OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mar de la Reina Victòria

El mar de la Reina Victòria és un cos d'aigua de l'oceà Àrtic, que s'estén des del nord-est de Svalbard fins al nord-oest de la Terra de Francesc Josep. Bona part de l'any es troba cobert de gel. Duu el nom en honor de la reina Victòria del Regne Unit.
Les illes Kvitøya i l'illa Victòria es troben al límit sud d'aquest mar. Al sud hi ha el mar de Barents.

## Referències

* ↑ Queen Victoria Sea: Svalbard
* ↑ Geographical Dictionary of the World, p. 1510
# Esubians

* No s'ha de confondre amb Esuvis.
Els esubians (en llatí Esubii) eren un poble de Ligúria -no se sap si celta o lígur- esmentat en una inscripció de l'arc de Susa. Pel seu nom se'ls suposa habitants de la zona del riu o torrent Vesubi (res a veure amb el volcà Vesuvi), afluent del Var. Podrien ser els vesubiani esmentats per Plini el Vell en la transcripció que fa de les inscripcions del Trofeu dels Alps que commemorava les victòries d'August sobre les tribus alpines, i es suposa que vivien a la zona de Barceloneta de Provença (departament dels Alps de l'Alta Provença).

## Referències

* ↑ Plini el Vell, Història Natural, Llibre III, 24
# Palazuelo de Vedija

Palazuelo de Vedija és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó. Limita amb Villaesper, Morales de Campos, Villafrechós, Villamuriel de Campos, Aguilar de Campos, Moral de la Reina i Berrueces.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 259 | 235 | 242 | 241 |
# Gulchatay (cràter)

Gulchatay és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 9 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim àrab, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Gulchatay». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Girafes de Dabous

Les girafes de Dabous formen part d'una sèrie de petròglifs neolítics que es troben al desert de Teneré, a Níger. Completades entre el 9000 i el 5000 ae, les girafes les documenta per primera vegada David Coulson al 1997 mentre viatjava amb una expedició fotogràfica per Níger, a Àfrica, encara que el seu descobriment es deu a Christian Dupuy, el 1987, a la zona dels tuareg.
Els relleus, d'uns 6 m d'alçada, consisteixen en dues girafes gravades en un lloc anomenat Roca de Dabous, amb gran quantitat de detalls, sobre el vessant inclinat d'un petit aflorament rocós de gres en els primers estreps de les muntanyes d'Aïr. Una de les girafes és mascle, mentre que l'altra, més petita, és femella.
A la rodalia s'hi han trobat 828 imatges gravades a les roques, de les quals 704 són animals (bòvids, girafes, estruços, antílops, lleons, rinceronts i camells), 61 són humanes i 159 són indeterminades.
La Fundació Bradshaw s'encarrega de la protecció i preservació d'aquest petròglif.

## Referències

* http://www.bradshawfoundation.com/giraffe/
* http://www.bradshawfoundation.com/journey/giraffe2.html Arxivat 2013-01-31 a Wayback Machine.
* https://web.archive.org/web/20130131155006/http://www.newgrange.eu/dabous-giraffes.htm
* http://www.kilburnnightingale.com/ourwork/international/dabous.html
# María Victoria Fernández-España y Fernández-Latorre

María Victoria Fernández-España y Fernández-Latorre (La Corunya, 12 de juny de 1925 - Madrid 11 de juny de 1999) fou una periodista, escriptora i política espanyola, diputada per la província de La Corunya, des de 1977 fins a 1986, escollida pel partit Alianza Popular, l'any 1986, va passar al grup mixt per la seva desavinença amb la direcció del partit, amb motiu del Referèndum sobre la permanència d'Espanya a l'OTAN de 12 de març de 1986. Com a periodista i escriptora va utilitzar el nom de Victoria Armesto.

## Biografia

Era filla de José Fernández-España Vigil, que va morir en un accident d'automòbil quan ella tenia dos anys, i de María Victoria Fernández-Latorre, filla de Juan Fernández Latorre, polític liberal fundador del diari La Voz de Galicia. Va estudiar a La Corunya i a les universitats de Madrid, Bonn i Nova York, el 1949 es llicencià en periodisme i va exercir com a corresponsal en diferents països. En 1950 va contreure matrimoni amb el també periodista Felipe Fernández-Armesto, conegut amb l'àlies d'Augusto Assía. Col·laborava a la Voz de Galicia, de la que en fou corresponsal als Estats Units, i on arribaria a entrevistar Gala Murguía, filla de Rosalía de Castro. Durant els anys 60 va publicar Acerca de la conveniencia de hablar gallego, tot defensant l'ús públic del gallec i la figura cultural de Castelao. També va col·laborar al diari Pueblo.
En 1977 es va presentar com a cap de llista d'Alianza Popular al Congrés dels Diputats, i fou escollida successivament en les eleccions de 1977, 1979 i 1982. Va morir l'11 de juny de 1999 en Madrid.

## Premis

Guardonada amb la Medalla Castelao en 1997, guardó que distingeix l'obra artística, literària, intel·lectual o de ciutadans gallecs. Sòcia d'Honor i gran benefactora del poble de Corrubedo (Ribeira), al que va visitar diverses vegades sent Vicepresidenta i Secretària del Congrés dels Diputats.

## Fills

Juan Fernández-Armesto Fernández-España, ex-president de la Comissió Nacional del Mercat de Valors (1996-2000) i l'escriptor Felipe Fernández-Armesto.

## Obres principals

* Historias de Nueva York. Ediciones G.P. Enciclopedia Pulga nº. 67. Barcelona, 1955.
* Dos gallegos: Feijóo y Sarmiento. Imprenta Moret. A Coruña, 1964.
* Galicia Feudal. Editorial Galaxia. Vigo, 1969.
* Verbas galegas. Editorial Galaxia. Vigo, 1973.
* Herminia. La Voz de Galicia. A Coruña, 1976. ISBN 84-4009-785-9.
* Los hijos cautivos de Breogán. Edicións do Castro. Sada. ISBN 84-7492-297-6.
* Tradición y Reforma en la Vieja Coruña. Deputación de A Coruña A Coruña, 1987. ISBN 84-8604-025-6.
* Apuntes para una historia del periodismo coruñés. Instituto José Cornide de Estudios Coruñeses. A Coruña, 1991
* Los liberales coruñeses. Concello de A Coruña. A Coruña, 1996. ISBN 84-86836-57-3.

## Referències

* ↑ Fernández-España votará "sí"
* ↑ Periodistas con opinión: Victoria Armesto José Luís Gómez, Diari El País, 20 de maig de 2011.

## Enllaços externs

* Web oficial do Concello de Mesía. Arxivat 2009-03-26 a Wayback Machine.
* Fitxa en el Congrés.
# Eurocopter AS350 Écureuil

El Eurocopter AS350 Écureuil, actualment Airbus Helicopters H125, és un helicòpter utilitari lleuger unimotor originalment dissenyat i fabricat a França per Aérospatiale i Eurocopter (actualment Airbus Helicopters). A Nord-amèrica, es comercialitza amb el nom d'AStar. L'AS355 Écureuil 2 n'és una variant bimotor que a Nord-amèrica es comercialitza amb el nom de TwinStar. El Eurocopter EC130 és un derivat de l'estructura de l'AS350 i el fabricant el considera part de la família Écureuil d'helicòpters unimotors.

## Referències

* ↑ Fabre, François et al., «Final Report: Eurocopter AS350 Ecureuil/Single Engine Family, Revision 4. Arxivat 27 February 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.», Agència Europea de Seguretat Aèria, 8 juny 2012.
# Palayamkottai

Palayamkottai (o Palamcottah, fort-baronia, coneguda com l'Oxfor del sud de l'Índia) és una ciutat de Tamil Nadu al districte de Tirunelveli, part de la Corporació de la ciutat de Tirunelveli. Està situada prop del riu Tambraparni a 08° 43′ N, 77° 44′ E﻿ / ﻿8.717°N,77.733°E﻿ / 8.717; 77.733. La seva població actual no es compta separadament, ja que figura al cens dins de la de Tirunevelli. Fou antigament ciutat fortificada i les fortificacions es conservaven quan va passar a mans britàniques i fou la base de les guerres contra els poligars. Als finals del segle xix la guarnició fou retirada i el fort desmantellat. La municipalitat es va formar el 1866; el suburbi de Melapalaiyan fou després incós al municipi; el 1901 la població era de 39.545 habitants. És seu d'un bisbe catòlic.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Greifensteinita

La greifensteinita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la roscherita. Rep el nom de Greifenstein Rocks, a Alemanya, la seva localitat tipus.

## Característiques

La greifensteinita és un fosfat de fórmula química Ca₂Fe$^{2+}$₅Be₄(PO₄)₆(OH)₄·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001, sent publicada per primera vegada el 2002. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la greifensteinita pertany a «08.DA: Fosfats, etc, amb cations petits (i ocasionalment, grans)» juntament amb els següents minerals: bearsita, moraesita, roscherita, zanazziïta, atencioïta, ruifrancoïta, guimarãesita, footemineïta, uralolita, weinebeneïta, tiptopita, veszelyita, kipushita, philipsburgita, spencerita, glucina i ianbruceïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Alemanya, concretament a Greifenstein Rocks, dins Ehrenfriedersdorf, al districte d'Erzgebirge (Saxònia). També ha estat descrita a França, Portugal, Àustria, el Kazakhstan, el Brasil i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Greifensteinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 novembre 2021].
# Ostrolútxie

Ostrolútxie (en rus: Остролучье) és un poble de l'óblast de Tambov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 130 habitants.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Тамбовская область» (en rus). База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2022-02-11. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Gavrilovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-20. [Consulta: 20 març 2022].
# Gneu Calpurni Pisó (llegat)

Gneu Calpurni Pisó (en llatí Cnaeus Calpurnius Piso) era un magistrat romà. Formava part de la gens Calpúrnia, una antiga família romana d'origen plebeu.
Va ser legat i proqüestor de Gneu Pompeu en la guerra contra els pirates cilicis, i va dirigir una divisió de la flota a l'Hel·lespont l'any 67 aC. Després va seguir a Pompeu a la guerra contra Mitridates VI Eupator. Va estar present a la rendició de Jerusalem l'any 63 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 375.
# Carrer Major, 168 (Cervelló)

La Casa al carrer Major, 168 és una obra del municipi de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta rectangular i coberta a dues vessants. A la façana principal, arrebossada, destaquen els guardapols de les finestres i la porta, amb decoració esgrafiada, i una sanefa de garlandes, també esgrafiades, que marca la separació amb la balustrada del fals terrat. És rematada amb la façana d'una balustrada de balustres amb decoració de boles. Sota la bola central de la balustrada hi ha la data de 1921, i a una altra, la lletra "P". Consta d'una planta baixa i un pis, amb coberta a dues vessants. La façana tenia decoració modernista. Les obertures estan resseguides per un guardapols amb flors a l'acabament. Damunt de les obertures del primer pis hi ha dos òculs que presenten guardapols ondulat i motius vegetals al centre. La façana té una acabament ondulant amb arquets cecs i fulles de geganta al centre i als extrems.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Major, 168». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Subcapa Depenent del medi físic

Les subcapes dependents del medi físic o PMD ajuden encara més a definir la capa física dels protocols de xarxa informàtica. Defineixen els detalls de transmissió i recepció de bits individuals en un mitjà físic. Aquestes responsabilitats inclouen la temporització de bits, la codificació del senyal, la interacció amb el medi físic i les propietats del cable, la fibra òptica o el mateix cable. Alguns exemples habituals són les especificacions per a Fast Ethernet, Gigabit Ethernet i 10 Gigabit Ethernet definides per l'Institut d'Enginyers Elèctrics i Electrònics (IEEE).
Per als mòdems de cable, les subcapas que depenen del mitjà físic defineixen la subcapa física.

## Descripció

La subcapa Ethernet PMD forma part de la capa física Ethernet (PHY). La jerarquia és la següent:
* Capa d'enllaç de dades (Capa 2)
** Subcapa de control d'enllaç lògic (LLC).
** Subcapa de control d'accés mitjà (MAC).
*** Subcapa de conciliació (RS): aquesta subcapa processa missatges d'error PHY locals/remots i gestiona la conversió DDR
* Capa PHY (Capa 1)
** Subcapa de codificació física (PCS): aquesta subcapa realitza auto-negociació i codificació com ara 8b/10b
** Subcapa d'adhesió al mitjà físic (PMA): aquesta subcapa realitza l'enquadrament PMA, la sincronització/detecció d'octets i $x^{7}+x^{6}+1$ remenar/desxifrar
** Subcapa dependent del medi físic (PMD): aquesta subcapa consta d'un transceptor per al medi físic

## Especificacions de subcapa dependents del medi físic
### 10GBASE-E

    s'ha definit només per al funcionament de fibra monomode. Funciona en la banda de 1550 nm, permetent distàncies de fins a 40 km per arribar.

### 10GBASE-L

    també es va definir per a operacions de fibra monomode, utilitza el 1300 banda nm que li permet arribar fins a 10 km.

### 10GBASE-LX4

    utilitza quatre làsers que transmeten cadascun a 3,125 Gbit/s. El receptor està disposat d'una manera de multiplexació per divisió de longitud d'ona. A la fibra multimode FDDI heretada pot arribar fins a 300 m, mentre que a la fibra monomode pot arribar fins a 10 km.

## Referències

* ↑ «Understanding Ethernet | DesignWare IP | Synopsys» (en anglès). https://www.synopsys.com.+[Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ «[https://www.ieee802.org/3/bp/public/may15/tu_3bp_02a_0515.pdf 97. Physical Coding Sublayer (PCS), Physical Medium Attachment (PMA) sublayer, Physical Medium Dependent (PMD) sublayer, and baseband medium, type 1000BASE-T1]» (en anglès). https://www.ieee802.org.+[Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ Web, 3 Media. «Dependent (PMD) Layer | Physical Medium Dependent Layer» (en anglès). https://www.liveaction.com,+13-07-2019.+[Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ «Overview of 10G Ethernet Family» (en anglès). https://www.ieee802.org.+[Consulta: 13 maig 2023].
# Mark van der Maarel

Mark van der Maarel (nascut el 12 d'agost de 1989) és un futbolista professional neerlandès que juga com a lateral dret al club FC Utrecht, de l'Eredivisie on ha desenvolupat tota la seva carrera professional. Nascut a Arnhem, és d'origen indonesi de banda de la seva mare, que és d'Indonèsia.

## Carrera de club

Nascut a Arnhem, Van der Maarel va jugar a l'SV Argon en la seva joventut, i després d'un període al juvenil de l'HFC Haarlem, es va incorporar al FC Utrecht el maig de 2008.
Va debutar el 22 d'agost de 2009 en un amistós contra l'USV Elinkwijk. El seu primer partit de lliga va ser el 20 de setembre contra l'ADO Den Haag, on va substituir el lesionat Sander Keller després de 67 minuts. A causa de les lesions del lateral dret regular i del capità de l'equip Tim Cornelisse, va mantenir el seu lloc al primer equip i va fer una contribució impressionant al millor inici de temporada de l'Utrecht. En la victòria per 1-0 contra el campió AZ Alkmaar, va ser escollit l'home del partit.
A la temporada 2017-18, Van der Maarel va ser nomenat Jugador de l'Any del FC Utrecht pels seguidors del club i, per tant, va guanyar el Trofeu David di Tommaso. L'afició el va premiar per la seva perseverança i el fet que durant la temporada va trencar el límit emblemàtic dels 200 partits de l'Eredivisie amb l'Utrecht. A més, el defensa va aconseguir marcar quatre gols.
El 22 de febrer de 2021, Van der Maarel va signar una pròrroga de contracte de dos anys, mantenint-lo part d'Utrecht fins al 2023. En aquell moment, havia fet 307 aparicions oficials amb el club, el que el va convertir en el sisè a la llista de tots els temps de la majoria de partits jugats amb l'Utrecht.

## Carrera internacional

El 5 d'octubre, Van der Maarel va ser convocat per als Països Baixos sub-21, per a les eliminatòries del grup 4 del Campionat d'Europa sub-21 a Finlàndia i Polònia. Aquí també es va beneficiar dels problemes de lesions del defensa del Feyenoord Kelvin Leerdam.

## Referències

* ↑ «Inilah Alasan Van der Maarel dan Lilipaly Tolak Panggilan Timnas - Republika Online».
* ↑ Van der Maarel stelt zich voor Arxivat 23 September 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (Dutch)
* ↑ Eredivisie Team Of The Week: Round 8 Arxivat 11 October 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Mark van der Maarel wint David Di Tommaso Trofee» (en dutch). FC Utrecht, 06-05-2018. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ «Clubheld Mark van der Maarel verlengt opnieuw bij FC Utrecht» (en neerlandès). Telegraaf, 22-02-2021.
* ↑ Pot haalt Utrechter Van der Maarel bij Jong Oranje Arxivat 7 October 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (Dutch)

## Enllaços externs

* Mark van der Maarel a worldfootball.net
# Estrategèon

L'Estrategèon és un edifici trapezoïdal situat a l'àgora d'Atenes. Tot i que no n'hi ha proves, es creu que servia de lloc de reunió per als estrategs. S'han trobat diverses inscripcions en honor de combatents al sud-oest de l'àgora, i això suggereix que l'Estrategèon devia ser-hi a prop. Encara que no n'hi ha certesa, les ruïnes d'un edifici del segle v aC precisament en aquell lloc poden ésser identificades com les de l'Estrategèon.
Fou construït damunt dues antigues tombes que daten de gairebé 2700 anys, i indicacions arqueològiques revelen la presència d'un culte heroic dedicat a un heroi anomenat Estrateg, nom que més endavant s'emprà com a títol per als generals atenesos.
Els deu estrategs (figures conegudes com a Pèricles, Aristides, Temístocles, Cleó, Alcibíades i Nícies), que eren escollits per a un mandat d'un any, hi discutien i prenien decisions sobre matèries de finances i política interior i exterior.

## Vegeu també

* Àgora d'Atenes
# Hannah Caroline Aase

Hannah Caroline Aase (12 de juliol de 1883-23 de novembre de 1980) va ser una botànica i curadora nord-americana.
Va desenvolupar activitats acadèmiques en la Universitat Estatal de Washington, iniciant la seva carrera en la seva facultat i va ser professora.

## Llibres

* Francis Marion Ownbey, Hannah Caroline Aase. 1955. Cytotaxonomic studies in Allium. Nº 1-3 de Research studies of the State College of Washington: Monographic supplement. Editor State College of Washington, 106 pàg.
* Hannah Caroline Aase. 1930. Cytology of triticum, secale, and aegilops hybrids, with reference to phylogeny. Editor State College of Washington, 60 pàg.
* Edward Franklin Gaines, Hannah Caroline Aase. 1926. A haploid wheat plant. Nº 6 de Contribution (State College of Washington. Dept. of Botany). Edició reimpresa de College of Agriculture and Exp. Sta. 13 pàg.

## Referències

* ↑ Hannah Caroline Aase (1883 - 1980) - Find A Grave Memorial
* ↑ Biografia en Marion Ownbey Herbarium Arxivat 2012-05-15 a Wayback Machine.
# Gneu Claudi Sever

Gneu Claudi Sever (en llatí Cnaeus Claudius Severus) va ser un magistrat romà del segle ii.
Va ser nomenat cònsol juntament amb Sext Eruci Clar el 146, l'any en què va néixer Septimi Sever. El menciona Espartià, i apareix també el seu nom al Codi de Justinià.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/812?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=SeverusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 804. ]
# Carrer Major (Borredà)

Carrer Major és un vial al nucli de Borredà (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Carrer continuació de la Plaça Major, de perfil irregular, és un dels més amples de la vila i tot i tenir cert desnivell, també un dels més regulars. Les cases són de planta baixa i dos pisos superiors, amb algunes excepcions de major alçada. El parament de la majoria d'habitatges és de pedra poc treballada deixada a la vista, alguns, però, tenen la façana arrebossada. Les cobertes són a dues aigües de teula àrab. Es tracta, en general, d'edificacions senzilles, austeres, bàsicament funcionals.

## Història

Aquest carrer és fruit del floriment del s. XVIII, tot i que hem d'anar a buscar els seus orígens al s. XVI, quan els cabalers de les cases de pagès s'establiren a la vila, a la sagrera de Santa Maria de Borredà. Molts d'aquests nous estadants es dedicaren a l'ofici de paraires. Cap a finals del s. XVII ja eren més de dotze les famílies que es dedicaven a l'ofici, per això l'abat de Ripoll, senyor del terme de Borredà, els concedí unes ordenacions pròpies. El s. XVIII representa per la població el moment més àlgid a tots nivells.

## Referències

* 1 2 «Carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Supercopa d'Europa de futbol 2006

La Supercopa d'Europa 2006 es va disputar el 25 d'agost de 2006 a l'Estadi Louis II de Mònaco.
Va enfrontar el FC Barcelona (campió de la Lliga de Campions de la UEFA 2005-06) i el Sevilla FC (campió de la Copa de la UEFA 2005-2006).

## Detalls del partit

| FC Barcelona | 0 – 3 | Sevilla FC |
| | (Report) | Renato 7' Kanouté 45' Maresca 89' (p.) |
Estadi Louis II, Mònaco
| Barcelona | Sevilla |
FC BARCELONA: :
| POR | 1 | Víctor Valdés |
| DEF | 2 | Juliano Belletti |
| DEF | 4 | Rafael Márquez |
| DEF | 5 | Carles Puyol (c) |
| DEF | 16 | Sylvinho | 47' | 72' |
| MIG | 6 | Xavi Hernàndez | | 57' |
| MIG | 3 | Thiago Motta | | 57' |
| MIG | 20 | Deco |
| DAV | 19 | Lionel Messi |
| DAV | 10 | Ronaldinho |
| DAV | 9 | Samuel Eto'o |
| Banqueta: |||
| POR | 25 | Albert Jorquera |
| DEF | 11 | Gianluca Zambrotta |
| DEF | 21 | Lilian Thuram |
| DEF | 23 | Oleguer |
| MIG | 8 | Ludovic Giuly | | 72' |
| MIG | 24 | Andrés Iniesta | | 57' |
| DAV | 7 | Eiður Guðjohnsen | | 57' |
| Entrenador: |||
| Frank Rijkaard Àrbitre principal: Stefano Farina Àrbitres assistents: Marco Ivaldi Alessandro Griselli Quart àrbitre: Matteo Trefoloni ||||
SEVILLA FC: :
| POR | 1 | Andreu Palop | 77' |
| DEF | 4 | Daniel Alves | 54' |
| DEF | 2 | Javi Navarro | 60' |
| DEF | 6 | Julien Escudé | 85' |
| DEF | 3 | David |
| MIG | 15 | Jesús Navas | | 75' |
| MIG | 8 | Christian Poulsen |
| MIG | 11 | Renato |
| MIG | 16 | Adriano Correia | | 81' |
| DAV | 10 | Luís Fabiano | | 46' |
| DAV | 12 | Frédéric Kanouté | 49' |
| Banqueta: |||
| POR | 13 | David Cobeño |
| DEF | 19 | Ivica Dragutinović |
| DEF | 24 | Andreas Hinkel |
| MIG | 16 | Antonio Puerta | | 81' |
| MIG | 18 | José Luis Martí | | 46' |
| MIG | 25 | Enzo Maresca | 90' | 75' |
| DAV | 7 | Javier Chevantón |
| Entrenador: |||
| Juande Ramos ||||
* Supercopa d'Europa 2006
* Sevilla FC Primer títol