OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Domingo A. Madulid

Domingo A. Madulid (1946 -) és un botànic, i curador filipí.

## Algunes publicacions
### Llibres

* Domingo A. Madulid. 1980. Systematic studies in the genus Plectocomia Dt. exBlume (Palmae : Lepidocaryoid group). Ed. University. 184 pàg.
* 1980. Chemotaxonomic studies in Plectocomia (Palmae: Lepidocaryiodeae). Ed. Kalikasan. 80 pàg.
* ----------, Tadeáš Peregrinus Xaverius Haenke. 1986. The life and work of Thaddaeus Haenke and his contribution to Philippine botany. Ed. Sant Carlos Publ. 89 pàg.
* 1987. The Philippines in the year 1792 as portrayed by the Malaspina Expedition artists. 254 pàg.
* 1989. The life and work of Luis Née, botanist of the Malaspina expedition. Ed. Society for the Bibliography of Natural History. 48 pàg.
* Prudenciana Cruz, Domingo A. Madulid, Maria Luisa C. Moral. 1992. Sharing of library resources on ethnobotany: National Seminar on Ethnobotany, August 29-31, 1991, Cagayan d'Or City : proceedings. Ed. ENDRECEN-New Zealand Inter Institutional Linkages Programme. 88 pàg.
* ----------, Esperanza Maribel Guiao Agoo. 1992. A bibliography on biodiversity research in the Philippines: Flora, Parteix 1. Ed. National Museum. 189 pàg. ISBN 9715670008
* ----------, Ferdinand J. M. Gaerlan. 1994. A bibliography on Philippine ethnobotany, ethnopharmacology, and related subjects. Ed. National Museum. 113 pàg. ISBN 9715670016
* 1995. A pictorial cyclopedia of Philippine ornamental plants. Ed. Bookmark. 388 pàg. ISBN 9715691439
* Domingo A. Madulid, Stephen Banta, B. S. Vergara. 2000. Endangered plants. Ed. Pundasyon sa Pagpapaunlad ng Kaalaman sa Pagtuturo ng Agham, Ink. by Island Pub. House, Inc. 50 pàg. ISBN 9718694137
* 2001. A Dictionary of Philippine Plant Names: Local name-scientific name. Volum 1 de Dictionary of Philippine Plant Names. Ed. Bookmark. 1.108 pàg. ISBN 9715692648
* 2002. A pictorial guide to the noteworthy plants of Palawan. Ed. Palawan Tropical Forestry Protection Programme. 129 pàg. ISBN 9719254416

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Gastó VI de Bearn

Gastó VI de Bearn, anomenat el bo (1172-1215), fou un noble català, vescomte de Bearn, d'Oloron i de Gabardà, baró de Montcada i comte de Bigorra.
Fill de Guillem I de Montcada i Maria I de Bearn, a la mort del seu pare fou posat per la seva mare sota la protecció d'Alfons el Bataller, i Pelegrí de Castillazuelo, senyor de Barbastre, en fou nomenat tutor, al qual, als 16 anys es va reconèixer feudatari del rei i el 1196 es va casar amb Peronella de Bigorra, comtessa de Bigorra i vescomtessa de Marsan, i neta del rei català Alfons. Va obligar el vescomte de Dacs a reconèixer la seva sobirania i va conquerir el vescomtat d'Orte, del qual es va proclamar senyor feudal. Fou un fidel aliat de Pere el Catòlic i lluità al seu costat a la batalla de Muret el 1213 contra els croats de Simó de Montfort, fet pel qual fou excomunicat i li calgué fer acte de submissió a l'Església abans de recuperar els seus estats.
Va morir sense fills i l'herència va passar a son germà bessó Guillem Ramon I de Montcada i de Bearn.
# N-Metilanilina

N-metilanilina (C₇H$_9$N) és un compost orgànic que en condicions estàndard és un líquid viscós incolor o lleugerament groguenc derivat de l'anilina. La N-metilanilina és insoluble en aigua. Gràcies al seu alt punt d'ebullició és utilitzat com a dissolvent, però també és un intermedi per a la formació de diens, productes farmacèutics i altres productes orgànics. També és un additiu per a la gasolina (molt més efectiu que el tert-butilmetilèter) utilitzat per elevar l'índex d'octà.
# Mona verda de les muntanyes Bale

La mona verda de les muntanyes Bale (Chlorocebus djamdjamensis) és un mico del Nou Món endèmic d'Etiòpia, on viu als boscos de bambú de les muntanyes Bale. Originalment fou descrita com a subespècie de la mona verda comuna (Chlorocebus aethiops). Anteriorment es classificava totes les espècies de mones verdes dins el gènere Cercopithecus.

## Referències

* 1 2 3 Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 159. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Butynski, T. M., Gippoliti, S., Kingdon, J. i De Jong, Y. Chlorocebus djamdjamensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
# Frank Castañeda

Frank Castañeda (Cali, 17 de juliol de 1994), de naixement Frank Andersson Castañeda Vélez, és un futbolista colombià que juga com a davanter al FC Sheriff Tiraspol.

## Carrera del club
### FK Senica

Castañeda va debutar en la lliga professional Fortuna amb el Senica contra el Železiarne Podbrezová el 3 de març del 2018, en una victòria per 1:0 a casa.

### Sheriff Tiraspol

El 30 de desembre de 2019, el Sheriff Tiraspol va anunciar que tenia un acord per fitxar Castañeda, i que l'acord es va completar el 20 de gener de 2020.

## Estadístiques
### Club

    A partit jugat el 25 de setembre 2021
Participació i gols per club, temporada i competició :
| Club | Temporada | Lliga | Lliga | Lliga | Copa Nacional | Copa Nacional | Continental | Continental | Altres | Altres | Total | Total |
| Club | Temporada | Divisió | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols |
| Orsomarso | 2016 | Categoría Primera B | 29 | 4 | 1 | 0 | — | — | — | — | 30 | 4 |
| Orsomarso | 2017 | Categoría Primera B | 13 | 0 | 3 | 0 | — | — | — | — | 16 | 0 |
| Orsomarso | 2018 | Categoría Primera B | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 0 | 0 |
| Orsomarso | Total | Total | 42 | 4 | 4 | 0 | - | - | - | - | 46 | 4 |
| Senica (cedit) | 2017–18 | Slovak Super Liga | 7 | 5 | 0 | 0 | — | — | 2 | 0 | 9 | 5 |
| Senica | 2018–19 | Slovak Super Liga | 30 | 5 | 6 | 6 | — | — | — | — | 36 | 11 |
| Senica | 2019–20 | Slovak Super Liga | 17 | 8 | 2 | 0 | — | — | — | — | 19 | 8 |
| Senica | Total | Total | 47 | 13 | 8 | 6 | - | - | - | - | 55 | 19 |
| Sheriff Tiraspol | 2020–21 | Lliga Moldava | 35 | 28 | 5 | 4 | 3 | 1 | — | — | 43 | 33 |
| Sheriff Tiraspol | 2021–22 | Lliga Moldava | 8 | 3 | 0 | 0 | 8 | 2 | 1 | 0 | 17 | 5 |
| Sheriff Tiraspol | Total | Total | 43 | 31 | 5 | 4 | 11 | 3 | 1 | 0 | 60 | 38 |
| Total carrera | Total carrera | Total carrera | 139 | 53 | 17 | 10 | 11 | 3 | 3 | 0 | 170 | 66 |

## Notes

* ↑ Participació als playoffs de descens del 2017–18
* ↑ Participació i un gol a la UEFA Champions League i una aparició a la UEFA Europa League
* ↑ Participació i gols a la UEFA Champions League
* ↑ Participació a la Supercopa de Moldàvia

## Referències

* ↑ Novou posilou sa stal Frank Castañeda 19.01.2018, fksenica.eu
* 1 2 Frank Castañeda, Fitxa a Soccerway
* ↑ SENICA VS. PODBREZOVÁ 1 - 0 03.03.2018, soccerway.com
* ↑ «Колумбийский бомбардир» (en russian). fc-sheriff.com/. FC Sheriff Tiraspol, 30-12-2019. [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ «Добро пожаловать, Уильям и Франк» (en russian). fc-sheriff.com/. FC Sheriff Tiraspol, 20-01-2020. [Consulta: 24 gener 2020].

## Enllaços externs

* Perfil Futbalnet
* Perfil oficial del club FK Senica Arxivat 2021-11-30 a Wayback Machine.
* Frank Castañeda, Fitxa a Soccerway
# Llista de missions diplomàtiques de Letònia

Les missions diplomàtiques de Letònia són les delegacions oficials i permanents d'aquest país en altres estats del món.

## Àfrica

* Egipte
** El Caire (Ambaixada)

## Amèrica

* Canadà
** Ottawa (Ambaixada)
* Estats Units
** Washington, DC (Ambaixada)

## l'Àsia

* Azerbaidjan
** Bakú (Ambaixada)
* R.P. de la Xina
** Pequín (Ambaixada)
* Emirats Àrabs Units
** Abu Dhabi (Ambaixada)
* Geòrgia
** Tiflis (Ambaixada)
* Israel
** Tel-Aviv (Ambaixada)
* Japó
** Tokyo (Ambaixada)
* Kazakhstan
** Astanà (Ambaixada)
* Turquia
** Ankara (Ambaixada)
* Uzbekistan
** Taixkent (Ambaixada)

## Europa

* Alemanya
** Berlín (Ambaixada)
** Bonn (Consolat)
* Àustria
** Viena (Ambaixada)
* Bèlgica
** Brussel·les (Ambaixada)
* Belarús
** Minsk (Ambaixada)
** Vítsiebsk (Consolat)
* Dinamarca
** Copenhaguen (Ambaixada)
* Espanya
** Madrid (Ambaixada)
* Estònia
** Tallin (Ambaixada)
* Finlàndia
** Hèlsinki (Ambaixada)
* França
** París (Ambaixada)
* Grècia
** Atenes (Ambaixada)
* Hongria
** Budapest (Ambaixada)
* Irlanda
** Dublín (Ambaixada)
* Itàlia
** Roma (Ambaixada)
* Lituània
** Vilna (Ambaixada)
* Noruega
** Oslo (Ambaixada)
* Països Baixos
** La Haia (Ambaixada)
* Polònia
** Varsòvia (Ambaixada)
* Portugal
** Lisboa (Ambaixada)
* Regne Unit
** Londres (Ambaixada)
* Txèquia
** Praga (Ambaixada)
* Rússia
** Moscou (Ambaixada)
** Sant Petersburg (Consolat-General)
** Pskov (Consolat)
* Suècia
** Estocolm (Ambaixada)
* Ucraïna
** Kíev (Ambaixada)

## Organitzacions Multilaterals

* Brussel·les (Missió Permanent de Letònia davant la Unió Europea i OTAN)
* Estrasburg (Missió Permanent de Letònia davant del Consell d'Europa)
* Ginebra (Missió Permanent de Letònia davant les Nacions Unides i d'altres organitzacions internacionals)
* Nova York (Missió Permanent de Letònia davant les Nacions Unides)
* París (Missió Permanent de Letònia davant de la Unesco)
* Roma (Missió Permanent de Letònia davant l'Organització per a l'Alimentació i l'Agricultura)
* Viena (Missió Permanent de Letònia davant les Nacions Unides)

## Vegeu també

* Política de Letònia
* Ministeri d'Afers Exteriors de Letònia

## Enllaços externs

* Ministeri d'Afers Exteriors de Letònia (anglès)
# Fènix del Poblenou

Fènix és una bèstia festiva i popular del barri Poblenou, Barcelona. La figura pertany a la Colla del Drac de Poblenou i representa aquest ocell esdevingut mite mil·lenari, símbol del ressorgiment després de la mort, que reneix de les pròpies cendres. Tot i que llança foc quan balla, no és una figura de correfoc.
En la imatgeria popular i festiva, ja hi trobem el Fènix des de fa segles. Diuen que una figura que s'anomenava igual ja participava en actes solemnes de Barcelona a l'edat mitjana; per això la colla del Poblenou va decidir de recuperar-la.
El nou ocell es va projectar a partir d'un disseny de Manel Ollé, l'artista i membre de la colla que ha ideat les altres bèsties de la comparsa. Ell mateix la va construir, juntament amb Joan Carles Soler, l'any 2011. Al novembre es va estrenar, en una cerimònia amb performance en què es va escenificar el naixement del Fènix, que va eixir d'un ou. Des d'aleshores, surt a ballar durant les dates més importants del calendari festiu del barri.
El nou Fènix és el protagonista d'una festa ideada per la colla i lligada al simbolisme de la figura –renaixement, renovació després d'un cicle vital...–, que es fa cada any dues setmanes abans de Nadal. Comença amb la Cercavila de la Mort, que recorre els carrers del barri fins a la platja de la Mar Bella, on es representa la mort i el renaixement de l'ocell amb un espectacle de música i foc. Justament per a aquest acte, la bèstia té un seguit de melodies pròpies: «Toc d'inici», «Renaixement de les cendres», «Cercavila» i «Ballada de lluïment», compostes expressament per Ester Vela i interpretades pels grallers de la Colla del Drac. De les coreografies, se n'encarreguen els portadors i balladors de la colla.
Quan no surt, es pot visitar al Centre d'Imatgeria Festiva Can Saladrigas, on és exposat permanentment amb les altres figures del barri.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Fènix del Poblenou». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Multiplicador

Els circuits multiplicadors són xarxes de díodes i condensadors que a partir d'una tensió alterna proporcionen una tensió continua molt alta. Normalment es solen denominar pel factor multiplicador que tenen (triplicador, quadruplicador...)
Existeixen controladors integrats per multiplicadors de tensió, que només necessiten condensadors externs per a proporcionar tensions regulades amb limitació de corrent o sense.
També se’ls anomena "bombes de tensió", podent proporcionar tensions tant positives com negatives. El seu principal inconvenient consisteix que només permeten corrents mitges baixes, a causa del fet que utilitzen condensadors com a elements de pas de corrent i amb valors raonables de condensadors, s'obtenen impedàncies bastant elevades.
# Freeport (Florida)

Freeport és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 1.190 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Freeport tenia 1.190 habitants, 500 habitatges, i 327 famílies. La densitat de població era de 42,6 habitants/km².
Dels 500 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.735 $ i la renda mediana per família de 33.214 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.375 $ mentre que les dones 19.219 $. La renda per capita de la població era de 14.114 $. Entorn del 18% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Freeport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Freeport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sant Marçal de Terrassola

Sant Marçal de Terrassola és una església romànica de Torrelavit (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Sant Marçal està situada dintre del nucli urbà de Terrassola. És un edifici d'una sola nau, coberta amb volta de canó lleugerament apuntada amb arcs torals i capçalera trilobada. Damunt del transsepte, s'eleva un cimbori vuitavat amb cúpula semiesfèrica sobre trompes. A l'exterior, els murs laterals i els de l'absis presenten decoració d'arcs cecs i bandes llombardes. La façana de ponent és d'estructura senzilla i té una porta d'accés central adovellada i una petita finestra d'arc de mig punt a la part superior. La teulada és a dues vessants.

## Història

L'església de Sant Marçal de Terrassola és un edifici romànic que té el seu origen en els darrers anys del segle xi. L'any 1209 ja era esmentada com a parròquia.
Actualment es troba en procés de restauració.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Marçal de Terrassola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Cabina d'aeronau

* Aquest article tracta sobre la part d'una aeronau on es posen els passatgers. Si cerqueu la part d'una aeronau on aquesta es condueix, vegeu «cabina de pilotatge».
La cabina és la part d'una aeronau en la qual viatgen els passatgers. A l'altitud de creuer dels avions de passatgers moderns, l'atmosfera és massa tènue perquè els passatgers i la tripulació puguin respirar sense màscares d'oxigen, de manera que les cabines es pressuritzen a una pressió superior a l'ambiental. En el transport aeri de passatgers, especialment en els avions, les cabines es poden dividir en diverses parts, que poden incloure diferents classes de passatgers, espais per als auxiliars de vol, la cuina i espais d'emmagatzematge per al servei de bord.

## Referències

* ↑ «Airbus Cabins Dimensioned for the Future» (en anglès). Arxivat de l'original el 3 octubre 2015. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Lomba (Cap Verd)

Lomba (crioll capverdià Lonba) és una vila al nord-oest de l'illa de Fogo a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 10 kilòmetres al nord-est de São Filipe.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Fènix de Tebes

Fènix de Tebes (en llatí Phoenix, en grec antic Φοι̂νιξ) fou un militar de Tebes, cap de la revolta de la ciutat contra el rei Alexandre el Gran.
El conqueridor macedoni quan va arribar davant la ciutat va demanar la seva entrega i la de l'altre cap rebel Protites. Els tebans van rebutjar l'entrega i van demanar a Alexandre, en to de burla, que els entregués a Filotes i Antípater, segons explica Plutarc.

## Referències

* ↑ Phoenix a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 344
# Moviment social del 2017 a la Guaiana Francesa

El Moviment social de la Guaiana francesa va ser una ona de protestes que van tenir lloc als carrers de la Guaiana Francesa des del 20 de març del 2017. Les protestes van començar a Kourou però s'han estès per tot el territori. El descontentament es deu a la inseguretat i a la manca d'infraestructures del departament francès, el més gran de tot l'estat. Els manifestants demanen més autonomia i millores com introduir un programa d'inversió, millorar el sistema sanitari, l'educació i la protecció social.

## Antecedents

Històricament poc poblada, la colònia francesa ha experimentat un fort augment demogràfic a finals del segle xx. La immigració, principalment provinent del Brasil, Surinam i Haití, fa aparèixer dificultats a l'hora d'afrontar les tensions intercomunitàries, abocant en una crisi econòmica i de protecció. La població voldria seguretat personal, des que el crim ha crescut a nivells que són insuportables al quotidià i que gangrenen la societat local. Només cal constatar que a l'aeroport internacional de la Guaiana francesa no hi ha escàners actius que assegurin un mínim de vigilància respecte del trànsit i del transport aeri. Cal també considerar la creixent preocupació per l'augment del narcotràfic. Com a conseqüència previsible d'això últim, la màfia de les drogues, sumada ara també a aquella de l'or, s'ha apoderat dels carrers de Cayenne i a més controla –de fet– bona part de la jungla, a l'interior de la Guaiana francesa. Tot aquest quadre ha provocat la insòlita aparició d'una força, autodenominada: «Els 500 germans», sense armes, però amb les cares emmascarades i absolutament vestits de negre que pretén mantenir un mínim d'ordre per la intimidació i la por.
Davant la situació el col·lectiu dels Toukans decideix sortir a Kourou el 20 de març per protestar. Acompanyats del sindicat Unió de Treballadors de la Guaiana, volen fer-se visibles. La vaga continua fins al 28 de març, moment en què líders locals s'avoquen i protesten alhora. S'estén i les manifestacions donen lloc a la sol·licitud d'un estatut especial vist que el poder central és massa lluny per atendre a les necessitats dels guaianesos. Per tot plegat el govern francès s'avé a negociar amb els col·lectius responsables de les manifestacions. A més, els col·lectius que representen els manifestants decideixen redactar un acord comú, que després haurà de ser aprovat per la població local. Les autoritats franceses anuncien llavors la disposició del Govern de Bernard Cazeneuve d'invertir 3.000 milions d'euros en l'economia de la Guaiana Francesa; un dels departaments més pobres de França, segons Reuters.

## Referències

* ↑ http://www.lemonde.fr/idees/article/2017/03/30/la-guyane-sous-tension_5103341_3232.html
* ↑ «Una vaga general paralitza la Guaiana Francesa contra la inseguretat i l'atur». 324, 28-03-2017. [Consulta: 28 agost 2024].
* ↑ Marot, Laurent. «En Guyane, un accord à 3 milliards d’euros met fin à un mouvement inédit» (en francès). Le Monde, 22-04-2017. [Consulta: 28 agost 2024].
# Museu Civico d'Arte Antica

El museu Civico d'Arte Antica (Museu d'Art Antic) es troba en el complex històric de Palazzo Madama i Casafort Acaja a la Piazza Castello, a Torí. Va ser reobert el 2006 després d'una revisió de l'estructura iniciada el 1988 per la Fondazione Torino Musei, en col·laboració amb la Fondazione CRT (Cassa di Risparmio di Torino). Allotja exposicions permanents i temporals d'art, principalment pintura del gòtic al barroc i làpides medievals. Forma part de les seves col·leccions el frontal d'altar dedicat a la Mare de Déu procedent del monestir de Sant Cugat del Vallès. També s'hi conserven diverses obres del pintor del gòtic tardà Antoine de Lonhy que va realitzar diverses obres a Catalunya.

## Bibliografia

* G. Romano, Palazzo Madama a Torino. Da castello medioevale a museo della città, 2006, Torino

## Enllaços externs

* Web oficial del museu Arxivat 2011-03-17 a Wayback Machine.
# Freeport (Bahames)

Freeport és una ciutat i districte que pertany a l'arxipèlag de les Bahames, a l'illa Gran Bahama.
La ciutat és la més gran de l'illa, i la segona del país, per darrere de la capital, Nassau.

## Demografia

D'acord amb el cens de 1990 la població era de 35.650 habitants. L'estimació de 2010 refereix a 44.293 habitants.

## Història

El 1955, Wallace Groves, un empresari de Virgínia va obtenir una concessió per part del govern de Bahames de 200 km² en una zona de pantans i bosc baix de l'illa, amb la finalitat de desenvolupar allà el turisme i la inversió. Amb la finalitat d'atreure a inversors, l'acord preveia una exoneració d'impostos durant 30 anys (que després augmentaria del 1985 al 2054). Sobre aquesta concessió es va crear la ciutat de Freeport que va prosperar fins a ser la segona ciutat més poblada de les Bahames.

## Turisme

El turisme constitueix un sector important d'activitat per a la ciutat, ja que Freeport rep prop d'un milió de visitants a l'any. La immensa majoria dels turistes van a la perifèria de la ciutat, a Lucaya, un lloc precolombí de l'illa de Gran Bahama.
La ciutat està comunicada per l'aeroport internacional de Gran Bahama i rep prop de 50.000 vols a l'any.

## Esport

El jugador de bàsquet Buddy Hield va néixer a la ciutat, però es va criar en una altra comunitat de Gran Bahama, Eight Mile Rock.

## Referències

* ↑ «The Grand Bahama Port Authority».
# Seneca (Carolina del Sud)

Seneca és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 7.652 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seneca tenia 7.652 habitants, 3.286 habitatges i 2.096 famílies. La densitat de població era de 418,5 habitants/km².
Dels 3.286 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,2% hi vivien parelles casades, en un 17,5% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.643 $ i la renda mediana per família de 44.487 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.381 $ mentre que les dones 21.472 $. La renda per capita de la població era de 18.498 $. Entorn del 13% de les famílies i el 15,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seneca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seneca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.