OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enric Arredondo i Gil de Bernabé

Enric Arredondo i Gil de Bernabé (Barcelona, 5 d'abril de 1940 - 16 de desembre de 2006) va ser un actor català de teatre, cinema i televisió. Va estudiar a l'Institut del Teatre.
En doblatge, va començar a la dècada del 1980 després de formar part del programa Estudio 1 de Televisió Espanyola i d'interpretar nombroses obres de teatre. Va posar veu al personatge Baldrick de L'escurçó negre, i a Bonasera d'El Padrí. Va ser un dels narradors de final d'episodi de la versió en català de la sèrie Batman.
Premi Nacional de Cinema de la Generalitat de Catalunya, l'any 1993.

## Trajectòria professional
### Teatre

* 1957. Camí d'estrellas de Josep Castillo Escalona. Estrenada a l'Orfeó Gracienc.
* 1958. Carlos V, Emperador, original de Manuel Macías Genes. Al teatre Romea, de Barcelona.
* 1959. Un pobre diable, original de Xavier Regàs. Estrenada al teatre Alexis.
* 1962, març. Joc de taula, original d'Enric Ortenbach. Estrenada al Teatre Candilejas de Barcelona.
* 1962, 27 juliol. Voces de gesta, original de Ramón María del Valle-Inclán. Estrenada al teatre Grec de Barcelona.
* 1963, gener. L'àngel de la guarda de Frederic Soler (Serafí Pitarra). Al teatre Romea.
* 1963, novembre. Quan no sigui amb tu de Ventura Porta i Rosés. Estrenada al Teatre Romea, de Barcelona.
* 1964. La dida de Frederic Soler (Serafí Pitarra). Al teatre Romea.
* 1965, juny. Pariente lejano sin sombrero, original de Mercedes Ballesteros. Estrenada al Teatre Windsor, de Barcelona.
* 1965, octubre. Solo para hombres de Sacha Guitry. Estrenada al Teatre Romea de Barcelona.
* 1968, 22 agost. Los huevos del avestruz d'André Roussin. Estrenada al Teatro Municipal de Cadis.
* 1969. Aquell atractiu que es diu el knack o qui no té grapa no endrapa. Estrenada al Teatre Windsor de Barcelona. Direcció de Ventura Pons.
* 1971, gener. Noies perdudes en el paradís, original d'Antoni Ribas. Estrenada asl Teatre CAPSA, de Barcelona.
* 1975. El criat de dos amos, de Carlo Goldoni. Al Teatre Espanyol de Barcelona.

### Cinema

* 1991/3. La febre d'or. Director: Gonzalo Herralde
* 1994. Sombras paralelas. Director: Gerardo Gormezano
* 1996. Assumpte intern. Director: Carles Balagué
* 1996. El pasajero clandestino. Director: Agustí Villaronga, en el paper de comandante.
* 1999. No respires: El amor está en el aire. Director: Joan Potau

### Televisió

* 1994. Arnau (TV3).
* 1994. Poblenou (TV3). Creada per Josep Maria Benet i Jornet.
* 2002. Mirall Trencat (TV3). Adaptació televisiva de la novel·la de Mercè Rodoreda, dirigida per Orestes Lara.

## Referències

* ↑ «Muere el actor Enric Arredondo a los 66 años». La Vanguardia. EFE, 16-12-2006 [Consulta: 27 gener 2014].
* 1 2 3 4 5 «La Vermella - Victòria Pagès, la veu de Meg Ryan, Carrie Ann Moos i Olivia Colman». Catalunya Ràdio. [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ «Enric Arredondo i Gil de Bernabé». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Salvat, Ricard «Reflexions després de la desaparició d'Enric Arredondo». Assaig de teatre: revista de l'Associació d'Investigació i Experimentació Teatral [en línia], Núm. 57, 2007, p. 341-350 [Consulta: 27 gener 2014].
# Enric Bages Codinach

Enric Bages Codinach (Reus, 16 de juny de 1844 - 18 d'octubre de 1901) va ser un pedagog català.
Fill de l'impressor Salvador Bages, va fer les primeres lletres i el batxillerat a Reus i el 1862 va ingressar a l'Escola Normal de Tarragona, on va cursar la carrera de mestre d'ensenyament superior, i el 1865 va anar a Madrid per a cursar el grau corresponent a la Central de Mestres. El 1866 era professor a l'Escola Normal de Tarragona. Es va presentar a unes oposicions per una plaça a Reus a l'escola pública elemental, que va guanyar amb el número 1, "a pesar de sus ideas políticas que tanto le perjudicaban", diu el periòdic reusenc Las Circunstancias. Va ser professor i després director de l'escola durant 35 anys, fins a la seva mort. Durant la seva estada a Madrid va conèixer mestres i pedagogs que treballaven en el camp de la innovació pedagògica i en la investigació, i des del 1867 col·laborà a La Idea: revista semanal de instrucción pública, que sortia a la capital de l'estat, i també a una altra publicació, La Clase, que tenien una gran credibilitat professional. El 1873 l'ajuntament de Reus el va nomenar mestre de l'escola gratuïta d'adults, però va saber que si en prenia possessió havia de cessar el titular anterior, Rafael Palau, que havia estat un dels fundadors d'aquella escola, i va renunciar al càrrec. El 1876 va fundar la Asociación de Maestros Públicos del partido de Reus, una entitat d'intercanvi d'opinions i també una mútua per a ajudar els aturats i als orfes dels mestres. El 1890 va ser nomenat president d'aquesta entitat. El 1882 va ser nomenat per la Junta provincial d'Instrucció Pública delegat dels mestres de la província al Primer Congrés Pedagògic que se celebrava a Madrid. El 1991, per dimissió de l'anterior president i com a vicepresident que era, va ser president interí del Centre de Lectura. Una assemblea extraordinària l'elegí president, càrrec que va mantenir fins al 1993. El mateix 1991 va ser membre del jurat del Certamen que el Centre de Lectura va convocar amb motiu de la inauguració del monument al general Prim.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 76-77.
* ↑ Soler, Emili «Enrique Bages». Las Circunstancias, 23-I-1907, pàg. 1.
# El Koudia El Beida

El Koudia El Beida (àrab الكدية البيضاء) és una comuna rural de la província de Taroudant de la regió de Souss-Massa. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 21.875 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# El Ksour (jaciment)

El Ksour és un jaciment arqueològic de Tunísia a la governació de Siliana, uns 20 km al sud de Siliana, a la vora del llogaret de Ksour Toual. Té algunes restes romanes de la que fou la petita vila de Vicus Maracitanus. La principal edificació sembla un mausoleu i a l'entorn hi ha diverses restes disperses de les que no es pot veure l'estructura. El lloc més proper és Snad le Hdad.
# El extra

El extra és una pel·lícula de comèdia i drama mexicana de 1962 dirigida per Miguel M. Delgado i protagonitzada per Cantinflas i Alma Delia Fuentes. Aquesta va ser l'última pel·lícula de Cantinflas la direcció artística de la qual va ser realitzada pel seu antic escenògraf Gunther Gerzso. Està doblada al català.

## Argument

Rogaciano és el modest treballador d'un estudi de cinema, que exerceix diversos papers com a extra en les pel·lícules filmades allí. Un dia coneix una jove que vol convertir-se en actriu.

## Repartiment

* Cantinflas com Rogaciano
* Alma Delia Fuentes com Rosa Hernández ("Rosita")
* Carmen Molina com Margarita Gautier
* Magda Donato com Olimpia
* Alejandro Ciangherotti com director de l'escena azteca
* Luis Manuel Pelayo com director de l'escena vaquera
* Eric del Castillo com Armando Duval
* Guillermo Rivas com actor a l'escena de la Revolució francesa.
* Antonio Raxel com director de l'escena de La dama de las camèlies.

## Anàlisi

El professor Jeffrey M. Pilcher, en Cantinflas and the Chaos of Mexican Modernity, va argumentar que en la pel·lícula, Cantinflas «va continuar perpetuant» un tema de les seves pel·lícules anteriors de «ajudar belles dones joves a viure contes de fades», i que durant la seqüència en la qual el seu personatge somia que protagonitza una pel·lícula sobre la Revolució francesa, Cantinflas «va predicar una visió conservadora de la història nacional» en inserir « referències a Pancho Villa i la Revolució mexicana dins d'un discurs monàrquic en defensa de Maria Antonieta i el respecte a una societat tradicional i jeràrquica».

## Referències

* ↑ García Riera, p. 285
* 1 2 Pilcher, p. 190
* ↑ Dirección artística. UNAM, 2005, p. 46. «En 1962 trabajé en mi última película con Cantinflas, El extra [...]»
* ↑ «Cantinflas: El extra». esadir.cat. [Consulta: 25 febrer 2024].
* ↑ Pilcher, p. 191

## Bibliografia

* García Riera, Emilio. Historia documental del cine mexicano: 1961. Ediciones Era, 1969.
* Pilcher, Jeffrey M. Cantinflas and the Chaos of Mexican Modernity. Rowman & Littlefield, 2001.
* Silva Romero, Ricardo. Érase una vez en Colombia (Comedia romántica y El espantapájaros). Penguin Random House Grupo Editorial Colombia, 2013.
# Enrique Hormazábal

Enrique Hormazábal (Santiago de Xile, 6 de gener de 1931 - Santiago de Xile, 18 d'abril de 1999) fou un futbolista xilè de la dècada de 1950.
Fou 47 cops internacional amb la selecció de Xile amb la qual participà en els campionats sud-americans de 1955 i 1956. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Santiago Morning i Colo-Colo.

## Referències

* ↑ Perfil a solofutbol.cl
* ↑ «Ficha Técnica: Enrique Hormazabal». Arxivat de l'original el 2009-06-08. [Consulta: 11 febrer 2019].
# Enrique Gómez Jiménez

Enrique Gómez Jiménez (Santa Clara, Cuba, 1889 - ?) fou un enginyer i polític espanyol. Treballà com a enginyer primer de Camins a la Prefectura d'Obres Públiques de Lugo. A les eleccions generals espanyoles de 1931 fou elegit diputat per la província de Lugo per Dreta Liberal Republicana, i a les eleccions de 1933 i 1936 pel Partit Republicà Conservador.
El 1951-1952 fou president del Deportivo de la Coruña.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Llista de presidents del Depor Arxivat 2008-11-20 a Wayback Machine.
# Enniscorthy

Enniscorthy (en gaèlic irlandès Inis Córthaidh) és una vila d'Irlanda, al comtat de Wexford, a la província de Leinster. És la segona vila més gran del comtat.

## Història

Sembla que l'indret és habitat des del 465. Cap al 1205 s'hi construí un castell Hiberno-Normand que pertanyia als DePrendergasts i on hi va viure un temps el poeta Edmund Spenser. L'indret protagonitzà diversos enfrontaments contra Oliver Cromwell i durant la rebel·lió irlandesa de 1798, durant la qual Beauchamp Bagnell Harvey fou proclamat president de la República de Wexford. Als enfores de la vila va tenir lloc el 21 de junt de 1798 la batalla de Vinegar Hill (Cnoc Fhiodh na gCaor).
Durant l'aixecament de Pasqua de 1916 un grup de 600 voluntaris es va unir a James Connolly, i encapçalats per Robert Brennan, Seamus Doyle i J R Etchingham van tallar la línia de ferrocarril i ocuparen bona part de la vila fins que els informaren de la rendició de Patrick Pearse.

## Agermanaments

* Gimont

## Personatges

* Wallis Bird, músic.
* Gerard Whela, escriptor.
* Colm Tóibín, escriptor

## Referències

* ↑ «Placenames Database of Ireland». Arxivat de l'original el 2012-05-27. [Consulta: 20 maig 2013].

## Enllaços externs

* Web del castell d'Enniscorthy
* Consell municipal d'Enniscorthy Arxivat 2007-11-16 a Wayback Machine.
# Fira del Llibre de Madrid

La Fira del Llibre de Madrid és un esdeveniment cultural que se celebra una vegada a l'any, durant els últims dies de maig i primers de juny, a Madrid (Espanya), des de fa alguns anys al parc dels Jardins del Retir de Madrid.

## Història

La primera vegada que es va celebrar la fira, denominada Fira del Llibre, del 23 al 29 d'abril de l'any 1933 es va celebrar en el Passeig de Recoletos. Estava organitzada pels llibreters madrilenys. Des de llavors s'han celebrat més de mitja centena d'edicions arribant a exposar prop de 300 casetes amb diferents temes.
No va ser fins a la quarta edició, en 1936, que la Fira va prendre caràcter oficial. No obstant això, l'esclat de la Guerra Civil va portar la seva suspensió. La cinquena edició no es va convocar fins a 1944, canviant la seva època de celebració a la fi de maig i principis de juny. Des d'aquest any, seria l'Instituto Nacional del Libro Español l'encarregat de l'organització de l'esdeveniment, que va passar a denominar-se Feria Nacional del Libro. La localització de la fira seguia sent la mateixa, el Passeig de Recoletos, llavors rebatejat com a Passeig de Calvo Sotelo. En anys successius, la fira viatjaria a diverses ciutats espanyoles, alternant-se amb alguna suspensió, com les edicions de 1950 o 1954: en 1946 i 1952, a Barcelona, en 1948, a Sevilla. En la dècada dels seixanta es van creant fires del llibre en altres localitats espanyoles, a imatge de la de Madrid. En 1967, la fira es desplaça al Parc del Retir, concretament al Saló de l'Estany. En 1970, sempre dins del Retir, la ubicació triada és la zona situada entre el Passeig de Cotxes i la tàpia del llavors Parc Zoològic. En 1979, la fira és traslladada al Palau de Cristall de la Casa de Camp, amb un gran fracàs d'assistència, per la qual cosa torna a l'any següent al Retir. La de 1981 va ser l'última edició organitzada per l'Instituto Nacional del Libro Español, passant a ser-ho per una comissió intergremial de llibreters, editors i distribuïdors.
L'edició del 2017 no es va deixar que s'afegiren les editorials que tenen un model de negoci d'autopublicació. La reacció negativa de les editorials impedides d'entrar va eixir en una notícia de El Confidencial.

## Referències

* ↑ Zuil, María «La Feria del Libro veta a las editoriales de autopublicación: "Nos sentimos humillados"». El Confidencial, 26-05-2017 [Consulta: 26 maig 2017].

## Bibliografia

* Cendán Pazos, Fernando. Historia de la Feria del Libro de Madrid (1933-1986). Madrid: F. Cendán, 1987. ISBN 84-398-9741-3.
# Carrer Sebolleria (Cervera)

El Carrer Sebolleria és una via pública de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer situat a un dels costats de la Plaça Major, en un nivell inferior i unit a ella per un carreró de forta pendent, empedrat. Només està edificada la part dreta del carrer. Les cases són bastant noves, amples i altes. El carrer de la Sebolleria comunica per un extrem amb el de Santa Maria i per l'altre amb un petit carreró esglaonat que davalla cap al carrer de Sant Bernat. La banda no edificada està ocupada per un mur rematat amb una barana de forja, antic mirador quan la Sebolleria no tenia cases.

## Història

El nom prové del mot "Sebollar" que vol dir enterrar o sepultar. Antigament, des de la Sebolleria es donava el tomb a l'absis de Santa Maria seguint el carreró dit de Bonaire que fou absorbit per les cases veïnes cap a l'any 1737.

## Referències

* 1 2 «Carrer Sebolleria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# The Outcasts of Poker Flat (pel·lícula de 1937)

The Outcasts of Poker Flat és una pel·lícula western estatunidenca de 1937 dirigida per Christy Cabanne i escrita per John Twist i Harry Segall. La pel·lícula és protagonitzada per Preston Foster, Jean Muir i Van Heflin, i es va estrenar el 16 d'abril de 1937 per RKO Pictures.
El guió es basa en el conte The Outcasts of Poker Flat de Bret Harte, que s'ha portat al cinema diferents vegades, incloent una versió el 1919 amb Harry Carey i una altra versió el 1952 amb Dale Robertson.

## Argument

Un pistoler i jugador, John Oakhurst acaba tenint cura d'una nena la mare de la qual mor en el part. Decideix anomenar-la "Luck" i busca la nova mestra Helen Colby i el reverend Sam Woods per donar un bon exemple a la noia.
La Luck creix i Poker Flat es converteix en una ciutat en auge. Un dia, mentre en John i el reverend es barallen per l'element dolent que en John i la seva parella, la duquessa, permeten a la seva casa d'atzar, la Luck acaba jugant a cartes amb Sonoma, un proscrit de la llei. Un John furiós esclata contra l'Helen, sentint que se suposava que havia de vigilar la Luck en aquell moment. Helen decideix marxar de la ciutat, però la Luck la convenç que en John l'estima.
Decidit a convertir-se en un home millor, en John es nega a ser induït a un enfrontament per en Sonoma, almenys fins que la duquessa se'n burla, i després mata Sonoma i un altre home. Un grup de vigilants ordena a John i a la duquessa que surtin de la ciutat i l'Helen els acompanya. Els seus cavalls són robats i, a les muntanyes a l'hivern, la duquessa mor congelada. Helen gairebé mor, però just quan la Luck puja per rescatar-la, descobreixen que en John, sentint-se culpable pel que ha fet, s'ha tret la vida.

## Repartiment

* Preston Foster com John Oakhurst
* Jean Muir com Miss Helen Colby
* Van Heflin com reverend Sam Woods
* Virginia Weidler com Luck
* Margaret Irving com la duquessa
* Frank M. Thomas com Mr. Bedford
* Si Jenks com Kentuck
* Dick Elliott com Stumpy Carter
* Al St. John com oncle Billy
* Bradley Page com Sonoma
* Richard Lane com High-Grade
* Monte Blue com Jim
* Billy Gilbert com Charley

## Referències

* ↑ «The Outcasts of Poker Flat (1937) – Overview». Turner Classic Movies. [Consulta: 10 setembre 2014].
* ↑ «Movie Review – The Outcasts of Poker Flat». NYTimes.com: The Screen. [Consulta: 10 setembre 2014].
* ↑ «The Outcasts Of Poker Flat Trailer, Reviews and Schedule for The Outcasts Of Poker Flat». TV Guide.com. Arxivat de l'original el 11 setembre 2014. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Eisuke Nakanishi

Eisuke Nakanishi (Prefectura de Mie, Japó, 23 de juny de 1973) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Eisuke Nakanishi va disputar 14 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Sebastian Larsson

Sebastian Bengt Ulf "Seb" Larsson (nascut el 6 de juny de 1985) és un jugador de futbol suec que juga amb l'AIK de l'Allsvenskan i l'equip suec.

## Referències

* 1 2 «Larsson, Sebastian» (en swedish). Swedish Football Association. Arxivat de l'original el 9 agost 2014. [Consulta: 5 setembre 2014].
* 1 2 3 «Herr: Årets första EM-kvaltrupp» (en swedish). Swedish Football Association, 15-03-2011. [Consulta: 10 març 2012].

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Sebastian Larsson a soccerbase.com
* «Arsenal profile». Arxivat de l'original el 8 abril 2008. [Consulta: 11 abril 2006].
* Profile at Swedish Football Association
* Sebastian Larsson a ESPN FC
Sebastian Larsson amb la selecció sueca - Caixes de navegació :
Selecció de futbol de Suècia – Eurocopa 2008
1 Isaksson •
2 Nilsson •
3 Mellberg •
4 Hansson •
5 Stoor •
6 Linderoth •
7 Alexandersson •
8 Svensson •
9 Ljungberg •
10 Ibrahimović •
11 Elmander •
12 Shaaban •
13 Wiland •
14 Majstorović •
15 Granqvist •
16 Källström •
17 H. Larsson •
18 S. Larsson •
19 Andersson •
20 Allbäck •
21 Wilhelmsson •
22 Rosenberg •
23 Dorsin •
Entrenador: Lagerbäck
Selecció de futbol de Suècia – Eurocopa 2012
1 Isaksson •
2 Lustig •
3 Mellberg •
4 Granqvist •
5 M. Olsson •
6 Elm •
7 Larsson •
8 Svensson •
9 Källström •
10 Ibrahimović •
11 Elmander •
12 Wiland •
13 J. Olsson •
14 Hysén •
15 Antonsson •
16 Wernbloom •
17 Safari •
18 Holmén •
19 Bajrami •
20 Toivonen •
21 Wilhelmsson •
22 Rosenberg •
23 Hansson •
Entrenador: Hamrén
Selecció de futbol de Suècia – Eurocopa 2016
1 Isaksson •
2 Lustig •
3 Johansson •
4 Granqvist •
5 M. Olsson •
6 Forsberg •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Källström •
10 Ibrahimović (c) •
11 Berg •
12 Olsen •
13 Jansson •
14 Lindelöf •
15 Hiljemark •
16 Wernbloom •
17 Augustinsson •
18 Lewicki •
19 Kujović •
20 Guidetti •
21 Durmaz •
22 Zengin •
23 Carlgren •
Entrenador: Hamrén
Selecció de futbol de Suècia – Copa del Món de futbol de 2018
1 Olsen •
2 Lustig •
3 Lindelöf •
4 Granqvist  •
5 Olsson •
6 Augustinsson •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Berg •
10 Forsberg •
11 Guidetti •
12 Johnsson •
13 Svensson •
14 Helander •
15 Hiljemark •
16 Krafth •
17 Claesson •
18 Jansson •
19 Rohdén •
20 Toivonen •
21 Durmaz •
22 Thelin •
23 Nordfeldt •
Seleccionador: Janne Andersson
Selecció de futbol de Suècia – Eurocopa 2020
1 Olsen •
2 Lustig •
3 Lindelöf •
4 Granqvist (c) •
5 Bengtsson •
6 Augustinsson •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Berg •
10 Forsberg •
11 Isak •
12 Johnsson •
13 Svensson •
14 Helander •
15 Sema •
16 Krafth •
17 Claesson •
18 Jansson •
19 Svanberg •
20 Olsson •
21 Kulusevski •
22 Quaison •
23 Nordfeldt •
24 Danielson •
25 J. Larsson •
26 Cajuste •
Entrenador: Andersson :
# Bat 21

Bat 21 és una pel·lícula basada en el llibre del mateix títol de William C. Anderson. Ha estat doblada al català

## Argument

Durant la Guerra del Vietnam, un avió EB-66 d'observació és derribat. L'únic supervivent és el navegant aeri Tinent Coronel Hambleton (Gene Hackman), que a més és un expert en míssils. Ja que Hambleton és un militar de gran interès per a l'exèrcit estatunidenc, es posa en marxa una missió de rescat, malgrat ser aquesta molt perillosa. Hambleton es comunica amb l'equip de rescat mitjançant una ràdio portàtil. El problema és que el Vietcong l'està escoltant, i Hambleton ho sap. El seguiment de l'operació de rescat és assignat a un controlador aeri avançat (Danny Glover). Atès que el rescat a la zona on ha caigut l'avió és impossible, el propi Tinent Coronel Hambleton idea un pla per arribar a una altra zona de rescat més segura. Idea d'igual forma un sistema basat en la forma de diferents clots de camps de golf que coneix, amb el qual transmet els seus moviments a l'equip de rescat sense que els enemics, que escolten les seves transmissions, puguin desxifrar-ho (en teoria en ser el golf un esport desconegut per a ells).
La pel·lícula està basada en fets reals, el navegant i expert en contramesures electròniques (i amb el nom a terra de Bat 21 per qüestions d'intel·ligència i per evitar el rastreig enemic o l'ús del derribat amb altres finalitats, es col·loca un àlies que és el que dona nom a la pel·lícula) és tractat de rescatar, però la missió resulta molt difícil a causa que el Vietcong està llançant la major ofensiva terrestre de la guerra, durant les celebracions del Tet (podria fer-se una analogia amb el Nadal cristià), moment en el qual, els estatunidencs no atacarien com a senyal de respecte a la fe local i per continuar amb la simpatia del Vietnam del Sud.

## Repartiment

* Gene Hackman: el tinent-coronel Iceal « Gene » Hambleton
* Danny Glover: el capità Bartholomew Clark
* David Marshall Grant : Ross Carver
* Jerry Reed : el coronel Georges Walker
* Clayton Rohner : el sergent Harley Rumbaugh

## Producció

La pel·lícula es va filmar totalment a Sabah a Malàisia, amb l'assistència del govern.
L'una de les particularitats de la pel·lícula, i del llibre del qual està treta, resideix en el codi particular que el coronel Hambleton i l'equip carregat de la seva exfiltració utilitzen per comunicar. En efecte, el coronel i l'equip poden comunicar per ràdio, però saben que les seves comunicacions són escoltades pels Viet-Cong, informats pels seus consellers militars soviètics. Es posen en marxa grans mitjans per part del Viet-Cong, per capturar Hambleton, conscients del valor de les informacions que té el coronel.

## Referències

* ↑ «Bat 21». esadir.cat.
* ↑ «Bat 21» (en anglès). The New York Times.