OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Klenk F1

Klenk-Meteor va ser un constructor alemany de cotxes que va arribar a construir monoplaces per disputar curses a la Fórmula 1.

## Història

Va ser fundada per Ernst Loof que va construir els seus monoplaces basant-se en la base dels competitius Veritas que disputaven la Fórmula 2.
Quan Loof va caure seriosament malalt (moriria poc després) es va tancar l'escuderia.

## A la F1

El seu pilot habitual era Hans Klenk però degut a les ferides sofertes en un accident disputant una cursa anterior, el debut al campionat del món de la Fórmula 1 va estar a la 1954, debutant en el GP d'Alemanya de la mà del pilot Theo Helfrich,retirant-se a la volta 9 per un problema mecànic.
No va haver-hi presència de cotxes EMW en cap més cursa de la F1, no aconseguint cap punt pel campionat.

### Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1954 | Klenk | Klenk | ARG | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | SUI | ITA | ESP | - | 0 |
# Karen Fonteyne

Karen Fonteyne (Calgary, 29 de gener de 1969) és una nedadora canadenca de natació sincronitzada retirada que va arribar a ser subcampiona olímpica a Atlanta 1996 en el concurs per equips.

## Carrera esportiva

Als Jocs Olímpics de 1996 celebrats a Atlanta (Estats Units) va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, després dels Estats Units (or) i per davant del Japó (bronze), al costat de les seves companyes d'equip que van ser: Karen Clark, Sylvie Frechette, Janice Bremner, Christine Larsen, Erin Woodley, Cari Read, Lisa Alexander, Valerie Hould-Marchand i Kasia Kulesza.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2012-11-07 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 20 d'abril de 2018.
# Karen Cockburn

Karen Cockburn (Toronto, 2 d'octubre de 1980) és una gimnasta canadenca, ja retirada, especialitzada en la modalitat de Trampolí i guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 2 d'octubre de 1980 a la ciutat de Toronto, tot i que de ben petita es traslladà a North York, població situada a l'estat d'Ontario. Està casada amb el medallista i també saltador de llit elàstic Mathieu Turgeon.

## Carrera esportiva

Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova femenina de trampolí en la primera edició que aquesta modalitat gimnàstica formava part del programa olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí guanyar la medalla de plata, un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat vuit medalles en el Campionat del Món de llit elàstic, dues d'elles d'or; així com una medalla d'or en els Jocs Panamericans.

## Vida personal

El novembre de 2007 publicà una autobiografia, Karen Cockburn: Soaring High.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Karen Cockburn». [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ "Matt and Karen get Married" Arxivat 2012-03-31 a Wayback Machine.
* ↑ «COCKBURN Karen - FIG Athlete Profile». [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «"Karen Cockburn: Soaring High – the second book in the new series Celebrating Canadian Athletes from BookLand Press"». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 23 agost 2007].
# Kingston (Missouri)

Kingston és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 287 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingston tenia 287 habitants, 123 habitatges, i 76 famílies. La densitat de població era de 191,1 habitants per km².
Dels 123 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 35% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.889 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.417 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era d'11.867 $. Entorn del 15,4% de les famílies i el 17,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Kryptopterus schilbeides

Kryptopterus schilbeides és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del riu Mekong fins a Indonèsia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Kryptopterus moorei

Kryptopterus moorei és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius Chao Phraya i Mekong.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J. 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Kiakshuk

Kiakshuk (península d'Ungava, 1886 - Cape Dorset, 3 de maig de 1966) va ser un artista inuit de l'illa de Baffin (Nunavut) que va treballar en escultura i litografia.
Va néixer el 1886 a la península d'Ungava al nord del Quebec i cap al 1900 es va traslladar a Kinngait (aleshores Cape Dorset) al sud de l'illa de Baffin i hi va fer de caçador fins que quan tenia 70 anys, l'artista canadenc James Houston, que per encàrrec del govern canadenc havia muntat una cooperativa a Cape Dorset per promoure l'art inuit, li va ensenyar tècniques d'estampació portades del Japó que els artistes de la cooperativa van adaptar als materials locals (pedra en lloc de fusta).
L'obra de Kiakshuk se centra en històries de la religió dels inuit i de la seva vida quotidiana. El 1963 va fer tres inukshuks (escultures monumentals de pedra) per l'aeroport de Toronto.

## Referències

* ↑ Fulford, Robert. An Introduction to The Arts in Canada. Copp Clark Publishing, 1977, p. 14.
* ↑ «Kiakshuk» (en francès). Musée des beaux-arts du Canada. Arxivat de l'original el 2021-01-12. [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ Newlands, Anne. Canadian Art: From Its Beginnings to 2000. Firefly Books, 2000, p. 171.
* 1 2 Lutz, Maija M. Hunters, Carvers & Collectors: The Chauncey C. Nash Collection of Inuit Art. Peabody Museum Press, 2012.
* ↑ Thompson, Courtney R. «Inuit Prints, Japanese Inspiration: Early Printmaking in the Canadian Arctic». Art in Print, 2, pàg. 32.
* ↑ «Inukshuk Art at Toronto’s Pearson Airport Angers Some Inuit in Nunavut». CBC News, 27-09-2017.
# Korovino

«Korovino» té aquests significats:
* Korovino (Xebékino), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Korovino (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
* Korovino (Rakítnoie), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Karl Hopf

Karl Hopf o Carl Hermann Friedrich Johann Hopf (Hamm, Westfàlia 19 de febrer de 1832 - Wiesbaden, 23 d'agost de 1873) va ser un historiador i expert en la Grècia medieval, tant romana d'Orient com llatina.
Hopf es va graduar a la Universitat de Bonn, on va rebre el seu doctorat en història medieval grega. Va treballar com a professor i bibliotecari a la Universitat de Greifswald i a la Universitat de Königsberg. sovint visitava els arxius medievals grecs i italians buscant fonts per als seus treballs.

## Fonts

* Peter Wirth: Hopf, Carl. a: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 9. Duncker & Humblot, Berlín 1972, S. 609.
* Ludwig Streit: Hopf, Karl. a: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 13. Duncker & Humblot, Leipzig 1881, S. 102-104.

## Treballs

* (En anglès) List of works published by Karl Hopf, listed in catalogui of National library in Berlin
# Khachariawas

Kachariawas fou un estat tributari protegit de l'Índia, a Rajputana, thikana feudatària de Jaipur, governada per una dinastia Shekawati del sub clan Ladkhani.

## Llista de rages

* Thakur Lad Singh (conegut com a lad khan) 1618-1621
* thakur Madho Singh 1621-1641
* thakur Sur Singh 1641-1670
* thakur Ajab Singh 1670-1671
* thakur Fateh Singh 1671-1705
* thakur Guman Singh 1705-1755
* thakur Duleha Singh 1755-1801
* thakur Shivdan Singh 1801-1816
* thakur Ram Singh 1816-1827
* thakur Chattar sal 1827-1874
* thakur Bijay Singh 1874-1886
* thakur Gobind Singh 1886-1900
* thakur Kalyan Singh 1900-1937
* thakur Surendra Singh 1937-1953

## Referències

* ↑ Genealogia
# Thavil

Un thavil (en tàmil: தவில்) o tavil és un tambor amb dues membranes en forma de cilindre originari de l'estat de Tamil Nadu. També s'utilitza àmpliament a Andhra Pradesh, Karnataka, Kerala, Telangana i al nord i l'est de Sri Lanka, a la zona de majoria tàmil anomenada Tamil Eelam.
S'utilitza tant en les cerimònies dels temples com en la música popular i la música carnàtica, sovint acompanyant el nadaswaram, un instrument de vent. El thavil i el nadaswaram són components essencials de les festes i cerimònies tradicionals al sud de l'Índia.

## Característiques

El thavil consisteix en una closca cilíndrica buidada de fusta de jaca. Les capes de pell d'animal (búfal d'aigua a la dreta, cabra a l'esquerra) s'estenen pels dos costats de la closca mitjançant cèrcols de cànem units a la closca. El costat dret de l'instrument té un diàmetre més gran que el costat esquerre. La cara més gran es toca amb uns didals i té un to més alt que la cara més petita, que es toca amb una baqueta.
El thavil modern té un cos que està vorejat per un anell d'acer recobert de plàstic sobre el qual les dues pells es fixen mitjançant corretges metàl·liques. Les dues pells es poden ajustar per separat.
L'instrument es toca mentre s'està assegut, o bé penjat de l'espatlla amb una corretja de tela anomenada nadai. La ciutat de Thanjavur és coneguda pel thavil anomenat Thanjavur thavil.

## Referències

* ↑ «South Indian Thavil». indian-instruments.com. Arxivat de l'original el 2023-11-13. [Consulta: 12 novembre 2023].
* ↑ «Official Web Site of Saneetha Nataka Academy - List of Saneetha Nataka Academy Award Winners». Arxivat de l'original el 2015-05-30.
# Santa Quitació

La Santa Quitació és el nom que pren la reivindicació de banda del moviment agermanat de Mallorca d'un nou règim fiscal que dugui a la redempció dels censals mitjançant el retorn als creditors censalistes del capital prestat, prioritzant aquesta acció sobre el pagament de pensions i interessos endarrerits. Aquest objectiu va esdevenir el nucli central de les demandes agermanades, amb un clar enfrontament amb l'oligarquia urbana que, com a posseïdora de molts dels censals sobre els comptes de la Universitat, sempre es va oposar a les mesures de quitació del deute de manera immediata.

## Referències

* ↑ SERRA, Jaume. Pau Casesnoves i les Germanies a Inca. Inca: IES Pau Casesnoves/ Edicions Documenta Balear, 2001.
# Carabén

Carabén és el nom dels següents personatges:
* Armand Carabén i Ribó (1931-2011), advocat, economista, i dirigent esportiu català.
* Josep Carabén i Vendrell (1869-1929), empresari i polític català, avi de l'anterior.
* David Carabén, músic català, membre de Mishima
# Sergio Bravo

Sergio Bravo Martínez (27 de novembre de 1927) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1954.

## Referències

* ↑ Sergio Bravo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Virgina Johnson

Virginia Johnson o Virginia E. Johnson, nascuda com a Mary Virginia Eshelman, (Springfield, 11 de febrer de 1925 – Saint Louis, 24 de juliol de 2013) va ser una sexòloga estatunidenca, pionera en la terapia sexual moderna.
Va començar estudis de música i de sociologia, però no els va acabar. El 1957, treballant al departament d'obstetrícia i ginecologia de la Universitat George Washington de Sant Louis, va conèixer William Howell Masters, amb qui va dur a terme diversos estudis sobre la sexualitat humana, publicats en dos volums de gran repercussió: Human Sexual Response (1966) i Human Sexual Inadequacy (1970). Posteriorment, va continuar publicant altres estudis, com ara, Homosexuality in perspective (1979). El 1964, la parella va crear, a Saint Louis, la Reproductive Biology Research Foundation, que el 1978 va passar a anomenar-se Masters and Johnson Institute.

## Referències

* 1 2 3 «Virginia Johnson | enciclopèdia.cat». [Consulta: 29 maig 2021].
* 1 2 País, El «Fallece Virginia Johnson, pionera en la terapia sexual moderna» (en castellà). El País [Madrid], 25-07-2013. ISSN: 1134-6582.
# Llista de jutges d'Arborea

Els jutges (sobirans) d'Arborea governaven el Jutjat d'Arborea, a l'oest de Sardenya.

## Llista de jutges

* Gonnari Comit de Salanis (o Gunnari Comit de Salanis), jutge d'Arborea i Torres, començaments del segle xi
* Barisó d'Arborea i Torres meitat del segle XI
* Marià I de Zori vers 1060-1070
* Orsoc I d'Arborea vers 1070-1102
* Comit I d'Orrù vers 1102-?
* Constantí I de Lacon començaments del segle XII
* Torbè d'Arborea ?-?
* Orsoc II de Zori ?-1122
* Orsoc III d'Arborea i Comit II d'Arborea, jutges de fet
* Comit III d'Arborea 1122-1146
* Barisó I d'Arborea 1146-1185
* Hug I d'Arborea 1185-1221 (conjutge 1192-1195)
* Pere I d'Arborea 1185-1192 (conjutge 1192-1214)
* Barisó II d'Arborea conjutge 1214-1217 (Barisó Torxitori IV de Càller)
* Pere II d'Arborea (proclamat jutge únic des del 1217) 1221-1241
* Marià II d'Arborea 1241-1295 o 1297 (nominal del 1255 al 1264)
* Guillem de Capraia, regent 1241-1255, jutge 1255-1264
* Nicolau de Capraia 1264 (nominal del 1264 al 1274)
* Joan d'Arborea 1295 o 1297-1304
* Andreuot d'Arborea, associat 1295 o 1297-1304, conjutge 1304-1308
* Marià III d'Arborea, associat 1295 o 1297-1304, conjutge 1304-1308, sol 1308-1321
* Hug II d'Arborea 1321-1336
* Pere III d'Arborea 1336-1347
* Marià IV d'Arborea el gran 1347-1376
* Hug III d'Arborea 1376-1383
* Leonor d'Arborea, regent 1383-1402
* Frederic I d'Arborea 1383-1388
* Marià V d'Arborea 1388-1407
* Guillem d'Arborea 1407-1410, va vendre el jutjat al rei de Catalunya-Arago el 1410.
* Lleonard Cubell, regent 1407-1408 i 1409-1410, després marquès d'Oristany i comte del Goceà (1410-1427, mantingué els drets al jutjat)
* Brancaleone Doria, 1408-1409
* Antoni Cubell marquès d'Oristany i comte del Goceà, jutge titular d'Arborea 1427-1463
* Salvador Cubell marquès d'Oristany i comte del Goceà, jutge titular d'Arborea 1463-1470
* Els drets van passar als Alagó, senyors de Sastago i Pina el 1470
# Conciliación

Conciliación és un barri (barrio) de l'oest de Montevideo, Uruguai. Limita amb els barris de Paso de la Arena, Lezica-Melilla i Sayago.
És una zona residencial de la ciutat i serveix de pont entre el Montevideo urbà i el rural.

## Enllaços externs

* Pàgina web de la Intendència Municipal de Montevideo (castellà)
* Google Maps: Conciliación, Montevideo
# Commelina

Commelina és un gènere que comprèn aproximadament unes 200 espècies de plantes herbàcies i perennes pertanyents a la família de les commelinàcies. L'anomenà Commelina communis Linné en honor dels tres germans Commelin, que van viure a França durant el segle xviii. Tots tres van ser botànics, però només dos van arribar a ser famosos pel seu treball. Els dos grans pètals de color blau llampant, diuen que representen els dos germans famosos, mentre que el petit pètal blanc en simbolitza el tercer, científicament insignificant.
Commelina communis és una planta comuna al nord-est dels EUA. Creix fàcilment en sòls urbans, colonitza jardins abandonats. Sovint es troba en jardins amb plantes de Vinca, potser perquè la semblança superficial de les seves tiges i fulles les fan més perdurables.
Diverses espècies, especialment Commelina benghalensis, són comestibles com vegetals en el sud-est d'Àsia i Àfrica. Creix en llocs amb certa exposició al sol, especialment amb ombres parcials o lleugerament ombrívols. Les flors són blaves i el fullatge verd. Són plantes atractives per a abelles, papallones i ocells.

## Espècies seleccionades

* Commelina benghalensis
* Commelina caroliniana
* Commelina communis
* Commelina cyanea
* Commelina diffusa
* Commelina erecta
* Commelina lukei
* Commelina sellowiana
* Commelina tuberosa
* Commelina virginica

## Referències

* 1 2 Faden, Robert (2006), "Commelina", in Comité editorial de Flora of North America, eds. 1993+, Flora of North America online, vol. 22, Nueva York y Oxford: Oxford University Press
* ↑ «Commelina». Tropicos.org. Jardín Botánico de Misuri. [Consulta: 8 novembre 2013].
* ↑ Faden, Robert (1998), "Commelina", in Kubitzki, K., The Families and Genera of Vascular Plants, vol. 4, Berlín: Springer, pàg. 126
* ↑ Qaiser, M.; Jafri, S.M.H. (1975), "Commelina benghalensis", in Ali, S.I.; Qaiser, M., Flora of Pakistan, vol. 84, San Luis: Universidad de Karachi y Jardín Botánico de Misuri, pàg. 10
# Consell General d'Ille i Vilaine

El Consell General d'Ille i Vilaine és l'assemblea deliberant executiva del departament francès d'Ille i Vilaine a la regió de Bretanya. La seva seu es troba a Rennes. Des de 2004, el president és Jean-Louis Tourenne (PS).

## Presidents del Consell General d'Ille i Vilaine

| Nom | Data de mandat | Partit |
| Marcel Rupied | 1947-1961 | CNIP |
| Robert de Toulouse-Lautrec | 1961-1964 | CNIP |
| Henri Fréville | 1964-1976 | MRP |
| François Le Douarec | 1976-1982 | UDR |
| Pierre Méhaignerie | 1982-2001 | UDF |
| Marie-Joseph Bissonnier | 2001-2004 | UMP |
| Jean-Louis Tourenne | 2004 - | PS |

## Els Vicepresidents

* Mireille Massot, 1r vicepresident encarregat de l'ensenyament, de l'educació, escoles i consell departamental dels joves
* Clément Théaudin, 2n vicepresident encarregat de la infantesa, de l'adolescèniae, dels joves, la família i els esports
* Jean Normand, 3r vicepresident encarregat de l'ocupació, de l'economia, de la recerca, de la tecnologia i de l'ensenyament superior
* Daniel Delaveau, 4t vicepresident encarregat de l'habitatge
* Jacky Le Menn, 5è vicepresident encarregat de la solidaritat amb la gent gran, els discapacitats i la inserció
* Louis Feuvrier, 6è vicepresident encarregat de l'ordenament del territori, el comerç i l'artesanat
* Christian Le Maout, 7è vicepresident encarregat de les finances, dels mercats públics, del Servei departamental d'incendis i del patrimoni departamental
* André Lefeuvre, 8è vicepresident encarregat dels transports
* Clotilde Tascon-Mennetrier, 9è vicepresident encarregat de la solidaritat internacional, dels afers europeus i les accions de cooperació
* Marcel Hamel, 10è vicepresident encarregat de les infraestructures
* Didier Le Bougeant, 11è vicepresident encarregat de la cultura
* Victor Préauchat, 12è vicepresident encarregat del personal
* Louis Dubreil, 13è vicepresident encarregat de l'agricultura
* Christian Couet, 14è vicepresident encarregat del medi ambient i de l'aigua
* Jeannine Huon, 15è vicepresident encarregat de la democràcia participativa i les relacions públiques

## Els Consellers generals

El Consell general de l'Ille i Vilaine comprèn 53 consellers generals, elegits dels 53 cantons d'Ille i Vilaine.
De 2008 a 2011
De 2004 a 2008

## Vegeu també

* Consell Regional de Bretanya
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Web del Consell General d'Ille i Vilaine
# Sarí-Baix

Sarí-Baix (en (ucraïnès): Сари-Баш, en rus: Сары-Баш) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 769 habitants. Pertany al districte rural de Pervomàiske.

## Referències

* ↑ «Телефонные коды городов Крыма после присоединения». Предложения по отдыху в Крыму. Arxivat de l'original el 2016-06-05. [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ Приказ Россвязи от 31.03.2014 № 61 «О присвоении почтовых индексов объектам почтовой связи»
# Saró

Saró (Saron, Σάρων) fou un mític rei de Trezè, successor d'Altep.
Va construir un santuari dedicat a Àrtemis Sarònia a la vora del mar, tant magnífic, que el golf de Trozen va rebre el nom de golf de Febe.
Saró era un gran caçador, i una vegada, mentre caçava perseguint una cérvola, l'animal va saltar al mar. Saró s'hi va tirar al seu darrere, i va nedar tanta estona que es va anar quedant sense forces fins que es va ofegar. Les onades van llençar el seu cos a poca distància del temple. Va ser enterrat a la cova d'Àrtemis i, en endavant, el golf entre l'Àtica i l'Argòlida fou anomenat golf Sarònic. Prop de Trozen hi havia també una petita ciutat anomenada Saron.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 483. ISBN 9788496061972.