OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Spartochloa

Spartochloa és un gènere monotípic de plantes de la família de les poàcies. La seva única espècie: Spartochloa scirpoidea, és originària d'Austràlia on es troba a Austràlia Occidental.
És l'únic membre de la tribu Spartochloeae.

## Descripció

És una planta herbàcia rizomatosa, copetuda i perennifòlia que aconsegueix una grandària de 0,3 a 1,5 m d'altura. Té flors de color verd / porpra, que es produeixen al setembre-octubre o febrer en sòls laterítics, sorra, argila, aflorament de granit o quarsita rarament.

## Taxonomia

Spartochloa scirpoidea va ser descrita per (Steud.) C.I.Hubb. i publicat a Kew Bulletin 7: 308. 1952.

### Etimologia

Spartochloa: nom genèric que deriva del grec spartos (escombra) i chloe de la (herba), referint-se a l'hàbit de les plantes gairebé sense fulles. scirpoidea: epítet

### Sinonímia

* Brizopyrum scirpoideum Steud.
* Festuca scirpoidea (Steud.) F.Muell.
* Poa scirpoidea (Steud.) F. Muell.
* Schedonorus scirpoideus (Steud.) Benth.

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2015-05-09. [Consulta: 29 gener 2010].
* ↑ Llista de resultats per Spartochloa en World Checklist of Selected Plant Families del Reial Jardí Botànic de Kew
* ↑ «a FloraBase». Arxivat de l'original el 2011-04-04. [Consulta: 24 novembre 2014].
* ↑ «Spartochloa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 12 maig 2013].
* ↑ Spartochloa a PlantList
* ↑ «Spartochloa». World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 12 maig 2013].

## Bibliografia

* Sharp, D. & B. K. Simon. 2002. AusGrass: Grasses of Austràlia. CD-ROM, Version 1.0. CD-ROM.

## Enllaços externs

* Grassbase - The World Online Grass Flora
# Portada/article abril 2
## Antoni Tàpies i Puig

Antoni Tàpies i Puig, marquès de Tàpies (Barcelona, 13 de desembre del 1923 – 6 de febrer de 2012) fou un pintor, escultor i teòric de l'art català. Va ser un dels principals exponents a nivell mundial de l'informalisme, i és considerat com un dels artistes catalans més destacats del segle xx. L'obra de l'artista barceloní gaudeix d'un centre d'estudi i conservació a la Fundació Antoni Tàpies de Barcelona.
L'obra de Tàpies tingué una gran valoració a nivell internacional. Al llarg de la seva carrera va rebre nombrosos premis i distincions, entre els quals cal destacar el Premi de la Fundació Wolf de les Arts (1981), la Medalla d'Or de la Generalitat de Catalunya (1983), el Premi Príncep d'Astúries de les Arts (1990), la Medalla Picasso de la UNESCO (1993) i el Premi Velázquez d'Arts Plàstiques (2003). El rei Joan Carles I li va atorgar el 9 d'abril del 2010 el títol de Marquès de Tàpies.
# Jardiner de crinera groga

El jardiner de crinera groga (Amblyornis flavifrons) és una espècie d'ocell de la família dels ptilonorínquids (Ptilonorhynchidae) que habita les Muntanyes Foja, al nord de Nova Guinea.
# Corc del pollancre

El corc del pollancre o perforador del tronc del pollancre (Cryptorhynchus lapathi) és una espècie de coleòpter polífag de la família dels curculiònids. És un petit insecte nociu, per les galeries que escava entre l'escorça i la fusta, de preferència els pollancres, àlbers i altres arbres del gènere Populus.

## Descripció i cicle biològic

L'adult mesura entre 6 i 9 mil·límetres, de color gris amb una zona recoberta d'escales blanc-rosades a la part posterior dels èlitres. Els adults surten de l'hoste entre juny i octubre. La posta es fa de juliol a octubre. La larva és àpode en forma de C. Comencen a corcar l'escorça i després entra a l'interior on foraden galeries llargues (3 a 4 mm) i. Produeixen un corquim gruixut mesclat amb saba blanquinosa molt típic, que pugen fora i que s'acumula a l'entorn dels forats. La pupació es fa a l'interior de les galeries entre finals de maig i mitjans d'agost. Les larves nascudes a la tardor poden baixar la seva activitat i hivernar dins l'arbre.
Només hi ha un enemic natural conegut, l'himenòpter Ephialtes tuberculatus, però no és prou per a controlar la plaga.

## Plaga i tractament

Els danys poden ser greus en arbres de dos a tres anys amb un diàmetre de tronc de 20 a 80 mm, que afeblits es poden trencar fàcilment pel vent. Si sobreviuen l'atac, la fusta corcada queda depreciada. El dany major és fet per les larves, els adults també s'alimenten d'escorça jove i sabrosa, per l'efecte és menor. La prevenció al moment de la plantació és el més important. Cal inspeccionar bé els plançons i eliminar qualsevol plançó infectat. Sinó només queda el tractament amb insecticida penetrant als menys 3 mm a l'escorça, o injectada en els forats. El tractament és més eficaç quan les larves joves encara són a l'escorça.
Les pèrdues econòmiques són considerables, sobretot en països amb plantacions d'àlbers per a la fabricació de contraplacat. El 1997, s'estimava que el cost del control de la plaga del corc ascendeix a un terç del cost total del conreu.

## Referències

* ↑ Barberà, Claudi. «Corc del pollancre». A: Léxic de les plagues i malalties dels conreus de Catalunya. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1998, p. 34. ISBN 9788472834231.
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 21 març 2022].
* 1 2 3 «Fitxa 14: Corc del pollancre» (pdf). rural.cat, 15 setembre 2004 (2004-09-15), pàg. 2.
* ↑ «Poplar and willow borer, Cryptorhynchus lapathi» (en anglès). Victoria BC: Government of British Columbia, 23 abril 2002 (2002-04-23). Arxivat de l'original el 2015-01-14. [Consulta: 11 febrer 2015].
* ↑ «poplar and willow borer (Cryptorhynchus lapathi)» (en anglès). Plantwise Knowledge Bank. cabi.org. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 febrer 2015]. «nota: El web existeix també en versió catalana, però esta feta amb traducció automàtica encara poc fiable.»
# Castell d'Eslida

El castell d'Eslida a la Plana Baixa, País Valencià, és una fortalesa medieval, l'estructura actual —visible i deduïble— data de la invasió musulmana, i se situa sobre un cim que corona la població. S'accedeix al monument seguint la carretera d'Artana, fins a arribar a uns xalets situats a la vora, després un tram asfaltat puja fins als esmentats xalets. Des d'allà per a arribar a les ruïnes cal pujar un vessant escarpat cobert de vegetació.
Donada la notorietat de la vila en època medieval, la fortificació va haver de tindre cert relleu estratègic, encara que no es coneguen enfrontaments ni setges, ni tan sols en el transcurs de les escaramusses esdevingudes durant rebel·lió dels moriscs en el segle xvi (1526). Després de l'expulsió dels moriscos, fortificació i població pateixen una accentuada decadència que, en el cas de la primera i tot i el floriment de la vila, no ha cessat.

## Descripció

Es tracta d'una fortificació de planta poligonal irregular, de la qual es conserva un tram de muralla i restes d'algunes torres. Destaca la torre de l'homenatge de planta triangular, amb dues torres de planta circular adossades als seus angle lateral. Aquesta torre junt amb la del Castell de la Mola de Novelda són els únics exemplars de torres musulmanes de planta triangular existents en tot el País Valencià. Els murs estan realitzats amb argamassa i pedres.
La planta real de la fortificació es desconeix. Molt probablement, el castell s'alça sobre el lloc que ocupava una fortificació romana anterior. El seu estat general és ruïnós, a l'espera d'una iniciativa de les parts implicades que permeta l'excavació i estudi de zona, en benefici de l'interès cultural de la vila d'Eslida.
* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
# Wii Chess

Wii Chess és un videojoc d'escacs per a la Wii. Va sortir a Europa el 18 de gener de 2008. Més tard va sortir al Japó com a joc de WiiWare el 30 de setembre de 2008 amb el nom de Tsuushin Taikyoku: World Chess (通信対局 ワールドチェス). El joc mai va sortir a Amèrica ni a Oceania, encara que les consoles d'Oceania són compatibles amb el joc pel fet de ser de la regió PAL.
Wii Chess utilitza el motor d'escacs Loop Express.

## Gameplay

El joc es juga utilitzant el Wii Remote. No obstant, no es controla amb el punter, sinó que les peces es mouen pel tauler amb els botons de direccions.
El joc inclou una opció que ofereix als jugadors nous instruccions d'escacs sobre com s'ha de moure cada peça pel tauler. Els jugadors poden desar i tornar a veure els seus jocs més endavant. També podien jugar en línia contra altres jugadors gràcies a la Nintendo Wi-Fi Connection, i els jugadors de Wii Chess podien competir contra jugadors de World Chess i viceversa.

## Recepció

Official Nintendo Magazine Regne Unit va donar al joc una valoració del 78%. En van analitzar positivament la jugabilitat en línia, però en van criticar el disseny massa simple i que no aconseguiria l'atenció dels que no els agradin els escacs. Eurogamer el va valorar amb un 7 de 10, explicant que té algunes opcions interessants però que no pas prou funcions per justificar-ne el preu.

## Referències

* ↑ «Euro Wii/DS release dates yet again». GoNintendo, 22-08-2007. [Consulta: 22 agost 2007].
* ↑ News: Nintendo gives out massive '08 schedule - ComputerAndVideoGames.com
* ↑ Wii Chess Comes to WiiWare in Japan
* ↑ «Wii News: Wii Chess Screens - Official Nintendo Magazine». Arxivat de l'original el 2008-12-04. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ Nintendo.jp World Chess Wi-Fi overview
* 1 2 «Wii Chess Review». Arxivat de l'original el 2008-12-07. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ «Wii Chess review», 22-01-2008. [Consulta: 29 octubre 2021].
* 1 2 «Wii Review: Wii Chess - Official Nintendo Magazine». Arxivat de l'original el 2008-12-04. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ «Wii Chess Review», 28-01-2008. [Consulta: 29 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Lloc oficial europeu (en anglès)
* Lloc oficial de Nintendo Espanya (en castellà)
* Lloc oficial japonès (en japonès)
# Tylototriton

Tylototriton és un gènere d'amfibis caudats de la família Salamandridae que habiten el sud d'Àsia, des de l'Índia fins a la Xina.

## Taxonomia

El gènere Tylototriton inclou 25 espècies:
* Tylototriton anguliceps Le, Nguyen, Nishikawa, Nguyen, Pham, Matsui, Bernardes, and Nguyen, 2015
* Tylototriton anhuiensis Qian, Sun, Li, Guo, Pan, Kang, Wang, Jiang, Wu, and Zhang, 2017
* Tylototriton asperrimus Unterstein, 1930
* Tylototriton broadoridgus Shen, Jiang, and Mo, 2012
* Tylototriton dabienicus Chen, Wang, and Tao, 2010
* Tylototriton hainanensis Fei, Ye, and Yang, 1984
* Tylototriton himalayanus Khatiwada, Wang, Ghimire, Vasudevan, Paudel, and Jiang, 2015
* Tylototriton kachinorum Zaw, Lay, Pawangkhanant, Gorin, and Poyarkov, 2019
* Tylototriton kweichowensis Fang and Chang, 1932
* Tylototriton liuyangensis Yang, Jiang, Shen, and Fei, 2014
* Tylototriton lizhengchangi Hou, Zhang, Jiang, Li and Lu, 2012
* Tylototriton ngarsuensis Grismer, Wood, Quah, Thura, Espinoza, Grismer, Murdoch, and Lin, 2018
* Tylototriton notialis Stuart, Phimmachak, Sivongxay, and Robichaud, 2010
* Tylototriton panhai Nishikawa, Khonsue, Pomchote, and Matsui, 2013
* Tylototriton podichthys Phimmachak, Aowphol, and Stuart, 2015
* Tylototriton pseudoverrucosus Hou, Gu, Zhang, Zeng, and Lu, 2012
* Tylototriton shanjing Nussbaum, Brodie, and Yang, 1995
* Tylototriton shanorum Nishikawa, Matsui, and Rao, 2014
* Tylototriton taliangensis Liu, 1950
* Tylototriton uyenoi Nishikawa, Khonsue, Pomchote, and Matsui, 2013
* Tylototriton verrucosus Anderson, 1871
* Tylototriton vietnamensis Böhme, Schöttler, Nguyen, and Köhler, 2005
* Tylototriton wenxianensis Fei, Ye, and Yang, 1984
* Tylototriton yangi Hou, Zhang, Zhou, Li, and Lu, 2012
* Tylototriton ziegleri Nishikawa, Matsui, and Nguyen, 2013

## Referències

* ↑ «Tylototriton Anderson, 1871 | Amphibian Species of the World». [Consulta: 7 novembre 2019].
# Spézet

Spézet (en bretó Speied) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 1.887 habitants. El consell municipal ha aprovat la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Gentilici

En bretó, els habitants de Speied es diuen Speiedad (Speiediz), Speiedadez (-ed), en francès, Spézetois (m.), Spézetoise (f.).

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2 531 | 2 559 | 2 703 | 2 987 | 2 631 | 2 793 | 2 797 | 2 782 | 2 958 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 933 | 2 922 | 2 990 | 2 735 | 2 960 | 2 987 | 3 060 | 3 166 | 3 590 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 701 | 3 899 | 4 095 | 3 997 | 3 913 | 3 736 | 3 662 | 3 345 | 2 871 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 555 | 2 299 | 2 165 | 2 076 | 2 038 | 1 861 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Gilbert Nigen | |

## Agermanaments

* Roundwood

## Referències

* ↑ Portail géographique de la Bretagne, en francès i bretó (accedit el 29 de juliol de 2010).
* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
# Portada/article abril 26
## Bioremediació de residus radioactius

La bioremediació de residus radioactius o bioremediació de radionúclids és una aplicació de la bioremediació que es basa en la utilització d'agents biològics —bacteris, plantes i fongs naturals o modificats genèticament— per a catalitzar reaccions químiques que permetin la descontaminació de llocs afectats per radionúclids. Les espècies que participen en aquests processos incideixen en propietats dels radionúclids com la solubilitat, la biodisponibilitat i la mobilitat accelerant la seva estabilització.
# Joan IV Crispo

Joan IV Crispo, nascut el 1517, era fill de Francesc III Crispo. Fou el vintè duc de Naxos i de l'Arxipèlag, baró d'Astrogidis, senyor de Milos, de Santorí, Delos, Siros, Astipàlea, i consenyor d'Amorgos. Va ser proclamat duc el 1517 i va succeir formalment al seu pare el 1518 quan aquest va morir.
Es va casar amb Adriana, filla de Nicolo II Gozzadini, senyor de Sifnos i Kitnos.
El 1544 fou deposat pels venecians i el seu parent Antoni Crispo nomenat governador. Deu anys després va ser restablert.
Va morir el 1564 i va deixar dues filles i dos fills. Les filles foren: Caterina (morta el 1534) casada amb Nicolo III Gozzadini, senyor de Sifnos i Kitnos (mort el 1579); i Tadea casada amb Joan Francesc Sommaripa, senyor d'Andros (mort després de la pèrdua d'Andros el 1566). El dos fills foren Francesc IV Crispo (hereu associat al govern, premort) i Jaume IV crispo.
# Corc de les glans

El corc de les glans o diabló de les castanyes (Curculio elephas) és una espècie de coleòpter polífag de la família dels curculiònids que viu principalment a Europa meridional. Les larves viuen dins dels fruits dels arbres del gènere Quercus (alzina, roure, carrasca, etc.) i dels castanyers.

## Biologia

L'adult fa de sis a nou mil·límetres sense comptar el rostre. El tret més característic és la longitud de l'aparell bucal de la femella en forma de «trompa», que fa ser la inspiració del seu nom científic elephas o elefant. Serveix primer per a foradar una galeria al gla i després per a endinsar l'ou. Pel mascle les dimensions són més modestes. La larva es nodreix durant quaranta dies, i quan el gla madur ha caigut surt la larva i excava una galeria de 10 a 60 centímetres de fondària, on hiverna. La pupació de la majoria es fa vers la fi a l'estiu següent, entre 25% i 40% de les larves tenen un període de dormició de dos a quatre anys. Els adults surten vers la fi de l'estiu, després d'aparellar-se, la femella pon fins a quaranta ous. Hi ha una generació per any.

## Control

La fructicultura és el sector on el dany econòmic és major. Les castanyes cultivades per a consum humà es poden fer malbé, sobretot perqué els fruits infestats i sense pelar, quasi no es poden distingir dels bons. Els forats i els excrements els fan incomestibles. Generalment, les glans picades cauen abans les sanes. A les suredes, fins a 90% de les glans poden ser contaminades.
Al seu amagatall dins de la fruita, estan protegides contra qualsevol insecticida. L'única fase on són vulnerables és quan les larves han sortit del gla o de la castanya i que han excavat el seu hivernacle a la terra. Si els arbres estan en bona salut, l'atac esdevé més difícil. L'únic control es pot fer en col·lectar ràpidament les castanyes o glans caigudes, abans que la larva n'hagi sortit, triar-les i cremar les fruites contaminades.

## Referències

* ↑ Barberà, Claudi. «diabló de les castanyes». A: Léxic de les plagues i malalties dels conreus de Catalunya. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1998, p. 42. ISBN 9788472834231.
* ↑ «Curculio elephas», Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya
* ↑ Puig i Bosch, Albert «La castanya, un producte de futur per diversificar la producció forestal a Catalunya» (pdf). Catalunya forestal, 01-11-2011, pàg. 14.
* ↑ Vicens i Perpinyà, Narcís «Introducció al coneixement de l'entomofauna de la surera». Scientia Gerundensis, 1989 vol. 15, pàg. 194.
# Casa de l'Avi Xaxu

Casa de l'Avi Xaxu és un habitatge del municipi de l'Escala inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli antic de la població de l'Escala, al bell mig de l'entramat urbà i al costat de l'església parroquial de Sant Pere. Presenta façana al passatge de l'Església i al carrer dels Germans Masferrer.
Edifici entre mitgeres de planta rectangular, format per tres cossos adossats, amb les cobertes de teula a un sol vessant. Està distribuït en planta baixa i pis, amb la façana principal al passatge de l'Església. A la planta baixa presenta dos portals d'accés a l'interior, el principal amb els brancals bastits amb carreus ben escairats i la llinda plana de pedra. Al pis hi ha una senzilla finestra rectangular, damunt del portal principal, i al costat, una porta també rectangular amb una politja de ferro a la part superior, per emmagatzemar mercaderies.
La façana al carrer dels Germans Masferrer presenta un únic portal d'accés a l'interior, d'arc rebaixat i, al pis, una finestra rectangular amb els brancals pintats del mateix color que el sòcol de la façana, gris. La resta del parament està pintat de blanc, de la mateixa manera que la façana principal.

## Història

En aquesta casa hi visqué l'escalenc Josep Vicens i Juli (1840-1956) conegut popularment com l'Avi Xaxu, compositor de sardanes i músic. A més d'ésser un esplèndid compositor, el 1895 impulsà la creació de la societat coral La Marinera i l'agrupació La Unión Escalense. A més, fundà l'any 1906 la cobla La Principal de l'Escala, sent elegit director el 1910, hi actuant-hi fins al 1918. Després de viure a Malgrat de Mar i exiliar-se acabada la Guerra Civil a França, tornà a l'Escala el 1941 i habità aquesta casa fins al dia de la seva mort.
Va ser el compositor de més de 500 sardanes, de les que se'n conserva la meitat. La seva producció abastà també obres corals, la música d'una sarsuela, ballables per a cobla-orquestra, i algunes peces de concert. És autor d'una de les sardanes més conegudes de totes les èpoques, Bona Festa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa de l'Avi Xaxu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Wigtown

Wigtown és una localitat situada en el Consell de Dumfries and Galloway, a Escòcia (Regne Unit), amb una població el 30 de juny de 2018 de 890 habitants.
Està ubicada al sud-oest d'Escòcia, prop de la costa del fiord de Solway, del mar d'Irlanda i d'Anglaterra.
Des de l'any 1997 Wigtown és una vila del llibre.

## Galeria

* The Square prèvia la renovació l'any 2002.
* Ruïnes de l'església St Machute, Wigtown.
* El Mercat Cross original.
* El Mercat Cross del 1816.
* Muralla de la ciutat de Wigtown, Bank Street, des del fossat.
* Església del Sagrat Cor, 1879.

## Referències

* ↑ «Citypopulation.de Estadístiques del Consell de Dumfries and Galloway.» (en anglès). [Consulta: 5 gener 2020.].
* ↑ «Wigtown Book Town» (en anglès). [Consulta: 2 gener 2020].
# Círculos José Antonio

Círculos Doctrinales José Antonio (CJA) va ser un partit falangista espanyol. Fundats el 1960 com associació, tenien com a objectiu mantenir l'ortodòxia falangista, oposar-se a capitalisme i reorganitzar la FE de las JONS. Els CJS van acusar al franquisme de tergiversar i deformar el nacionalsindicalisme. Des de 1960 van estar dirigits pel «camisa vieja» Luis González Vicén. Van editar el butlletí Es Así (1962), el qual va ser segrestat i prohibit per la dictadura franquista, i els cercles van entrar en un període de repressió i crisi dels quals no es van recuperar fins que en 1965 Diego Márquez Horrillo va ser escollit cap del Cercle de Madrid i es va procedir a la reorganització.—
En 1970 va organitzar les denominades Juntes Promotores de la Falange Espanyola per si s'aprovava la reglamentació de les associacions polítiques. L'abril del 1972 es va constituir a Madrid la Junta Nacional de Comandament dels Cercles José Antonio i la Junta Promotora Nacional de Falange Espanyola de les JONS sota a presidència de Diego Márquez Horrillo para donar una estructura als diversos cercles locals, que en 1974 eren 82. Al març de 1977 es van constituir com a partit polític, i dos dies després celebraren el seu Congrés Constituent.
Els CJA van concórrer a les eleccions de 1977 dins de la coalició Alianza Nacional «18 de Julio», encara que van collir un rotund fracàs. Van participar en les eleccions generals de març de 1979 integrats dins la coalició «Unión Nacional». El 28 d'abril de 1979 es va integrar en la Falange Española de las JONS.

## Referències

* ↑ Payne, Stanley G. The Franco Regime, 1936–1975 (en anglès). University of Wisconsin Press, 2011, p. 677. ISBN 978-0-29911-073-4.
* 1 2 Morente, 2005, p. 236.
* ↑ Camuñas, Ignacio. España perspectiva. Guadiana, 1973.
* ↑ Rodríguez Jiménez, 1994, p. 100.
* ↑ «Los Círculos José Antonio, legalizados». El País, 05-03-1977. [Consulta: 28 març 2017].
* ↑ «Los Círculos José Antonio, con la democracia y contra el Gobierno». El País, 08-03-1977. [Consulta: 28 març 2017].
* ↑ Rodríguez Jiménez, 1994, p. 253.
* ↑ «Se fusionan FE de las JONS y Círculos José Antonio». El País, 29-04-1979. [Consulta: 28 març 2017].

## Bibliografia

* Morente, Francisco «Hijos de un Dios menor: la Falange después de José Antonio». Fascismo en España: ensayos sobre los orígenes sociales y culturales del franquismo. El Viejo Topo [Barcelona], 2005, pàg. 211-250.
* Rodríguez Jiménez, José Luis. Reaccionarios y golpistas: la extrema derecha en España: del tardofranquismo a la consolidación de la democracia, 1967-1982. Madrid: CSIC, 1994. ISBN 84-00-07442-4.
# Spórnoie

Spórnoie (en rus: Спорное) és un poble (possiólok) de l'óblast de Magadan, a Rússia, que el 2015 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ Объяснительная записка к отчету совхоза «Эльген» Северного ГПУ за 1935 год. ГАМО, ф. р-23, оп. 2, бухг., д. 132, л. 7.