OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premi Nacional de Fotografia d'Espanya

El Premi Nacional de Fotografia és atorgat pel Ministeri de Cultura d'Espanya. S'atorga en reconeixement de l'obra d'un fotògraf espanyol que, amb la seva creació artística, contribueix «l'enriquiment del patrimoni cultural d'Espanya».
Està dotat amb 30.000 euros, i va ser creat l'any 1994. Fins aleshores, el reconeixement als artistes de la fotografia havia estat inclòs en el Premi Nacional d'Arts Plàstiques que, en diverses edicions, ja havia premiat a fotògrafs, com Francesc Català Roca (1983) i Agustí Centelles i Ossó (1984).

## Llista de premiats

* 1994: Gabriel Cualladó
* 1995: Javier Vallhonrat
* 1996: Cristina García Rodero
* 1997: Humberto Rivas
* 1998: Joan Fontcuberta
* 1999: Alberto García-Alix
* 2000: Chema Madoz
* 2001: Toni Catany
* 2002: Joan Colom
* 2003: Carlos Pérez Siquier
* 2004: Ramon Masats
* 2005: Ouka Lele (Bárbara Allende)
* 2006: Pablo Pérez-Mínguez
* 2007: Manuel Vilariño
* 2008: María Bleda i José María Rosa
* 2009: Gervasio Sánchez
* 2010: José Manuel Ballester
* 2011: Rafael Sanz Lobato
* 2012: Eugeni Forcano
* 2013: Alberto Schommer
* 2014: Colita (va renunciar)
* 2015: Juan Manuel Castro Prieto
* 2016: Isabel Muñoz
* 2017: Cristina de Middel
* 2018: Leopoldo Pomés
* 2019: Montserrat Soto i Pérez
* 2020: Ana Teresa Ortega
* 2021: Pilar Aymerich
* 2022: Cristóbal Hara
* 2023: Laia Abril

## Referències

* ↑ Revistadearte.com Gervasio Sánchez, Premio Nacional de Fotografía (castellà)
* ↑ Colita renuncia al premio Nacional de Fotografía por la política del Gobierno a El País, 7/11/2014 (castellà)
* ↑ Isabel Muñoz, 2016 (castellà)
* ↑ Morales, Manuel «La obra sobre el paisaje y la memoria de Montserrat Soto, premio Nacional de Fotografía» (en castellà). El País, 18-10-2019 [Consulta: 19 octubre 2019].
* ↑ media, À Punt. «L’alacantina Ana Teresa Ortega Aznar, Premi Nacional de Fotografia 2020». [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ Montagut, Irene «La fotògrafa Pilar Aymerich, Premi Nacional de Fotografia». Nació Digital, 22-10-2021 [Consulta: 22 octubre 2021].
* ↑ «La catalana Laia Abril guanya el Premi Nacional de Fotografia 2023», 14-09-2023. [Consulta: 15 setembre 2023].
# Província de Ciudad Real

Ciudad Real (en castellà, Ciudad Real) és una província d'Espanya que es troba a la Comunitat Autònoma de Castella - la Manxa, la capital de la qual és la ciutat homònima. Té 506.864 habitants l'any 2006, en una superfície de 19.813 km² repartida entre 100 municipis. Limita al nord amb la província de Toledo, al nord-est amb la província de Conca, a l'est amb la província d'Albacete, al sud amb Andalusia, i a l'oest amb Extremadura.

## Geografia

El seu paisatge es defineix per l'Altiplà Central Ibèric, a la seua meitat meridional; es tracta d'un relleu pla amb petits tossals de no gaire altitud. El sud de la província es troba delimitada per la Sierra Morena, el principal pas cap a Andalusia del qual es troba a Despeñaperros; mentre que al nord es troba les Montes de Toledo, de poca altitud també.
Gran part del territori pertany a la comarca de la Manxa i al seu torn hi comprèn les subcomarques del Campo de Calatrava, el Campo de San Juan i el Campo de Montiel.
El riu Guadiana és la principal conca hidrogràfica, el qual neix a les Llacunes de Ruidera, a l'est de la província, que desapareix i torna a reaparèixer a la rodalia de la localitat de Villarrubia de los Ojos. Alguns dels seus afluents que es troben a la província són el Cigüela, el Záncara i el Jabalón.
El clima de la província és continental, amb hiverns freds i estius força calorosos.

### Comarques de Ciudad Real

* Valle de Alcudia
* Campo de Calatrava
* La Manxa
* Montes
* Campo de Montiel
* Sierra Morena

## Comunicacions

En general, es considera que la província es troba ben comunicada, amb una carretera que travessa de nord a sud entre Puerto Lápice i Almuradiel, el trajecte del qual segueix cap a Andalusia. El recorregut de l'AVE té aturades a les localitats de Ciudad Real i Puertollano.

## Vegeu també

* Diputació Provincial de Ciudad Real
* Llista de municipis de Ciudad Real
* Províncies d'Espanya

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 8 maig 2024].
# Quan tothom viurà d'amor

Quan tothom viurà d'amor és el títol de la versió catalana de Marina Rossell de la cançó Quand les hommes vivront d'amour del cantant quebequès Raymond Lévesque composta en l'any 1956, quan vivia a París. La lletra, escrita durant la guerra d'Algèria, fa una crida per la pau i en favor de l'humanisme.
La cançó original va ser gravada per Eddie Constantine inicialment, però poc després, el seu autor la popularitzà. Per a Lévesque va ser la més coneguda de la seva carrera i la que el va fer famós, i la gravà manta vegades. Al llarg dels anys, altres artistes l'han interpretada, en el seu francès originari o traduïda a altres llengües (com el català). En l'any 2005, en el marc d'un concurs de la Fête nationale du Québec, el Mouvement national des Québécoises et Québécois la designà com la preferida dels quebequesos i una de les millors de tots els temps. El 2006 i en ocasió del cinquantè aniversari, se'n va fer un àlbum que recollí diverses versions de la cançó.
En l'any 1985 Marina Rossell la gravà en el seu disc Barca del Temps (CBS S-26843 LP), i a l'any següent aparegué en el senzill Quan tothom viurà d'amor (CBS LPP), les dues vegades amb acompanyament vocal de Lluís Llach. El 1990, CBS-EPIC la reedità en el disc i casset Les millors cançons, en la mateixa versió de Marina Rossell amb Lluís Llach, i reaparegué en CD el 1997 (Ediciones del Prado-Sony).

## Notes i referències

* ↑ Enquesta
* ↑ Adaptació de la lletra, Joan Ollé; adaptació de la música, Marina Rossell; arranjaments, J. Pons

## Enllaços externs

* Lletra original francesa Quand les hommes vivront d'amour Arxivat 2009-02-22 a Wayback Machine. (francès)
* Lletra catalana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Quan la pols es fa cendra

Quan la pols es fa cendra (originalment, en danès: Når støvet har lagt sig) és una sèrie de televisió danesa. A escala internacional, la producció també es va comercialitzar amb el nom en anglès de When the Dust Settles. La sèrie es va realitzar en col·laboració amb les emissores nòrdiques DR, SVT, NRK, RÚV i Yle. Es va estrenar el febrer de 2020 en el canal danès DR1.
En el mateix any, es va estrenar a FilminCAT, on es pot veure subtitulat en català (VOSC).

## Argument

La sèrie de televisió mostra les vides de vuit persones diferents en el temps abans, durant i després d'un atac terrorista fictici en un restaurant de Copenhaguen. En primer lloc, es mostra un clip de l'atemptat abans de tirar la vista enrere als dies anteriors a aquest. Les històries dels personatges es creuen en el temps. Els personatges que es mostren amb més detall són un lampista amb la seva família, una cambrera del restaurant amb una filla petita, l'amo del restaurant que ve de Groenlàndia, un cantant, petits delinqüents, la jove sense sostre Ginger i la ministra de Justícia Elisabeth Hoffmann amb la seva dona Stina i el seu pare que viu en una residència d'ancians. Durant l'atac en el restaurant, diverses persones acaben morint, entre elles l'esposa del ministre de Justícia. Com a resultat, les persones, que estan afectades per l'atac de diferents maneres, tracten de fer front amb el que ha succeït. Mentrestant, la policia intenta trobar als assassins.

## Referències

* ↑ «Explore Nordic television series» (en anglès).
* ↑ «Quan la pols es fa cendra». Filmin.cat. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ Iglesias, Eulàlia. «'Quan la pols es fa cendra': el ressò d'un atemptat». Ara.cat, 02-07-2020. [Consulta: 8 gener 2022].
# Bolxeverstovsk

Bolxeverstovsk és un poble de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 119 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Bolxaia Sosnovka

Bolxaia Sosnovka (en rus: Большая Сосновка) és un poble de l'óblast de Tambov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 233 habitants.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Тамбовская область» (en rus). База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2022-02-11. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Gavrilovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-20. [Consulta: 20 març 2022].
# Bis(sulfat) de diamoni i ferro hexahidrat

El bis(sulfat) de diamoni i ferro hexahidrat, antigament conegut com a sal de Mohr, és un sulfat doble amb la fórmula (NH$_4$)$_2$Fe(SO$_4$)$_2$·6H$_2$O utilitzat com a patró per a mesures de ferromagnetisme. Deu el seu nom al químic alemany Karl Friedrich Mohr (1806-1879).
# Quarterada

La quarterada és la principal unitat de mesura de superfície de la terra agrícola a Mallorca. La seva superfície és equivalent a 7 103,1 m² o 0,71031 ha.
La quarterada fou una unitat de mesura que implantà el rei Jaume I després de la conquesta de Mallorca i es definí com la superfície de terra que té quatre costats iguals de 40 braces del Rei que equivalen a 84,28 metres. La braça és la longitud entre els extrems de les dues mans amb els braços estesos, i la del Rei era de 2,107 m, superior a la de la mitjana dels homes d'aquell temps.
La quarterada es divideix en quatre quartons, i cada quartó es divideix en quatre horts, o sigui que 16 horts fan una quarterada. La quarterada també equival a una setzena part d'una jovada. El mot quarterada és un derivat de quartera, una unitat també de mesura de superfície de terra.

## Quadre d'equivalències

| | Jovada | Quarterada | Quartó | Hort | Destre quadrat | Pam quadrat | Metre quadrat |
| Jovada | 1 | 16 | 64 | 256 | 6 400 | 3 019 705 | 113 649,60 |
| Quarterada | | 1 | 4 | 16 | 400 | 188 732 | 7 103,10 |
| Quartó | | | 1 | 4 | 100 | 47 183 | 1 775,78 |
| Hort | | | | 1 | 25 | 11 796 | 443,94 |
| Destre quadrat | | | | | 1 | 472 | 17,76 |
| Pam quadrat | | | | | | 1 | 0,0376 |
| Metre Quadrat | | | | | | | 1 |

## Referències

* 1 2 Alcover, A.M.; Moll, F. de B.. Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1962 [Consulta: 28 desembre 2013]. Arxivat 26 August 2004$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Mas, A.; Soto, R «El repartiment de Mallorca: Diversitat de fonts i d'interpretacions metrològiques». Repartiments a la Corona d'Aragó. Universitat de València, 2007, pàg. 75-114.
* ↑ El pam emprat en aquesta taula és el de les Illes Balears, equivalent a 19,4 cm.
# Primer contacte

Primer contacte és un terme usat per referir-se a la primera trobada entre dues cultures que desconeixen la seva existència mútua. L'exemple més conegut és la trobada entre els espanyols i els arawaks, que bé pot expandir-se cap al primer contacte entre Europa en general i l'Amèrica precolombina en general.
Aquest tipus de contacte és descrit sovint per un o dos grups com "descobriment", sobretot per la societat més desenvolupada tecnològicament. A més, és la societat tecnològicament més complexa la que és capaç de viatjar a una nova regió geogràfica per descobrir i fer contacte amb la societat més aïllada i menys desenvolupada tecnològicament, el que porta a aquest marc de referència. No obstant això, alguns s'oposen a l'aplicació d'aquesta paraula als éssers humans, pel que en general es prefereix "primer contacte". L'ús del terme "descobriment" tendeix a ocórrer més en referència a geografia de les cultures; per a un exemple d'un debat descobriment comú, vegeu Descobriment d'Amèrica.
El registre històric indica que quan una cultura és molt més avançada tecnològicament que l'altre, aquest costat es veurà afavorit per la naturalesa disruptiva de conflictes, sovint amb conseqüències nefastes per a l'altra societat. La introducció de malalties també pot tenir un paper, i ha treballat en benefici d'ambdues societats, la més avançada tecnològicament i la que menys; per exemple, de manera negativa per a les civilitzacions indígenes americanes i de forma positiva per als africans i altres.
El resultat posterior a un primer contacte pot ser la pau o la guerra, depenent entre altres coses del context intern de cada participant en el seu moment i del seu desenvolupament tecnològic comparat.
El contacte amb una cultura desconeguda exerceix un alt impacte en les cultures involucrades, per la producció cultural de l'altra cultura, generalment diferent, i també per la necessitat d'incorporar-ne tot el coneixement relatiu dins de la cultura pròpia.
La ficció referida al tema és un lloc comú de la ciència-ficció i la fantasia. La ciència-ficció sol abordar el tema des de la perspectiva d'un hipotètic primer contacte entre la humanitat i alguna espècie extraterrestre.

## Vegeu també

* Cultes Cargo
* Guerra cultural
* Primer contacte (ciència-ficció)

## Notes

* ↑ Vegeu, per exemple, el llibre de Jared Mason Diamond Guns, Germs, and Steel. Els amerindis, particularment en el Carib (i pobles illencs en general) vivien en aïllament biològic relatiu en comparació amb els europeus que van ser exposats als patògens que es propaguen a través de les rutes comercials d'Euràsia. Àfrica va tenir una interacció interna similar però diferent i també va ser exposada des del nord-est als patògens d'Euràsia que van actuar fins a finals del segle XIX.
# Primer districte (Ho Chi Minh)

El Primer districte és un dels vint districtes de ciutat Ho Chi Minh, Vietnam. És el districte menys poblat, però cal dir que també és un dels més petits. Gran part del districte té una funció econòmica i administrativa. El 1r districte és molt petit, amb una àrea de només 7,72 km². La població és de 227.569 habitants, la densitat és 29.516 hab / km². Hi ha l'Hotel de Ville de Saigon, el Saigon Opera House, el jardí botànic de Saigon, l'Hôtel de Continental, l'Hôtel de Caravelle, l'Avenue de Đồng Khởi, la Rue de Nguyễn Huệ i Notre Dame Saign.
# Purgant

Purgant és aquella substància farmacològicament activa que provoca o afavoreix l'expulsió del contingut intestinal amb evacuacions líquides o semilíquides i abundants. Si l'acció és dèbil, rep el nom de laxant.
Trobem altres definicions més antigues de purgant: «Remei que serveix per a exonerar el ventre. Si purga suaument és un laxant; si ho fa amb violència, un dràstic».

## Classificació dels purgants
### Purgants d'acció fisicoquímica

Els que obstaculitzen la reabsorció de l'aigua i augmenten el contingut intestinal.

### Purgants d'acció lubrificant o emol·lient

Els que, com l'oli de parafina, actuen només per via mecànica i lubrifiquen la paret intestinal.

### Purgants d'acció mecànica

Els constituïts per una substància que, ingerida en estat sec, té la propietat d'augmentar notablement de volum quan és a la llum intestinal, i estimula el peristaltisme mecànicament.

### Purgants antraquinònics

Formats per derivats de l'antraquinona (àloe, fràngula, etc.), actuen excitant directament el peristaltisme. Poden provocar una congestió reflexa dels òrgans genitals femenins i induir l'avortament.

### Purgants dràstics

Purgant d'acció enèrgica.

### Purgants oliosos

Purgants constituïts per glicèrids dels àcids grassos; actuen per acció irritant de la mucosa intestinal, causada per l'alliberament dels àcids grassos en la llum de l'intestí.

### Purgants parasimpaticomimètics

Els que exciten la motilitat intestinal a través del sistema parasimpàtic (la prostigmina, per exemple).

### Purgants resinosos

Els formats per drogues resinoses, que exciten el peristaltisme.

### Purgants salins

Formats per sals de metalls alcalins i alcalinoterris, que actuen sobretot per via osmòtica i impedeix la reabsorció dels líquids a nivell de la llum intestinal.

### Purgants vegetals

Són aquells que s'obtenen a partir de drogues vegetals i actuen excitant directament o indirectament el peristaltisme. Entre les plantes medicinals amb aquest efecte hi ha principalment la coloquinta, el cròton (com a purgant dràstic d'origen vegetal), el lloreret i el ruibarbre.

## Referències

* ↑ FONT QUER, Pius, Plantas Medicinales, El Dioscórides Renovado, Ediciones Península, S.A., 2000, Barcelona, ISBN 84-8307-242-4
# Borissogleb

Borissogleb (en rus: Борисоглеб) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 659 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Borishanskiïta

La borishanskiïta és un mineral de la classe dels sulfurs, desacreditat des de l'any 2022. Rep el seu nom del geòleg soviètic Serafima Samoilovna Borishanski.

## Característiques

La borishanskiïta era considerada un sulfur de pal·ladi, arsènic i plom, de fórmula química Pd$_{1+x}$(As,Pb)₂, sent el valor de x entre 0 i 0,2. Com que noves anàlisis de la mostra holotip d'aquest mineral mostren que aquest mineral és idèntic a la polarita, la borishanskiïta resta desacreditada per l'IMA.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la borishanskiïta pertany a «02.AC: Aliatges de metal·loides amb PGE» juntament amb els següents minerals: atheneïta, vincentita, arsenopal·ladinita, mertieita-II, stillwaterita, isomertieita, mertieita-I, miessiita, palarstanur, estibiopaladinita, menshikovita, majakita, paladoarseniat, paladobismutarseniat, paladodymita, rhodarseniat, naldrettita, polkanovita, genkinita, ungavaita, polarita, froodita i iridarsenita.

## Formació i jaciments

Es troba en menes massives i disseminades de sulfurs de Cu-Ni. Sol trobar-se associada a altres espècies com: nickelina, cuproaurur, pentlandita, cubanita, calcopirita, magnetita, pirrotina, zvyagintsevita o atokita. La seva localitat tipus es troba als dipòsits de Cu-Ni d'Oktyabr'skoe, Norilsk (península de Taimyr, Rússia), on va ser descoberta l'any 1975, sent l'únic indret on s'ha trobat.

## Referències

* ↑ «Borishanskiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 novembre 2015].
* ↑ «Borishanskiite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 15 novembre 2015].
* 1 2 Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 68». European Journal of Mineralogy, 34, 5, 31-08-2022, pàg. 385–391. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-385-2022 [Consulta: 23 setembre 2022].
# Borispólie

Borispólie - Борисполье (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 500 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Quint Calidi

Quint Calidi o Cal·lidi (en llatí Quintus Calidius o Callidius) va ser un magistrat romà de principis del segle i aC.
Va ser elegit tribú de la plebs l'any 99 aC i va fer aprovar una llei per fer tornar Quint Cecili Metel Numídic del seu desterrament. En agraïment el fill d'aquest, Quint Cecili Metel Pius, que era cònsol, va donar suport a Calidi per obtenir el càrrec de pretor l'any 80 aC i així ho va aconseguir el 79 aC i va obtenir una de les províncies d'Hispània.
Al seu retorn a Roma, l'any 77 aC va ser acusat d'extorsió per Quint Lol·li i condemnat pels jutges que havien estat subornats amb aquest propòsit. Com que els suborns havien estat curts, Calidi va poder al·legar que un home de rang pretorià no podia ser condemnat per haver-se apropiat menys de tres milions de sestercis.
Probablement l'any 82 aC va ser el Calidi enviat pel senat romà a Murena per ordenar-li que deixés de devastar els territoris de Mitridates VI Eupator. Va deixar almenys un fill de nom Marc Calidi o Marc Cal·lidi.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/578?rgn=full+text;view=image;q1=CalidiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 563. ]
# Quint Calpurni Pisó (cònsol)

Quint Calpurni Pisó (en llatí Quintus Calpurnius Piso) va ser un magistrat romà. Era fill de Gai Calpurni Pisó, que havia estat cònsol l'any 180 aC. Pertanyia a la gens Calpúrnia, una antiga família romana d'origen plebeu.
Era cònsol l'any 135 aC amb Servi Fulvi Flac. Va ser enviat contra la ciutat celtibera de Numància. No va atacar a aquesta ciutat, però en canvi va saquejar la zona a l'entorn de la ciutat de Pallantia.

## Referències

* ↑ Apià. Història de Roma vol.VI: Hispània 83
# Quint Bebi Tàmfil

Quint Bebi Tàmfil (en llatí Quintus Baebius Tamphilus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Bèbia i era de la família dels Tàmfil. Va ser pretor i ambaixador romà i va intervenir en unes negociacions amb Hanníbal per tal de prevenir la Segona Guerra Púnica.
El senat romà el va enviar el 219 aC junt amb Publi Valeri Flac davant d'Hanníbal que llavors era prop de Sagunt. Després, quan el general va refusar escoltar-lo, va anar a Cartago. L'any 218 aC va anar altre cop com a ambaixador a Cartago.

## Referències

* ↑ T.R.S. Broughton, The Magistrates of the Roman Republic (American Philological Association, 1951, 1986), vol. 1, pp. 237, 239,; vol. 2 (1952), p 537.
# Quint Cassi Longí (tribú militar)

Quint Cassi Longí (en llatí Quintus Cassius Longinus) va ser un militar romà. Formava part de la gens Càssia, i de la branca dels Cassi Longí, d'origen plebeu.
Va ser tribú militar durant la Segona Guerra Púnica l'any 252 aC. El cònsol Gai Aureli Cotta I el va enviar a bloquejar Lipara amb ordres de no iniciar la batalla. Longí va desobeir les ordres i va sofrir una greu derrota. Cotta el va privar del seu comandament.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 798.