OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Banià

Un banià, de vegades escrit amb la grafia anglesa, "banyan", és un tipus d'arbre del gènere Ficus.

## Variants

La paraula banià inclou diverses espècies de Ficus que tenen un cicle de vida i un aspecte similar, tot i que la principal i més característica n'és el Ficus benghalensis. Aquest arbre es troba en molts punts del subcontinent indi, sovint als afores dels pobles. Representa la vellesa en la tradició de l'Índia perquè sovint els vells del poble seuen sota l'ombra de les seves branques per fugir de la calor i per fer reunions, mena de consells d'ancians. També és un arbre important dintre de la religió hindú i es troba sovint a la vora dels temples.
El Ficus benghalensis és l'arbre nacional de l'Índia.
Altres espècies de Ficus que també reben el nom de "banià" són:
* Ficus microcarpa, provenent de Sri Lanka.
* Ficus pertusa, des del sud del Mèxic fins al Paraguai.
* Ficus citrifolia des de Florida, el Carib, Amèrica central i del Sud fins a Paraguai.
* Ficus aurea de Florida al Carib.

## Cicle

L'arbre comença la seva vida com planta epífita quan les seves llavors germinen dins d'una esquerda de l'escorça d'un arbre hoste o d'un mur o un edifici. La planta va creixent fins que les seves arrels aèries formen un pseudotronc que, eventualment, escanya l'arbre hoste o destrueix l'edifici. Els seus fruits, rojos i brillants, atreuen els esquirols i tot tipus d'ocells. Aquests s'encarreguen de dispersar les llavors, que poden arribar a créixer als llocs més inversemblants. Tot i així hi ha banians que reïxen a créixer de manera convencional.
Els banians vells, a mesura que les grans branques es van estenent horitzontalment, van enviant rels aèries que formen troncs suplementaris. Aquests recolzen les branques permetent que l'arbre es vagi estenent fins a ocupar superfícies molt grans. El banià més gran del món es troba al jardí botànic d'Howrah, a la vora de Calcuta. La seva circumferència és de 412 m, amb 131 m de diàmetre.

## Galeria

* Fruits
* Un banià a un temple, Bihar
* Banià creixent en un mur de Hong Kong
* Ficus macrophylla a Palerm
* Banià a Lahaina, Hawaii
* Representació d'un banià escanyant una palmera; segle xviii
* Un "banià xinès", Ficus microcarpa Retusa. Bonsai

## Referències

* ↑ «National Tree». Govern de l'Índia; pg. oficial. [Consulta: 25 gener 2010].
* ↑ Zhekun, Zhou i Michael G. Gilbert (2003) Flora of China (Moraceae) 5: 21-73. Harvard.edu Arxivat 2011-09-29 a Wayback Machine.
* ↑ Serventy, V. 1984. Australian Native Plants. Victoria: Reed Books.
* ↑ Light in the rainforest 1992 Tropical topics. Vol 1 No. 5 QLD.gov.au Arxivat 2007-07-01 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* 360° panoramic photo of Banyan tree Arxivat 2023-01-02 a Wayback Machine..
* Stranglers and Banyans Arxivat 2007-05-18 a Wayback Machine., palomar.edu.
* Plant Cultures: Banyan tree history and botany Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine., plantcultures.org.uk.
* Under The Banyan Tree.
# Perryville (Arkansas)

Perryville és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.458 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Perryville tenia 1.458 habitants, 568 habitatges, i 379 famílies. La densitat de població era de 118 habitants/km².
Dels 568 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,8% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 21,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.596 $ i la renda mediana per família de 38.229 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.321 $ mentre que les dones 21.708 $. La renda per capita de la població era de 15.299 $. Entorn del 13,4% de les famílies i el 17,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Perryville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Perryville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ukmergė

Ukmergė ( escoltar (?·pàg.)) és una ciutat de Lituània. Amb una població de quasi 26.000 habitants és la capital del districte municipal d'Ukmergė. S'emplaça a la vora del riu Šventoji, a 76 km al nord-oest de Vílnius, la capital del país, i a 71 km al nord-est de Kaunas.

## Història

És una de les ciutats més antigues de Lituània; fou esmentada per primera vegada l'any 1225, i nomenada com a assentament l'any 1333. Hi va haver dos castells medievals: un de fusta (cremat el 1391) i un altre de pedres (construït al segle XV). Fins a la Primera Guerra Mundial, la ciutat era coneguda com a Vilkmergė o Vilkomir. A la ciutat hi ha tres esglésies catòliques (Sant Pere i Sant Pau, Santa Trinitat, i Santa Bàrbara) i també una església ortodoxa. Existeix un museu d'estudis regionals, i un hospital. A més a més, per la seva ubicació en el centre del país, Ukmergė és un important encreuament de carreteres, connectant les rutes des de i cap a Kaunas, Daugavpils, Vílnius, Panevėžys, Molėtai i Kėdainiai.

## Referències

* ↑ «Jono Deksnio rankraščio "Apgyventų vietų pavadinimų kitimas 13-20 amžiuje" ("Canvis de llocs poblats des dels segles XIII a XX")» (en lituà). Arxivat de l'original el 21 setembre 2004. [Consulta: 20 setembre 2020].
* ↑ «Voruta: Lietuvos miestų ir miestelių pirmųjų paminėjimų datos ("Voruta: Primeres mencions i dates de pobles i ciutats lituanes")» (en lituà). Voruta.lt. Arxivat de l'original el 6 maig 2017.

## Enllaços externs

* Escut d'armes original de 1792 Arxivat 2016-11-18 a Wayback Machine.
* Història de Ukmergė Arxivat 2006-10-09 a Wayback Machine.
# Puig Gros (el Port de la Selva)

El Puig Gros és una muntanya de 161 metres que es troba al municipi del Port de la Selva, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ «Puig Gros (el Port de la Selva)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pseudoliparis

Pseudoliparis és un gènere de peixos pertanyent a la família dels lipàrids.

## Taxonomia

* Pseudoliparis amblystomopsis (Andriàixev, 1955)
* Pseudoliparis belyaevi (Andriàixev & Pitruk, 1993)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1955. A new fish of the snailfish family (Pisces, Liparidae) found at a depth of more than 7 kilometers. Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova v. 12: 340-344.
* ↑ BioLib (anglès)
# Pedro García Barreno

Pedro García Barreno (Madrid, 23 d'octubre de 1943) és un metge especialista en cirurgia, investigador i assagista espanyol. Va ser director de l'Hospital General Universitari Gregorio Marañón de Madrid. És catedràtic de Fisiopatologia i Propedèutica Quirúrgiques en la Universitat Complutense de Madrid. També és membre de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, i de la Reial Acadèmia Espanyola, on ocupa la butaca "a" minúscula.

## Biografia

García Barrrno va desenvolupar la major part de la seva formació mèdica fos de la facultat. Després de discrepàncies amb el seu professor d'Anatomia, a partir del segon curs aprèn Medicina en l'Hospital Provincial de Madrid, on és acadèmicament adoptat per Amador Schüller. Més tard, s'especialitza en Cirurgia instruït per Pedro Gómez Hernández. Completa la seva formació a Anglaterra.
Als 28 anys acudeix al primer curs de Biologia Molecular de la Universitat Complutense de Madrid, que li causa gran impacte. Al cap de poc, marxa a Detroit (Estats Units) on roman dos anys practicant cirurgia i tractant pacients en estat de xoc. També fa recerca clínica sobre el xoc. De tornada a Madrid, torna a interessar-se per la Biologia Molecular, i forma part de l'equip d'Ángel Martín Municio en el Departament de Bioquímica de la Facultat de Ciències, compaginant aquesta activitat amb la seva labor de metge.
Més tard és nomenat sotsdirector de recerca de l'Hospital General de Madrid. En aquesta època també forma part, juntament amb Ángel Martín Municio, del comitè responsable d'afrontar la síndrome tòxica. Finalment és nomenat director de l'Hospital Gregorio Marañón. El 1983 fou nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals. El 2 de març de 2006 és triat membre de la Reial Acadèmia Espanyola, prenent possessió de la butaca "a" minúscula el 29 d'octubre de 2006.

## Obres literàries

L'obra de García Barreno es compon principalment de literatura de divulgació científica.
* Medicina Virtual
* La Ciencia en tus manos
* Canibalismo y vacas locas
* Horizontes culturales: Las fronteras de la ciencia
* 50 años de ADN: La doble hélice
* Introducción al estudio de la Medicina Experimental: Claude Bernard
* 50 años de ADN
* De pócimas y chips
* El legado de Hipócrates

## Premis

* Premio Comtessa de Fenosa de Recerca Quirúrgica
* Premi Empresarial a la Innovació (2004)

## Referències

* ↑ Diario Salud. «Entrevista a Pedro García Barreno». [Consulta: 25 desembre 2009].
* ↑ Pedro García Barreno Arxivat 2016-03-12 a Wayback Machine. al web de la RACEFN
* ↑ ABC. «Pedro García Barreno, elegido académico para cubrir la vacante de Ynduráin». [Consulta: 25 desembre 2009].

## Enllaços externs

* Discurs d'ingrés en la Real Academia Española
# Serra de Ponent

La Serra de Ponent és una serra situada al municipi de Granollers a la comarca del Vallès Oriental, amb una elevació màxima de 223 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cal Rovirosa

Cal Rovirosa és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un immoble de planta quadrangular amb un gran pati, de forma irregular, a la part posterior. Consta de planta baixa i dues plantes altes. Originàriament, la façana principal de l'edifici tenia una composició ordenada de les obertures a partir d'eixos de simetria, la qual es mostra, actualment, modificada. A la part central de la planta baixa hi ha el portal d'accés, d'arc carpanell molt rebaixat, fet amb pedra treballada. A la clau hi ha gravades les lletres JR. A la dreta del portal hi ha un finestral, també de pedra, de forma rectangular amb els angles superiors arrodonits, amb clavellinera motllurada i amb reixa de ferro. Al costat esquerre hi ha una gran obertura, de forma rectangular, d'època contemporània, mitjançant la qual s'accedeix a l'establiment comercial que hi ha en aquesta part de l'edifici. Al primer pis hi ha tres balcons, amb llosana de pedra motllurada i barana de ferro amb barrots verticals i elements curvilinis. Sota dels balcons laterals hi ha mènsules decorades. A la part superior del balcó central hi ha un gran trencaaigües suportat per dues petites cartel·les decorades. Entre el balcó central i el del costat dret hi ha un rellotge de sol, pintat en època contemporània per Isidre Romeu Ivern. A la segona planta hi ha una gran tribuna d'època contemporània. En aquest lloc, originàriament, hi havia tres finestres quadrangulars sobre cadascun dels balcons.
La façana és arrebossada i pintada de color mangra i rosa. Al voltant dels balcons hi ha una sanefa pintada que representa ramells de raïm i pàmpols. Originalment, damunt les finestres hi havia uns esgrafiats senzills. El portal té una porta vidriera de dues fulles feta amb una estructura de fusta i unes reixes de ferro amb motius curvilinis.

## Referències

* 1 2 «Cal Rovirosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Cantó d'Audincourt

El cantó d'Audincourt és un cantó francès del departament del Doubs, situat al districte de Montbéliard. Té 5 municipis i el cap és Audincourt.

## Municipis

* Arbouans
* Audincourt
* Courcelles-lès-Montbéliard
* Dasle
* Taillecourt

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Georges Reverbori | SFIO |
| 1958-1964 | Louis Garnier | PCF |
| 1964-2001 | Serge Paganelli | PCF, després ADS |
| 2001- | Paul Coizet | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cal Gassol del Talladell

Cal Gassol del Talladell és una casa eclèctica del Talladell, al municipi de Tàrrega (Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Cal Gassol és una de les cases pairals més grans i més riques del poble del Talladell. Aquesta casa no només consta del centre o l'habitatge central familiar a l'interior del poble sinó que també concentra davant seu l'apartat de magatzem en una mena de pallissa datada del segle xvi i construïda en la mateixa plaça que es conforma a la part final del carrer Major. La casa és de grans dimensions i amb diverses façanes. Té tota una part de la façana occidental que es desenvolupa en un elegant porticat neoclàssic, on entre pilastres quadrangulars ordenades davant les portes balconades de la façana s'hi descriu uns balcons de forja entre l'estructura de pedra arrebossada. Superiorment coronat també per una àmplia balconada seguida. Aquesta casa té també un ampli jardí que dona directament al pas del carrer Major en la seva part final del carrer.

## Referències

* ↑ «Cal Gassol del Talladell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Cal·lírroe (satèl·lit)

Cal·lírroe, també conegut com Jupiter XVII (17), és un dels satèl·lits naturals de Júpiter anomenats. És un satèl·lit irregular que orbita en direcció retrògrada. Cal·lírroe va ser fotografiat per l'Spacewatch al Kitt Peak National Observatory des del 6 d'octubre fins al 4 de novembre de 1999, i originalment es va designar com a asteroide (1999 UX$_{18}$). Va ser descobert orbitant Júpiter per Tim Spahr el 18 de juliol de 2000, i se li va donar la designació S/1999 J 1. Va ser el 17è satèl·lit confirmat de Júpiter.
Cal·lírroe té una magnitud aparent de 20,7, fent-lo fins i tot més tènue que ele planeta nan Eris, que té una magnitud de 18,7. Júpiter és uns 2,5 milions de vegades més brillant que Cal·lírroe.
Cal·lírroe fa uns 8,6 quilòmetres de diàmetre i orbita a una distància mitjana de 24,1 milions de quilòmetres en 758 dies, amb una inclinació de 141° respecte a l'eclíptica (140° respecte a l'equador de Júpiter) amb una excentricitat orbital de 0,28.
Va ser anomenat l'octubre de 2002 en honor de Cal·lírroe, filla del déu dels rius Aqueloos, una de les moltes conquestes de Zeus (Júpiter). Pertany al grup de Pasífae, un grup de satèl·lits retrògrads irregulars que orbiten Júpiter a distàncies d'entre 22,8 i 24,1 milions de quilòmetres i amb inclinacions d'entre 144,5° i 158.3°.
Com a exercici de navegació, la sonda New Horizons el va cartografiar el 10 de gener de 2007.

## Referències

* ↑ «NASA FACTS» (en anglès). NASA.
* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* 1 2 «New Outer Satellite of Jupiter Discovered». Minor Planet Center. [Consulta: 23 juliol 2009].
* ↑ «New moon of Jupiter found». SpaceFlight Now (University of Arizona News Release). [Consulta: 23 juliol 2009].
* ↑ MPS 7418 (Minor Planet Circulars Supplement); not available on-line
* ↑ Brian G. Marsden. «IUAC 7460: S/1999 J 1». IUA, 20-07-2000. Arxivat de l'original el 2000-12-14.
* ↑ MPEC 2000-Y16: S/1975 J 1 = S/2000 J 1, S/1999 J 1 19-12-2000 (discovery and ephemeris)
* 1 2 «Planetary Satellite Physical Parameters». JPL (Solar System Dynamics), 03-04-2009. [Consulta: 23 juliol 2009].
* ↑ «AstDys (136199) Eris Ephemerides». Department of Mathematics, University of Pisa, Italy. [Consulta: 16 març 2009].
* ↑ IAUC 7998: Satellites of Jupiter 2002 October 22 (naming the moon)
* ↑ «New Horizons Jupiter Encounter Timeline - Explore the Cosmos | The Planetary Society», 06-03-2007. Arxivat de l'original el 2007-03-06. [Consulta: 18 desembre 2020].

## Vegeu també

* Cal·lírroe, cràter de Venus.

## Enllaços externs

* Spacewatch S/1999 J 1 Arxivat 2010-10-01 a Wayback Machine.
* Fotografia del descobriment de l'Spacewatch
# Can Bori

«Can Bori» té aquests significats:
* Can Bori (el Masnou), casa del municipi del Masnou, al Maresme.
* Can Bori (Bigues), masia del poble de Bigues, al Vallès Oriental.
* Can Bori (Sant Climent de Llobregat), masia del municipi de Sant Climent de Llobregat, al Baix Llobregat.
# Can Bori (Sant Climent de Llobregat)

* Per a altres significats, vegeu «Can Bori (Bigues)».
Can Bori és una antiga masia, actualment gairebé enderrocada, al municipi de Sant Climent de Llobregat (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un mas dins del terme de Sant Climent, integrat per més d'un edifici, destacant-hi un de central i que semblava el més antic, amb la façana que tenia restes d'un rellotge de sol pintat. Aquest contenia una inscripció o data imprecisa, amb les primeres xifres: 17[...]. Aquesta estructura se li adossaven d'altres que presentaven les parets mitjaneres de terra premsada. Els sostres pràcticament no es conserven, però devien ser a doble vessant. La seva construcció data del segle xviii. El tipus d'ús original de la masia era agropecuari. Actualment es troba en desús, abandonat i gairebé enderrocat.

## Referències

* 1 2 3 «Can Bori». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 setembre 2015].
* ↑ «Can Bori (Sant Climent de Llobregat)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Fotografia de Can Bori al Dipòsit Digital de la Generalitat de Catalunya "Calaix"
# Can Marquès

* No s'ha de confondre amb Cal Marquès.
«Can Marquès» té aquests significats:
* Can Marquès (Canovelles)
* Can Marquès (Cabanelles), casa al sud-est del nucli de Cabanelles (Alt Empordà)
* Can Marquès (Caldes de Malavella), masia del municipi de Caldes de Malavella (Selva)
* Can Marquès (el Bruc), masia del Bruc (Anoia)
* Can Marquès (Massanes), masia de Massanes (Selva)
* Can Marquès (Polinyà), edifici del municipi de Polinyà (Vallès Occidental)
* Can Marquès Contemporani, casa senyorial convertida en una casa museu d'art contemporani al nucli antic de Palma, a Mallorca
* Molí fariner de can Marquès, al terme de Pineda de Mar està situat a la riba de la riera de Pineda (el Maresme)
* Torre de Can Marquès, edifici de Begur, al Baix Empordà
# Can Marquès (Cabanelles)

Can Marquès és una masia a un parell de km al sud-est del nucli urbà de Cabanelles a tocar de Can Pou. S'hi accedeix des de la carretera C-260, agafant un trencall a mà esquerra en direcció a Besalú. Segons el Pla Especial d'identificació i regulació de masies i cases rurals de l'Ajuntament de Cabanelles Can Marqués és una edificació del segle xviii amb reformes i ampliacions posteriors.
Masia de grans dimensions formada per diversos cossos adossats que li confereixen una planta irregular. La construcció és bastida en pedra de diverses mides, còdols i fragments de maons, lligats amb morter de calç i disposats més o menys regularment.
L'habitatge principal, localitzat al bell mig de l'estructura arquitectònica, presenta la coberta de dos vessants de teula i està distribuït en planta baixa i dos pisos. La façana principal, orientada a migdia, presenta un portal rectangular amb els brancals bastits amb carreus de pedra calcària de tonalitat blanquinosa i la llinda plana monolítica. Al pis hi ha dues finestres rectangulars amb el mateix tipus d'emmarcament que la porta i els ampits motllurats. La que està situada damunt del portal presenta espiell inferior i la llinda gravada amb una inscripció il·legible. Al costat, en un altre cos estructural endarrerit respecte a la línia de la façana, hi ha una finestra rectangular emmarcada en pedra amb la llinda sostinguda amb permòdols. La resta de construccions adossades a la banda de llevant de l'habitatge són coberts i porxos destinats a usos agrícoles, amb diverses refeccions de recent factura. Hi ha un altre cos adossat al costat de la porta d'accés a l'edifici, distribuït en dues plantes i amb terrassa al nivell del pis. Un portal d'arc rebaixat bastit en maons hi dona accés.
Encara hi ha un altre gran cos rectangular adossat a l'extrem de ponent de la construcció. Presenta la coberta de dos vessants de teula, distribuït en un sol nivell i destinat a usos agrícoles, amb una gran obertura rectangular emmarcada per grans pedres desbastades i la llinda plana de fusta. Adossat a la façana de ponent de la casa principal, hi ha un petit cos que presenta una obertura d'arc apuntat bastida amb lloses de pedra, actualment tapiada. Completant el conjunt hi ha un edifici aïllat destinat a pallissa i corrals, situat a la banda de migdia de l'edifici principal.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Marquès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Cantó de Salvanhac

El cantó de Salvanhac és un cantó francès del departament del Tarn, situat al districte d'Albi. Té 8 municipis i el cap cantonal és Salvanhac.

## Municipis

* Biuvais de Tescon
* Montdurauça
* Montgalhard
* Montvalent
* Sent Orsesi
* Salvanhac
* La Sausièra e Sant Joan
* Tauriac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1992 | René Ancilotto | Divers droite |
| 1992-1998 | Jean-Claude Pradier | RPR |
| 1998- | Georges Paulin | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.615 | 2.721 | 2.342 | 2.269 | 2.208 | 2.432 | 2.724 |