OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acetat

Un acetat és una sal o èster de l'àcid acètic.

## Anió acetat

L'anió acetat, [C₂H₃O₂]$^-$, és un carboxilat i és la base conjugada de l'àcid acètic. L'ió acetat està format per la desprotonació de l'àcid acètic:
    CH₃COOH ⇌ CH₃COO$^−$ + H$^+$

## Èsters de l'acetat

Un èster d'acetat és un èster de l'àcid acètic, amb la fórmula general C₂H₃O₂-R, on R és un grup organil.
Acetat pot referir-se a acetat de cel·lulosa, principalment a fibres o altres productes derivats com ara el disc d'acetat, usat en enregistraments d'àudio. L'acetat de cel·lulosa es troba en diversos productes casolans.
Els precursors dels derivats de l'acetat són l'Acetil-CoA, que és la forma activa de l'acetat, i molècules relacionades com la malonil-CoA i la propionil-CoA. La ruta de l'acetat és font de molts metabòlits secundaris.

## Acetat fèrric

L'acetat fèrric, la fórmula és Fe(C₂H₃O₂)₃, és utilitzat en vernissos i com saboritzant als xiclets de menta.

## Acetat de plom
### Acetat de plom(II)

L'acetat de plom (II) és un compost cristal·lí derivat de l'àcid acètic i l'Òxid de plom (II), és un compost mitjà endolcit molt perillós. La seva fórmula és la següent: Pb (C₂H₃O₂)$_2$. S'utilitza en vernissos i en tints.

### Acetat de plom(IV)

L'acetat de plom (IV) és un compost químic amb la fórmula química Pb (C $_2$ H $_3$ O $_2$) $_4$ i és una sal de l'àcid acètic.

## Acetat de calci

L'acetat de calci és la sal de calci de l'àcid acètic. Té la fórmula Ca (CH $_3$ COO) $_2$ · H $_2$ O. El seu nom estàndard és etanoat de calci.

## Acetat d'etil

L'acetat d'etil o etanoat d'etil és un èster. El seu aspecte és incolor i similar al de l'aigua. Té una olor penetrant i en molts casos desagradable. La seva fórmula és la següent CH$_3$-COO-CH$_2$-CH₃.

## Acetat de polivinil o PVA

L'acetat de polivinil o PVA més conegut com a "cola blanca o adhesiu vinílic" és un polímer, obtingut mitjançant la polimerització de l'acetat de vinil, descobert pel químic Fritz Klatte el 1912.

## Acetat de vinil

L'acetat de vinil, també conegut com a VAM, és un líquid transparent i incolor. Té una aroma de fruites dolces i agradable, però la seva olor pot ser forta i irritant per a certes persones. És possible olorar fàcilment l'acetat de vinil quan la substància es troba a concentracions en l'aire del voltant de 0,5 ppm (una part d'acetat de vinil en 2 milions de parts d'aire).

## Acetat de ciproterona

L'acetat de ciproterona és un derivat de la Progesterona al qual se li coneixen propietats antiandrògens.

## Vegeu també

* Àcid acètic
* Acetat de coure (II)
* Acetat de potassi
* Acetat de sodi
* Acetat de zinc
* Acetat d'uranil
* Diacetat de 5-nitro-2-furaldehíd

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 29 octubre 2014].
# Cecil Lolo

Cecil Lolo (Khayelitsha, 11 de març de 1988 - Ciutat del Cap, 24 d'octubre de 2015) va ser un futbolista sud-africà que jugava en la demarcació de defensa. Va debutar com a futbolista de la mà de l'entrenador Foppe d'Haan el 17 de setembre de 2010 amb l'Ajax Cape Town FC després de formar-se en les categories inferiors del club i passar un any en qualitat de cedit en l'Ikapa Sporting FC. Va jugar en l'equip de Ciutat del Cap durant cinc temporades a nivell professional, completant un total de 105 partits entre lliga i copa, a més d'anotar dos gols. En 2015 va guanyar al costat del club la MTN 8. Va morir el 24 d'octubre de 2015 a Ciutat del Cap als 27 anys després de sofrir un accident de trànsit.

## Referències

* 1 2 «Ajax Cape Town defender Cecil Lolo passes away in car accident» (en anglès). Goal.com, 25-10-2015. [Consulta: 25 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a footballdatabase
* Fitxa del jugador a worldfootball
# Ceriagrion

Ceriagrion és un gènere d'odonats zigòpters de la família Coenagrionidae. Les característiques principals d'aquest gènere són: coloració general vermella i negra, potes groguenques o vermelles. A Catalunya només hi ha una espècie, el ferrer cama-roig (Ceriagrion tenellum).

## Espècies

* Ceriagrion aeruginosum (Brauer, 1869)
* Ceriagrion annulatum (Fraser, 1955)
* Ceriagrion annulosum (Lieftinck, 1934)
* Ceriagrion auranticum (Fraser, 1922)
* Ceriagrion auritum (Fraser, 1951)
* Ceriagrion azureum (Selys, 1891)
* Ceriagrion bakeri (Fraser, 1941)
* Ceriagrion batjanum (Asahina, 1967)
* Ceriagrion bellona (Laidlaw, 1915)
* Ceriagrion calamineum (Lieftinck, 1951)
* Ceriagrion cerinorubellum (Brauer, 1865)
* Ceriagrion chaoi (Schmidt, 1964)
* Ceriagrion citrinum (Campion, 1914)
* Ceriagrion coeruleum (Laidlaw, 1919)
* Ceriagrion corallinum (Campion, 1914)
* Ceriagrion coromandelianum (Fabricius, 1798)
* Ceriagrion fallax (Ris, 1914)
* Ceriagrion georgifreyi (Schmidt, 1953)
* Ceriagrion glabrum (Burmeister, 1839)
* Ceriagrion hamoni (Fraser, 1955)
* Ceriagrion hoogerwerfi (Lieftinck, 1940)
* Ceriagrion ignitum (Campion, 1914)
* Ceriagrion inaequale (Lieftinck, 1932)
* Ceriagrion indochinense (Asahina, 1967)
* Ceriagrion katamborae (Pinhey, 1961)
* Ceriagrion kordofanicum (Ris, 1924)
* Ceriagrion lieftincki (Asahina, 1967)
* Ceriagrion madagazureum (Fraser, 1949)
* Ceriagrion malaisei (Schmidt, 1964)
* Ceriagrion melanurum (Selys, 1876)
* Ceriagrion moorei (Longfield, 1952)
* Ceriagrion mourae (Pinhey, 1969)
* Ceriagrion nigroflavum (Fraser, 1933)
* Ceriagrion nigrolineatum (Schmidt, 1951)
* Ceriagrion nipponicum (Asahina, 1967)
* Ceriagrion oblongulum (Schmidt, 1951)
* Ceriagrion olivaceum (Laidlaw, 1914)
* Ceriagrion pallidum (Fraser, 1933)
* Ceriagrion praetermissum (Lieftinck, 1929)
* Ceriagrion rubellocerinum (Fraser, 1947)
* Ceriagrion rubiae (Laidlaw, 1916)
* Ceriagrion sakejii (Pinhey, 1963)
* Ceriagrion sinense (Asahina, 1967)
* Ceriagrion suave (Ris, 1921)
* Ceriagrion tenellum (de Villers, 1789)
* Ceriagrion tricrenaticeps (Legrand, 1984)
* Ceriagrion varians (Martin, 1908)
* Ceriagrion whellani (Longfield, 1952)

## Referències

* ↑ «World Odonata List». Arxivat de l'original el 2015-06-29. [Consulta: 4 gener 2016].

## Enllaços externs

* Oxygastra. Grup d'estudi dels odonats de Catalunya. http://www.oxygastra.org/fotos1esp.php?especie=Ceriagrion%20tenellum&localitzacio=Catalunya&familia=Coenagrionidae Arxivat 2012-06-27 a Wayback Machine.
* http://www.british-dragonflies.org.uk/index.php?q=species/small-red-damselfly
# Ceriana

Ceriana (en ligur Çeriana) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província d'Imperia. El 2011 tenia 1.256 habitants.

## Geografia

Situat a uns 110 quilòmetres al sud-oest de Gènova i a uns 20 a l'oest d'Imperia, compta amb una superfície de 31,79 km² i les frazioni de Madonna della Villa i Passo Ghimbegna. Limita amb les comunes de Badalucco, Bajardo, Sanremo i Taggia.

## Ciutats agermanades

* Guisa

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 22 agost 2015].
# Ceriantipataris

Els ceriantipataris (Ceriantipatharia) és una antiga subclasse de cnidaris antozous que reunia els ceriantaris i els antipataris, pel fet de tenir septes imparells. Tenen una corona de tentacles no pinnats i en nombre múltiple de sis.
Els moderns estudis de filogènia molecular mostren que ambdós grups no estan directamente relacionats, com es por veure en el cladograma següent:
| Anthozoa | Hexacorallia Actiniaria Antipatharia Corallimorpharia Scleractinia Zoantharia Octocorallia Alcyonacea Helioporacea Pennatulacea Ceriantharia Penicillaria Spirularia |

## Referències

* ↑ Hickman et al.. Integrated principles of zoology. 14th ed. Boston: McGraw-Hill/Higher Education, 2008. ISBN 978-0-07-297004-3.
* ↑ «Fast-Evolving Mitochondrial DNA in Ceriantharia: A Reflection of Hexacorallia Paraphyly?». PLoS ONE, 9, 1, 01-03-2014, pàg. e86612. Bibcode: 2014PLoSO...986612S. DOI: 10.1371/journal.pone.0086612. PMC: 3903554. PMID: 24475157.
# Central Elèctrica Can Surós

La Central Elèctrica Can Surós és una obra de Besalú (Garrotxa) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici del primer quart del segle xx. Conté una central hidroelèctrica que durant anys funcionà i subministrà energia al municipi. La central té un canal d'aigua que prové del riu Fluvià, passa per sota l'edifici i després deriva cap al camp de les hortes.

## Referències

* ↑ «Central Elèctrica Can Surós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 agost 2021].
# Caterina Enriqueta de Borbó

Caterina Enriqueta de Borbó (Roan, 11 de novembre de 1596 – París, 20 de juny de 1663) va ser una aristòcrata francesa, filla natural legitimada d'Enric IV de França.

## Orígens

Va ser una de les filles il·legítimes d'Enric IV de França i de la seva amant, Gabrielle d'Estrées. Va néixer al monestir de Saint-Ouen, a Roan, l'11 de novembre de 1596, on es trobava el rei i la seva cort residint en aquell moment. Va ser germana de Cèsar de Borbó, futur duc de Vendôme, i la seva mare, l'any després de néixer Caterina, se li va atorgat el títol de duquessa de Beaufort.

### Legitimació

El febrer o el març de 1597, Caterina va ser legitimada pel seu pare i va tenir la categoria de «legitimada de França». Durant la seva joventut va ser coneguda com «Mademoiselle de Vendôme».

## Matrimoni

Quant al seu casament, es va discutir si havia de casar-se amb Enric II de Borbó-Condé, però la idea va ser abandonada i, finalment, va ser casada amb el duc Carles II d'Elbeuf el 20 de gener de 1619. El seu dot va ser d'1,3 milions de lliures i incloïa també pensions. Bona part d'aquests diners van ser gastats i hipotecats per diverses raons, inclosa una demanda contra el seu germà Cèsar, la qual no va tenir èxit. La parella va tenir sis fills.

## Conspiració contra Richelieu

A la cort francesa, va participar d'un complot contra el cardenal Richelieu, juntament amb altres persones, inclosa la reina mare, Maria de Mèdici. Descoberta la conspiració, el 1631 va ser enviada a l'exili amb el seu marit, com ho feren amb altres participants.

## Mort

Vídua del seu marit, va morir a París als 66 anys, el 20 de juny de 1663.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Catherine Henriette de Bourbon» (en anglès). The British Museum. [Consulta: 17 agost 2021].
* 1 2 3 4 Dussieux, Louis. Généalogie de la Maison de Bourbon de 1256 a 1871 (en francès). París: Lecoffre Fils et Cie., 1872, p. 86.
* 1 2 «Catherine Henriette de Bourbon Elbeuf (duchesse d', 1596-1663)» (en francès). Biblioteca Nacional de França. [Consulta: 17 agost 2021].
* ↑ Bingham, Denis. The Marriages of the Bourbons (en anglès). Nova York: Scribne and Welford, 1890, p. 238.
* 1 2 Achaintre, Nicolas Louis. Historie Généalogique et Chronologique de la Maison Royale de Bourbon (en francès). vol. 2. París: Chez Mansut Fils, 1825, p. 72.
* 1 2 Almanach de la Vieillesse (en francès). París: Chez A. M. Lottin, 1662, p. 103.
* ↑ Gerber, Matthew. Bastards: Politics, Family, and Law in Early Modern France (en anglès). Oxford: Oxford University Press, 2012, p. 81.
* ↑ Spangler, Jonathan. The Society of Princes; the Lorraine-Guise and the conservation of power and wealth in the Seventeenth Century (en anglès). Farnham: Ashgate, 2009, p. 154.
* ↑ Scott, Paul. MHRA Critical Texts: Le Gouvernement présent, ou éloge de son Eminence, satyre ou la Miliade (en anglès). vol. 14. Londres: Modern Humanities Research Association, 2010, p. 125.
# Catoptrita

La catoptrita o katoptrita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom del grec κάτοπτρου, mirall, en al·lusió a les reflexions vidrioses de la seva exfoliació.

## Característiques

La catoptrita és un silicat de fórmula química Mn2+ 13Al₄Sb5+ 2O$_{20}$(SiO₄)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la catoptrita pertany a «9.AE - Nesosilicats amb anions addicionals (O,OH,F,H₂O); cations en coordinació tetraèdrica [4]» juntament amb els següents minerals: beril·lita, euclasa, sverigeïta, hodgkinsonita, gerstmannita, clinohedrita, stringhamita, yeatmanita i esferobertrandita.

## Formació i jaciments

Només ha estat trobada a Suècia. Va ser descoberta a la mina Brattfors, al camp de Nordmark Odal (Nordmarksberg), al municipi de Filipstad, al comtat de Värmland. En el mateix comtat també ha estat trobada a la mina Kitteln i a Finngruvan-Gröngruvan. Al comtat de Västmanland ha estat descrita a Sjögruvan, a la localitat de Grythyttan, en el municipi de Hällefors. No ha estat descrita en cap altre indret del planeta.

## Referències

* ↑ «Katoptrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 octubre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d'agost 2019. [Consulta: 13 octubre 2017].
# Charles Pozzi

Carlos Alberto Pozzi o Charles Pozzi va ser un pilot de curses automobilístiques francès de pares italians que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Charles Pozzi va néixer el 27 d'agost del 1909 a París, França i va morir el 28 de febrer del 2001 a Levallois-Perret, als suburbis de París.

## A la F1

Va debutar a la sisena cursa de la història de la Fórmula 1 disputada el 2 de juliol del 1950, el GP de França, que formava part del campionat del món de la temporada 1950 de F1, de la que va disputar aquesta cursa.
Charles Pozzi no va participar en cap més cursa puntuable pel campionat de la F1, encara que si va córrer diverses proves no puntuables per la F1.

## Resultats a la F1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | Posició | Punts |
| 1950 | Charles Pozzi | Talbot-Lago | Talbot | GBR | MON | 500 | SUI | FRA 6* | BEL | ITA | - | 0 |
(*) Cotxe compartit amb Louis Rosier.

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Century City

El Districte de Century City és un centre Financer, comercial i residencial de 712,000m² al costat oest de la ciutat de Los Angeles, Califòrnia, Estats Units. Està vorejat pels districtes de Westwood al costat oest, Rancho Park al sud-oest, Cheviot Hills i Beverlywood en el sud-est, i Beverly Hills al costat nord.
El Districte és un lloc important de companyies de llicenciats, i diversos executius en la indústria de l'entreteniment tenen les seves oficines aquí.
Els Gratacels de Century City van ser uns dels primers gratacels construïts a Los Angeles després de les noves regulacions en la dècada de 1960, per a edificis que puguin resistir terratrèmols.
Les Torres més reconegudes de Century City són:
* Fox Plaza, Centre d'operacions de 20th Century Fox, Companyia de producció de pel·lícules. És més reconeguda com la Nakatomi Plaza en la pel·lícula Die Hard.
* Torre MGM, Centre de negocis de la companyia històrica de Hollywood Metro-Goldwyn-Mayer.
* Centre AIG SunAmerica
* Century Plaza Hotel
* Torres bessones del Century Plaza

## Referències

* ↑ Century City Business Improvement District Management District Plan. Kristin Lowell, Inc., 2012. Arxivat 2017-10-13 a Wayback Machine.
* ↑ Vincent, Roger. Next Century Associates buys the 1960s-era landmark built on a former studio back lot., 3/6/2008.
# Chuàn

Els chuàn (xinès tradicional i simplificat:串, pinyin: chuàn, xiao'erjing: چُوًا, dungan: Чўан; uigur: كاۋاپ), a vegades també anomenat chuàn'r (xinès tradicional i simplificat:串儿, pinyin: chuàn'r) és un plat de la gastronomia xinesa a base de petites peces de carn rostides en una broqueta i assaonades amb diverses espècies. Els chuàn provenen de la regió xinesa de Xinjiang però actualment es poden trobar arreu del país com a menjar de carrer, especialment a Pequín, Tianjin, Jinan i Jilin. És considerat un producte de la cuina islàmica a la Xina dels uigurs i altres comunitats musulmanes de la Xina.

## Preparació

La carn es punxa quan encara és crua en una broqueta i es posa a rostir (tradicionalment sobre un foc de carbó, tot i que actualment es cuina sovint també sobre foc elèctric). A Pequín és freqüent fregir les broquetes en una paella.
Un cop rostida la carn, s'assaona amb espècies que poden variar segons la regió i la recepta, tot i que usualment es tracta d'un assaonament en pols picant fet a base de comí, bitxo, sal i sèsam o oli de sèsam. El tipus de chuàn més habitual és el de xai (xinès tradicional i simplificat:羊肉串, pinyin: yáng ròu chuàn) tot i que se'n pot trobar també de pollastre, porc, vedella, marisc, verdures, bolets i fins i tot de pa (chuàn de mantou).

## Controvèrsia

En un intent per reduir la pol·lució a Pequín, les autoritats xineses prohibiren la proliferació de paradetes al carrer per la venda de chuàn. De fet, la Acadèmia Xinesa de les Ciències va calcular que sobre un 13% de la contaminació de la ciutat provenia de la cuina feta al carrer. La major part de l'oposició a la prohibició provingué no pas dels venedors sinó dels consumidors. Això es deu al fet que la preparació de chuàn al carrer ja és una tradició a Pequín, i famílies i colles d'amics es reuneixen per consumir aquest plat plegats als carrers de la ciutat, sobretot a l'estiu.

## Vegeu també

* Broqueta moruna, un plat similar de la gastronomia espanyola.
* Şiş kebap, un plat similar de la gastronomia turca.
* Anticucho, un plat similar de la gastronomia sudamericana.
* Suvlaki, un plat similar de la gastronomia grega.
* Yakitori, un plat similar de la gastronomia japonesa.

## Referències

* ↑ Goldberg, Lina. «Asia's 10 greatest street food cities» (en anglès). CNN Travel, 22-02-2013. [Consulta: 11 novembre 2016].
* 1 2 «Chuanr» (en anglès). The Info List. [Consulta: 11 novembre 2016].
* ↑ «Beijing toughens up regulations on street BBQ to fix air pollutions» (en anglès). Global Times, 26-07-2013. [Consulta: 11 novembre 2016].
# Characidium japuhybense

Characidium japuhybense és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius costaners del sud-est del Brasil entre Ilha Grande i la conca de Ribeira de Iguape.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Characidium japuhybense». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Closes de la Fonollera

Les closes de la Fonollera són una zona de prats inundables, situats al marge dret de la desembocadura del Ter, que ocupa unes 23 hectàrees. L'interès ecològic de la zona rau principalment en el fet de ser una zona de salicornars, jonqueres i canyissars. A la zona de la platja, s'hi troben també dunes mòbils embrionàries, dunes secundàries amb Ammophila arenaria i dunes estabilitzades amb comunitats del Crucianellion maritimae. Pel que fa a la fauna destaca la presència de diversos ocells aquàtics. La sobrefreqüentació a l'època estival i la construcció de motes que han alterat la circulació de l'aigua són els principals impactes que afecten la conservació i l'interès ecològic d'aquest espai.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Closes de la Fonollera». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 10 maig 2014].
# Closes del Tec, del Vernar i la Mugueta

Les Closes del Tec, del Vernar i la Mugueta és una zona humida situada al terme municipal de Peralada i tenen una superfície de 18,31 hectàrees. El seu funcionament hidrològic està regulat pel rec Madral i la Mugueta.
Es tracta d'uns terrenys situats a l'entorn de la Mugueta, una antiga desembocadura del riu Muga, que avui té un ús com a rec agrícola. L'espai està constituït actualment per un mosaic de cultius, prats, pastures i canyissars, així com per boscos de ribera localitzats als marges de la Mugueta.
La vegetació està formada bàsicament per prats de dall i canyissars, a més dels conreus i el bosc de ribera ja esmentats.
En aquesta zona humida hi és present l'hàbitat d'interès comunitari 6510 Prats de dall de terra baixa i de la muntanya mitjana (Arrhenatherion).
En el cas de les Closes del Tec, del Vernar i la Mugueta, una part important de l'àrea està ocupada per conreus extensius de secà, que han substituït en una bona part de la superfície l'ús tradicional corresponent a les closes. Caldria recuperar les closes, si més no en les zones més salines on la productivitat agrícola és més baixa. Cal destacar també la mala qualitat de les aigües de la Mugueta, que caldria millorar per potenciar la biodiversitat de l'espai.
Les Closes del Tec, del Vernar i la Mugueta presenten diverses figures de protecció. Forma part del Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà i s'inclouen també dins l'espai del PEIN i la Xarxa Natura 2000 ES0000019 Aiguamolls de l'Empordà. Es troben també dins la Reserva Natural Integral I del Aiguamolls de l'Empordà, Els Estanys

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Closes del Tec, del Vernar i la Mugueta». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 20 juliol 2014].
# Challenger

«Challenger» té aquests significats:
* Challenger (pel·lícula), telefilm estatunidenc dirigit per Glenn Jordan estrenat el 1990
* Challenger 2, tanc britànic en servei amb els exèrcits del Regne Unit i Oman
* Expedició Challenger, expedició científica que va aportar multitud de descobriments
* HMS Challenger
* Fossa Challenger, punt més profund de la Terra mesurat als oceans prop del grup d'illes Mariannes
* Transbordador espacial Challenger, transbordador de l'agència espacial dels Estats Units (NASA)
* ATP Challenger Tour, circuit de tennis masculí.