més conegut com a Ximet, és un exfutbolista i entrenador valencià. Va nàixer a Borriana el 4 de març de 1963, i ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Va començar a jugar al club de la seua ciutat, el Borriana, fins que a la 85/86 fitxa pel CE Castelló. El club de la Plana militava a Segona Divisió. Hi va ser titular a la temporada 87/88, en la qual juga 36 partits i marca dos gols. A l'any següent, el Castelló aconsegueix l'ascens a la màxima categoria, en la qual hi roman dues temporades, en les quals el borrianenc hi suma 31 partits. A l'acabar la 91/92, es retira.
Posteriorment, ha seguit vinculat al món del futbol com a tècnic, dirigint a equips de les categories inferiors del CE Borriana

## Referències

* ↑ http://www.elperiodic.com/burriana/noticias/22850_joaquin-badimon-ximet-nuevo-entrenador-ciutat-burriana-sustituyendo-cargo-andres-felices.html

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador