OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Mississippi Gambler (pel·lícula de 1929)

The Mississippi Gambler és una pel·lícula estatunidenca muda dirigida per Reginald Barker estrenada el 3 de novembre de 1929 a Nova York i ambientada en una barcassa del Mississipi. Produïda per la Universal Pictures Corp. es va filmar per aprofitar l'èxit d'una pel·lícula anterior, Show Boat amb el mateix actor i probablement aprofitant el mateix vaixell. La pel·lícula no va tenir una gran acollida per part de la crítica.

## Argument

Jack Morgan, un atractiu jugador professional que es dedica a plomar cavallers rics en les barcasses que ressegueixen el Mississipi. Amb l'ajuda d'una còmplice, guanya una gran suma de diners en una partida de pòquer al Coronel Junius Blackburn de Memphis. Aquells diners no eren seus sinó que se li havien estat confiats. Mentre Blackburn es retira a la seva cabina, la seva filla Lucy es troba amb Morgan, de qui està enamorada, i li mostra un medalló. Aquest abans havia estat de la seva mare i de la seva àvia, i així durant generacions i cadascuna l'havia regalat al seu marit. Així ella també pensa donar-lo a aquell home del qual s'enamori. Suzette, consumida per la gelosia, explica a Lucy que Jack ha pres tots els diners al seu pare i que vigili que no es suïcidi per desesperació. Lucy demana a Jack Morgan que torni els diners al seu pare però ell s'hi nega. Alternativament, Morgan proposa a Lucy de jugar amb ella per tal de recuperar els diners. Si perd ella esdevindrà la seva amant. Lucy, desesperada pel seu pare, accepta. Tot i tenir tres asos enfront dels reis d'ella, fa veure que ha perdut i torna els diners a Lucy. Aquesta, en adonar-se’n i en prova del seu amor, li envia a través d'un criat el seu medalló en el moment en què ell abandona la barcassa.

## Repartiment

* Joseph Schildkraut (Jack Morgan)
* Joan Bennett a Disraeli (pel·lícula de 1929) Joan Bennett (Lucy Blackburn)
* Carmelita Geraghty (Suzette Richards)
* Alec B. Francis (Junius Blackburn)
* Joseph Schildkraut al novembre de 1921Otis Harlan (Tiny Beardsley)
* William Welsh (Captain Weathers)

## Fitxa tècnica

* Producció: Universal Pictures Corp.
* Distribució: Universal Pictures Corp.
* Nacionalitat: EUA
* Direcció: Reginald Barker
* Guió: Karl Brown (història), Leonard Fields (història), Edward T. Lowe Jr. (guió) Winifred Reeve (diàlegs), H.H. Van Loan (diàlegs) i Dudley Early (títols).
* Director de fotografia: Gilbert Warrenton (pel·lícula en blanc i negre)
* Muntatge: R.B. Wilcox
* So: Joseph R. Lapis (sistema de so Movietone)
* Idioma original: anglès
* Música: “Father Mississipi” (lletra de L. Wolfe Gilbert; música de Harry Akst)
* Durada: 57 minuts (7 bobines)

## Referències

* 1 2 «The Mississipi Gambler». Film Daily, 03-11-1929, pàg. 8.
* 1 2 3 «Crítica a The Mississippi Gambler». New York Times, 28-10-1929, pàg. 20.
* 1 2 «The Mississippi Gambler al Catalof of Feature Films de l'American Film Institute.» (en anglesa). American Film Institute. [Consulta: 21 gener 2016].

## Enllaços externs

* The Mississippi Gambler al Catalog of Feature Films de l'American Film Institute
# Eberhard August Wilhelm von Zimmermann

Eberhard August Wilhelm von Zimmermann (Uelzen, 17 d'agost de 1743 - ? Braunschweig, 4 de juliol de 1815) fou un zoòleg, geògraf i filòsof alemany.
Va ser professor de ciències naturals a Braunschweig. És autor d'un de les primers llibres sobre la distribució geogràfica dels mamífers, Specimen Zoologiae Geographicae Quadrupedum (1777). Va realitzar viatges científics a Anglaterra, Itàlia, França, Rússia i Suècia. Un dels seus alumnes va ser Carl Friedrich Gauss.

## Obres

* Geographische Geschichte des Menschen und der vierfüßigen Tiere, Leipzig 1778-83 (història geogràfica dels humans i dels animals quadrúpedes)
* Über die Kompressibilität und Elastizität des Wassers, Leipzig 1779 (sobre la compressibilitat i elasticitat de l'aigua)
* Frankreich und die Freistaaten von Nordamerika, Berlin 1795 (França i els estats lliures d'Amèrica del Nord)
* Allgemeine Übersicht Frankreichs von Franz I bis auf Ludwig XVI., Berlin 1800 (resum general de la història francesa des de Francesc I fins a Lluís XVI)
* Taschenbuch der Reisen, Leipzig 1802-13 (Esborrany de viatges)
* Die Erde und ihre Bewohner, Leipzig 1810-15, 5 vols. (La terra i els seus habitants)

## Bibliografia

* Petra Feuerstein-Herz. Der Elefant der Neuen Welt. Eberhard August Wilhelm von Zimmermann (1743-1815) und die Anfänge der Tiergeographie. Dt. Apotheker-Verl., Stuttgart 2006. (= Braunschweiger Veröffentlichungen zur Pharmazie- und Wissenschaftsgeschichte; 45) ISBN 3-7692-4099-5
* Petra Feuerstein-Herz. Eberhard August Wilhelm von Zimmermann (1743-1815) und die Tiergeographie. Tesis de Brunswick 2004
# Tentellatge (Lladurs)

* Aquest article tracta sobre la masia de Lladurs. Vegeu-ne altres significats a «Tentellatge».
Tentellatge és una masia situada al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès.

## Enllaços externs

   * Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Tentamun (XX dinastia)

Tentamun (t3-n.t-ỉmn, "pertany a Amon") va ser una reina egípcia de la dinastia XX. Era probablement l'esposa de Ramsès XI, l'últim faraó de la dinastia (1185 aC a 1078 aC aproximadament), amb qui va tenir dues filles Duathathor-Henuttaui i Tentamun, totes dues també reines de la dinastia XXI. Pels matrimonis de les filles, Tentamun esdevingué, doncs, mare de dues reines i, per tant, sogra del faraó Esmendes i del Summe Sacerdot d'Amon Pinedjem I, que es va apoderar dels títols reials aprofitant el seu càrrec sacerdotal. el qual havia esdevingut molt influent.
Tentamun en jeroglífic :
Tentamun apareix esmentada al papir funerari trobat amb la mòmia de la seva filla, la reina Duathathor-Henuttaui, que estava casada amb Pinedjem I. El nom de Tentamun hi està inscrit dins d'un cartutx. En el mateix papir, el nom del seu pare està registrat com a Nebseni

## Referències

* ↑ Tyldesley, 2006.
* 1 2 Grajetzki, 2005.
* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 192–194.
* ↑ Dodson, 2012, p. 18.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan. Afterglow of Empire: Egypt from the Fall of the New Kingdom to the Saite Renaissance (en anglès). Oxford University Press, 2012. ISBN 9789774165313.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetzki, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary (en anglès). Golden House Publications, 2005. ISBN 978-0954721893.
* Tyldesley, Joyce. Chronicle of the Queens of Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2006. ISBN 0-500-05145-3.
# The Mr. Peabody & Sherman Show

The Mr. Peabody & Sherman Show és una sèrie estatunidenca animada per a Web TV produïda per DreamWorks Animation i Jay Ward Productions. La sèrie està basada en segments serials dels 1960, dits "Peabody's Improbable History", que es van emetre com a part de The Adventures of Rocky and Bullwinkle and Friends, i en el film de 2014, Mr. Peabody & Sherman, que també va ser produït per DreamWorks Animation. La sèrie es va estrenar el 9 d'octubre de 2015 a Netflix. La segona temporada es va estrenar el 18 de març de 2016. La tercera el 21 d'octubre de 2016. La quarta el 21 d'abril de 2017.
La sèrie està dibuixada digitalment a mà, amb l'estudi de Vancouver DHX Media proveint l'animació. Mr. Peabody té la veu de Chris Parnell, mentre que Max Charles reprén el seu paper de la pel·lícula com a Sherman. En un principi, segons The Animation Guild, I.A.T.S.E. Local 839, hi havien programats 78 capítols, però només 52 es van acabar emetent. La sèrie es va estrenar en obert a Universal Kids el 8 d'abril de 2018.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Spangler, Todd «Netflix Reboots ‘Mr. Peabody and Sherman' in Series from DreamWorks Animation (Exclusive)». Variety, 06-08-2015 [Consulta: 3 octubre 2015].
* ↑ «Mr. Peabody and Sherman Show Season 2 Preview with Jane Lynch». MovieWeb, 01-03-2016. [Consulta: 21 agost 2016].
* ↑ «What’s New on Netflix in October—and What to Watch Before It Disappears». Vanity Fair, 23-09-2016 [Consulta: 25 setembre 2016].
* ↑ «Watch an Exclusive Clip From Netflix's 'The Mr. Peabody & Sherman Show' Season 4». The Hollywood Reporter, 19-04-2017 [Consulta: 26 abril 2017].
Sèries originals de Netflix :
Sèries en emissió :
Sèries acabades :
Sèries continuades :
# Torre Costerillou

La Torre Costerillou o Torre George Cadier és un cim de 3.049 m d'altitud, amb una prominència de 20 m, que es troba a la cresta est del Balaitús, al massís homònim, entre la província d'Osca (Aragó) i el departament dels Alts Pirineus (França).
La primera ascensió la van realitzar els germans Édouard i George Cadier l'any 1911, a través de la famosa cresta de Costerillou.
És considerat com el cim de més de 3.000 metres del Pirineu amb l'ascensió més difícil per la seva via normal.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Gómez Ortiz, Antonio; Semir, Ramon de. Panticosa - Formigal, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1984 (E-25). ISBN 84-7011-069-1.
# Torre d'en Llobet

La torre d'en Llobet és un edifici d'Arenys de Mar (Maresme) declarat bé cultural d'interès nacional. Es tracta d'una torre de guaita construïda el 1560, de forma cilíndrica, de 7 metres de diàmetre exterior i amb 1,25 metres de gruix. La seva alçada és d'uns 16 metres des del primer pla interior i conté una planta semisoterrani i dues de pis, totes elles cobertes amb volta. Tenia dues entrades: una pel portell d'agulla, que, des del carrer de Jaume Borrell, dona pas al semisoterrani (la seva reduïda alçada obligava a entrar-hi ajupit). L'altra entrada era per la poterna que hi ha a la segona planta, a la que s'hi accedia per una escala de mà o, tal volta, per una passarel·la de fusta que es muntava cada vegada des de la casa del davant.

## Referències

* ↑ «Torre d'en Llobet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
* ↑ Fané i Torrent, Miquel. La gestió en l'evolució urbanística: el cas d'Arenys de Mar. C.M.G., 1996, p. 44. ISBN 84-7563-367-5.
# Torre de l'Oriola

Torre de l'Oriola és un edifici del municipi d'Amposta (Montsià) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És una torre de planta rectangular, situada a l'oest del terme. Se li lliura una edificació d'època contemporània, amb la que funciona com a masia. La porta d'accés, d'arc de mig punt adovellat, està situada a la façana est; per sobre d'aquesta s'obren dues finestres (la superior amb llinda i ampit motllurat). A la part superior d'aquesta façana es conserva un matacà. Posteriorment a la seva construcció es van obrir diverses obertures i es va desmuntar la part superior.

## Història

Forma part del triangle de torres juntament amb Futxeron i Poquessalses, amb funció principalment defensiva d'Amposta, potser creada, com la de Poquessalses, per a establir un nus de protecció de la zona després de la incursió algerina de 1540, ja que es tracta d'una organització diferent de la típica de les torres de la zona (duets de torres separades proporcionalment). Hi havia una masia al costat esquerre, de principis del segle xix, que es va enderrocar, així com unes dependències pels animals i un pou, que encara es conserva.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de l'Oriola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 desembre 2015].

## Enllaços externs

* «Torre de l'Oriola». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Torre de l'Urgell

La Torre de l'Urgell és una masia situada al municipi de Sidamon a la comarca catalana del Pla d'Urgell.

## Referències

* ↑ «Torre de l'Urgell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Thérèse Liotard

Thérèse Liotard (Lilla, Nord, França, 6 de maig del 1949) és una actriu francesa coneguda pel seu paper en la pel·lícula La Gloire de mon père, de Marcel Pagnol). També en la televisió britànica per les seves interpretacions en la sèrie de la BBC Bergerac.
Va fer el seu debut televisiu a França com a presentadora a l'ORTF el 1970.
En la pel·lícula La mort en directe de Bernard Tavernier, el seu paper en anglès va ser doblat per Julie Christie.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 1977 | L'una canta, l'altra no | Suzanne | |
| 1980 | La Mort en directe | | De Bertrand Tavernier |
| 1981 | Viens chez moi, j'habite chez une copine | Françoise | De Patrice Leconte |
| 1983, 1990–1991 | Bergerac | Danielle Aubry | Sèrie de televisió |
| 1987 | Un ragazzo de Calabria | Mariuccia | |
| 1988 | Quelques jours avec moi | Régine | |
| 1990 | La glòria del meu pare (La Gloire de mon père) | Tia Rosa | Nominació − César a la millor actriu secundària |
| 1990 | Le Château de ma mère | Tia Rosa | Nominació − César a la millor actriu secundària |
| 1991 | L'Irlandaise | Liliane | Telefilm |
| 1992 | Per culpa d'ella (À cause d'elle) | Mme Hervy | |
| 1999 | Pas de scandale | Mme Guérin | |

## Referències

* ↑ Thérèse Liotard a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ «Thérèse Liotard, Biographie». www.vodkaster.com. [Consulta: 9 maig 2013].
* ↑ «Thérèse Liotard, Actrice». www.linternaute.com. Arxivat de l'original el 27 de gener 2015. [Consulta: 9 maig 2013].
# Dècada del 1900
## Esdeveniments

* 1905: Revolució a Rússia.
* Einstein formula la teoria de la relativitat.
* Picasso acaba Les senyoretes del carrer d'Avinyó.
* Joseph Conrad publica El cor de les tenebres

## Personatges destacats

* Reina Victòria I del Regne Unit
* Papa Lleó XIII
* Antoni Maura
* Theodore Roosevelt
* Manuel de Falla
* Sigmund Freud
* Rudyard Kipling
* Giacomo Puccini
* Ígor Stravinski
* Maurice Ravel
* Gustav Mahler
* Enric Granados
* Claude Debussy
* Joséphine Baker
# Magnolia pallescens

Banús verd (Magnolia pallescens) és un arbre de la familia de les magnoliàcies, endemic de la República Dominicana. Es troba a la Cordillera Central, entre Jarabacoa i Constanza. Va ser descrita per Ignatz Urban i Erik Leonard Ekman. No hi ha cap subespècie inclosa al Catalogue of Life.

## Descripció

Arbre d'uns 19 metres i diàmetre entre a 40 i 150 cm. Té les fulles obovades-orbiculars, pàl·lid-tomentoses al revers, arrodonides a truncada. Té flors terminals de pètals blancs amb fruits ovals amb llavors vermelles. La fusta és color d'oliva, dura, resistent, de fibres i grans fins que donen un excel·lent poliment, no torça ni encongeix, fàcil de treballar.
Es pot trobar amb flors en els mesos de setembre a juny. Amb fruits durant gairebé tot l'any.

## Ús de l'Arbre

La fusta és utilitzada per a treballs d'ebenisteria per la seva gran resistència, en ser una fusta que no es torça i el seu aspecte fibrós. Per aquestes característiques la planta fou sobreexplotada i en l'actualitat es troba en perill d'extinció.

## Reserva Ébano Verde

La Reserva Científica Ébano Verde de la República Dominicana, amb una superfície de 23 qm2, es va crear el 1989 per protegir la Magnolia pallescens de la tala. La reserva es considera un bosc humit de muntanya baixa i s'ha dedicat a la seva preservació. El parc està situat entre les ciutats de Jarabacoa i Constança i es protegeixen un total de 621 espècies vegetals, 159 de les quals son endèmiques.

## Referències

* ↑ «Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2014 Annual Checklist.». Species 2000: Reading, UK., 2014. [Consulta: 26 maig 2014].
* ↑ Urb. & Ekman, 1931 In: Ark. Bot. 23A(11): 10
* ↑ WCSP: World Checklist of Selected Plant Families
* 1 2 «Magnoliaceae: Ébano verde - Magnolia pallescens». [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «Magnolia pallescens» (en anglès). Global Tree Specialist Group. 2014.. The IUCN Red List of Threatened Species 2014, 01-09-2012. [Consulta: 9 agost 2020].

## Bibliografia

* Liogier, A. Jardín Botánico Nacional Dr. Rafael Ma. Moscoso. Diccionario Botánico de Nombres Vulgares de La Española. Segunda Edición. (en castellà). República Dominicana: Editora Corripio, C. por A. Santo Domingo, 2000, p. 598.
* Schiffino, J. Secretaría de Estado de Agricultura y Riego. Riqueza Forestal Dominicana. Tomo II. Tercera Edición. (en castellà). República Dominicana: Editora Montalvo, 1945, p. 239.
# Elizalde Dragón IX

El motor Elizalde Dragón IX pertany a la sèrie de motors Dragón, fabricats per l'empresa Elizalde.
Tots ells tenen característiques en comú com són l'arquitectura (motors en estrella, i les culates de bronze, patentades per Arturo Elizalde.
La sèrie Dragón es va començar a dissenyar en 1927, encara que el primer no va funcionar fins al 1929. Era el segon mitjà de la sèrie Dragón. A més, presentava la particularitat de muntar ja coixinets flotants, tant en cap com en peu, de les bieles. I va ser el primer de la sèrie de funcionar. També va guanyar el concurs organitzat pel Consejo Superior de Aeronáutica i l'únic que va aconseguir l'homologació oficial. Es va presentar amb tota la sèrie al Saló de Paris de 1932.

## Vegeu també

* Arquitectura dels motors de pistó
* Llista de motors d'aviació fabricats a Espanya

## Referències

* ↑ Motor Historia: Historia de la Automoción Española III : Elizalde (castellà)
* ↑ Fundació Elizalde – Antecedents Arxivat 2012-07-22 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ El Motor de Aviación de la A a la Z, Pag 15, Ricardo Miguel Vidal, Pag 24, 25, Barcelona 2101 ISBN 978-84-612-7903-6

## Bibliografia

* El Motor de Aviación de la A a la Z, Ricardo Miguel Vidal, Barcelona 2010, ISBN 978-84-612-7903-6
# Luci Emili Paulus (cònsol 219 i 216 aC)

Luci Emili Paulus (en llatí: Lucius Aemilius M. f. M. n. Paullus), va ser un magistrat romà. Era fill del cònsol del 255 aC Marc Emili Paulus i va ser el pare de Luci Emili Paulus Macedònic. Formava part de la gens Emília i era de la branca familiar dels Emili Paulus.
Va ser elegit cònsol per primera vegada l'any 219 aC juntament amb Marc Livi Salinator. El senat el va enviar contra els il·liris que s'havien revoltat dirigits per Demetri de Faros, un grec dirigent de l'illa de Faros a la mar Adriàtica. Paulus els va derrotar fàcilment, va conquerir l'illa de Faros i va obligar a Demetri a fugir a la cort de Filip V de Macedònia. A la seva tornada va obtenir els honors del triomf. Però poc després els dos cònsols van ser portats a judici acusats de no haver dividit el botí adequadament entre els soldats. Salinator va ser condemnat i Paulus va estar molt proper a la condemna.
També al seu primer consolat pertany l'oposició del cònsol als cultes d'Isis i Serapis. El senat, suspicaç davant de les noves religions que s'introduïen a Roma, va ordenar destruir unes capelles erigides a aquestes deïtats i quan cap treballador ho va voler fer, el mateix cònsol es va arremangar la roba, va agafar una destral i va enfonsar la porta d'un dels temples.
L'any 216 aC va ser altre cop cònsol, representant a l'aristocràcia patrícia, juntament amb Gai Terenci Varró, que representava als plebeus. Va aconsellar no lliurar la batalla de Cannes, i quan es va produir va ser una gran victòria cartaginesa. Paulus va ser un dels molts romans que va morir a Cannes l'any 216 aC, després de refusar el cavall que per fugir li oferia un dels tribuns militars. El seu heroisme va ser cantat per Horaci. Quan va morir era un dels pontífexs.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 153.
# Jocs Àrabs

Els Jocs Àrabs (àrab: الألعاب العربية, al-Alʿāb al-ʿArabiyya), anteriorment coneguts com Jocs Panàrabs, són una competició multiesportiva en la qual participen esportistes dels països del món àrab. Són organitzats per la Unió de Comitès Olímpics Nacionals Àrabs.
La primera edició del Jocs van tenir lloc l'any 1953 a Alexandria, Egipte. La idea inicial era que se celebressin cada quatre anys, però dificultats polítiques i econòmiques han provocat que l'esdeveniment es disputi de forma irregular. Les dones hi van competir per primer cop l'any 1985.
L'edició de l'any 2015 s'havia de disputar a Beirut però hi renuncià per la crisi a l'Orient Mitjà. A continuació fou escollit Marroc com a seu, però també hi renuncià per problemes econòmics. Finalment aquesta edició no es disputà.

## Edicions

| Edició | Any | Seu | Països | Esportistes | Esports | Proves | Líder Medaller |
| I | 1953 | Alexandria | 9 | 650 | 10 | 70 | Egipte |
| II | 1957 | Beirut | 10 | 914 | 12 | 90 | Líban |
| III | 1961 | Casablanca | 9 | 1127 | 11 | 90 | RAU |
| IV | 1965 | El Caire | 14 | 1500 | 13 | 90 | RAU |
| V | 1976 | Damasc | 11 | 2174 | 18 | 120 | Síria |
| VI | 1985 | Rabat | 17 | 3442 | 18 | 160 | Marroc |
| VII | 1992 | Damasc | 18 | 2611 | 14 | 150 | Síria |
| VIII | 1997 | Beirut | 18 | 3253 | 22 | 217 | Egipte |
| IX | 1999 | Amman | 21 | 5504 | 26 | 323 | Egipte |
| X | 2004 | Alger | 22 | 5525 | 32 | 330 | Algèria |
| XI | 2007 | El Caire | 22 | 6000 | 32 | 355 | Egipte |
| XII | 2011 | Doha | 21 | 6000 | 33 | 316 | Egipte |
| XIII | 2023 | Alger | 22 | 3800 | 22 | 253 | Algèria |
| - | 2015 | Beirut | Edició cancel·lada | Edició cancel·lada | Edició cancel·lada | Edició cancel·lada | Edició cancel·lada |
| - | 2019 | No es disputà | No es disputà | No es disputà | No es disputà | No es disputà | No es disputà |
| XIV | 2027 | Riad |
* ↑ La República Àrab Unida estava formada per Egipte i Síria.
* ↑ La República Àrab Unida estava formada només per Egipte.
* ↑ També van ser seu les ciutats d'Orà, Constantina, Annaba i Tipaza.

## Referències

* ↑ «12th Pan Arab Games in Doha» (en anglès). Marhaba, 30-10-2011. Arxivat de l'original el 1 December 2017. [Consulta: 1r gener 2017].
* 1 2 Mackay, Duncan. «Pan Arab Games 2015 in doubt after Morocco pull out over financial fears». Insidethegames.biz, 17-10-2014. [Consulta: 23 abril 2017].
* ↑ «time-schedule of Pan Arab Games 2011». qatarolympics.org. Arxivat de l'original el 30 de setembre 2011. [Consulta: 17 d’abril 2024]. published by the Qatar Olympic Committee on 6 March 2011; retrieved 10 March 2011
* ↑ «اتحاد اللجان الأوليمبية العربية يسند للسعودية تنظيم دورة الألعاب العربية 2027». [Consulta: 8 agost 2023].
# Johnwalkita

La johnwalkita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom dels preparadors de minerals del Museu Nacional d'Història Natural dels Estats Units. Richard JOHNson (1936-1998) i Frank WALKup (1943-1993).

## Característiques

La johnwalkita és un fosfat de fórmula química K(Mn$^{2+}$,Fe$^{2+}$,Fe$^{3+}$)₂(Nb$^{5+}$,Ta$^{5+}$)(PO₄)₂O₂·2(H₂O,OH). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. És l'anàleg amb manganès de l'olmsteadita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la johnwalkita pertany a «08.DJ: Fosfats, etc, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: olmsteadita, gatumbaïta, camgasita, fosfofibrita, meurigita-K, meurigita-Na, jungita, wycheproofita, ercitita, mrazekita i attikaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1985 a la mina Champion, a Keystone, al comtat de Pennington (Dakota del Sud, Estats Units), l'únic indret on ha estat trobada.

## Referències

* ↑ «Johnwalkite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Johnstown

«Johnstown» té aquests significats:
* Johnstown (Colorado)
* Johnstown (Ohio)
* Johnstown (Pennsilvània)
* Johnstown (Nebraska)
* Johnstown (Nova York)
* Johnstown (Wyoming)
* Johnstown (anglès) o Baile Eoin (gaèlic irlandès)