OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# HNBR

Els copolímers de butadiè-acrilonitril hidrogenats, o també cautxú nitril hidrogenat (abreviatura HNBR), són un tipus d'elastòmer per a usos especials, com substitutiu del cautxú sintètic. Van ser desenvolupats a la dècada de 1980, coneguts com HSN (nitril altament saturat). Presenten una inèrcia tèrmica i química superior a les dels NBR (“ cautxú de nitril ").
Els elastòmers HNBR resulten de la hidrogenació catalítica (s'utilitzen dihidrogen i pal·ladi) dels dobles enllaços carboni-carboni (és a dir, C=C → CC) dels NBR estàndard, operació que es realitza després de la dissolució dels copolímers. Els materials obtinguts són més cars.

## Propietats dels vulcanitzats

Depenen de taxes de saturació variables (de 82 a més de 99 %) unitats de butadiè. En comparació amb NBR, els elastòmers HNBR mostren resistències tèrmiques millorades [ús de −40 A +165 °C (per a NBR, servei fins a 110 °C) ], productes químics i meteorització (oxidació, ozó, UV), perquè els enllaços simples són menys reactius que els dobles. Són resistents als olis, als combustibles i a l'abrasió, però són sensibles als hidrocarburs clorats . Les propietats mecàniques són elevades. D'altra banda, la hidrogenació de la cadena comporta un augment de la fluència i una disminució de l'elasticitat a baixes temperatures.
Pel que fa al NBR, el contingut d'acrilonitril (unitats) (entre 20 i 43 %) depèn de les propietats desitjades.
Els diferents graus es poden vulcanitzar amb sofre o peròxid orgànic, excepte aquells amb una taxa molt baixa (< 1 %) en segments de butadí insaturat (peròxid utilitzat).

## Usos

Aquests materials s'utilitzen àmpliament com a juntes (anelles O, segellat en extracció a la indústria del petroli, etc.), corretges de distribució, canonades de combustible , etc Per a algunes aplicacions, són alternatives econòmiques als fluoroelastòmers cars (FKM).

## Referències

* ↑ «Standard Practice for Rubber and Rubber Latices—Nomenclature», 15-06-2022. [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «O-Rings - Sealing Solutions». [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ La plage de température de service dépend du grade ; elle est comprise entre ces deux températures extrêmes.
* 1 2 (anglès) Heat and Oil Resistance Properties sur le site Orings. [Cette classification de résistance à l’huile est liée au % de gonflement de l’élastomère dans l’huile aromatique de référence ASTM #3 (IRM 903), à une température et une durée données].
* ↑ «iso.org-iso:std». [Consulta: 14 abril 2023].

## Enllaços externs

* «SKF». [Consulta: 14 abril 2023].
# Zlatan Bajramović

Zlatan Bajramović és un exfutbolista de Bòsnia i Hercegovina.
Va començar com a futbolista al FC St. Pauli. Posteriorment jugà a SC Freiburg, FC Schalke 04 i Eintracht Frankfurt, i fou internacional amb Bòsnia.

## Referències

* ↑ «Bajramović: Povrede su mi uništile karijeru» (en bosnian). sportsport.ba, 19-03-2012. [Consulta: 29 març 2012].
* ↑ Mamrud, Roberto. «Bosnia and Herzegovina – Record International Players». RSSSF, 16-07-2009. [Consulta: 20 juliol 2009].
# PLJ

PLJ té els següents significats:
* Partit Liberal del Japó, partit polític del Japó
* Partit Llibertat i Justícia, partit polític d'Egipte
* Pueblo, Libertad y Justicia, partit polític d'Espanya
# Lo Solà (Mur)

Lo Solà és una solana del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori de Mur.
Està situat al vessant meridional de la carena on es drecen el castell de Mur i la col·legiata de Santa Maria de Mur, a l'esquerra del barranc de Mur, al sud del Camí de Mur, actual carretera asfaltada. És continuat cap al nord pel Solà de Mur.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Odó I de Savoia

Odó I de Savoia (v 1020 - 1060) fou comte de Mauriena, Belley i Chablais, antecedent del que fou després el comtat de Savoia, càrrec que va ocupar entre els anys 1051 i 1060.

## Antecedents familiars

Va néixer vers l'any 1020 sent el fill més petit del comte Humbert I de Savoia i la seva esposa Ancilla de Lenzbourg, sent germà del comte Amadeu I de Savoia.

## Núpcies i descendents

Es casà vers el 1046 amb la marquesa Adelaida de Susa, filla d'Ulric Manfred I de Torí i Berta de Toscana, amb la qual tingué:
* Pere de Savoia (v 1048-1078), comte de Savoia
* Amadeu de Savoia (v 1050-1094), comte de Savoia
* Odó de Savoia (?-1088), bisbe d'Asti
* Berta de Torí (1051-1087), casada el 1066 amb l'emperador Enric IV del Sacre Imperi Romanogermànic
* Adelaida de Savoia (d 1052-1079), casada primer amb Guigó IV d'Albon i el 1067 amb el rei Rodolf de Suàbia

## Ascens al tron comtal

A la mort del seu germà Amadeu I de Savoia, ocorreguda l'any 1051, fou nomenat el seu successor davant la prematura mort del fill hereu primogènit d'aquell i la manca d'un hereu mascle en condicions, ja que el segon fill d'Amadeu I, Aimone, en aquells moments havia fet vot eclesiàstics.
Gràcies al seu casament amb Adelaida de Susa incorporà als seus dominis les terres del marquesat de Torí, incorporant les ciutats d'Alba, Albenga, Asti i Ventimiglia.
A la seva mort fou succeït alternativament per dos dels seus fills mascles.
# Ventiseri

Ventiseri (en cors Ventisari) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 2.023 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.029 | 1.314 | 1.280 | 1.702 | 2.005 | 2.023 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | François Tiberi | DVG | |
# Hatrurita

L'hatrurita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, la Formació Hatrurim, a Israel.

## Característiques

L'hatrurita és un silicat de fórmula química Ca₃SiO₅. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'hatrurita pertany a «09.AG: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats) amb anions addicionals; cations en coordinació > [6] +- [6]» juntament amb els següents minerals: abswurmbachita, braunita, neltnerita, braunita-II, långbanita, malayaïta, titanita, vanadomalayaïta, natrotitanita, cerita-(Ce), cerita-(La), aluminocerita-(Ce), trimounsita-(Y), yftisita-(Y), sitinakita, kittatinnyita, natisita, paranatisita, törnebohmita-(Ce), törnebohmita-(La), kuliokita-(Y), chantalita, mozartita, vuagnatita, jasmundita, afwillita, bultfonteinita, zoltaiïta i tranquillityita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Formació Hatrurim, una formació geològica que es troba al desert del Nègueb, a Israel. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hatrurite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 octubre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Herk-de-Stad

Herk-de-Stad és una ciutat de la província de Limburg a Bèlgica, amb gairebé 12.000 habitants. Se situa als marges del riu Herk que va donar el seu nom a la ciutat i que desemboca al Dèmer a la frontera de la ciutat amb el municipi d'Halen.

## Història

Cap a l'any 1795 era una de les Bones Viles del Principat de Lieja, part del Comtat de Loon. Segueix un breu episodi d'annexió a França cap a la creació el 1815 de Regne Unit dels Països Baixos. Des de 1830 és belga.
# Hitomi Obara

Hitomi Obara –en japonès, 小原日登美, Obara Hitomi– (nascuda com a Hitomi Sakamoto, Hachinohe, 4 de gener de 1981) és una esportista japonesa que va competir en lluita estil lliure.
Va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012, obtenint una medalla d'or en la categoria de 48 kg. Als Jocs Asiàtics de 2010 va aconseguir la medalla de bronze en la mateixa categoria.
Va guanyar 8 medalles d'or al Campionat Mundial de Lluita entre els anys 2000 i 2011, i 2 medalles d'or al Campionat Asiàtic de Lluita, en els anys 2000 i 2005.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 1 | Lliure 48 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2000 | Sofia ( Bulgària) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2001 | Sofia ( Bulgària) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2005 | Budapest ( Hongria) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2006 | Canton ( R.P. de la Xina) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2007 | Bakú ( Azerbaidjan) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2008 | Tòquio ( Japó) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2010 | Moscou ( Rússia) | 1 | Lliure 48 kg |
| 2011 | Istanbul ( Turquia) | 1 | Lliure 48 kg |
| Jocs Asiàtics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2010 | Canton ( R.P. de la Xina) | 3 | Lliure 48 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2000 | Seül ( Corea del Sud) | 1 | Lliure 51 kg |
| 2005 | Wuhan ( R.P. de la Xina) | 1 | Lliure 51 kg |

## Referències

* ↑ «Hitomi Obara» Arxivat 2012-12-15 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Hitomi Obara» en Iat.uni-leipzig.de (anglès)

## Enllaços externs

* bio on fila-wrestling.com Arxivat 2010-09-14 a Wayback Machine.
# Hixam (nom)

Hixam és un nom masculí àrab —en àrab هشام, Hixām— que literalment significa ‘generositat’. Si bé Hixam és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Hisham, Hesham, Hicham. Aquest nom també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: en turc Hişam.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "هشم". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Hippolyte Bayard

Hippolyte Bayard (Breteuil-sur-Noye, 20 de gener de 1801- Nemours, 14 de maig de 1887) fou un inventor i fotògraf francès. És considerat un dels pares de la fotografia, al costat de Niepce, Daguerre, William Fox Talbot i Hèrcules Florence, per les seves investigacions en la fixació de les imatges.
Va ser inventor l'any 1837 d'un procediment fotogràfic de positivat directe, a l'estil del daguerreotip, mitjançant l'ocupació de la càmera obscura i el paper com a suport.
A les imatges obtingudes per aquest procediment les va anomenar dibuixos fotogènics. Funcionari del Ministeri d'Hisenda de França en les seves hores de treball i membre de la bohèmia parisenca en el seu temps lliure, Bayard va assolir realitzar imatges fotogràfiques abans que el daguerreotip es fes públic l'any 1839.
Els seus dibuixos fotogènics es caracteritzen per presentar un aspecte molt diferent del dels daguerreotips. Presenten un major contrast entre blancs i negres, comptant amb menors detalls, havent donat compte de l'absència de grisos. Segons s'ha dit, les seves imatges sí que tenen en comú amb els daguerreotips el tractar-se de positius directes, sent per tant imatges úniques. Bayard va tractar que el govern francès comprés o subvencionés el seu projecte en la mateixa mesura que havia fet amb el daguerreotip.
No obstant això, François Aragó, el polític implicat en l'assumpte, va tractar d'ocultar les seves investigacions per a no enfosquir el paper de Daguerre. L'única compensació que va obtenir van ser sis-cents francs, enfront de les pensions vitalícies concedides a Daguerre i al fill de Niepce. Desencantat, va abandonar les seves investigacions fotogràfiques, passant a utilitzar la resta de procediments fotogràfics que van anar sorgint.
Com fotògraf es va dedicar a la realització de bodegons, paisatges i retrats. Va participar en la Missió Heliogràfica i va ser membre fundador de la Societat Heliogràfica i de la Societat Francesa de Fotografia. Gràcies a la seva tasca es va organitzar la primera exposició fotogràfica de la història, per a ajudar a les víctimes d'un terratrèmol, al juny de 1839.
# Henri Camara

Henri Camara (10 de maig de 1977) és un exfutbolista senegalès.
L'any 1998 marxà a França on fitxà pel RC Strasbourg, més tard jugà a Suïssa als clubs Neuchâtel Xamax i Grasshopper-Club Zürich, on guanyà el campionat suís l'any 2001. Retornà a França a les files del Sedan abans de marxar a Gran Bretanya. A aquest país jugà a molts clubs. El Wolverhampton Wanderers FC el fitxà l'agost de 2003 per £1.5 milions. En aquest club fou nomenat Jugador de l'any pels seguidors, però després del descens del club no acceptà jugar en una categoria inferior i la temporada següent fou cedit al Celtic, qui en pagà £1.5 milions per la temporada 2004-05. Després fou cedit al Southampton FC. L'agost del 2005 fou fitxat pel Wigan Athletic per £3 milions. Més tard fou cedit novament als clubs West Ham United FC i Stoke City.
Fou internacional amb Senegal i disputà la Copa del Món de 2002 on marcà dos gols. També disputà les Copes d'Àfrica dels anys 2004, 2006 i 2008.

## Referències

* ↑ «Camara walks out on Wolves». BBC Sport website, 13-07-2004.
* ↑ «Camara joins Celtic». BBC Sport website, 30-07-2004.
* ↑ «Camara completes switch to Saints». BBC Sport website, 31-01-2005.
* ↑ «Camara joins Wigan in £3m switch». BBC Sport website, 06-08-2005.
* ↑ «West Ham sign Solano and Camara». BBC Sport website, 31-08-2007.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Henri Camara a soccerbase.com
* Sporting-heroes
# Higini

Higini és el nom dels següents personatges:
* Gai Juli Higini, gramàtic romà
* Higini Anglès i Pàmies, capellà i músic nascut a Maspujols, prop de Reus, el dia 1 de gener de 1888.
* Higini Clotas i Cierco, polític català, fou vicepresident del Parlament de Catalunya del 1999 al 2012.
* Higini Torras i Majem, empresari català del sector paperer i bancari.
* Sant Higini I, Bisbe de Roma el 136 i va morir el 140.
# Higinio Atilio López Riveros

Higinio Atilio López Riveros (Villarrica, 5 de febrer de 1925 - 14 de juliol de 2016) fou un futbolista paraguaià de la dècada de 1950.

## Trajectòria

López formà part de la selecció del Paraguai que participà en la Copa del Món de futbol de 1950 i al Campionat Sud-americà de 1953, en el qual Paraguai fou campió. Pel que fa a clubs, fou un autèntic rodamón, perquè jugà a Nacional i Club Guaraní del Paraguai, Boca Juniors de Cali de Colòmbia, Atlético de Madrid d'Espanya, Atlético Chalaco del Perú, i Atahualpa i Aucas de l'Equador.
Després de la seva retirada com a jugador es convertí en entrenador. Entre els equips que dirigí hi ha Sportivo Luqueño, Guaraní i Club Libertad.

## Palmarès

* Lliga paraguaiana de futbol:
** 1949
* Lliga equatoriana de futbol:
** 1959
* Copa Amèrica de futbol:
** 1953

## Referències

* ↑ «Falleció el gran Atilio López, campeón de América del 53». Asociación Paraguaya de Futbol, 15-07-2016. Arxivat de l'original el 2016-08-21. [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «Perfil a FIFA». FIFA. Arxivat de l'original el 2015-05-06. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Los campeones, uno por uno». abc. Arxivat de l'original el 2018-12-10. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Atilio López: El hombre gol paraguayo». abc. Arxivat de l'original el 2011-08-13. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Hospital de Santa Caterina

«Hospital de Santa Caterina» té aquests significats:
* Hospital de Santa Caterina (Salt), centre mèdic actiu al terme de Salt (Gironès)
* Hospital de Santa Caterina de Girona, centre mèdic a la ciutat de Girona actiu fins al 2009
* Hospital i capella de Santa Caterina a Ordis
# Hug de Montcada i de Cardona

* No s'ha de confondre amb Hug de Montcada i Gralla.
Hug de Montcada i de Cardona (Xiva, Regne de València, 1478 - Golf de Salern, 28 de maig de 1528), General valencià de Mar i Terra i Virrei de Nàpols i de Sicília.
Fill de família il·lustre, el Casal de Montcada, pretesament provinent de Baviera segons una llegenda familiar lligada al mite d'Otger Cataló. El seu pare fou el baró de Xiva i Castellnou, Pere III de Montcada i Vilaragut.

## Fets destacables

Des de jove va ser Cavaller de l'Orde de Sant Joan. Hi ha algunes referències poc segures que el 1495 servia a Itàlia amb els francesos. El 1495 va abandonar el servei de Cèsar Borja quan aquest passa a simpatitzar amb els francesos.
El 1496 combat als francesos a Catalunya i el Rosselló. En aigües italianes, guerreja amb les seves galeres contra els barbarescs, de manera que Ferran el Catòlic el nomenà virrei de Sicília.
Donant suport a Pedro Navarro, el 1513 passa a Trípoli amb les galeres de Sicília per reforçar la seva defensa. Continua la campanya per la costa nord-africana, capturant i enfonsant fustes barbaresques.
El 1522, quan era general de Carles V, va assetjar la plaça de Tournai. El 1524, amb 16 galeres espanyoles, ataca i pren, ajudat pels provençals, les places franceses de Toló, Ieras i Fréjus, i després és derrotat i capturat per Andrea Doria a la desembocadura del riu Var. És alliberat el 1526 gràcies al tractat de Madrid.
Pren el comandament d'un dels cossos d'exèrcit de Carles III de Borbó i conquereix Milà i la Llombardia i allibera el Papa Climent VII, que estava assetjat al Castell de Sant Angelo pels Colonna. Es reconcilia amb els Colonna. El 1527 està amb les seves tropes al Saqueig de Roma.
El 1528, trobant-se a Nàpols, és bloquejat per les flotes genoveses i franceses. Surt a fer-los front i mor en combat en aigües del Golf de Salern. Gairebé tots els seus vaixells van ser enfonsats o capturats.

## Referències

* ↑ Virreis de Nàpols, a la Col·lecció de documents inèdits per a la història d'Espanya, vol. XXIII, pàg. 77-86.
* ↑ Batllori, Miguel. Catalunya a l'època moderna: recerques d'història cultural i religiosa. Edicions 62, 1971, p. 44.

## Bibliografia

* Enciclopedia General del Mar Edicions Garriga, 1975
* L'Armada Espanyola, des de la unió dels regnes de Castilla i Aragó (Cesáreo Fernández Duro, 1895). Editat pel Museu Naval de Madrid, 1975
# Hug de Spoleto

Hug de Spoleto és el nom dels següents personatges:
* Hug I de Spoleto el Gran (també Hug de Toscana) duc de Spoleto 989-996 i marquès de Toscana 962-1001
* Hug II de Spoleto, duc 1020-1035
* Hug III de Spoleto, duc 1036-1043
# Hogarth Press

La Hogarth Press és una editorial britànica fundada l'any 1917 pels escriptors Leonard i Virginia Woolf. El nom prové de la seva casa a Richmond, el districte occidental de Londres on vivien i on van començar a imprimir els llibres que publicaven.

## Història

El propòsit de l'editorial era donar a conèixer obres d'actualitat en diversos camps: des de ficció fins a economia, passant per crítica cultural o psicologia. Al començament, els Woolf feien servir una impremta senzilla feta a casa que situaren sota la taula del menjador. Durant el període d'entreguerres, després de l'èxit de l'obra de Virginia Woolf titulada Kew Gardens (1919), i la major seguretat econòmica que va permetre, la Hogarth Press va deixar de ser un hobby del matrimoni per convertir-se en una empresa real, amb la introducció al taller d'impressores comercials. L'any 1938 Virginia Woolf va perdre el seu interès en el negoci, moment en el qual va vendre la seva part a John Lehmann, que va seguir regentant l'editorial amb Leonard Woolf, convertida en companyia associada a Chatto & Windus.
L'editorial es va fer famosa per imprimir els llibres del Grup de Bloomsbury, del qual formava part el matrimoni Woolf, a més de publicar llibres pioners de la psicoanàlisi, amb la col·laboració d'Anna Freud, i traduccions de literatura estrangera, principalment literatura russa, com ara Tolstoi, Fiódor Dostoievski o Txékhov. Entre 1917 i 1946, la Hogarth Press va publicar 525 obres.

## Disseny

Les cobertes dels llibres eren realitzades al començament per la germana de Virginia, Vanessa Bell, qui s'encarregava del disseny. D'altres artistes que varen col·laborar amb el disseny de l'editorial inclouen John Banting, William Nicholson i Graham Sutherland, amb les seves propostes innovadores i afins als ideals modernistes del cercle de Bloomsbury.

## Publicacions destacades

* Kam, de Ruth Manning-Sanders, 1922.
* The Waste Land, de T.S. Eliot, 1923. La primera edició al Regne Unit.
* In a province, de Laurens van der Post, 1934.
* Essays, poems and letters, de Julian Bell (fill de Vanessa Bell, mort a la Guerra Civil Espanyola), 1938.
* The Standard Edition of the Complete Works of Sigmund Freud, 1953-1974.

## Referències

* 1 2 http://www.tate.org.uk/archivejourneys/bloomsburyhtml/art_together_hogarth.htm
* 1 2 http://www.lib.udel.edu/ud/spec/exhibits/hogarth/

## Fonts bibliogràfiques

* J. Howard Woolmer. A Checklist of the Hogarth Press, 1917-1946..
* George Spater, A marriage of true minds: An intimate portrait of Leonard and Virginia Woolf.
* Quentin Bell, Virginia Woolf

## Enllaços externs

* Virginia Woolf, the Hogarth Press and the detective novel Arxivat 2012-01-25 a Wayback Machine. (PDF), assaig de Diane F. Gillespie a South Carolina Review Arxivat 2012-09-03 a Wayback Machine., número 35.2, 2003.
# Honorat Borrassà

Honorat Borrassà (Girona, ca.1424 - 1457) fou un pintor català, membre de la família d'artistes Borrassà.
Fill de Francesc Borrassà, Honorat fou un dels últims membres de l'obrador familiar. La seva germana, Caterina Borrassà, es va casar amb Joan Antigó, qui va continuar part de les feines de l'obrador. Ramón Solà I fou un dels deixebles del seu taller. Tant en les seves obres com en les Bernat Martorell es pot veure una influència conjunta.
Tot i no conservar-se moltes obres seves, la seva producció, conjuntament amb Joan Antigó, es troba ben documentada, i es va estendre des de Puigcerdà fins a Sant Feliu de Guíxols.
Algunes de les seves obres més conegudes són el retaule de Castelló d'Empúries, realitzat amb Antigó i una altra de present a la col·lecció permanent del gòtic del Museu Nacional d'Art de Catalunya, també atribuïda a tots dos pintors, Sant Joan Baptista i sant Esteve, procedent del convent de sant Domènec de Puigcerdà.
El 2003, Francesc Ruiz i Quesada va atribuir a Antigó i Borrassà una Mare de Déu que va formar part d'una predel·la, avui al Metropolitan Museum of Art.

## Referències

* ↑ Fitxa obra al MET

## Bibliografia

* Gumà, Montserrat (coord). Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: Publicacions del MNAC, 2004. ISBN 84-8043-136-9.
* Ainaud de Lasarte, Juan. Miscel·lània en homenatge a Joan Ainaud de Lasarte, Volum 1. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 1998. ISBN 8478269649.
# Zlatan Ljubijankič

Zlatan Ljubljankič(nascut el 15 de desembre de 1983 a Ljubljana) és un futbolista eslovè que actualment juga com a davanter per al club de la Jupiler League belga K.A.A. Gent i la selecció de futbol d'Eslovènia. Anteriorment, va jugar al NK Domžale, on hi va guanyar el premi de futbolista eslovè 2006-07 que atorga el gremi de periodistes del país adriàtic.

## Palmarès
### NK Domžale

* Lliga eslovena: 2006-07
   * Finalista: 2004-05,2005-06
* Supercopa eslovena: 2007

### K.A.A. Gent

* Copa belga: 1009-10
   * Finalista: 2007-08

## Gols com a internacional

| # | Data | Estadi | Oponent | Marcador | Resultat | Competició |
| 1. | 28 de febrer de 2006 | Neo GSZ Stadium, Làrnaca, Xipre | Xipre | 0–1 | 0–1 | Amistós |
| 2. | 11 d'octubre de 2008 | Estadi Ljudski vrt, Maribor, Eslovènia | Irlanda del Nord | 2–0 | 2–0 | Classificació de la Copa del Món de futbol 2010-UEFA |
| 3. | 12 d'agost de 2009 | Estadi Ljudski vrt, Maribor, Eslovènia | San Marino | 5–0 | 5–0 | Classificació de la Copa del Món de futbol 2010-UEFA |
| 4. | 5 de setembre de 2009 | Wembley, Londres, Anglaterra | Anglaterra | 2–1 | 2–1 | Amistós |
| 5. | 18 de juny de 2010 | Estadi Ellis Park, Johannesburg, Sud-àfrica | Estats Units | 2-0 | 2-2 | Mundial 2010 |

## Enllaços externs

* Perfil Arxivat 2009-06-15 a Wayback Machine. - KAA Gent
* Perfil - NZS
* Trajectòria a National Football Teams