OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Doraemon i el petit dinosaure

Doraemon i el petit dinosaure (en japonès, 映画ドラえもん のび太の恐竜2006 [Gejikōban Doraemon Nobita no Kyōryū 2006]; literalment, Doraemon, la pel·lícula: El dinosaure de Nobita 2006) és una pel·lícula japonesa basada en la sèrie de /manga Doraemon, de Fujiko F. Fujio, i es va estrenar al Japó el 2006, recaptant 3.280 milions de iens. La pel·lícula es va doblar al català.

## Argument

En Nobita, juntament amb els seus amics, es troba a casa d'en Suneo, qui els ensenya el fòssil d'una arpa de dinosaure. En Nobita, enfadat que en Suneo tingui aquesta barra, proposa a tots trobar un fòssil sencer de dinosaure ell mateix. Així que comença a llegir llibres, i a cercar les zones on pogués haver-hi fòssils. Increïblement, troba alguna cosa semblant a l'ou d'un dinosaure, i és el que resulta ser quan en Nobita el tapa amb el mocador del temps. Quan neix el dinosaure de l'ou, en Nobita decideix cuidar-lo, i a més, l'anomena Pisuke. Durant uns mesos l'amaga a la seva habitació, però serà una tasca difícil, ja que a part de prometre indegudament menjar-se uns espaguetis pel nas, un caçador de dinosaures del segle XXII, voldran comprar en Pisuke a qualsevol preu, i no es donaran per vençuts fàcilment. Els 5 amics viatjaran al període cretàcic, amb en Pisuke. Tot es complica quan a més del caçador, es trenca la màquina del temps, i els 6 han de viatjar al calaix de l'escriptori de Nobita d'aquella època per tornar al seu temps actual. Pel camí, els succeiran un munt d'aventures.

## Producció

La pel·lícula és una reedició del llargmetratge Doraemon: Nobita no Kyōryū (1980) i està basada en el còmic Nobita no Kyōryū (1980), de Fujiko F. Fujio, el primer de la subserie Dai Chōhen Doraemon. La productora és la Shin-Ei Animation Co., Ltd..

### Diferències amb la pel·lícula de 1980

* Els 5 van arribar al Japó sense l'ajuda de la patrulla del temps.
* En Pisuke és d'un color més ataronjat, i en l'antiga versió era més marró.
* L'aspecte dels personatges i la base secreta dels caçadors de dinosaures.

## Música

* "Hagushichao" | ハグしちゃお de Natsukawa Rimi (Tema Inicial)
* "Boku Nōto" | ボクノート de Sukima Switch (Tema Final)

## Referències

* ↑ «Four Anime Among Top-10 Japanese Movies». Anime News Network, 03-03-2007.
* ↑ «Doraemon i el petit dinosaure». Ésadir.cat. [Consulta: 18 juliol 2022].
* ↑ «Doraemon i el petit dinosaure». Base de dades Cinema en català. Gencat.cat. [Consulta: 18 juliol 2022].
# Yupana

La yupana, paraula quítxua que significa 'eina per comptar', és un dispositiu usat pels Inques, presumiblement com un tipus de calculadora. Encara que alguns investigadors han fet hipòtesi sobre com aquest implement podria funcionar com un àbac, d'altres tenen menys confiança que hagin estat emprades amb aquest propòsit. L'informe del segle xvi del sacerdot espanyol José de Acosta suggereix que els Inques podien haver tingut un dispositiu com a aquest:
| « | Veure'ls emprar una altra mena de calculadors pels grans de blat de moro és un entreteniment perfecte. Amb la finalitat de dur a terme un càlcul molt difícil, per al qual un calculador hàbil hauria necessitat paper i ploma, aquests indis fan servir els seus grans. En col·loquen un aquí, tres en algun altre cantó i vuit no sé on. Mouen el gra aquí i allí i el fet és que són capaços de completar el seu calcul sense cometre ni tan sols l'error més petit; de fet, són millors en aritmètica pràctica que nosaltres amb ploma i tinta. Permeteu-vos jutjar si això no és enginyós i si aquesta gent són animals salvatges! El que considero cert és que en el que es comprometen són millors que nosaltres | » |
Els investigadors creuen que aquests estris estan basats en els nombres de Fibonacci per tal de minimitzar el nombre de grans necessaris.

## Referències

* ↑ W Burns Glynn, Calculation table of the Inques (Spanish), Bol. Lima No. 11 (1981), 1-15.
* ↑ D Parella Pre-Hispanic tools of computation : the quipu and the yupana (Spanish), Rev. Integr. Temes Mat. 4 (1) (1986), 37-56.
* ↑ M Ascher and R Ascher, Code of the quipu : A study in media, mathematics, and culture (Ann Arbor, Mich., 1981).
* ↑ José de Acosta, Historia Natural Moral de las Indias, Madrid: 1596.
* ↑ «ANDEAN CALCULATORS». quipus.it.

## Enllaços externs

* Mathematics of the Incas (anglès)
* Yupana (anglès)
# Ancienville

Ancienville és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 66 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ancienville era de 66 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 38 habitatges eren cases. Dels 26 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 4 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ancienville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 12 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 12 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 39 persones, 31 eren actives i 8 eren inactives. De les 31 persones actives 28 estaven ocupades (16 homes i 12 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 8 persones inactives 3 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ancienville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ancienville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pèndol de Newton

* Per a altres significats, vegeu «Pèndol (desambiguació)».
El pèndol de Newton o bressol de Newton és un dispositiu que demostra la conservació de l'energia i de la quantitat de moviment. Està constituït per un conjunt de pèndols idèntics (normalment 5) col·locats de tal manera que les boles es troben perfectament alineades horitzontalment i just en contacte amb les boles adjacents quan estan en repòs. Cada bola està suspesa d'un marc mitjançant dos fils d'igual longitud, inclinats el mateix angle en sentit contrari l'un de l'altre. Aquesta disposició dels fils de suspensió permet restringir el moviment de les boles en un mateix pla vertical.
El pèndol de Newton ha estat una popular joguina científica d'escriptori des de la seva invenció. L'actor anglès Simon Prebble li va posar el nom i en va llançar la producció el 1967. Al començament se'n venia una versió de fusta feta per Harrods de Londres i més tard es va dissenyar una versió cromada dissenyada per l'escultor i després director de cinema Richard Loncraine.
El pèndol de Newton més gran del món va ser dissenyat per Chris Boden, és propietat de The Geek Group i es troba a Kalamazoo, Michigan. Es troba en exhibició pública i és utilitzat per a demostracions tecnològiques i científiques. Consisteix en un conjunt de 20 esferes idèntiques amb un pes de 6,8 quilograms (15 lliures). Les esferes estan suspeses de cables de metall apuntalats al sostre. Els cables tenen una longitud de 6,1 metres (20 peus) i les esferes pengen a 1 metre (3 peus) del terra.

## Referències

* F. Herrmann, P. Schmälzle: A primera explanation of a well-known collision experiment , Am J. Phys 49, 761 (1981)
* F. Herrmann, M. Seitz: How does the ball-chain work? , Am J. Phys 50, 977 (1982)
# Tití del riu Purus

El tití del riu Purus (Cheracebus purinus) és un primat platirrí de la família dels pitècids. Antigament se'l considerava una subespècie del tití de collar (C. torquatus), però actualment la majoria de científics creuen que és una espècie distinta. Viu a una regió bastant gran del centre del Brasil (als estats de l'Amazones i Pará).
# Knévitxi

Knévitxi (en rus: Кневичи) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 4.845 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# East End Lions FC

L'East End Lions FC és un club de futbol de Sierra Leone de la ciutat de Freetown. Disputa els seus partits a l'Estadi Nacional de Sierra Leone. Els seus colors són el vermell i el negre.

## Palmarès

* Lliga de Sierra Leone de futbol:
** 1977, 1980, 1985, 1992, 1993, 1994, 1997, 1999, 2005, 2009, 2010, 2019
* Copa de Sierra Leone de futbol:
** 1973, 1980, 1989

## Jugadors destacats

* Gibrilla Woobay
* Ibrahim Kargbo
* Samuel Barlay
* Mustapha Sama
* Umaru Rahman

## Referències

* ↑ «Sierra Leone Sports: East End Lions appoints 10-man executive» (en anglès), 29-10-2018. Arxivat de l'original el 2018-11-07.
* ↑ «NATIONAL LEAGUE TEAMS». thefarfoot.weebly.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Sierra Leone - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Sierra Leone - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
# Confiscació

La confiscació, comís o decomís, en Dret, és l'acte de confiscar o privar de les possessions o béns sense compensació, passant elles a l'erari públic.
En general s'entén que la confiscació és una pena principal consistent en la privació de béns, mentre que el comís o decomís és la pena accessòria que suposa la pèrdua o privació dels efectes o productes del delicte i dels instruments amb què aquest es va cometre. A vegades el terme decomís s'utilitza només per designar els objectes que han estat objecte de comís.
Habitualment, els articles il·legals, com els narcòtics o armes de foc i els guanys de la venda d'aquest tipus de mercaderies, poden ser confiscades per l'autoritat competent.
No és estrany que també es produeixin confiscacions sobre un ampli col·lectiu de ciutadans, com en la criminalització per la possessió d'or de Franklin D. Roosevelt, la usurpació de béns als jueus en l'Alemanya nazi, la nacionalització que va seguir a la revolució cubana, el corralito a l'Argentina, i més recentment, l'embargament d'estalvis a Xipre en 2013. En alguns països, les accions de l'Estat que redueixen el valor de les propietats per al seu propietari, de forma que les deixa gairebé sense valor, han estat considerades com una forma de confiscació.

## Vegeu també

* Expropiació
# Xerraire caranegre

El xerraire caranegre (Trochalopteron affine) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de boscos de coníferes i rododendres, boscos mixtos, matolls i bambú, a l'Himàlaia, al nord-est de l'Índia des de l'oest de Nepal cap a l'est fins Arunachal Pradesh, nord-est de Myanmar, sud-est del Tibet, sud i sud-oest de la Xina a Szechwan i nord-oest de Yunnan i nord del Vietnam al nord-oest de Tonquín.

## Referències

* ↑ «Xerraire caranegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Dunderklumpen!

Dunderklumpen! és una pel·lícula familiar sueca de 1974 dirigida per Per Åhlin, que combina animació amb acció real. La història involucra diversos números musicals. Va ser estrenada el 26 de setembre de 1974. Als 11è Premis Guldbagge, Åhlin va guanyar un guardó especial per la pel·lícula.

## Argument

La nit de la Nit de Sant Joan, on « el sol no va a dormir », un petit personatge animat solitari anomenat Dunderklumpen entra a la cambra de Jens i de la seva petita germana Camille per robar-los les seves joguines i fer-se'n els seus nous amics. Després d'haver-los donat vida, descobreix no lluny un petit cofre daurat, que amaga sens dubte un tresor... Ho agafa igualment i a continuació s'escapoleix de la casa. Busca llavors escapar-se de Jens i del seu pare que volen recuperar les joguines.
Trobaran uns altres personatges en el curs de les seves aventures, com un cert Biglouche obsessionat pels diners i que mira amb desig el famós cofre d'or.

## Repartiment

* Beppe Wolgers - Pappa Beppe / Vattenfallet / Berättare
* Jens Wolgers - Storebror Jens
* Kerstin Wolgers - Mamma Kerstin
* Camilla Wolgers - Lillasyster Camilla
* Halvar Björk - Dunderklumpen / Jätten Jorm
* Håkan Serner - Lejonel
* Gösta Ekman - En-Dum-En
* Toots Thielemans - Pellegnillot
* Lotten Strömstedt - Dockan
* Sif Ruud - Elvira Fattigan
* Birgitta Andersson - Blomhåret
* Stig Grybe - Enöga
* Hans Alfredson - Humlan
* Bert-Åke Varg - Huset som pratar

## Referències

* ↑ «Dunderklumpen (1974)», 05-03-2014.
# Ras Dashan

Ras Dashen (o Ras Dashan o Ras Dejen, que en amàric significa "cap de guàrdia", que es refereix al general que lluitava al costat de l'emperador etíop) és una muntanya situada a l'Altiplà d'Etiòpia, la muntanya més alta del país. Forma part del Parc Nacional de les Muntanyes Semien i arriba a 4.550 metres d'altitud.
Segons Erik Nilsson, el Ras Dashen "és el pic de l'est de la vora d'un volcà enorme tallat per nombrosos barrancs que drenen cap al riu Tekezé". El seu homòleg és el Mont Biwhat (4,510 metres), del qual està separat per la vall del riu Meshaha.

## Altitud

L'altitud queda establerta a la dècada de 1960 i 1970 en 4.533 metres. La de 4.550 metres es va prendre l'any 2007 per part d'un equip d'estudi franco-italià (Vigano-Salvat). Anteriorment s'havia establert en 4.620 metres que resulta inconsistent amb els estudis moderns i les dades SRTM. Té una prominència de 3.997 metres.

## Primera ascensió europea

La primera ascensió europea registrada va ser la de l'any 1841, portada a terme pels militars francesos Ferret i Galinier. No hi ha dades d'ascensions anteriors per gent de la zona tot i que les condicions ambientals del cim no són dures i a prop hi ha assentaments de pastors. Hi ha un petit fort militar en ruïnes a 4.300 metres d'altitud.

## Referències

* 1 2 Erik Nilsson, "Traces of Ancient Changes of Climate in East Africa: Preliminary Report", Geografiska Annaler, 17 (1935), p. 13

## Enllaços externs

* Viatge detallat
* Ras Dashen a Peakware Arxivat 2011-05-14 a Wayback Machine.
* Equivocacions en la seva latitud
# Torii Kiyonobu

    En aquest nom japonès, el cognom és Torii.
Torii Kiyonobu I (鳥居清信) (c. 1664 - 22 d'agost, 1729) va ser un pintor i gravador japonès de l'estil ukiyo-e, reconegut per la seva obra en els cartells de kabuki i altres materials relacionats. Junt amb el seu pare, Torii Kiyomoto, es diu que va ser un dels fundadors de l'escola Torii de pintura.
Conegut en la seva infància com a Shobei, Kiyonobu era el segon fill del reconegut actor kabuki i pintor d'Osaka Torii Kiyomoto. Es va traslladar amb el seu pare a Edo (actualment, Tòquio) quan tenia vint-i-quatre anys, i allà es va revelar com a artista important amb un estil únic. L'obra de Kiyonobu, se la considera com a molt influenciada per la d'Hishikawa Moronobu (m. 1694), el pare de l'ukiyo-e. Kiyonobu també hauria estat ben versat, com la majoria dels grans artistes de l'època, en els estils de les escoles Kano i Tosa.
Kiyonobu es va centrar gairebé exclusivament a produir cartells o altres elements promocionals per als teatres kabuki d'Edo; la relació entre els teatres i l'escola Torii era poderosa i important, i ho continua sent avui. Guiat per la necessitat d'atreure l'atenció, l'estil de Kiyonobu tendia a l'exuberància cridanera i acolorida. A més d'un distintiu ús del color, els detalls i altres elements estètics diversos, l'estil Torii es distingeix especialment per l'ús de la línia gruixuda i marcada.
Cap al 1700, Kiyonobu era un artista completament reconegut i consumat. Les seves obres eren elogiades pels escriptors contemporanis, i sovint fins i tot es posaven en santuaris Shintō com a ofrenes votives, un fet que alguna cosa indica de la qualitat artística o l'impacte emocional de les seves representacions dels actors kabuki. A l'època de la seva mort, el 1729, Kiyonobu no sols havia pintat un gran nombre de cartells i similars, sinó que també havia produït il·lustracions per a llibres de xilografies, representant drames kabuki, i també havia publicat gravats individuals.
Com és el cas de la majoria d'artistes de l'escola Torii, les dates de Kiyonobu no es coneixen amb certesa, i les relacions entre els diferents artistes Torii són igualment poc clares. Els estils dels deixebles i parents de Kiyonobu són molt similars, i la majoria d'experts consideren la possibilitat que Kiyonobu II o Kiyomasu I fossin la mateixa persona objecte d'aquest article, Kiyonobu I, o qualsevol altre. Amb ben poques (si n'hi ha) pintures creades per l'escola Torii, no se sap del cert quin artista en particular les va pintar.

## Vegeu també

* Torii Kiyonobu II - El successor de Kiyonobu com a cap de l'escola Torii, i probablement el seu fill.
* Torii Kiyomasu - Un contemporani de Kiyonobu, amb un estil lleugerament diferent. Kiyomasu pot haver estat germà de Kiyonobu, o poden haver estat una mateixa persona.

## Referències

* Hickman, Money (1993). "Enduring Alliance: The Torii Line of Ukiyo-e Artists and Their Work for the Kabuki Theatre." Fenway Court, 1992. Boston: Isabella Stewart Gardner Museum.
* Lane, Richard (1978). Images of the Floating World. Old Saybrook, Conn.: Konecky & Konecky.
# Kutlugh Muhammad Murad Bahadur Khan

Kutlugh Muhammad Murad Bahadur Khan fou un efímer kan de Khivà (1855-1856) successor del seu germà Abdullah Khan. A les monedes porta els títols de Kutlugh Murad i Muhammad Murad Bahadur Khan.
A la mort en batalla del seu germà, fou proclamat kan quan només tenia 18 anys. Havia estat ferit a la batalla contra els yomuds però va preparar les forces per marxar contra aquestos que havien proclamat kan al cosí prim del seu pare Niyaz Muhammad Biy. Els yomuds ara estaven assolant el kanat i havien ocupat diverses ciutats. Els karakalpaks tanmateix es van revoltar i van proclamar a Yarlik Tureh com el seu kan.
El jove kan va convocar al poble a lluitar contra els turcmans però no va aconseguir resposta. El seu candidat Muhammad Biy va anar al palau, al·legant que anava a sotmetre's i una vegada dins va matar set ministres i al kan. El mekhter va sortir a les muralles i va anunciar la mort del kan i va convidar a matar en venjança a tots els yomuds que es trobessin a la ciutat; la gent va respondre i pocs es van salvar; entre els morts ben segur Muhammad Biy. Vambery diu que va costar sis dies netejar els carrers de morts. Llavors el va succeir Mahmud Bahadur Khan (Sayyid Mahmud Tureh), germà d'Allah Kuli Bahadur Khan i fill de Muhammad Rahim Bahadur Khan I, que estava empresonat.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# East Flat Rock

East Flat Rock és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 4.151 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Flat Rock tenia 4.151 habitants, 1.647 habitatges i 1.133 famílies. La densitat de població era de 493,1 habitants per km².
Dels 1.647 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,1% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.315 $ i la renda mediana per família de 31.286 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.500 $ mentre que les dones 19.907 $. La renda per capita de la població era de 13.723 $. Entorn del 14% de les famílies i el 20,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Flat Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Flat Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Confiteor

El Confiteor és una de les pregàries en llatí que es pot dir durant l'Acte de Confessió dels Pecats o Acte Penitencial davant Déu a l'inici de la missa del Ritu Romà de l'Església Catòlica. També és dita a l'Església Luterana en el començament del seu servei diví.
És iniciat pel sacerdot i acabat pels feligresos.

## Acte Penitencial

El text apareix a l'ordinari de la missa (Ordo Missæ) del Missal romà. És a dir, forma part fixa del ritu romà de la missa i de l'administració del sagrament de la comunió. La seva motivació és demanar perdó humilment, per part del sacerdot, primer, i dels acòlits i fidels després, pels seus pecats abans d'acostar-se a l'altar i que la missa es desenvolupi.
| Llatí | Català |
| Confiteor Deo omnipotenti et vobis, fratres, quia peccavi nimis cogitatione, verbo, opere et omissione: mea culpa, mea culpa, mea maxima culpa. Ideo precor beatam Mariam semper Virginem, omnes Angelos et Sanctos, et vos, fratres, orare pro me ad Dominum Deum nostrum. Amen. | Jo confesso a Déu totpoderós, i a vosaltres germans, que he pecat, per culpa meva, de pensament, paraula, obra i omissió. per la meva culpa, per la meva culpa, per la meva immensa culpa. Per això demano a la Verge Maria, Mare de Déu, als àngels i als sants, i a vosaltres, germans, que pregueu per mi a Déu, nostre Senyor. Amén. |

## Referències

* ↑ Misal diario latino-español y devocionario. Barcelona: Regina, marzo de 1959, p. 19 [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ Missale Romanum : ex decreto sacrosancti Concilii Tridentini restitutum summorum pontificum cura recognitum. Editio iuxta typicam. Barcinone: Herder, 1961, p. 337 [Consulta: 13 abril 2016].
# Xerraire calb

El xerraire calb (Melanocichla calva) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae) fins fa poc inclòs al gènere Garrulax.

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes del nord-est de Borneo.

## Referències

* ↑ «Xerraire calb». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)