# André Manaranche

André Manaranche (8 de gener de 1927, Chatou, França - 12 d'abril de 2020, Lilla, França) fou un sacerdot, teòleg i escriptor francès.

## Biografia

Nasqué al si d'una família camperola d'Alvèrnia que es traslladà als afores de París, Manaranche se sentí cridat al sacerdoci des del començament. Començà els estudis en un seminari a Versalles i fou ordenat el 29 de juny de 1951. Després fou enviat a l'Institut Catholique de París per fer els estudis superiors, i defensà una tesi titulada Communauté et société dans l'Église, inspirada en les obres d'Ernst Troeltsch.
El 1960, Manaranche ingressà al noviciat de la Companyia de Jesús a Saint-Martin-d'Ablois, i després obtingué la mestria en teologia a la Facultat de Fourvière, inspirant-lo a escriure Quel salut?. Aquest mateix any publicà Y a-t-il une éthique sociale-chrétienne ?. El treball qüestionà si hom podia entrar al Regne de Déu basant-se simplement en la moral. Això inspirà a Henri Desroche a escriure que això podria conduir a una societat no atea.
Després recorregué a la teologia dogmàtica i escapà de la cultura d'Europa occidental. Visqué a molts països africans de parla francesa, com Senegal, Níger, Benín, Burundi, Ruanda, Madagascar, Reunió, Maurici, Marroc i Algèria. Després tornà a França, al Seminari de Paray-le-Monial.
El 1986, Edmond Barbotin, assessor religiós francès de la Unió Internacional de Guies i Scouts d'Europa, confià a Manaranche la capellania dels Rover Scouts. Ajudà a la peregrinació anual a Vézelay, on assistí al Dia de Tots Sants. Ostentà aquest càrrec durant deu anys.
A causa de les seves obres religioses, el lingüista Beernard Pottier expressà la importància dels llibres de Manaranche.
André Manaranche morí el 12 d'abril de 2020 a Lilla a l'edat de 93 anys a causa del COVID-19 causat pel virus del SARS-CoV-2, durant la Pandèmia de COVID-19.

## Publicacions

* L'Homme dans hijo univers (1966)
* Prêtres à la manière des apôtres (1967)
* Je crois en Jésus-Cristo aujourd'hui (1968)
* Y Un-t-il une éthique sociale chrétienne ? (1969)
* Quel salut ? (1969)
* Franc-parler vierte notre temps (1970)
* Un chemin de liberté (1971)
* Dieu vivant et vrai (1972)
* L'Existencia chrétienne (1973)
* L'Esprit et la Femme (1974)
* Ceci est mon Cuerpo (1975)
* Celui qui vient (1976)
* L'Esprit de la loi (1977)
* Actitudes chrétiennes en politique (1978)
* Les Raisons de l'espérance (1979)
* Des noms Verter Dieu (1980)
* Le Prêtre, ce prophète (1982)
* Vierte nous les hommes, la Rédemption (1984)
* Le monothéisme chrétien (1985)
* Un Amor nommé Jésus (1986)
* Rue de l'Evangile (1987)
* Premiers pas dans l'amor (1988)
* En séparant le sable et l'eau… La création (1990)
* Adam, où es-tu ? (1991)
* J'aime mon Église (1992)
* Grâce à Dieu (1993)
* Vouloir et Anterior des prêtres (1994)
* Croyances ou Révélation (1996)
* Tiens la Ruta (1997)
* Questiones de Jeunes (1998)
* Jacques Sevin, une identité (1999)
* Déclin ou sursaut de la Foi (2002)
* Jacques Fesch. Du No-sens à la tendresse (2003)
* Dieu en Europa (2003)
* Prêtre. Genèse d'une réflexion (2009)
* Prefaci a Les yeux de la foi per Pierre Rousselot (2010)

## Referències

* ↑ «Décès du père André Manaranche» (en francès), 12-04-2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Manaranche, André. Y a-t-il une éthique sociale-chrétienne? (en francès), 1969.
* ↑ «Père ANDRÉ MANARANCHE théologien» (en francès).
* ↑ «The Charism of the Society of Saint John-Marie Vianney» (en francès).
* ↑ «Les yeux de la foi après Vatican II» (en francès), 1984.
* ↑ «« Décès du Père André Manaranche» (en francès), 12-04-2020.
* ↑ «Còpia arxivada» (en francès). Arxivat de l'original el 2016-06-18. [Consulta: 16 gener 2022].