OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carles Tocco

* Per a altres significats, vegeu «Carles II Tocco».
Carles I Tocco (nascut ±1370 - mort el 4 de juliol de 1429) fou comte de Cefalònia i Zacint del 1381 al 1429.
El 1381 va succeir a son pare Lleonard I Tocco, encara menor. Va estar sota regència de la seva mare Magdalena Buendelmonti fins al 1388. Va ocupar Natolico, Angelocastron i Dragomeste (1405) i Ioànnina i Arta el 1418. Fou dèspota de Romania (senyor d'Acarnània, Etòlia i Epir) del 1418 al 1429. Va ocupar Clarentza el 1421 però la va perdre el 1428. Va ser el més poderós de la nissaga dels Tocco.
Es va casar amb Francesca Acciaiuoli, senyora de Mègara i Sició, filla de Neri Acciaiuoli, duc d'Atenes, senyora de Lèucada i Vonitza el 1430. No va tenir fills legítims; el 1414 va adoptar i nomenar hereu Carles II, fill de son germà Leonardo II Tocco. Els seus fills naturals, i principalment Memnó, van impugnar aquesta decisió. Memnó va demanar l'arbitratge de l'Imperi Otomà. Carles II no va poder vèncer en aquesta guerra de successió: el 1430 els otomans van conquerir Ioànnina i el 1449 Arta.

## Referències

* ↑ «Carles Tocco». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Capsigrany cua-roig

El capsigrany cua-roig (Lanius phoenicuroides) és un ocell de la família dels lànids (Laniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos clars, matolls, sabana, desert i terres de conreu. Cria a l'Iran, Afganistan, Paquistan, Turkmenistan i Kazakhstan. En hivern es desplaça cap al sud, fins Asia occidental i nord-est d'Àfrica.

## Taxonomia

Considerat antany una subespècie del capsigrany pàl·lid (Lanius isabellinus), modernament ha estat considerat una espècie de ple dret.

## Referències

* ↑ «Capsigrany cua-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 31/12/2022(català)
* ↑ PC Rasmussen i JC Anderton. 2005. Birds of South Asia: the Ripley Guide. Lynx Edicions, Barcelona.
# Capsigrany pàl·lid

El capsigrany isabelí o capsigrany pàl·lid (Lanius isabellinus) és una espècie d'ocell de la família dels lànids (Laniidae) que habita boscos clars, matolls, sabanes, estepes i terres de conreu des de l'Iran i la vora oriental de la mar Càspia, cap a l'est, fins a Mongòlia i zones properes de Rússia i la Xina.
El 14-11-2015 es va veure, a Solsona, el capsigrany pàl·lid per primera vegada a Catalunya.

## Referències

* ↑ «Capsigrany pàl·lid». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11/01/2013 (català)
* ↑ Reservoir Birds
# Capsola

La Capsola és una muntanya de 1.595,9 m alt del terme comunal de Saorra, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a la zona sud-occidental del terme de Saorra, a llevant del Bosc Domanial de Tres Estelles, en els vessants nord-orientals del Pic de Tres Estelles.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «159 - Saorra i Torèn». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Saorra». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8. .

## Referències

* ↑ La Capsola en els ortofotomapes de l'IGN
# Cardinal gran

En teoria de conjunts, un cardinal gran és un nombre cardinal amb alguna propietat especial que implica que la seva mida és «gran» en algun sentit. En general, l'existència d'un cardinal gran implica la consistència amb ZFC, per la qual cosa aquesta existència no pot provar-se.
El salt entre els cardinals infinits «petits» i els cardinals grans és similar al salt entre els nombres naturals i els cardinals infinits. El primer cardinal infinit ℵ$_0$ no pot aconseguir-se mitjançant el principi bàsic de generació dels nombres naturals: el pas d'un nombre al següent. Els cardinals grans inclouen entre uns altres als cardinals inaccessibles, els cardinals de Mahlo i els cardinals feblement compactes.

## Referències

* «Independence and Large Cardinals». A: The Stanford Encyclopedia of Philosophy (en anglés).
# Casa Correies

La Casa Correies és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

De l'antiga casa pagesa constituïda per l'habitatge del costat interior de la muralla i el paller al costat exterior, només se'n conserva l'habitatge, que aprofita part del parament de la muralla. Té una planta baixa, pis i golfes sota una coberta de només un pendent que va cap a l'interior del recinte i que ha estat sobrealçada i refeta amb pissarra regular.
L'antic paller, situat al costat exterior de la muralla ha estat substituït per una ampliació de l'habitatge de major alçada, amb façanes arrebossades i pintades de blanc, que tapa una part del parament de la muralla que abans era visible.

## Referències

* 1 2 «Casa Correies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# GnomeUtils

GnomeUtils o GNOME Utilities és un paquet d'aplicacions per a l'escriptori GNOME que conté els següents programes:
* Baobab
* GNOME System Log Viewer
* GNOME Search Tool
* GNOME Dictionary
* Gfloppy
* GNOME Screenshot

## Baobab

Baobab és un analitzador gràfic d'usatge dels discs per a l'escriptori GNOME. El seu nom prové de l'arbre baobab, ja que mostra l'ús del disc en forma de diagrames d'arbre.

## GNOME System Log Viewer

GNOME System Log Viewer (Gnome-system-log) és una utilitat per mostrar fitxers de registre del sistema.

## GNOME Search Tool

GNOME Search Tool (Gnome-search-tool) és una utilitat per cercar fitxers al sistema. Per realitzar una recerca bàsica, s'ha d'escriure un nom de fitxer o un tros d'un nom de fitxer, amb comodins o sense. Per refinar la cerca, es poden aplicar opcions de cerca addicionals.

## GNOME Dictionary

GNOME Dictionary (Gnome-dictionary), el diccionari del GNOME, és un client DICT escrit en C per Emmanuele Bassi i d'altres. Permet als usuaris del GNOME buscar paraules al diccionari.

## Gfloppy

Gfloppy és un senzill formatejador de disquets de 3.5" per a Linux. Suporta el format de Sistema operatiu de disc i el sistema de fitxers ext2. Per tal de crear els discs de DOS és necessari tenir instal·lat el paquet mtools.

## GNOME Screenshot

GNOME Screenshot (Gnome-screenshot) és una eina que utilitza en l'entorn d'escriptori GNOME per a prendre captures de pantalla. Ofereix diverses opcions, incloent la captura l'escriptori complet o només d'una sola finestra, una funció de temps de retard i alguns efectes d'imatge.

## Referències

* ↑ http://live.gnome.org/GnomeUtils
* ↑ Marzocca.net (anglès)
# Congo Mitjà-Gabon

El territori del Congo Mitjà-Gabon fou una entitat colonial francesa formada l'11 de desembre de 1888 en substitució de la colònia de Congo i Gabon, i ara dins del govern del Protectorat de l'Àfrica Equatorial Francesa (AEF). El 30 d'abril de 1891 el protectorat de l'AEF va esdevenir el Congo Francès, dins del qual va seguir existint el territori del Congo Mitjà-Gabon. El 1902 aquest territori es va convertir en la colònia del Baix Congo-Gabon que es va dividir el 29 de desembre de 1903 per formar les colònies separades de Gabon i de Congo Mitjà (dependents del governador general del Congo Frances). Durant aquests anys els districtes (territoris del 1902 al 1903) del Congo Mitjà i de Gabon van tenir governadors particulars.

## Caps administradors del Congo Mitjà i tinents governadors del Gabon

* Fortunes Charles de Chavannes 12 de març de 1889 - 27 d'abril de 1894/1 de juny de 1894
* Albert Dolisie 27 d'abril de 1894/1 de juny de 1894 - 22 de gener de 1899

## Caps administradors del Congo Mitjà

* Jean Baptiste Philema Lemaire 1 de maig de 1899 - 11 de juliol 1902
* Émile Gentil 11 de juliol de 1902 - 5 d'abril de 1906

### Tinents governadors al Gabon

* Émile Gentil 1 de maig de 1899 - 1902
* A la colònia del Baix Congo-Gabon 1902-1903, vegeu Colònia del Baix-Congo-Gabon i Territori del Gabon

## Referències

* Worldstatesmen, per Ben Cahoon
# 35 de l'Àguila

35 de l'Àguila (35 Aquilae) és una estrella de la constel·lació de l'Àguila situada a uns 200 anys llum del Sol. Té una magnitud aparent de 5,79.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Michigan catalogue of two-dimensional spectral types for the HD Stars, Vol. 5. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1999.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 4 Luca Sbordone «Debris discs with multiple absorption features in metallic lines: circumstellar or interstellar origin?» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2018, pàg. 488–520. DOI: 10.1093/MNRAS/STY1724.
* ↑ «A revised catalogue of δ Sct stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 01-06-2000, pàg. 469-474. DOI: 10.1051/AAS:2000221.
Viccionari
# Gibson EDS-1275

La Gibson EDS-1275 o Gibson Double Neck (Gibson de doble mànec) és una guitarra elèctrica de doble mànec fabricada per la Gibson.

## Història

El primer model va ser fabricat entre els anys 1958 i 1962, i era bàsicament una versió de doble mànec de la semi-sòlida ES-175. L'any 1963 la companyia Rickenbacker s'havia acreditat la fabricació de la primera guitarra elèctrica de 12 cordes, però fou Gibson, amb aquest model el que va fabricar aquest tipus de guitarra 5 anys abans. Després es canviaria a un disseny sòlid inspirat en la SG, sent aquesta la versió més popular.
Es va deixar de fabricar durant la dècada de 1980, però va tornar en 1990, prenent les característiques que té avui dia. En l'actualitat solament està disponible en la Gibson Custom Shop i no es fabrica amb regularitat.
Epiphone, la companyia subsidiària de Gibson, va fabricar la seva pròpia versió de la EDS-1275, amb el nom de G-1275. La marca Ibanez va fabricar una còpia molt popular, però la seva producció va ser discontinuada.
# Casa Arnús

«Casa Arnús» té aquests significats:
* Casa Evarist Arnús
* Casa Manuel Arnús
# Jacobo Rispa

Jacobo Rispa (nascut el 1971) és un director i productor de cinema i televisió espanyol, guanyador d'un Premi Goya.
Va estudiar a l'Emerson College de Boston i el 1998 va dirigir el curtmetratge Un día perfecto amb el qua fou premiat amb el Goya al millor curtmetratge de ficció als XIII Premis Goya. Amb el prestigi i reconeixement obtinguts pel guardó, el 2002 va fer el seu primer llargmetratge No debes estar aquí i el 2005 el telefilm Diario de un skin. Després va començar a treballar per a sèries de televisió, dirigint del 2000 al 2006 Hospital Central per a Telecinco. Després ha dirigit alguns episodis de Sin tetas no hay paraíso, Yo soy Bea (2008), Infiltrados (2011) i Los secretos de Lucía (2013).

## Referències

* ↑ Jacobo Rispa a decine21.com
* ↑ Un día perfecto al web dels Goya
* ↑ Jacobo Rispa debuta en el largometraje con el 'thriller' de acción 'No debes estar aquí', Europa Press, 13 de novembre de 2001
* ↑ Telecinco estrena «Mi gemela es hija única»: humor para tiempos de crisis, ABC, 9 de desembre de 2008
* ↑ Javier y Leonor se enfrentan en 'Hospital Central', Europa Press, 21 de febrer de 2001
# Anaxyrus canorus

Anaxyrus canorus és una espècie d'amfibi que viu als Estats Units.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Hammerson, G., Grasso, R. & Davidson, C. 2004. Bufo canorus. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Consulta: 14 d'abril del 2008.
# Anaxip

Anaxip (en grec antic: Ἀνάξιππος; llatí: Anaxippus) fou un poeta còmic atenenc de la nova comèdia contemporani d'Antígon i Demetri Poliorcetes, que va florir a la part final del segle iv aC i a la part primera del segle iii aC, segons que diu Suides. Es conserven els títols de 4 o 5 de les seves obres de teatre.

## Referències

* ↑ Anaxippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 167

## Bibliografia

* (francès) Pierre Guillebaud Abrégé du premier (-troisième) tome(s) du Trésor chronologique et historique du R. P. Dom Pierre de S. Romuald,...extrait par l'auteur même, p.449
# Andrew Betts

Andrew Betts (Coalville, Anglaterra, 11 de maig de 1977) és un exjugador de bàsquet britànic. Mesura 2,17 metres, i jugava a la posició de pivot.

## Carrera esportiva

Va començar jugant al Leicester Riders de la lliga anglesa. Després de passar per l'NCAA i per la lliga italiana, en el mes d'abril de l'any 2000 fitxa pel Reial Madrid, amb el qual es proclamaria campió de lliga. Les següents tres temporades jugaria a l'AEK Atenes, de la lliga grega, per tornar a l'ACB a jugar amb el TAU Ceràmica. En aquest club guanyaria una Eurolliga, una Copa del Rei i una lliga. Dues temporades més tard, la 2005-06, fitxaria pel Joventut de Badalona. En les dues temporades que s'hi va estar a Badalona va guanyar una FIBA Eurocup i una Lliga catalana. La temporada 2007-08 la va disputar amb el Cajasol, i després jugaria novament a la lliga grega, a Ucraïna i al Lagun Aro GBC. Es va retirar als 33 anys en el mes de gener de 2011.

## Referències

* ↑ «Andy Betts retires from international basketball» (en anglès). BBC Sport, 14-01-2011 [Consulta: 5 juny 2018].

## Enllaços externs

* Andrew Betts jugador a l'ACB
# Andrew Boorde

Andrew Boorde o Borde (1490–abril de 1549) va ser un metge i escriptor anglès.
Nascut a Sussex, va ser educat a la Universitat d'Oxford, va prendre les ordes com a monjo cartoixà però les va abandonar el 1529.
Va estudiar medicina i va exercir amb el Duc de Norfolk. Visità les universitats d'Orleans, Poitiers, Tolosa de Llenguadoc, Montpeller i Wittenberg. Va anar de pelegrinatge a Santiago de Compostela i Navarra. El 1534 tornava a estar a Londres.
Escriví a Cromwell des de diversos llocs, i des de Catalunya envià llavors de ruibarbre dos-cents anys abans que el conreu d'aquesta planta es generalitzés a Anglaterra. Cap a 1538 Boorde va fer el seu viatge més llarg arribant a Jerusalem.
Establert a Montpeller i abans de 1542 havia completat el seu Fyrst Boke of the Introduction of Knowledge, on descriu molts idiomes i hi ha un vocabulari de la llengua gitana.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Antonio Masa Godoy

Antonio Masa Godoy (Badajoz) és un economista, professor d'universitat, empresari agrícola i ramader i auditor de comptes extremeny. Ha sigut alt càrrec de diverses associacions empresarials: vicepresident de la CEOE, president de la Confederació Regional d'Empresaris d'Extremadura i president de la Confederació d'Organitzacions Empresarials de Badajoz.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999 (en castellà). Madrid: LAMA, 1998, p. 669. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ Antonio Diego Masa Godoy Dialnet
# Antonio María del Valle Angelín

Antonio María del Valle Angelín (Madrid, 20 de febrer de 1791 – Madrid, 15 de maig de 1863) va ser un militar, hisendista i polític espanyol, ministre durant la minoria d'edat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

En 1808 era segon tinent combatent en la Guerra del francès. Va romandre en l'Exèrcit fins a 1822, cessà en ser nomenat oficial vuitè segona en el Ministeri de la Guerra. Exiliat després del fracàs del Trienni liberal per ser un furibund liberal, en tornar - després de la mort de Ferran VII d'Espanya - en la legislatura de 1836 va ser escollit procurador en Corts per la província de Càceres, entrant en la Comissió d'Hisenda. En 1837 va ser nomenat intendent de Puerto Rico. Ministre interí d'Hisenda entre el 26 de maig i el 17 de juny de 1842; en la legislatura de 1843 va ser escollit Senador per Càceres. Va casar amb Inocencia Serrano que, en enviduar d'ell, en 1863, va contreure segon matrimoni amb el mecenes Enrique de Aguilera y Gamboa, marquès de Cerralbo.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ El marqués de Cerralbo

## Enllaços externs

* Retrato-miniatura de Antonio del Valle Angelín
# Alovera

Alovera és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Aloys Ndimbati

Aloys Ndimbati (Kibuye, dècada del 1950 - 1997) és un criminal de guerra ruandès que roman pròfug, buscat per la seva presumpta participació en el genocidi de Ruanda el 1994. Segons la seva ordre d'arrest, quan era alcalde de la comuna de Kibuye, Gisovu, va estar present en el lloc i va participar en la matança de tutsis a Kibuye.
Ndimbati ha estat acusat de genocidi, complicitat en genocidi, incitació directa i pública per cometre genocidi, i també càrrecs per homicidi, extermini, violació i persecució com crims de lesa humanitat. El Tribunal Penal Internacional per a Ruanda va referir el cas a les autoritats ruandeses al juny de 2012.

## Referències

* ↑ «Trial Watch : Aloys Ndimbati». Arxivat de l'original el 2012-09-13. [Consulta: 24 juliol 2018].
* ↑ «UN transfers genocide case of former Rwandan mayor to local authorities». BNO News, 26-06-2012. Arxivat de l'original el 2 de juliol 2012. [Consulta: 26 juny 2012].

## Enllaços externs

* Wanted: Aloys Ndimbati, Departament d'Estat dels Estats Units
# Aloyse Raths

Aloyse Raths (Bissen, 5 de juny de 1921 – ?, 17 de desembre de 2009) fou un dirigent de la Resistència luxemburguesa durant la Segona Guerra Mundial.

## Biografia

Raths era mestre d'escola. El 1940 va fundar la Legió Luxemburguesa (Letzeburger Legio'n), i va ser cofundador de la Legió Popular Luxemburguesa (Letzeburger Vollekslegio'n) el 1941. Després de la guerra, va ser membre de la Lliga dels Presos Polítics i Deportats (Ligue vun de politesche Prisonnéier an Deportéierten, o LOPD), l'organització dels membres de la resistència després de la Segona Guerra Mundial, i editor del seu diari, Rappel. De 1967 a 2004, va ser el president deel Consell Nacional de la Resistència (CNR). Va publicar, a més, molts treballs sobre la resistència a Luxemburg.

## Obres

* Années néfastes pour le Grand-Duché 1940-1945 – Unheilvolle Jahre für Luxemburg; LPPD / Éditions du Rappel; Print: Imprimerie centrale, gener de 2009.

## Bibliografia

* Hoffmann, Serge: Le mouvement de résistance LVL au Luxembourg, Archives nationales, 2004, 158 pages. (en francès)
* Muller, Carlo: Luxemburg im 2. Weltkrieg, Geschichte für die Primärschule, Luxembourg, 1997. (en alemany)
* Wehenkel, Henri: "Der Kommissar und der Widerstand". D'Lëtzebuerger d'Land, 13 February 2009. (en alemany)
# Andrés Pacheco

Andrés Pacheco (Puebla de Montalbán, 5 d'abril de 1550 - Madrid, 7 d'abril de 1626) va ser un religiós espanyol, bisbe de Segòvia (1588-1601) i de Conca (1601-1622), inquisidor general (1621-1626).
D'origen noble, fill d'Alonso Téllez Girón i Juana de Cárdenas. Va estudiar a la Universitat d'Alcalá de Henares, on va rebre el grau de doctor. Ordenat pel bisbe Rodrigo de la Calzada, poc després va esdevenir mestre de l'arxiduc Albert d'Àustria.
El 1587, Felip II de Castella el presentar al càrrec de bisbe de Pamplona, però abans que arribessin les butlles papals el presentà pel bisbat de Segòvia el 1588, prengué possessió del càrrec en nom d'ell un provisor el 27 de febrer d'aquell any, mentre Pacheco era consagrat a la cort de Madrid. El 3 d'abril entrava a la diòcesi, on va fundar diversos convents i un hospital.
El 29 de gener de 1601 va ser promogut a bisbe de Conca, prenent possessió del càrrec a finals d'any, el 9 de desembre. En els anys següents, li van ser oferits diversos càrrecs com els d'arquebisbe de Sevilla o de Santiago, però els va refusar.
Fou nomenat per Felip IV de Castella a inicis del seu regnat, el 1621 per al càrrec d'inquisidor general. Confirmat pel papa el 12 de febrer de 1622. Pacheco succeí al recentment cessat Luis de Aliaga en el marc d'un procés general de reforma i correcció dels abusos comesos per la cúpula inquisitorial, deguda la falta de transparència de la institució i els excessos d'algunes famílies concretes que acumulaven càrrecs burocràtic i els transmetien en herència. Durant el seu mandat publicà un nou edicte, el 9 de maig de 1623, en contra de la secta dels alumbrados.
El 1622 va ser nomenat conseller d'Estat, i poc després va rebre el títol de patriarca de les Índies Occidentals.
Pacheco va morir el 7 d'abril de 1626 a les sis del matí. Va deixar com testamentaris a Garcia Gil de Manrique y Maldonado, que després seria bisbe de Barcelona, i al seu nebot Pedro Pacheco.

## Referències

* 1 2 3 González Dávila, 1645, p. 495.
* 1 2 3 González Dávila, 1645, p. 496.
* 1 2 Puyol Buil, 1993, p. 276.
* ↑ Llorente, 1790, p. 222.
* ↑ Puyol Buil, 1993, p. 275.
* ↑ Menéndez Pelayo, 1992, p. 246.
* ↑ Jiménez Monteserín, 1997, p. 186.

## Bibliografia

* González Dávila, Gil. Teatro eclesiástico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los reynos de las dos Castillas (en castellà). Madrid: Imprenta de Francisco Martínez, 1645.
* Jiménez Monteserín, Miguel. «La iglesia conquense del quinientos». A: García Marchante, J.S.; López Villaverde, A.L. (Coord.). Relaciones de poder en Castilla: el ejemplo de Cuenca (en castellà). Toledo: Universidad de Castilla-La Mancha, 1997.
* Llorente, Juan Antonio. Historia crítica de la inquisición de España (en castellà). Tom IX. Madrid: Imprenta del censor, 1822.
* Menéndez Pelayo, Marcelino. Historia de los heterodoxos españoles (en castellà). Madrid: Editorial CSIC, 1992.
* Puyol Buil, Carlos. Inquisición y política en el reinado de Felipe IV (en castellà). Madrid: Editorial CSIC, 1993.