OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Turan (mitologia)

Turan era una deessa de la mitologia etrusca. El seu nom significa «la senyora» i era la divinitat de l'amor, la fertilitat i la vitalitat. També era la la patrona de Volci, una de les ciutats més importants d'Etrúria.
Turan era segurament una divinitat molt antiga, però no consta ni a la llista de divinitats inscrites a l'Harúspex de Piacenza ni al llistat que dona el gramàtic Marcià Mineu Fèlix Capel·la. Entre els etruscs el seu nom corresponia al mes de juliol, perquè en aquell mes es celebraven les festes més importants en el seu honor.
Era l'esposa de Laran i anava acompanyada d'altres divinitats menors anomenades lasa. A les representacions de Turan es veu que sempre porta ales, i es troba en molts miralls, de vegades amb petites ales als peus, com un que hi ha al British Museum. Tenia com a animals sagrats el colom i el cigne, que transmetien ràpidament les seves intencions.

## Culte

Era venerada a tota la costa del Latium, sobre tot al santuari que tenia a Graviscae, una ciutat propera a Tarquínia i probablement el seu port, i se la venerava com a protectora dels navegants. S'han trobat moltes ofrenes a aquesta deessa vora del temple, principalment fetes per dones, amb inscripcions votives en etrusc i en grec dels segles VI al IV aC. En una de les inscripcions se l'anomena Turan Ati, 'Mare Turan', que s'interpreta com una similitud amb Venus Genitrix.
A la mitologia romana correspon a la deessa Venus i a la mitologia grega a Afrodita.

## Referències

* ↑ De Grummond, Nancy T. Etruscan myth, sacred history, and legend. Filadèlfia: University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology, 2006, p. 86. ISBN 9781931707862.
* ↑ Jannot, Jean-René. Devins, dieux et démons: regards sur la religion de l'Étrurie antique. París: Piccard, 1998, p. 159. ISBN 9782708405233.
* ↑ Pallottinno, Massimo. Etruscologia. Milà: Horpli, 1980, p. 499.
# Turan-Xah ibn as-Sàlih Ayyub

Turan-Xah ibn as-Sàlih Ayyub —àrab: توران شاه بن الصالح أيوب, Tūrān Xāh b. aṣ-Ṣāliḥ Ayyūb—, fou soldà del soldanat aiúbida de Damasc i del Soldanat aiúbida d'Egipte (1249-1250)
Després d'haver passat la seva vida a Mesopotàmia, on havia estudiat jurisprudència, lògica i teologia, però el seu avi al-Kàmil ibn al-Àdil s'havia adonat ràpidament que els seus estudis no corregirien la seva malaptesa i manca d'informació. Turan-Xah es trobava a Diyar Bakr i no sabia res d'Egipte quan fou cridat al Caire després de la mort del seu pare as-Sàlih Ayyub.
L'historiador al-Maqrizí el qualifica de ximple i, de fet, acumulà errors i ficades de pota des de la seva arribada al poder. Posa al comandament del soldanat als seus favorits que havia dut de Diyar Bakr i feu retirat als mamelucs, que havien posat al seu pare en el tron deu anys abans, i són els arquitectes de la resistència contra els croats que havien llançat la Setena Croada, encapçalats per Lluís IX de França a Mansura i la captura de l'exèrcit dels croats.
Aconseguí vèncer la batalla de Fariskur amb l'ajut de Bàybars I els croats, malalts i encerclats, es van haver de rendir i el mateix rei va haver de pagar 500.000 lliures de rescat, avançades per l'Orde del temple. Demostrant una inconsciència particularment estúpida, va amenaçar el cap dels mamelucs i va demanar a la seva madrastra Xàjar-ad-Durr qui li va permetre ascendir al tron, les terres que el seu pare li havia donat.
Un grup liderat per l'oficial mameluc Bàybars al-Bunduqdarí va decidir prendre mesures i el 2 de maig de 1250, després d'un banquet ofert pel sultà, els mamelucs bahrites van irrompre a la carpa on se celebrava el banquet. Turan-Xah va aconseguir aturar l'atac amb la seva espasa, però va perdre diversos dits, i va fugir refugiant-se a una torre de fusta, a la que els mamelucs van calar foc, i Turan-Xah va saltar de la torre i córrer cap al riu, amb l'esperança d'escapar en un vaixell amarrat a la vora, però una pluja de fletxes li ho va impedir, i submergint-se en el Nil, va tornar a la vora perquè no sabia nedar. Capturat de nou, va ser massacrat sense pietat.

## Referències

* ↑ (francès) René Grousset, Histoire des croisades et du royaume franc de Jérusalem - III. 1188-1291 L'anarchie franque, p. 493-494 Perrin, Paris, 1936 (réimpr. 2007)
# Tour de Blida

El Tour de Blida és una competició ciclista per etapes que es disputa anualment als voltants de Blida (Algèria). Es disputa des del 2013, al mes de març. La cursa forma part de l'UCI Africa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2013 | Hichem Chaabane | Víctor de la Parte | Constantino Zaballa |
| 2014 | Amanuel Gebrezgabihier | Azzedine Lagab | Bereket Yemane |
| 2015 | Mekseb Debesay | Adil Barbari | Hichem Chaabane |
| 2016 | Luca Wackermann | Joseph Areruya | Essaïd Abelouache |

## Referències

* 1 2 Mustafa Sayar en un principi segon, va ser suspès per positiu d'EPO. Víctor de la Parte i Constantino Zaballa van pujar una posició

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Tour de Berna femení

El Tour de Berna femení (en alemany: Berner Rundfahrt) és una cursa ciclista femenina d'un sol dia que es disputa anualment al cantó de Berna, Suïssa. La primera edició es va disputar el 1979, i igual que la seva homònima masculina se la coneixia anteriorment com a Tour del Nord-oest de Suïssa (en alemany: Nordwestschweizer Rundfahrt), i va mantenir aquest nom fins al 1995.
Va formar part de la Copa del Món de 2006 a 2009.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 1979 | Jolanda Kalt | Rosmarie Kurz | Anita Loosli |
| 1980 | Rosmarie Schatzmann | | |
| 1983 | Stefania Carmine | | |
| 1984 | Evelyne Müller | Manuela Wohlgemuth | Hilde Dobiasch |
| 1985 | Sandra Schumacher | | Manuela Wohlgemuth |
| 1986 | Evelyne Müller | | |
| 1987 | Edith Schönenberger | Barbara Ganz | Brigitte Gyr-Gschwend |
| 1988 | Barbara Ganz | Edith Schönenberger | Brigitte Gyr-Gschwend |
| 1989 | Barbara Ganz | Edith Schönenberger | Evelyne Müller |
| 1990 | Evelyne Müller | | |
| 1991 | Luzia Zberg | | |
| 1992 | Luzia Zberg | Karina Skibby | Barbara Heeb |
| 1993 | Katrin Ranger | Evelyne Müller | Sandra Schumacher |
| 1994 | Natalya Kishchuk | Luzia Zberg | Alexandra Bähler |
| 1995 | Luzia Zberg | Barbara Heeb | Marcia Eicher-Vouets |
| 1996 | Karin Moebes | Barbara Heeb | Diana Rast |
| 1997 | Diana Rast | Yvonne Schnorf-Wabel | Natalia Iouganiouk |
| 1998 | Chantal Daucourt | Barbara Heeb | Nicole Brändli |
| 1999 | Marion Brauen | Diana Rast | Barbara Del Vai |
| 2000 | Noemi Cantele | Nicole Brändli | Bettina Schoeke |
| 2001 | Vera Hohlfeld | Diana Žiliūtė | Nicole Brändli |
| 2002 | Priska Doppmann | Jenny Algelid | Miho Oki |
| 2003 | Olivia Gollan | Nicole Brändli | Svetlana Bubnenkova |
| 2004 | Fabiana Luperini | Lyne Bessette | Karin Thürig |
| 2005 | Edita Pučinskaitė | Monica Holler | Oenone Wood |
| 2006 | Zulfiya Zabirova | Oenone Wood | Olga Slyusareva |
| 2007 | Edita Pučinskaitė | Marianne Vos | Oenone Wood |
| 2008 | Susanne Ljungskog | Judith Arndt | Mirjam Melchers |
| 2009 | Kristin Armstrong | Marianne Vos | Trixi Worrack |
| 2010 | Sharon Laws | Polona Batagelj | Carla Ryan |
| 2011 | Pascale Schnider | Jessica Schneeberger | Jennifer Hohl |
| 2012 | Emma Pooley | Doris Schweizer | Jessica Schneeberger |
| 2013 | Nicole Hanselmann | Doris Schweizer | Mirjam Marzohl |
| 2014 | Elke Gebhardt | Vera Koedooder | Jacqueline Hahn |
| 2015 | Doris Schweizer | Ashleigh Moolman | Lotta Lepisto |
| 2016 | Ashleigh Moolman | Lotta Lepisto | Clara Koppenburg |
| 2017 | Stephanie Pohl | Jessica Allen | Sarah Roy |

## Vegeu també

* Tour de Berna

## Referències

* Palmarès a siteducyclisme.net
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
# Bombina lichuanensis

Bombina lichuanensis és una espècie d'amfibi anur de la família Bombinatoridae que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Liang, F. & Wenge, Z. 2004. Bombina lichuanensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Front Marxista Valencià

Front Marxista Valencià, organització política del País Valencià, creada el 1954 en la clandestinitat. Suposava de fet una de les primeres expressions organitzatives del comunisme valencià sota el franquisme. Entre els seus membres destacaren Francesc Codonyer i Enric Tàrrega Andrés. El Front mantenia una actitud de reivindicació de la identitat pròpia del País Valencià, que contrastava amb la de la federació valenciana del Partido Comunista de España (PCE). El caràcter valencianista del Front s'alimentà encara més amb la incorporació d'un sector de la Joventut de Lo Rat Penat. Cap a mitjans dels 1960, el FMV va desaparèixer, i els seus integrants van passar a militar, en els anys 1960 i 1970 en les formacions valencianistes, com el Partit Socialista Valencià (PSV) i el Partit Socialista Unificat del País Valencià (PSUPV), l'eurocomunisme del Partit Comunista del País Valencià (PCPV), el marxisme d'alliberament nacional del Partit Socialista d'Alliberament Nacional (PSAN) i el nacionalisme valencià de la Unitat del Poble Valencià (UPV).

## Vegeu també

* Joventut Nacionalista Obrera

## Enllaços externs

* Tret de Arxius del Marxisme (amb llicència GFDL).
# Companyia del Ferrocarril de Tarragona a Martorell i Barcelona

La Companyia del Ferrocarril de Tarragona a Martorell i Barcelona (TMB) anteriorment anomenada Companyia del Ferrocarril de Barcelona a Martorell i abans anomenada Companyia dels Camins de Ferro del Centre de Catalunya, enllaçà Barcelona amb Tarragona via Martorell.
La Companyia dels Camins de Ferro del Centre de Catalunya el 14 de novembre de 1854 posà en servei el ferrocarril de Barcelona fins a Molins de Rei. La seva estació terminal a Barcelona era a la Rambla de Catalunya cantonada Ronda Universitat, un lloc tan cèntric atreia l'atenció dels curiosos que observaven com arribaven i marxaven els trens. Quan la companyia fou autoritzada a continuar fins a Martorell la companyia passà a denominar-se Companyia del Ferrocarril de Barcelona a Martorell. Finalment el 1861 obtengué la concessió fins a Tarragona des de Martorell passà a denominar-se Companyia del Ferrocarril de Tarragona a Martorell i Barcelona

## Vegeu també

* Història del ferrocarril a Catalunya
* Locomotora de Vapor 120/2112

## Referències

* 1 2 3 Dalmau, Antonio R. «Del "Carril" de Mataró al Directo de Madrid: Historia Anecdótica de los ferrocarriles de Barcelona». Barcelona, Ed. Liberia Millá 1946 (castellà)
# Cartago (desambiguació)

«Cartago» té aquests significats:
* Cartago, antiga ciutat púnica.
** Imperi Cartaginès, imperi informal amb capital a la ciutat de Cartago. La civilització denominada cartaginesa o púnica, que es va crear des d'aquesta ciutat.
** República Cartaginesa, antiga etapa de la civilització cartaginesa.
** Monarquia Cartaginesa, antiga etapa de la civilització cartaginesa.
** Cartago romana, la ciutat després de la destrucció i refundació romanes el 146 aC.
** Jaciment arqueològic de Cartago.
** Cartago (municipi), municipi actual tunisià.
* Cartaginesos o púnics, poble semític format pels cartaginesos i altres colònies fenícies de la Mediterrània Occidental.
* Cartago (Costa Rica), capital de la província costa-riquenya del mateix nom.
# Instrument musical de canya

Els instruments musicals de canya són els instruments que el material que produeix el so és de canya; encara que també poden ser idiòfons, el terme s'aplica en general a la secció de vent de fusta dels instruments aeròfons, en els que, a part de les flautes, el so és produït per una llengüeta de canya, que pot ser doble o simple, que alguns autors consideren idiòfons.

## Història

Els hàbitats dels vegetals amb flor més antics (Miocè, 150 milions d'anys), les canyes, són els aiguamolls, i en aquestes zones humides tropicals i temperades, és d'on provenen tots els protoinstruments musicals, apareixent i progressant a ritme de les successives evolucions culturals d'adaptació al medi ambient.
En l'origen primitiu de les cultures, Homo sapiens començà a evolucionar i a perfeccionar el que indiscutiblement és el millor instrument musical de la humanitat: la veu. En les cerimònies s'amplificava i/o es distorsionava amb tubs del tipus de la murga, kazoo, didjeridú, amb acompanyaments de cops al tòrax, palmes i amb bastonets de canya percudits, també sacsejats en manats i també de zumzeig. Sens dubte, el primer instrument de corda fou l'arc sonor, construït senzillament a partir de la secció longitudinal d'una canya amb una corda de fibres vegetals, de la mateixa canya, percudida amb un plectre de canya i amb caixa de ressonància que podia ser de canya. Amb l'arc, es planteja el dubte si la seva primera finalitat fou la música o la caça.
Amb les primeres cultures de la pedra s'utilitzen, una gran varietat d'instruments de percussió de canya entre ells: maraques, raspadors, bastons, esquellerincs, campanes, carillons, guimbardes, panderetes i tambors. També de canya apareixen instruments de vent com: les tubes, les trompetes, els xiulets, les flautes, els flabiols de forats, els flabiols de canons o flautes de pan i orgues de boca. També és l'època de la invenció de l'arpa consistent en un entrenus de canya buidat en part lateralment, tenint cura de deixar diverses fibres unides a la canya repartides per l'ample del forat, llavors s'afinen amb llistonets transversals que tensin les fibres i es fan sonar percudint-les amb pua o plectre. Amb el desenvolupament de les eines de tall neolítiques, tots els instruments es comencen a desenvolupar, com per exemple l'arc sonor es converteix en cítara, els bastonets en xilofon, les murges en clarinets, els flabiols en oboès i les flautes de pan en orgues de boca. La fusta substitueix la canya en els territoris on no s'hi fa.
Des de l'edat dels metalls que no es inventa cap instrument musical nou, el progrés musical de les civilitzacions s'ha limitat a desenvolupar i perfeccionar els instruments musicals de canya.

## Llista d'instruments de canya
### Aeròfons

* Clarinet
* Corn anglès
* Dolçaina
* Fagot
* Contrafagot
* Flabiol
* Flauta
* Flauta de pan
* Flauta travessera
* Gralla
* Oboè
* Quena
* Saxòfon
* Tenora
* Tible
* Mirlitó
* Launeddas

### Idiòfons

* Xilòfon
* Picacanyes
* Pal de pluja
* didjeridú
# Bovill

Bovill és una població dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 305 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bovill tenia 305 habitants, 116 habitatges, i 82 famílies. La densitat de població era de 654,2 habitants per km².
Dels 116 habitatges en un 36,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,9% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 29,3% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 27,2% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.875 $ i la renda mediana per família de 41.827 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 12.471 $. Aproximadament el 14,1% de les famílies i el 18,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bovill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bovill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Braunwald

Braunwald és un municipi del cantó de Glarus (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Turlough Carolan

Turlough Carolan (nom irlandès Toirdhealbhach Ó Cearbhalláin, 1670 – 25 de març de 1738) fou un arpista cec itinerant d'Irlanda, compositor i cantant, la seua gran fama es deu al seu do per la composició melòdica. Fou l'últim gran compositor d'arpa i és considerat per molts com un compositor nacional. Els arpistes en la tradició irlandesa estigueren vivint fins al 1792, com fins a deu, incloent Arthur O'Neill, Patrick Quin i Denis O'Hampsey, apareixent en el Belfast Harp Festival, però no hi ha cap prova que qualsevol d'aquests foren compositors. Algunes de les composicions pròpies de Carolan mostren la influència de l'estil de la música clàssica continental.

## Referències

* ↑ D'acord amb la 5à edició de Diccionari Grove de Música i Músics, la versió "O'Carolan" és "moderna i no té autoritat"
# Turmell

En anatomia humana, el turmell, la clavilla, el clavillar o el torterol és l'articulació formada al punt d'unió del peu i la cama. És format per tres ossos: el peroné, la tíbia i l'astràgal. El calcani i l'escafoides, tot i que no formen part del turmell, també hi posen lligaments importants.
Els lligaments més importants, car són els que proporcionen estabilitat a l'articulació, són:
* el lligament deltoide: uneix l'astràgal i el calcani amb la tíbia; es troba al costat interior del turmell.
* els lligaments laterals: són el peroneoastragalí anterior, el peroneoastragalí posterior i el lligament calcaniofibular. Uneixen l'astràgal i el calcani amb el peroné; es troben al costat exterior del turmell
Viccionari
# Torricella in Sabina

Torricella in Sabina és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 45 km al nord-est de Roma i a uns 20 km al sud de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 2.666 habitants.
Torricella in Sabina limita amb els següents municipis: Belmonte in Sabina, Casaprota, Monteleone Sabino, Montenero Sabino, Poggio Moiano, Poggio San Lorenzo, Rieti i Rocca Sinibalda.
Es troba a prop de l'antiga Via Salaria, i a l'edat mitjana era una possessió de l'Abadia de Farfa.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 27 gener 2020].
# Torri in Sabina

Torri in Sabina és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 50 km al nord de Roma i a uns 20 km al sud-oest de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.225 habitants.

## Llocs d'interès

Hi ha l'església de Santa Maria della Lode a Vescovìo, construïda al segle IX i modificada al segle xii amb l'aspecte actual romànic. L'interior té una sola nau i conserva un fresc del segle xiii i XIV del Judici Universal i escenes de l'Antic i del Nou Testament. El campanar data del segle X-XI, es va construir amb restes de l'antiga ciutat romana de Forum Novum.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 28 gener 2020].
# Trinomi

En l'àlgebra elemental, un trinomi és un polinomi que consta de tres termes o monomis.

## Expressions trinomials

* $3x+5y+8z$ amb $x,y,z$ les variables
* $3t+9s^{2}+3y^{3}$ amb $t,s,y$ les variables
* $3ts+9t+5s$ amb $t,s$ les variables
* $Ax^{a}y^{b}z^{c}+Bt+Cs$ amb $x,y,z,t,s$ les variables, $a,b,c$ enters no negatius i $A,B,C$ qualsevol constant.
* $Px^{a}+Qx^{b}+Rx^{c}$ on $x$ és variable i constant $a,b,c$ són enters no negatius i $P,Q,R$ qualsevol constant.

## Equació trinomial

Una equació trinomial és una equació polinòmica que inclou tres termes. Un exemple és l'equació $x=q+x^{m}$ estudiat per Johann Heinrich Lambert al segle xviii.

### Alguns trinomis notables

* suma o diferència de dos cubs :
    $(a^{3}\pm b^{3})=(a\pm b)(a^{2}\mp ab+b^{2})$
* Un tipus especial de trinomi es pot tenir en compte de manera similar als quadràtics, ja que es pot veure com un quadràtic en una nova variable (x$^n$ sota). Aquest formulari es considera:
    $x^{2n}+sx^{n}+p=(x^{n}+a_{1})(x^{n}+a_{2}),$
on
    ${\begin{aligned}a_{1}+a_{2}&=s\\a_{1}\cdot a_{2}&=p.\end{aligned}}$
Per exemple, el polinomi (x² + 3x + 2) és un exemple d’aquest tipus de trinomi amb n = 1. La solució a$_1$ = 2 i a₂ = 1 del sistema anterior dona els factors trinomials:
    (x² + 3x+ 2) = (x + a$_1$)(x + a₂) = (x + 2)(x + 1).
El mateix resultat pot proporcionar-se amb la regla de Ruffini, però amb un procés més complex i que requereix més temps.

## Referències

* ↑ «Definition of Trinomial». Math Is Fun. [Consulta: 16 abril 2016].
* ↑ Corless, R. M.; Gonnet, G. H.; Hare, D. E. G.; Jerey, D. J.; Knuth, D. E. Advances in Computational Mathematics, 5, 1, 1996, pàg. 329–359. DOI: 10.1007/BF02124750.

## Vegeu també

* Expansió trinomial
* Monomi
* Binomi
* Expressió composta
# Torrijo de la Cañada

Torrijo de la Cañada és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.
# Torridincòlids

Els torridincòlids (Torridincolidae) constitueixen una petita família de coleòpters, en el subordre dels mixòfags.

## Taxonomia

Els torridincòlids contenen 7 gèneres i 60 espècies:
* Claudiella Reichardt & Vanin, 1976
* Delevea Reichardt, 1976
* Iapir Py-Daniel, da Fonseca & Barbosa, 1993
* Incoltorrida Steffan, 1973
* Satonius Endrödy-Younga, 1997
* Torridincola Steffan, 1964
* Ytu Reichardt, 1973

## Referències

* ↑ «Australian Faunal Directory». environment.gov.au. [Consulta: 30 agost 2015].
* ↑ Slipinski S.A., Leschen R.A.B., Lawrence J.F. 2011. Order Coleoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang Z.-Q. (ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa 3148: 203–208, 2011
* ↑ Torridincolidae Species List at Joel Hallan's Biology Catalog. Texas A&M University. Retrieved on 1 -1 May 2012.

## Enllaços externs

* Els torridincòlids al projecte Tree of Life (anglès)
# Tour de França de 1993

El 80é Tour de França es va disputar del 3 al 25 de juliol de 1993 sobre un recorregut de 20 etapes i amb un total de 3714 km que es van cobrir a una velocitat mitjana de 38,709 km/h. La carrera va començar en Puy du Fou i va acabar en París, en el clàssic final dels Camps Elisis.
El guanyador final va ser l'espanyol Miguel Induráin, que aconseguia la seua tercera victòria consecutiva de la competició.
# Turó de Morou

El Turó de Morou és una muntanya de 1.311 metres que es troba entre els municipis de Riells i Viabrea a la Selva i de Fogars de Montclús i Gualba al Vallès Oriental.
Al vessant sud del turó, l'Empedrat de Morou és una zona rocallosa, sense vegetació i abocada cap al costat sud-est per la topografia de la carena, des d'on es pot veure una bona vista sobre la vall de Santa Fe, incloent el mateix turó de Morou i els molts més espectaculars Turó de l'Home i les Agudes al vessant oposat. La roca de l'Empedrat és granítica, com ho és la dels molts afloraments que es van trobant sota la fageda de la resta del turó.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «L'Empedrat de Morou» ( PDF). Diputació de Barcelona.