OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Krisztina Fazekas-Zur

Krisztina Fazekas-Zur (Budapest, 1 d'agost de 1980) és una esportista hongaresa que competeix en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les. Està casada amb l'expiragüista nord-americà d'origen israelià Rami Zur, el seu actual entrenador, amb qui viu a Califòrnia (Estats Units), país que va representar al Mundial de 2011.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu, Londres 2012 i Rio de Janeiro 2016, obtenint en cada edició una medalla d'or, ambdues en la prova de K4 500 m.
Ha guanyat 13 medalles al Campionat Mundial de Piragüisme entre els anys 2001 i 2015, i 14 medalles al Campionat Europeu de Piragüisme entre els anys 2001 i 2016.

## Palmarès internacional

Representant a Hongria :
| Jocs Olímpics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 1 | K4 500 m |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 1 | K4 500 m |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2001 | Poznań ( Polònia) | 1 | K4 200 m |
| 2002 | Sevilla ( Espanya) | 1 | K4 1000 m |
| 2006 | Szeged ( Hongria) | 1 | K4 1000 m |
| 2007 | Duisburg ( Alemanya) | 1 | K4 1000 m |
| 2007 | Duisburg ( Alemanya) | 2 | K4 200 m |
| 2007 | Duisburg ( Alemanya) | 2 | K4 500 m |
| 2009 | Dartmouth ( Canadà) | 2 | K1 4x200 m |
| 2009 | Dartmouth ( Canadà) | 2 | K4 200 m |
| 2013 | Duisburg ( Alemanya) | 1 | K1 4x200 m |
| 2013 | Duisburg ( Alemanya) | 1 | K2 1000 m |
| 2013 | Duisburg ( Alemanya) | 1 | K4 500 m |
| 2015 | Milà ( Itàlia) | 2 | K4 500 m |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2001 | Milà ( Itàlia) | 1 | K4 200 m |
| 2001 | Milà ( Itàlia) | 3 | K2 1000 m |
| 2005 | Poznań ( Polònia) | 2 | K4 200 m |
| 2006 | Račice ( Txèquia) | 1 | K4 500 m |
| 2007 | Pontevedra ( Espanya) | 1 | K4 1000 m |
| 2007 | Pontevedra ( Espanya) | 2 | K4 200 m |
| 2007 | Pontevedra ( Espanya) | 2 | K4 500 m |
| 2008 | Milà ( Itàlia) | 1 | K4 200 m |
| 2008 | Milà ( Itàlia) | 1 | K4 1000 m |
| 2008 | Milà ( Itàlia) | 2 | K2 200 m |
| 2008 | Milà ( Itàlia) | 3 | K4 500 m |
| 2009 | Brandenburg ( Alemanya) | 1 | K4 200 m |
| 2012 | Zagreb ( Croàcia) | 3 | K4 500 m |
| 2016 | Moscou ( Rússia) | 1 | K4 500 m |
| Representant a Estats Units ||||
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2011 | Szeged ( Hongria) | 2 | K1 1000 m |

## Referències

* ↑ «Krisztina Fazekas-Zur» Arxivat 2016-12-03 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Krisztina Fazekas-Zur» en Canoeresults.eu (anglès)
# Plegafulles dorsi-rogenc

El plegafulles dorsi-rogenc (Philydor erythrocercum) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Referències

* ↑ «Plegafulles dorsi-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 8-01-2021, (català)
# Hellendoorn

Hellendoorn és un municipi de la província d'Overijssel, al centre-est dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 35.905 habitants repartits per una superfície de 139,03 km² (dels quals 0,88 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Ommen i Twenterand, a l'oest amb Raalte, a l'est amb Wierden i al sud amb Rijssen-Holten. Al seu terme municipal es va rodar una petita part del film Un pont massa llunyà.

## Centres de població

| Centre | Població |
| Daarle | 1.435 |
| Daarlerveen | 1.205 |
| Haarle | 2.100 |
| Hellendoorn | 6.350 |
| Nijverdal | 24.825 |

## Personatges coneguts

* Douwe Draaisma (1953), psicòleg
* Rob Harmeling (1964), ciclista

## Referències

* ↑ Tabel: Bevolking; maandcijfers per gemeente en overige regionale indelingen (en neerlandès). Centraal Bureau voor de Statistiek, Voorburg/Heerlen, 1 gener 2021.

## Enllaços externs

* www.hellendoorn.nl
# Rubens Josué da Costa

Rubens Josué da Costa (24 de novembre de 1928 - 31 de maig de 1991) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1954.

## Referències

* ↑ «Especial - 2006 - Copa» (en portuguès). Folha Online, 09-12-2005.
* ↑ Rubens Josué da Costa Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Jonathan Vila Pereira

Jonathan Vila Pereira (O Porriño, 6 de març de 1986), és un exfutbolista gallec, que ocupava la posició de migcampista.
Format al planter del Celta de Vigo, hi jugà a les categories inferiors des de 2004. Debutà amb el primer equip a la campanya 2006/07, i a partir del 2008 es consolidà al primer equip dels de Balaídos.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Jordi Banacolocha

Jordi Banacolocha (Barcelona, 1944) és un actor català.
En teatre, ha participat en nombrosos muntatges com ara Final d'estiu amb tempesta de Francesc Lucchetti (1991), L'art de la comèdia d'Eduardo De Filippo (1992), Un dia de Mercè Rodoreda (1993), Després de la pluja de Sergi Belbel (1993), Mala sang de David Plana (1997), Les variacions Goldberg de György Tabori (2001), Dissabte, diumenge i dilluns d'Eduardo De Filippo (2002), Amor Fe Esperança d'Ödön von Horváth (2005), El cercle de guix caucasià de Bertolt Brecht (2008), Agost de Tracy Letts (2010), Liceistes i Cruzados de Serafí Pitarra (2014), Lluny de Nuuk (2010), Barcelona (2013) i La dona del sis-cents (2019) de Pere Riera.
És un intèrpret habitual en sèries televisives: Nissaga de poder (1996), Plats bruts (1999-2002), Hospital Central (2002-04), El cor de la ciutat (2004-05), Ventdelplà (2005-10), Isabel (2012-13), Cuéntame cómo pasó (2013-14) i Kubala, Moreno i Manchón (2014).
L'any 2014 rebé el premi Arlequí de teatre.

## Referències

* ↑ «.xml Jordi Banacolocha». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Orlandis Rovira

José Orlandis i Rovira (Palma (Mallorca), 29 d'abril de 1918 - 24 de desembre de 2010) fou un historiador, jurista i prevere mallorquí que destacà per les seves investigacions sobre la història de l'Església Catòlica i la cultura i les institucions dels visigots.

## Biografia

Nascut en una família de classe alta de Mallorca amb orígens a la ciutat italiana de Pisa, va viure a Mallorca fins a la guerra civil espanyola. Doctorat en dret per la Universitat de Madrid, el 1942 va obtenir per oposició la càtedra d'Història General del Dret Espanyol de la Universitat de Múrcia. El 1945 es traslladà a la Universitat de Saragossa, on exercí de professor i vicedegà de la Facultat de Dret. Ordenat sacerdot de l'Opus Dei el 1949, a finals del 1969 es traslladà a Pamplona on fou catedràtic i primer degà de la Facultat de Dret Canònic i creador i primer director de l'Instituto de Historia de la Iglesia de la Universitat de Navarra. Entre 1969 i 1982, va mantenir una estreta relació epistolar amb l'historiador Claudio Sánchez Albornoz, que en aquell moment estava a l'exili a l'Argentina, i que ocupà diversos càrrecs institucionals després de la guerra civil espanyola, com el de cap dels governs republicans a l'exili des del 1962 fins al 1970.

## Llibres publicats

És autor de llibres relacionats amb els visigots com Huellas visigòticas en el derecho de la Alta Edad Media (1944), El poder real y la sucesión al trono en la monarquía visigoda (1962) i La Iglesia en la España visigótica y medieval (1976), entre d'altres. També publicà llibres més generals com Historia de la Iglesia: la Iglesia antigua y medieval (1998) i Historia breve del cristianismo (1999), entre d'altres. També en publicà alguns de temàtica espiritual, com La aventura de la vida eterna (2005). El 1999, fou investit acadèmic de l'Acadèmia Mallorquina d'Estudis Genealògics, Heràldics i Històrics i el 2006 rebé el Premi Ramon Llull del Govern de les Illes Balears.
* La vocación cristiana del hombre de hoy
* El espíritu de verdad,
* Los signos de los tiempos
* Historia y espíritu
* La iglesia católica en la segunda mitad del s. XX
* La Iglesia Antigua y Medieval
* La Historia breve del cristianismo (1983)
* La época visigoda (1977)
* El Pontificado Romano en la Historia (1996)
* La aventura de la vida eterna (2005).

## Referències

* ↑ Arbre geneològic Orlandis
* ↑ Notícies històriques sobre els Orlandis de Pisa. Memòries de la Reial Acadèmia Mallorquina d'Estudis Genealògics, Heràldics i Històrics, ISSN 1885-8600, Nº. 11, 2001, págs. 31-44.
* ↑ «Josep Orlandis Rovira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Carner (desambiguació)

Josep Carner (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Josep Carner i Puig-Oriol (1884-1970), el príncep dels poetes catalans, periodista, autor de teatre i traductor català.
* Josep Carner i Ribalta (1898-1988), escriptor i polític català.
# Josep Maria Salvatella i Suñer

Josep Maria Salvatella i Suñer (Figueres (Alt Empordà), 16 d'octubre de 1937) és un escriptor i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la IV, V i VI legislatures.

## Biografia

Graduat en magisteri a l'Escola de Magisteri de Girona, des de 1959 ha estat professor de l'escola pública Pompeu Fabra de Llançà, de la que n'ha estat director de 1976 a 1988.
Afiliat a Convergència Democràtica de Catalunya en 1978, fou elegit alcalde de Llançà a les eleccions municipals de 1979, càrrec que ha ratificat a les eleccions de 1983, 1987, 1991, 1995 i 1999. També ha estat diputat provincial a la Diputació de Girona del 1987 al 1992, on n'ha estat ponent d'Ensenyament i Cultura (1987-1992) i vicepresident segon (1991-1992). També ha format part de la Comissió Permanent del Consorci de la Costa Brava (1979-1987) i ha estat president de l'Associació Cap de Creus - Cap de Sant Vicenç (1985-1987).
Fou elegit diputat al Parlament de Catalunya per CiU per la circumscripció de Girona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992, 1995 i 1999. En 1995 fou secretari de la Comissió de Política Cultural del Parlament de Catalunya i el 2000 vicepresident de la Comissió d'Estudi sobre la Situació de la Pesca a Catalunya.

## Obres

* Rodes i creus, 2002
* A la posta de sol, 1976
* Planes de l'Empordà
* Llançà, de festa

## Referències

* ↑ «Alcaldes de Llançà». Arxivat de l'original el 2015-06-22. [Consulta: 22 juny 2015].

## Enllaços externs

* Remembrança
* Fitxa al Parlament de Catalunya
# Jean-Pierre Abel-Rémusat

Jean-Pierre Abel-Rémusat, també conegut com a Jean-Pierre-Abel Rémusat, (París, 5 de setembre de 1788 - París, 3 de juny de 1832 fou un sinòleg francès.

## Biografia

Jean-Pierre Abel-Rémusat era fill del cirurgià Jean-Marie Rémusat i de Jeanne-Françoise Aydée fou un sinòleg que, professionalment, va exercir de metge (1813) i cirurgià (1814) però la consulta d'un herbari (col·leccionat per l'abad Tersan) el va fer estudiar les herbes xineses. El seu interès va anar més enllà de la botànica de la Xina i, de forma autodidacta, va estudiar la llengua i la història d'aquest país. Va inaugurar la sinologia francesa com a professió. Va ocupar la càtedra de “Llengües i literatures xineses i tàrtares manxés” creada per l'ordenança del 29 de novembre de 1814 de Lluïs XVIII del Col·legi Reial (que més tard seria el Col·legi de França Va morir el 1832 per una epidèmia poc anys després del seu casament. És “Chevalier de la Légion d'Honneur”
Diversos personatges famosos es van interessar pels seus treballs (entre els quals destaca Hegeil que el menciona en la seva obra “La Raó en la Història”.

## Obres de l'autor

Entre les seves obres destaquen:
* Le livre des récompenses et des peines. FV Éditions, 2013
* Mémoire sur la vie et les opinions de Lao-Tseu, Imprimerie royale, Paris, 1823.
* Essai sur la langue et la littérature chinoises. Treuttel et Wurtz, Paris,1811
* Recherches sur les langues tartares, ou Mémoires sur différens points de la grammaire et de la littérature des Mandchous, des Mongols, des Ouigurs et des Tibetains .Paris.

## Referències

* ↑ Académie des Inscriptions et Belles-Lettres
* ↑ ”Jean-Pierre Abel-Rémusat et ses successeurs.”
* ↑ La Raison dans l'Histoire
* http://www.aibl.fr/membres/academiciens-depuis-1663/article/remusat-jean-pierre-abel?lang=fr Arxivat 2015-10-04 a Wayback Machine.
* Académie des Inscriptions et Belles-Lettres” http://www.aibl.fr/seances-et-manifestations/colloques-et-journees-d-etudes-313/colloques-et-journees-d-etudes-407/article/jean-pierre-abel-remusat-et-ses?lang=fr Arxivat 2015-10-04 a Wayback Machine.
* La Raison dans l'Histoire" de G.W.F. Hegel. Union Générale d'Editions. Paris. 1971.Pàg.189.

## Bibliografia sobre Jean-Pierre Abel-Remusat

* Lettres édifiantes et curieuses sur la langue chinoise: un débat philosophico-grammatical entre Wilhelm von Humbolt et Jean-Pierre Abel-Remusat¡¡.Editors: Jean Rousseau i Denis Thouard.. Septentrion Presses Universitaires.1999,ISBN 2-85939 588-1. Pàg. 9, 11, 14 i 16

## Enllaços externs

* Jean-Pierre Abel-Rémusat, 1788-1832
* Thoughts on the Rise and Fall of the Manchu Language
* Mélanges Asiatiques
# Josep Maria Forné i Febrer

Josep Maria Forné i Febrer (Barcelona, 1962) és un pedagog català. Es presentà com a cap de la llista de Lleida per a Junts pel Sí a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015 i per a Junts per Catalunya a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017. Des de novembre de 2022 fins a setembre del 2024 ha estat director de l'Institut Català de l'Acolliment i de l'Adopció.

## Biografia

Professor de filosofia i catedràtic de secundària. Des de 1986 va treballar a l'Institut Màrius Torres de Lleida, d'on va ser-ne director de 1996 a 2008. També és professor estable a l'Institut Superior de Ciències Religioses de Lleida. Des del 2013 és membre de la junta rectora de l'Institut d'Estudis Ilerdencs, i és cap de la Secció de Filosofia de l'esmentat Institut. President de la seu territorial d'Òmnium Cultural a Ponent-Lleida i membre de la junta directiva nacional d'aquesta entitat entre el 2003 i el 2012. President de l'Associació Banc dels Aliments de Lleida entre el 2006 i el 2013 i president de la Federació Catalana dels Bancs dels Aliments, entre d'altres. L'octubre de 2013 fou nomenat director territorial de Benestar Social i Família a Lleida.
El 31 de juliol de 2015 s'anuncià que encapçalaria la llista per Lleida de Junts pel Sí a les eleccions al Parlament de 2015 i el novembre de 2017 que l'encapçalaria per Junts per Catalunya a les eleccions de 2017, on fou escollit diputat. El 2021 no es va tornar a presentar a les eleccions al Parlament.
El juny de 2021 va ser nomenat Director General de Serveis Socials del Departament de Drets Socials de la Generalitat de Catalunya fins al novembre del 2022 que va ser nomenat Director de l'Institut Català de l'Acolliment i de l'Adopció.

## Referències

* 1 2 3 4 «La consellera Munté presenta Josep Maria Forné com a nou director territorial de Benestar Social i Família a Lleida». Gencat. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 31 juliol 2015].
* ↑ «Forné, excandidat de Junts, en el nou Govern d'ERC». Segre, 08-11-2022. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «El cap de llista de Junts pel Sí a Lleida serà Josep Maria Forné». Vilaweb, 31-07-2015 [Consulta: 31 juliol 2015]. Arxivat 4 August 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
* ↑ «Junts per Catalunya, la llista del PDECat que liderarà Puigdemont» (en catalan). VilaWeb, 13-11-2017 [Consulta: 13 novembre 2017].
* ↑ Alemany, Jordi «Un mínim de 18 diputats no repetiran escó». El Punt Avui, 25-12-2020, p. 12.
# Josette Abondio

Josette Desclercs Abondio o Josette Abondio (1932) és una professora, escriptora i dramaturga de Costa d'Ivori.
Josette nasqué al 1932 a Costa d'Ivori i la seua primera llengua és francesa. En la seua infantesa esdevingué una lectora àvida. Treballà com a professora en ensenyament mitjà.
El 1993, va escriure Kouassi Koko... ma mère, la seua primera novel·la. La seua obra més reconeguda és del 1999, un llibre il·lustrat per a xiquets titulat Le rêve de Kimi. Fou la tercera presidenta de l'Associació d'Escriptors de Costa d'Ivori (AECI) de 1998 a 2000. En 2010, i treballà amb Flore Hazoumé en la revista Scrib Spiritualité. Al 2013, va obrir una llibreria a Abidjan.
És entusiasta de les arts marcials i és cinturó negre en karate.

## Obra

* Kouassi Koko...ma mère. Edilis, 1993. ISBN 2909238075. OCLC 33194315.
* Le rêve de Kimi. Editions Neter, 1999. ISBN 2844870236. OCLC 44010403.
* Le jardin d'Adalou. Les Classiques Ivoiriens, 2012. ISBN 9791090625136. OCLC 905395574.
* La dernière ruse de compère araignée. Les Classiques Ivoiriens, 2013. ISBN 9791090625242. OCLC 957078090.
* Le royaume du cœur, 2013.
* Tant qu'elle aimeà: Nouvelles. Les Classiques Ivoiriens, 2015. ISBN 9782372230148. OCLC 956633971. Recull de contes.

## Referències

* 1 2 Josette Abondio
* 1 2 3 Josette Abondio
* 1 2 Josette Abondio
# Juan Blas y Ubide

Juan Blas y Ubide (Calataiud, 12 de juny de 1852 - ídem, 25 d'octubre de 1923) va ser un advocat, escriptor i polític aragonès.

## Biografia

Era admirat a la seva ciutat natal per ser saberut i per ser un ciutadà exemplar. Va fer els estudis primaris amb un monjo cistercenc del Monestir de Piedra i del Monestir d'El Escorial, i després va instruir-se en les carreres de Dret i Filosofia a la Universitat de Saragossa.
L'enorme interès per un plet que va haver de defensar per l'ofici que tenia i la bona recepció de la novel·la de Luis María López Allué Capuletos y Montescos, inspirada en la tragèdia shakespeariana Romeu i Julieta, el van fer escriure una altra gran novel·la costumista aragonesa sota el títol de Sarica la borda, que va ser publicada el 1904 i reeditada el 1993. És considerada una de les millors narracions aragoneses de l'època i està ambientada a Maluenda àlies Cerrillares.
Carlista i ideològicament dretà, el 1873 va fugir fins al municipi transfronterer de Baiona amb la proclamació de la Primera República Espanyola. Un parell d'anys més tard, va tornar a Espanya, concretament a Madrid, per a estudiar retòrica i fer-hi algun altre treball petit. Després, va anar novament a Calataiud, on va fundar el Cercle Catòlic d'Obrers i el diari La Derecha, i va ensenyar Retòrica i Poètica al Col·legi de Correa.

## Obra

* Las caracolas cuentos aragoneses. Zaragoza, Abadia y Capapé, 1908?; 148 pág. + 1 hoja; 8º mlla. (18 cm)
* El Licenciado de Escobar: Novela. Zaragoza, Mariano Escar, 1904; 227 pág. + 1 hoj. + 18; 8º mlla. (19 cm)
* Sarica la Borda: Novela de costumbres aragonesas. Zaragoza, Mariano Escar, 1904; 429 pág. + 1 hoj.; 8º mlla. (19 cm). (Reeditada en Zaragoza: La Val de Onsera, 1993)
* Modismos dialectales de Calatayud: (1877): edición facsimilar / recogidos por D. Juan Blas y Ubide; introduzión de Óscar Latas Alegre. Uesca: Publicazions d'o Consello d'a Fabla Aragonesa, 2007; 66 p.; 21 cm

## Bibliografia

* López Landa, José María. Juan Blas y Ubide, bilbilitan (en castellà). Saragossa: Tribuna del Ateneo Zaragozano, 1946.
* Horno Liria, Luis. Blas Ubide, a distancia (en castellà), 1953.

## Referències

* 1 2 3 Hernández Cano, Eduardo. «Juan Blas y Ubide» (en castellà). Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ «Juan Blas y Ubide. Biografia» (en castellà). calatayud.org. [Consulta: 1r agost 2022].
* ↑ «Juan Blas y Ubide, alcalde y escritor bilbilitano (1852 - 1923)» (en castellà). calatayud.com. [Consulta: 5 agost 2022].
# Joaquim Ballester

Joaquim Ballester és el nom dels següents personatges:
* Joaquim Ballester Rigla (1936-), exjugador de basquetbol
* Joaquín Ballester i Sanz (1961-), polític valencià
# Juana Doña Jiménez

Juana Doña Jiménez (Lavapiés, Madrid, 17 de desembre de 1918 - Barcelona, 18 d'octubre de 2003) va ser una dirigent comunista, feminista, sindicalista i escriptora espanyola.

## Biografia

El 1933 va ingressar a la Unió de Joventuts Comunistes d'Espanya i més avant dirigí la seva Unió de Xiques. Va integrar-se en el Comitè Central del Partit Comunista d'Espanya. Va lluitar en la Guerra Civil Espanyola (1936-1939) i posteriorment en la Guerrilla del Llano. La seva parella, Eugenio Mesón, fou un important dirigent de les Joventuts Socialistes Unificades detingut arran del cop d'estat de Segismundo Casado i entregat a les autoritats franquistes, que l'afusellaren.
En 1947 va ser condemnada a mort pel franquisme acusada de posar una bomba en l'ambaixada de l'Argentina, en la que seria l'última sentència de mort pronunciada contra una dona a Espanya des de llavors. La pena va ser commutada per 30 anys de presó gràcies a la mediació d'Evita Perón durant la seva visita al país.
Després de passar per diverses presons (Las Ventas, Segovia, Guadalajara), el 1967 fou alliberada. Va ser activista del sindicat Comissions Obreres des de la clandestinitat. Durant la Transició, a les eleccions generals espanyoles de 1977 va ser candidata al Senat pel PCE a Madrid. Posteriorment es va integrar en l'Organització Revolucionària de Treballadors, i va participar en el naixement del Partit Comunista dels Pobles d'Espanya el 1984.
La seva peripècia de 1947 va ser l'argument de la sèrie de televisió Una carta para Evita, rodada per Agustí Villaronga el 2011. El 2018, l'Ajuntament de Madrid va donar el seu nom a un carrer (anomenada fins llavors Batalla de Belchite).

## Publicacions

* Gente de Abajo (1992)
* Mujer (1977)
* Desde la noche y la niebla (mujeres en las cárceles franquistas), Pròleg d'Alfonso Sastre. Madrid. La Torre, (1978)
* Gente de abajo (no me arrepiento de nada), prólogo Manuel Vázquez Montalbán. Madrid. A-Z Ediciones y Publicaciones, (1992)
* Querido Eugenio (una carta de amor al otro lado del tiempo), prólogo de Manuel Vázquez Montalbán. Barcelona. Lumen, (2003)

## Referències

* ↑ Encarnación Barranquero Teixeira «Ángeles o demonios: representaciones, duiscursos y militancia de las mujeres comunistas» (en castellà). Arenal, 2012 [Consulta: 19 gener 2024].
* ↑ Una escritora vital a El País, 19 d'octubre de 2003
* ↑ Candidats al Congrés i al Senat al diari ABC, 9 de juny de 1977
* ↑ Carmen Polo, Juana Doña y Eva Perón entrecruzan sus vidas en 'Una carta para Evita' Arxivat 2013-07-01 at Archive.is a El referente, 2 de novembre de 2011

## Enllaços externs

* Juan Doña, in memoriam, per Mar Molina, 2003