OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Irwin Shaw

Irwin Shaw, nascut Irwin Gilbert Shamforoff (Brooklyn, Nova York, 27 de febrer de 1913 - Davos, Suïssa, 16 de maig de 1984) va ser un escriptor, guionista i productor estatunidenc.

## Biografia

És el fill d'un petit comerciant. De jove, ja escriu guions per la ràdio.
El 1942, s'allista com a soldat, lluita a l'Àfrica del Nord, a l'Orient Mitjà, a la Gran Bretanya, França i Alemanya.
En els anys 1950, va ser una de les víctimes del maccarthisme i va ser a la Llista negra de Hollywood.
El 1948, publica El ball dels maleïts el títol original del qual és The Young Lions , adaptada al cinema el 1958 per Edward Dmytryk). És una obra d'una lucidesa rara sobre la guerra, l'exèrcit, els humans. El 1960, publica Two Weeks in Another Town , adaptada al cinema, el 1962 per Vincente Minnelli). És també la seva lucidesa que fa atractiva una altra novel·la, Rich Man, Poor Man , del 1970. El 1974, és membre del jurat del Festival de Canes. Irwin Shaw va morir el 1984 a Davos, Suïssa. Va viure 25 anys a Europa.

## Obres literàries
### Novel·les

* The Young Lions (1949)
* The Troubled Air (1951)
* Lucy Crown (1956)
* Two Weeks in Another Town
* Voices of a Summer Day
* Rich Man, Poor Man (1969/1970)
* Evening in Byzantium (1973)
* Nightwork (1975)
* Beggarman, Thief (1977)
* The Top of the Hill (1979)
* Bread Upon the Waters (1981)
* Acceptable Losses (1982)

### Històries curtes

* Sailor off the Bremen
* Welcome to the City
* Act of Faith
* Mixed Company
* Tip on a Dead Jockey
* Love on a Dark Street
* God Was Here, but He Left Early (1973)
* Short Stories: Five Decades (1978)

### Teatre

* Bury the Dead (1936)
* The Gentle People (1939)
* Sons and Soldiers
* The Assassin (1945)
* Children from Their Games

### No ficció

* In the Company of Dolphins
* Paris! Paris!

## Filmografia
### Guionista

* 1936: The Big Game
* 1942: The Talk of the Town
* 1942: Commandos Strike at Dawn
* 1948: Arch of Triumph
* 1951: I Want You
* 1954: Ulisses (Ulisse)
* 1957: Foc amagat (Fire Down Below)
* 1958: Desire Under the Elms
* 1958: This Angry Age
* 1961: The Big Gamble
* 1963: A l'estil francès (In the French Style)
* 1968: Élo Antigoné (TV)

### Productor

* 1963: A l'estil francès (In the French Style)
# Zíbini

Zíbini (en (ucraïnès): Зибини) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.220 habitants. Pertany al districte de Bilogorsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Correo de Mallorca

Correo de Mallorca fou un diari en castellà publicat a Palma entre 1910 i 1953.
Fou fundat el 1910 a Palma, com un diari catòlic i integrista. Propietat del Bisbat de Mallorca, va sobreviure a la Guerra civil, però posteriorment entrà en una profunda crisis econòmica. Com a conseqüència d'aquesta situació, el 1953 es fusionà amb el diari La Almudaina, donant lloc al contemporani Diario de Mallorca.

## Referències

* ↑ Checa Godoy, 1989, p. 339.
* ↑ Checa Godoy, 1989, p. 282.
* ↑ Checa Godoy, 1989, p. 46.
* ↑ Checa Godoy, 1989, p. 176.
* ↑ Montero García, 2008, p. 239.
* ↑ Ferrer, 2001, p. 343.
* ↑ Checa Godoy, 1989, p. 278.

## Bibliografia

* Checa Godoy, Antonio. Prensa y partidos políticos durante la II República. Universidad de Salamanca, 1989. ISBN 84-7481-521-5.
* Ferrer, Pere. Juan March: los inicios de un imperio financiero, 1900-1924. Edicions Cort, 2001.
* Montero García, Feliciano. La Acción católica en la II República. Universidad de Alcalá, 2008.
# Canini Cèler

Canini Cèler (en llatí: Caninius Celer) va ser un retòric grec, mestre de Marc Aureli i Luci Ver, i secretari de l'emperador Hadrià. Va escriure un llibre sobre l'art de la retòrica.

## Referències

* ↑ Ersch, Johann Samuel; Gruber, J.G. «Celer 2.». A: Allgemeine Enzyklopaedie der Wissenschaften und Kuenste in alphabetischer Folge von genannten Schriftstellern (en alemany). J.F. Gleditsch, 1827, p. 14.
# Platja del Pebret

La Platja del Pebret és una platja d'arena situada en la Serra d'Irta, al terme municipal de Peníscola. Es troba a continuació de la platja del Russo.
Ofereix els serveis de papereres, senyalització, servei de policia i neteja. En temporada alta el nivell d'ocupació de la platja és mig, malgrat la manca de molts serveis.
Té una longitud de 280 m i una superfície de 5.600 m2 d'arena fina. Els accessos són precaris, ja que per anar-hi cal anar per la carretera vella de Peníscola-Alcossebre pel litoral de la serra. Les seues dunes són espai natural protegit i van ser declarades Microrreserva.

## Referències

* 1 2 «Playa del Pebret». Patronat de Turisme de Peníscola. Arxivat de l'original el 2016-04-20. [Consulta: 18 abril 2016].
* ↑ «Espais naturals protegits». ARGOS.

## Enllaços externs

* Imatge aèria Arxivat 2012-02-21 a Wayback Machine.
# Creagrutus ungulus

Creagrutus ungulus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Madre de Dios.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt ([Teleostei]: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Hugo Berly

Hugo Berly (31 de desembre de 1941 - 24 de desembre de 2009) fou un futbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1966.

## Referències

* ↑ «Hugo Berly Notice». Washington Post, 30-12-2009.
* ↑ «Ex mundialista chileno en Inglaterra 66 falleció trágicamente en Nochebuena» (en castellà). El Mercurio, 25-12-2009.
* ↑ «Falleció ex mundialista chileno» (en castellà). La Estrella de Iquique, 26-12-2009. Arxivat de l'original el 28 de desembre 2022. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Perfil a Solofutbol.cl
# Ladzany

Ladzany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica, al centre del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1233.
# Àpsines

* Per a altres significats, vegeu «Àpsines (desambiguació)».
Àpsines (grec antic: Ἀψίνης, sovint anomenat ὁ Γαδαρεύς 'de Gàdara', ὁ Φοῖνιξ 'el fenici' i ὁ Ἀθηναῖος 'l'atenès') va ser un sofista, gramàtic i orador de l'antiga Grècia originari de Gàdara, a Celesíria. S'ha conservat una sola obra seva, un tractat sobre retòrica.

## Vida

Va estudiar a Esmirna amb el rètor Heraclides, i més tard a Nicomèdia amb el sofista Basílic, molt interessat en l'estudi de Demòstenes. A partir del segon quart del segle iii, Àpsines es va establir a Atenes, on va ser especialment actiu i va coincidir amb els sofises Màior i Nicàgores. A Atenes, va ser mestre de Gaià, es va fer particularment amic de Filòstrat (qui elogiava la força de la seva paraula i la seva memòria) i va rivalitzar amb Frontó d'Èmesa. Durant el regnat de Maximí el Traci (235-238) va obtenir l'honor del consolat, i va morir, raonablement a Atenes, poc després del regnat de Filip l'Àrab (244-249).
Va tenir un fill, nascut a Atenes, de nom Onàsim, que també exercí de sofista i escrigué una obra, que no s'ha conservat, intitulada τέχνη δικανική, dedicada al seu fill Àpsines, anomenat en referència a l'avi.

## Obra

Com a retòric i gramàtic, va escriure nombroses obres, la major part perdudes, entre les quals ζητήματα, μελέται i περὶ σχημάτων. Una altra obra, περὶ τῶν ἐσχηματισμένων προβλημάτων, molt breu i enfocada a les proposicions, figura en alguns manuscrits d'Àpsines, però molt mutilada i corrupta, amb nombroses interpolacions d'un text d'Hermògenes i amb parts importants perdudes.
La seva obra més important i única que s'ha conservat porta per títol Περὶ τῶν μέρων τοῦ πολιτικοῦ λόγου τέχνη, és a dir, Art de les parts del discurs polític. De tota manera, aquest text també es troba força modificat, amb interpolacions, abreujaments, supressions i correccions que n'alteraren la forma original.

## Notes

* ↑ La font d'aquesta informació és la Suda, que identifica un Onàsim i tres Àpsines: el primer és el pare d'Onàsim, el segon el rètor de Gàdara, i el tercer el fill d'Onàsim. En realitat, els dos primers són el mateix personatge, i la dificultat cronològica amb la paternitat d'Onàsim es resol separant aquest personatge en dos: un sofista i un historiador.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/266?rgn=full+text;view=image;q1=ApsinesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 251-252. ]
* 1 2 3 4 «Apsines». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Suda, s.v. «Apsines».
# Congregació del Santíssim Sagrament

La Congregació del Santíssim Sagrament, dels Sacerdots del Santíssim Sagrament o sagramentins (en llatí Congregatio Presbyterorum a Sanctissimo Sacramento) és un institut religiós masculí de dret pontifici, concretament una congregació clerical. Els seus membres fan servir les sigles S.S.S.

## Història

La congregació va ser fundada a París el 13 de maig de 1856 pel sacerdot francès Pierre-Julien Eymard (1811-1868). Va obtenir l'aprovació amb el decretum laudis del 5 de gener de 1859 i va ser aprovada pel papa Pius IX el 8 de maig de 1863. Les constitucions van ser aprovades provisionalment en 1875 i definitivament el 1895.
Hi ha una branca femenina de la congregació: les Serventes del Santíssim Sagrament, també fundades per Eymard en 1864.

## Activitats i difusió

L'apostolat dels sagramentins té com a objectiu l'exercici del ministerio eucarístic, en particular l'adoració al Santíssim Sagrament i la difusió d'aquesta devoció, a més de l'assistència i cura dels sacerdots ancians.
Juntament amb els laics, els sagramentints volen formar comunitats cristianes que tinguin l'Eucaristia com a centre de la seva vida. A partir d'ella, fan diverses accions d'apostolat i assistència social a la comunitat.
Treballen en capelles i parròquies. Els sacerdots viuen en comunitats que són llocs de pregària i celebració. Guarden la tradició de pregar diàriament durant una hora abans de l'eucaristia.
Al final de 2005, la congregació tenia 134 cases i 909 religiosos, 655 dels quals eren sacerdots.

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007, Città del Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007, p. 1478. ISBN 978-88-209-7908-9.

## Vegeu també

* Pierre-Julien Eymard
* Serventes del Santíssim Sagrament

## Enllaços externs

* Lloc web dels sagramentins d'Europa
* Lloc web de la Cúria General de l'orde Arxivat 2009-11-12 a Wayback Machine.
* Lloc web dels sagramentins a Itàlia
* Cartes i arxius del sant fundador
# Can Mainegre

Can Mainegre és un edifici al terme municipal de Sant Martí de Llémena (el Gironès). Realitzat amb pedra volcànica de la zona, és de planta rectangular, de planta baixa i un pis, teulat a dues aigües i carener perpendicular a la façana principal. L'arrebossat ha caigut. Porta semi-dovellada de pedra calcària, amb finestra gòtica d'arc conopial a sobre, amb guardapols i ampit motllurats, impostes florals, i espitllera a sota. La finestra està descentrada respecte la porta. La façana es clou amb un ràfec de teules volades. La finestra gòtica està aixoplugada per un petit teulat de teules a dues aigües. Les façanes laterals tenen finestres de llinda planera i d'altres actuals de llinda recta.

## Notes

* ↑ «Mas Maynegre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Plouagat

Plouagat (en bretó Plagad) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2004 tenia 2.275 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.552 | 1.472 | 1.727 | 1.978 | 2.154 | 2.221 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Jacques Le Lepvrier | |
| 2008- | Paul Kervarec | |
# La fuga de Segovia

La fuga de Segovia és una pel·lícula basca dirigida per Imanol Uribe l'any 1981, basada en la fuga real de la presó de Segòvia d'uns trenta presos polítics d'ETA político-militar que es va produir l'abril de 1976. Originalment enregistrada en castellà, també fou doblada al basc (Segoviako ihesa) i a l'anglès (Escape from Segovia).

## Argument

La pel·lícula està basada en els fets reals de la fuga de Segòvia. Un ex-reclús a l'exili relata les seves circumstàncies de la seva aventura a un periodista: la història de la fuga real realitzada l'abril de 1976, que té per protagonistes a un grup de militants d'ETA político-militar.
A la presó, un grup de carcellers descobreix un túnel que condueix a l'exterior. No obstant això, el grup de presos, sense desanimar-se, comencen a excavar un segon túnel.
Després de vuit mesos, la fuga aconsegueix materialitzar-se, durant les delicades circumstàncies que es vivien els darrers mesos del règim franquista en el despertar de la Transició espanyola, l'empresa tindrà conseqüències sorprenents.

## Repartiment

* Xabier Elorriaga
* Mario Pardo
* Álex Angulo
* Guillermo Montesinos
* Klara Badiola
* Virginia Mataix
* Ovidi Montllor
* Patxi Biskert
* Chema Muñoz
* Ramón Barea

## Premis i nominacions

* 1981: Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià: Premi de la Crítica

## Referències

* ↑ «Escape from Segovia» (en anglès). Filmaffinity.com. [Consulta: 16 abril 2015].
* Barrenetxea Marañón, Igor. «La trilogía vasca de Imanol Uribe: una mirada al nacionalismo vasco radical a través del cine» (en castellà). Ikusgaiak p. 77-101, 2003. Arxivat de l'original el 2015-04-03. [Consulta: 15 abril 2015].
# César Puig Martínez

César Puig Martínez (Alcoi, ? - † Madrid, 14 de juny de 1934) fou un advocat, periodista i polític valencià.

## Biografia

El 1908 fou redactor de l'Heraldo de Alcoy i fundà El Noticiero Regional. Membre de la maçoneria, fou el cap del Partido Reformista a Alcoi el 1916-1918 i candidat a les eleccions a Corts el 1916 i 1918, sense èxit. Escollit regidor d'Alcoi el 1922, fou membre del Partit Republicà Radical. Durant la Dictadura de Primo de Rivera fou acusat de donar suport la intentona de José Sánchez Guerra. Fou elegit diputat per la província d'Alacant a les eleccions generals espanyoles de 1931.

## Referències

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Diputats i maçons
* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
# Hugo Batalla Parentini

Hugo Félix Batalla [Battaglia] Parentini (11 de juliol de 1926 – † 3 d'octubre de 1998) fou un advocat i polític uruguaià. Va ser vicepresident de l'Uruguai des de 1995 fins a la seva mort, el 1998, amb el president Julio María Sanguinetti Coirolo.

## Biografia

Fill d'un immigrant italià de cognom Battaglia; en anar a inscriure'l, va pronunciar el cognom en veu alta, i l'oficial del Registre Civil el va anotar "Batalla". Casat amb Hilda Flores, va tenir una filla, Laura, i dos nets.
Va ser legislador en diverses oportunitats. Va pertànyer en la seva joventut al Partit Colorado i va arribar a presidir la Cambra de Diputats el 1969. Posteriorment, es va allunyar de l'esmentat partit junt amb Zelmar Michelini, amb qui van formar un nou grup que després es va integrar al Front Ampli.
Durant l'època de la dictadura militar (1973-1985) va ser advocat defensor de polítics i altres persones preses pel govern de facto, entre els quals es va destacar Líber Seregni. Va integrar posteriorment el Partido por el Gobierno del Pueblo (PGP).
Entre 1985 i 1995 va ser senador, primer pel Front Ampli i després pel PGP (integrat al Nou Espai). Per a les eleccions de 1994 va deixar al PGP i va tornar al Partit Colorado, pel qual va ser elegit vicepresident, càrrec en el qual es trobava a la seva mort el 1998.
Batalla va ser, a més, president de l'Asociación Uruguaya de Fútbol (1992-1993) i de la CONMEBOL (1993).

## Honors

* Orde Nacional del Mèrit de França
* Orde Nacional de la Legió d'Honor de França

## Referències

* ↑ «Palabras del Presidente de la República, Julio María Sanguinetti, en el Sepelio del Vicepresidente de la República, Dr. Hugo Batalla.» (en castellà). Hugo Batalla, 14-07-2006. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Hugo Batalla» (en castellà). factum.edu.uy. Arxivat de l'original el 2009-07-18. [Consulta: 20 març 2020].
* 1 2 «Murió Batalla, vicepresidente del Uruguay» (en castellà). La Nación, 04-10-1998. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Hugo Batalla, 72, Uruguay Vice President» (en anglès). The New York Times, 05-10-1998. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Uruguay: murió Hugo Batalla» (en castellà). Clarín, 04-10-1998. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Presidentes de la Asociación Uruguaya de Fútbol» (en castellà). AUF, 10-01-2012. Arxivat de l'original el 2012-06-23. [Consulta: 20 març 2022].

## Vegeu també

* Eleccions generals de l'Uruguai de 1989.
# L'Èrm (Alta Garona)

L'Èrm(francès Lherm) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Agermanament

* Vinaceite, Aragó

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Àpter (arquitectura)

Àpter, del grec ἄπτερος «sense ales» s'aplica en arquitectura als temples antics desproveïts de columnes a les seues façanes laterals, com és el cas de l'Erectèon.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.32. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 7 novembre 2014].

## Bibliografia

* El contingut d'aquest article incorpora material del Volum 5 de l'Enciclopedia Universal Il·lustrada Europeo-Americana (Espasa), amb copyright anterior al 1944, que es troba en el domini públic.

## Vegeu també

* Arquitectura de l'Antiga Grècia

## Enllaços externs

* «Àpter (arquitectura)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Conjunt d'edificacions Can Riera

El Conjunt d'edificacions Can Riera és una obra modernista de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge entre mitgeres de planta baixa i quatre plantes pis. La façana s'ordena gairebé de forma simètrica a partir d'un eix vertical. Les obertures són principalment balcons. A la banda dreta, però, trobem finestres en els dos darrers pisos, un rellotge de sol i una fornícula coronada per un frontó triangular. La coberta és plana i amb una balustrada.

## Referències

* ↑ «Conjunt d'edificacions Can Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Cantó de Riupeirós

El cantó de Riupeirós és un cantó francès del departament de l'Avairon, situat al districte de Vilafranca de Roergue. Té sis municipis i el cap cantonal és Rieupeyroux.

## Municipis

* La Bastida de l'Avesque
* La Capèla Blèis
* Previnquièiras
* Riupeirós
* Sent Sauvador
* Vabre e Tisac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-1994 | Pierre Marre | |
| 1994-2001 | Pierre Marty | Divers gauche |
| 2001- | Michel Costes | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.276 | 5.725 | 5.438 | 5.379 | 4.944 | 4.533 | 4.397 |
# Plou

Plou és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de les Conques Mineres.
# Cotorra regent

La cotorra regent (Polytelis anthopeplus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos, matolls i terres de conreu del sud-oest d'Austràlia Occidental i el nord-oest de Victòria i zones limítrofes d'Austràlia Meridional i Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ Cotorra regent al TERMCAT Rev. 05/08/2012
# Isoperla saccai

Isoperla saccai és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.
En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador. Es troba a Itàlia.

## Referències

* ↑ Festa, Enrico «Studi sui Plecotteri italiani V. Nuovi reperti» (en italià). Bollettino della Societa Entomologica Italiana, 71, 6/7, 1939., pàg. 143.
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Silveri, Luana. Plecoptera in Trentino: Distribution and Ecology (en anglès), 2008.

## Bibliografia

* Consiglio, Carlo «Note su Plecotteri Italiani» (en italià). Bolletino del Laboratorio di Zoologia Generale e Agraria della Facolta Agraria in Portici, 33, 1955, pàg. 273-282.