OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yaşar Erkan

Yaşar Erkan (Erzincan, 30 d'abril de 1911 - Esmirna, 18 de maig de 1986) va ser un lluitador turc que va competir durant la dècada de 1930. Combinà la lluita grecoromana i la lluita lliure. Fou el primer esportista turc en guanyar una medalla d'or en uns Jocs Olímpics d'Estiu.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on disputà dues proves del programa de lluita. En la prova del pes ploma de lluita grecoromana guanyà la medalla d'or, mentre en la d'estil lliure quedà eliminat tercera ronda.
En el seu palmarès també destaquen cinc campionats dels Balcans, el 1933, 1934, 1935, 1937 i 1940.

## Referències

* ↑ «Yaşar Erkan» (en tu). biyografya.com.
* 1 2 3 «Olympedia – Yaşar Erkan». [Consulta: 28 març 2023].
# Àustria Interior

Àustria Interior fou el nom donat al conjunt territorial format pels ducats d'Estíria, Caríntia i Carniola, governats en unió personal per la branca leopoldina dels Habsburg.

## Referències

* ↑ «Charles II as ruler of Inner Austria» (en anglès). [Consulta: 4 gener 2022].
# Àustria Lliure Neutral

Àustria Lliure Neutral (alemany Bündnis Neutrales Freies Österreich, NFÖ) és un partit polític austríac fundat el 17 de març de 2003. Es presentà a les eleccions legislatives austríaques de 2006 amb el nom Fora de la UE-Àustria Lliure Neutral (EU-Austritt – Neutrales Freies Österreich), però només presentà llistes a Vorarlberg, Tirol, Caríntia, Salzburg i Viena i no va assolir el 4% dels vots, obtenint només el 0,23%. El seu programa era d'orientació cristiana i centrat en la sortida austríaca de la Unió Europea.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Der Himmel dacht auf Anhalts Ruhm und Glück, BWV 66a

Der Himmel dacht auf Anhalts Ruhm und Glück, BWV 66a és una cantata profana de Johann Sebastian Bach, estrenada a Köthen el 10 de desembre de 1718.

## Origen i context

Aquesta cantata profana, avui perduda, fou escrita a Köthen; en aquesta petita ciutat, amb una cort de confessió calvinista, no es tocaven cantates a l'església, però un parell de cops a l'any, el 10 de desembre per celebrar l'aniversari del Príncep Leopold i per a Cap d'Any, se n'interpretaven de profanes. El text és de Christian Friedrich Hunold, publicat l'any 1719, amb el pseudònim de Menantes, i amb el títol de Serenata. Presenta una forma de diàleg entre la Felicitat (contralt) i la Fama (tenor). L'obra té vuit números.
* Recitatiu: Der Himmel dacht' auf Anhalts Ruhm und Glück
* Ària: Traget ihr Lüffte den Jubel von hinnen
* Recitatiu (duet): Die Klugheit auf dem Thron zu sehn
* Ària (duet): Ich weiche nun; ich will der Erden sagen
* Recitatiu (duet): Wie weit bist du mit Anhälts Götter-Ruhm
* Ària: Beglücktes Land von süsser Ruh und Stille!
* Recitatiu (duet): Nun theurer Fürst! der seinen Purpur schmücket
* Cor: Es strahle die Sonne

## Discografia seleccionada

* J.S. Bach: Cantatas 36a & 66a. Alexander Grychtolik, Mitteldeutsche Hofmusik. Wiebke Lehmkul, Hans Jörg Mammel. (Randeau), 2013.

## Bibliografia

* Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
* J.S. Bach Home Page Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine.
# Sopa de farigola

La sopa de farigola és una sopa típica de la gastronomia de Catalunya. També se l'anomena sopa de timó o sopes de pastor al nord del País Valencià. La base s'aquesta sopa és un bon pa i un bon oli d'oliva.
El plat s'elabora amb ou, pa de pagès i una branqueta de farigola, preparant un brou utilitzant la farigola i després escalfant l'ou damunt del pa.

## En la literatura

Poema sobre la sopa de farigola, primera edició del text escrit, l'any 1935 pel poeta català Josep Carner i Puig-Oriol, (Barcelona, 9 de febrer de 1884 - Brussel·les, 4 de juny de 1970):
| « | Fum que vas a la teulada i que n'ixes floc a floc, dius a la lluna afilada: Vora l'olla salta el foc, La mare crida i trascola i vigila de reüll la sopa de farigola que està si bull si no bull: Si, de lluny, el fum albires, plega, pare, ton fadic; ja s'entaulen les cadires i les sopes fan bonic, fins a la boca més llamenca de desig d'haver-ne es mor, sopa humil, sopa rossenca, mostrejada amb oli d'or, troballa que ens fores duta per un savi saberut, l'herba humil de roca eixuta et penetra de virtut, a la setena bocada troben la conversa els grans i a l'última cullerada hi ha la son per als infants. | » |
"La sopa", de Josep Carner

## Referències

* ↑ Fàbrega, Jaume. El Gust D'un Poble: Els Plats Més Famosos de la Cuina Catalana: De Verdaguer a Gaudí: El Naixement D'una Cuina. Cossetània Edicions, 2002. ISBN 978-84-95684-91-2.
* ↑ «Institut Català de la Cuina Catalana». [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ Martínez, Trinitat Gilbert. «Com fer sopa de farigola? Recepta del cuiner Salvador Brugués». Mengem.Ara.cat, 30-04-2020. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ Carner, Josep. La primavera al poblet: text de la primera edició (1935). Edicions 62, 1979. ISBN 978-84-297-1460-9.

## Vegeu també

* Escudella
* Sopa de menta

## Enllaços externs

* Recepta creativa de la sopa de farigola
* Cuines de TV3 amb Marc Ribas: Sopa de farigola
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Band-Maid

Band-Maid són una banda japonès de rock dur formada el 2013 a Tòquio.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 2014 Maid in Japan
* 2015 New Beginning
* 2016 Brand New Maid
* 2017 Just Bring It
* 2018 World Domination
* 2019 Conqueror
* 2021 Unseen World

## Referències

* ↑ BIOGRAPHY | BAND-MAID Official Web Site

## Enllaços externs

* Band-Maid - Lloc web oficial
# Coregonus clupeoides

Coregonus clupeoides és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes que es troba a Europa: Escòcia. Menja crustacis i insectes.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* 1 2 Kottelat, M. i J. Freyhof 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* «Coregonus clupeoides». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Cova Lechuguilla

La Cova Lechuguilla (en anglès: Lechuguilla Cave) és, a data de febrer de 2012, amb 210 km la setena cova explorada més llarga del món i la més profunda dels Estats Units continentals amb 489 metres, però és més coneguda per la seva inusual geologia, les rares formacions espeleotermes i la seva condíció pristina.
Aquesta cova rep el nom de la planta Agave lechuguilla i, es troba al Carlsbad Caverns National Park, Nou Mèxic. L'accés a la cova està limitat a científics i altres persones autoritzades.
En aquesta cova, que és molt aïllada, s'han trobat bacteris resistents als antibiòtics cosa que pot indicar que existeixen antibiòtics naturals encara no coneguts i que podrien servir per a ús mèdic.

## Història

La cova Lechuguilla fins al 1986 era considerada una petita zona dins del parc natural sense un interés especial. Abans de l'any 1914, se n'havien extret petites quantitats de guano de ratpenat. L'entrada conté un pou natural de 30 m de fondària (Misery Hole) que condueix a un passadís sense sortida de 120 m de llarg.
A partir de la dècada de 1950 es va descobrir que la cova era molt més gran del que semblava i fent una excavació, el 1984, es varen descobrir uns passadissos molt més llargs.

## Geologia

A la cova Lechuguilla hi ha grans quantitats de dipòsits de guix i sofre entre les seves formacions rares hi ha les de 6 metres de llargada que fa el guix. Aquestes formacions, de la mateixa manera que les cavernes de Carlsbad, aparentment s'han fet des del fons cap amunt en contrats amb el procés normal de dalt cap avall de la dissolució d'àcid carbònic.
Es creu que hi viuen uns rars bacteris quimiolitoautròtofs. Aquests bacteris s'alimenten de minerals ambsofre, ferro, i manganès i poden ajudar a ´fer més gran la cova i detreminar la forma d'algunes inusuals espeleootermes.

## Referències

* ↑ Bob Gulden. «Worlds longest caves». Geo2 Committee on Long and Deep Caves. National Speleological Society (NSS).
* ↑ Bob Gulden. «USA deepest caves». Geo2 Committee on Long and Deep Caves. NSS.
* ↑ Sciencedaily
* 1 2 3 «Carlsbad Caverns National Park: Lechuguilla Cave». NPS. [Consulta: 22 gener 2009].
* ↑ Diana E. Northup, Kathleen H. Lavoie (2001): Geomicrobiology of Caves: A Review, Geomicrobiology Journal, 18:3, 199-222
* ↑ Bacteria, fungi and biokarst in Lechuguilla Cave, Carlsbad Caverns National Park, New Mexico K. I. Cunningham, D. E. Northup, R. M. Pollastro, W. G. Wright and E. J. LaRock, Environmental Geology Volume 25, Number 1, 2-8, DOI: 10.1007/BF01061824
* Plantilla:Worldcat

## Enllaços externs

* Lechuguilla map and images
* Nova: The Mysterious Life of Caves, Journey into Lechuguilla
* Lechuguilla Newsletter from the National Park Service (PDF)
* BBC Press release: Planet Earth Caves and Lechuguilla
# Complex Esportiu d'Unbe

El Complex Esportiu d'Unbe (basc: Unbe Kirol Konplexua) és un complex esportiu d'Eibar, Guipúscoa, País Basc. És la seu de l'equip femení de futbol de la Primera Federació SD Eibar i va ser el camp d'entrenament del club de la Lliga SD Eibar fins al 2014. Va ser inaugurat el 1997.
Ocupant una superfície de 55.000 m$^2$, el recinte està situat als afores sud de la població d'Eibar.

## Instal·lacions

* L'Estadi Central del complex esportiu amb una capacitat de 1.000 seients. És l'estadi de l'equip de futbol femení de Primera Divisió SD Eibar, de l'equip de Tercera Divisió CD Vitoria –l'equip granja de la SD Eibar– i de l'equip de rugbi de la Divisió d'Honor B Eibar RT. Va ser l'estadi local de la SD Eibar B, l'equip reserva de la SD Eibar, fins que aquest equip es va dissoldre.
* Una pista d'atletisme de vuit carrils.
* 2 camps artificials.
* 2 pistes de pàdel i una pista de tennis.
* Centre de serveis amb gimnàs.

## Referències

* ↑ Complejo Deportivo de Unbe

## Enllaços externs

* Lloc oficial
# Comprendre (Revista)

La revista Comprendre: revista catalana de filosofia és una publicació acadèmica, fundada l'any 1999 per la Facultat de Filosofia de la Universitat Ramon Llull, que n'és també l'editora.
La revista té un doble objectiu: en primer lloc, promoure la investigació i divulgar els estudis de filosofia a Catalunya; i en segon lloc, presentar i difondre el panorama internacional actual dels estudis filosòfics contemporanis. Des del 2011 ha iniciat una nova etapa, tot aprofundint en els seus principals eixos intel·lectuals i en les seves principals àrees temàtiques, que serien l'epistemologia, la metafísica, la lògica, l'antropologia, la història de la filosofia, l'ètica, la filosofia de la ciència, l'hermenèutica o l'estètica, entre d'altres. Els seus directors fins al moment han estat: Josep Monserrat i Molas (1999-2006), Ignasi Roviró i Alemany (2006-2010) i Armando Pego Puigbó (2011-).
La revista està indexada a diverses bases de dades, com ara a Erih Plus, CIRC, IBR, IBZ, IBZ Online ISOC, Latindex, Dialnet, Scopus, Raco.cat, Philosopher's Index i Répertoire bibliographique de la philosophie (Université de Louvain). Disposa actualitzat el Segell de Qualitat FECYT, i també el Segell de Qualitat Carhus Plus+C emès per l'AGAUR (Agència de Gestió d'Ajuts Universitaris i de Recerca). El seu ICDS, de 9,8, està inclòs a MIAR (Matriu d'Informació per a l'Anàlisi de Revistes) de la Universitat de Barcelona. Forma part també de REDIB (Red Iberoamericana de Innovación y Conocimiento científico). També està present al SJR (Scimago Journal & Country Rank).

## Referències

* 1 2 3 «Sobre la revista». Raco.cat. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Comprendre : revista catalana de filosofia». Raco.cat. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Comprendre» (en castellà). Latindex. Arxivat de l'original el 2020-07-17. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Listado de revistas que poseen el sello de calidad de FECYT» (en castellà). FECYT Fundación Española para la Ciencia y la Tecnología, 12-07-2019. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Classificació Carhus+». Raco.cat. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Comprendre: revista catalana de filosofia». MIAR: Matriz de Información para el Análisis de Revistas (Universitat de Barcelona). [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Comprendre: revista catalana de filosofia» (en castellà). REDIB: Red Iberoamericana de Innovación y Conocimiento Científico. Arxivat de l'original el 2021-11-19. [Consulta: 11 març 2021].

## Enllaços externs

* La Revista Comprendre a Raco.cat
* Ranking de visibilidad e impacto de revistas científicas españolas de Humanidades y Ciencias Sociales con sello de calidad FECYT
* Datos de la revista: Comprendre. Revista Catalana de Filosofía (Difusión y Calidad Editorial de las Revistas Españolas de Humanidades y Ciencias Sociales y Jurídicas) Arxivat 2021-11-19 a Wayback Machine.
# Comunitat de comunes de la Ria d'Étel

La Comunitat de municipis de la Ria d'Étel (en bretó Kumuniezh kumunioù Stêr an Intel) és una estructura intercomunal francesa, situada al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió Bretanya, al País d'Auray. Té una extensió de 88,02 kilòmetres quadrats i una població d'11.498 habitants (2006).

## Composició

Agrupa 4 comunes :
* Erdeven
* Belz
* Étel
* Locoal-Mendon

## Vegeu també

* Intercomunalitats de Morbihan

## Enllaços externs

* Comunitat de municipis de la Ria d'Étel Arxivat 2018-08-05 a Wayback Machine.
* (francès) (bretó) Geografia de Bretanya : portal geogràfic, cartogràfic i estadístic
# Crims al Bàltic: Rastre d'engany

Crims al Bàltic: Rastre d'engany (títol original en alemany, Der Usedom-Krimi: Trugspur) és un telefilm de la sèrie de pel·lícules de ficció criminal Crims al Bàltic. És el cinquè episodi de la sèrie i es va emetre per primera vegada el 27 d'octubre de 2017. S'ha doblat al català central per a TV3, que va emetre-la el 3 de desembre de 2023.
La pel·lícula es va rodar del 30 d'agost de 2016 al 30 de setembre de 2016 principalment a l'illa d'Usedom al mar Bàltic i a Berlín.

## Referències

* ↑ «Trugspur - Der Usedom-Krimi» (en alemany). [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ Tilmann P. Gangloff. «Reihe „Trugspur – Der Usedom-Krimi“».
* ↑ «Crims al Bàltic - T1xC5 - Rastre d'engany». 3Cat. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ Der Usedom-Krimi: Trugspur a crew united
* ↑ Ulrich Kronenberg. «Drehorte DER USEDOM-KRIMI». anderswohin.
# Cristian Cirici i Alomar

Cristian Cirici Alomar (Barcelona, 1941) és un arquitecte català.
Estudià a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona. Començà la seva activitat professional treballant a l'estudi dels arquitectes Federico Correa i Alfonso Milà i posteriorment al despatx d'arquitectes James Cubitt and Partners de Londres. Va ser un dels membres fundadors de l'Studio Per el 1964. Més endavant va fundar, juntament amb Pep Bonet Bertran, Òscar Tusquets i Lluís Clotet, BD Ediciones de diseño.
El 1988 inicia equip professional amb Carlos Bassó. Professor de projectes a la Facultat d'Arquitectura de Barcelona entre el 1975 i el 1978 i a l'Escola Eina. També ha impartit classes a les universitats de Washington; Missouri i de Nou Mèxic als Estats Units. Ha rebut nombrosos premis, dels quals cal destacar el Premio Nacional de Restauración el 1980. Ha estat director de la comissió de cultura del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya i Balears (1974-1977) i president de l'ADI/FAD (1980-1982). Entre els seus dissenys cal esmentar la taula Sevilla (1976), realitzada amb la col·laboració de Pep Bonet, la taula Papylion (1988) o la paperera Urbana (1993).

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de Disseny Industrial del Disseny Hub Barcelona
# Daf Yomi

El Daf Yomi (en català: "una pàgina al dia") és un mètode d'estudi del Talmud de Babilònia que consisteix en llegir i estudiar una pàgina de dues cares diàriament. Es triga set anys i cinc mesos aproximadament a completar la lectura, una vegada ha acabat el cicle de lectura es torna a començar de nou.

## Origen

La idea de fer participar en jueus de tot el món en un estudi simultani del Talmud Babilònic va sorgir en 1923 en el primer congrés mundial de l'organització World Agudath Israel celebrat a Viena, Àustria. El seu principal valedor va ser el rabí Meir Shapiro. El primer cicle va començar l'any 5684 segons el calendari hebreu (1923 en el calendari gregorià), com el Talmud de Babilònia té 2.711 folis, la durada d'un cicle és de set anys i cinc mesos aproximadament.

## Siyum HaShas

Desenes de milers de jueus d'arreu del Món estudien amb el programa Daf Yomi i més de 300.000 participen en el Siyum HaShas, un esdeveniment que celebra la culminació del cicle d'estudi talmúdic.

## Enllaços externs

* Dafyomi Advancement Forum
* Pàgina en espanyol sobre el daf yomi Arxivat 2018-02-26 a Wayback Machine.
* Pàgina en anglès sobre el daf yomi
* Calendari del dotzè cicle Arxivat 2017-05-27 a Wayback Machine.
# Dafne

«Dafne» té aquests significats:
* Botànica: Dafne (planta), gènere de plantes de la família de les timeleàcies
* Personatges:
** Dafne (nimfa), nimfa dels boscos filla del déu riu Peneu de Tessàlia i de Creüsa
** Dafne (filla de Tirèsies)
* Òpera:
** Dafne (Peri), obra de Jacopo Peri (1597) considerada la primera òpera de la història
** La Dafne, òpera de Marco da Gagliano
** Daphne (Strauss), òpera de Richard Strauss.
** Daphne, òpera d'Ottavio Rinuccini.
* Toponímia:
** Dafne (Antioquia), santuari d'Apol·lo prop d'Antioquia de l'Orontes
** Constantiana Daphne, fortalesa de Mèsia a la riba del Danubi
* Astronomia:
** Dafne (satèl·lit), satèl·lit de Saturn
** (41) Daphne, asteroide descobert per Hermann Mayer Salomon Goldschmidt el 1856 a París
# Cornalina

La cornalina és un mineral, una varietat translúcida de la calcedònia de color vermellós, usada comunament com a pedra semipreciosa. També se la coneix com a Pedra de Sadoine, de la Meca o de Santiago.
Es creu que la paraula cornalina es deriva del llatí carnis que significa carn, en referència amb el certa semblança al color de la carn. També podria provenir del mot llatí cornus, en referència a una classe de cirerer de fruit vermell.

## Característiques

Té una duresa de 7 en l'escala de Mohs, com tots els quarsos, de manera que la fa molt adequada per la talla. És un material porós i, per tant, es pot tenyir. La cornalina és més apreciada com més translúcida, i amb un color vermell-ataronjat. El color vermell es deu a la presència d'òxids de ferro, mentre que els tons més clars es poden atribuir a l'hidròxid de ferro. Si el mineral se sotmet a un lleuger escalfament, el seu color es torna més intens.

## Referències

* 1 2 «Carnelian» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juny 2014].
* ↑ «Termcat». Arxivat de l'original el 2010-09-18. [Consulta: 1r maig 2008].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges de cornalines
# David Bowman

David Bowman o Dave és un personatge de la sèrie de novel·les Odissea de l'espai. Apareix per primera vegada en la novel·la original d'Arthur C. Clarke, anomenada 2001: una odissea de l'espai, que fou desenvolupada en paral·lel amb el guió de la pel·lícula del mateix títol, els crèdits de la qual inclouen, a més de Clarke, el director del film: Stanley Kubrick.
El personatge apareix novament en la seqüela del llibre, 2010: Odissea dos, així com en la seva adaptació cinematogràfica, 2010: The Year We Made Contact, de Peter Hyams. El personatge reapareix en breus però importants aparicions en els dos llibres restants de la saga, 2061: Odissea tres i 3001: Odissea final.
En les dues pel·lícules, el personatge és interpretat per Keir Dullea.

## Vegeu també

* 2001: una odissea de l'espai
# David Boring

David Boring és una novel·la gràfica del dibuixant americà Daniel Clowes. Va aparèixer parcialment publicada als números 19-21 del còmic Eightball de Clowes i el 2000 fou publicada en un sol volum per l'editorial Pantheon Books.
El còmic relata les desventures del jove David Boring, el qual té com a principals interessos de la seva vida trobar a la "dona perfecta" i investigar la vida del seu pare, un dibuixant de còmic al qual no ha vist mai. La trama del còmic es desenvolupa en una ciutat americana anònima amb el rerefons d'un conflicte nuclear en escalada. Clowes va definir la seva obra "com un Fassbinder que es topa amb Nabokov a la comèdia Gilligan's Island.

## Referències

* ↑ The Comics Journal nr. 233, p. 66. Interview by Matt Silvie. (anglès)
# Datong

Datong (xinès tradicional: 大同, xinès simplificat: 大同, pinyin: Dàtóng, Wade-Giles: Ta-t'ung) és una ciutat a nivell de prefectura al nord de la Província Shanxi de la Xina, localitzada a pocs centenars de quilòmetres a l'oest pel carril de Beijing amb una elevació de 1090 metres. Té una població d'aproximadament 3.110.000 persones.

## Referències

* ↑ «Dezan Shira & Associates». Dezan Shira & Associates, 2009. [Consulta: 28 febrer 2009].

## Enllaços externs

* Datong - Lloc web oficial
# Datsolalee (cràter)

Datsolalee és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 17,5 km de diàmetre. Porta el nom de Dat So La Lee (1835-1925), cistellera washo, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Datsolalee». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Dendropsophus minutus

Dendropsophus minutus és una espècie de granota que viu a l'Argentina, Bolívia, el Brasil, Colòmbia, l'Equador, Guaiana Francesa, Guyana, el Paraguai, el Perú, Surinam, Trinitat i Tobago, l'Uruguai i Veneçuela.

## Referències

* Silvano, D., Azevedo-Ramos, C., La Marca, E., Coloma, L.A., Ron, S., Langone, J., Baldo, D. & Hardy, J. 2004. Dendropsophus minutus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Dendropsophus miyatai

Dendropsophus miyatai és una espècie de granota que viu al Brasil, Colòmbia, Equador i el Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Azevedo-Ramos, C., Coloma, L.A. & Ron, S. 2004. Dendropsophus miyatai. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a data 10 de gener de 2008.
# Crida a escena

Crida a escena (títol original: Curtain Call) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Peter Yates i estrenada el 1999. És protagonitzada per James Spader, Michael Caine, Maggie Smith i Polly Walker. Ha estat doblada al català.

## Argument

Stevenson Lowe (James Spader) compra una nova casa i després descobreix que els seus previs ocupants, Max Gale (Michael Caine) i Lily Marlowe (Maggie Smith), segueixen vivint a la casa en forma de fantasmes. Lowe comença a tenir problemes amb el seu treball en una editorial i amb la seva promesa, Julia (Polly Walker), que vol avançar en la relació i anar-se'n a viure amb ell. Max i Lily, causants de la separació de Stevenson i Julia al principi, traten ajudar a Lowe a recompondre la seva relació amb Julia; però aquests no són els més adequats per ajudar, ja que ells mateixos tenen els seus propis problemes amorosos.

## Repartiment

* James Spader: Stevenson Lowe
* Michael Caine: Max Gale
* Maggie Smith: Lily Marlowe
* Polly Walker: Julia
* Buck Henry: Charles Van Allsburg
* Sam Shepard: Will Dodge
* Marcia Gay Harden: Michelle Tippet
* Frances Sternhagen: Amy

## Referències

* ↑ «Llamada a escena» (en anglès). IMDb.
* ↑ «Curtain Call» (en anglès). AllMovie.
* ↑ «Crida a escena». esadir.cat.
* ↑ «Curtain Call». Allociné.
* ↑ «Full cast and crew for Curtain Call» (en anglès). IMDb.