OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vera Lúcia Gomes-Klein

Vera Lúcia Gomes-Klein és botànica brasilera, professora de la Universitat Federal de Goiás. El seu treball se centra principalment en la taxonomia vegetal, particularment en la flora i la classificació dels espermatòfits.
Administra la Unitat de Conservació de la Universitat Federal de Goiás, que consisteix en un herbari, el Bosc Augusto de Saint Hilaire i la Reserva Biològica Serra Dourada.

## Nom botànic

Ha descrit almenys cinc espècies de meló en el gènere Cayaponia. L'abreviatura estàndard Gomes-Klein s'utilitza per indicar a Vera Lúcia com l'autora quan se cita un nom botànic.

## Referències

* ↑ «Vera Lúcia Gomes Klein» (en portuguès). [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ «Professor Vera Lúcia Gomes-Klein takes over the management of the UFG Conservation Unit» (en portuguès). [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ «Tropicos. Person - Gomes-Klein, Vera Lúcia». [Consulta: 4 març 2019].
# Petroica de Nova Zelanda

La petroica de Nova Zelanda (Petroica macrocephala) és una espècie d'ocell de la família dels petròicids (Petroicidae) que habita boscos i matolls de les illes principals de Nova Zelanda, i a les Chatham, Auckland i Snares.

## Taxonomia

Alguns autors consideren la població de les illes Snares, com una espècie diferent:
* Petroica dannefaerdi (Rothschild, 1894) - petroica de les Snares

## Referències

* ↑ petroica de Nova Zelanda«Petroica de Nova Zelanda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
* ↑ HBW and BirdLife International (2021) Handbook of the Birds of the World and BirdLife International digital checklist of the birds of the world. Version 6. http://datazone.birdlife.org/userfiles/file/Species/Taxonomy/HBW-BirdLife_Checklist_v6_Dec21.zip
* ↑ petroica de les Snares «Petroica de Nova Zelanda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Sayn-Wittgenstein-Berleburg

Sayn-Wittgenstein-Berleburg fou un comtat del Sacre Imperi Romanogermànic (Grafschaft) inclòs en gran part al modern districte de Siegen-Wittgenstein, Alemanya (a l'estat de Renània del Nord-Westfàlia). La capital fou Berleburg (moderna Bad Berleburg). Sayn-Wittgenstein-Berleburg va sorgir per partició de Sayn-Wittgenstein; la part sud més desenvolupada va formar el comtat de Sayn-Wittgenstein-Wittgenstein amb seu a Laaspe (moderna Bad Laasphe). Wittgenstein-Berleburg fou elevat de comtat a comtat principat de l'imperi el 1792, però fou mediatitzat dins el Gran Ducat de Hessen el 1806. Després del Congrés de Viena de 1815 fou annexionat a Prússia.

## Comtes de Sayn-Wittgenstein-Berleburg (1607–1792)

Burkardt i Lückel donen aquesta llista
* Jordi V (1565-1631, comte 1607–1631)
* Lluís Casimir (1598-1643, comte 1631–1643)
* Jordi Guillem (1636-1684, comte 1643–1684)
* Lluís Francesc (1660-1694, comte 1684–1694)
* Casimir (1687-1741, comte 1694–1741)
* Lluís Ferran (1712-1773, comte 1741–1773)
* Cristià Enric (1753-1800, comte 1773–1792)

## Comtes de Sayn-Wittgenstein-Berleburg prínceps del Sacre Imperi (1792–1806) i prínceps a Hessen i a Prússia

* Cristià Enric (1753-1800, príncep Fürst 1792–1800)
* Albert I (1777-1851,príncep 1800–1806)
* Albert II (1834-1904)
* Ricard (1882-1925)
* Gustau Albert (1907-1944)
* Ricard II de Sayn-Wittgenstein-Berleburg (1934-); l'hereu és el príncep hereditari Gustau de Sayn-Wittgenstein-Berleburg.

## Referències

* ↑ Johannes Burkardt & Ulf Lückel, Das Fürstliche Haus zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg. 2005, Börde-Verlag Werl

## Enllaços externs

* Mapa el 1789
# Bébé fait du spiritisme

Bébé fait du spiritisme és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 8 de novembre de 1912.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.'

## Repartiment

Els oncles de Bébé vénen a una sessió nocturna d'espiritisme (molt popular en aquell moment) i ell queda fora. Aleshores decideix venjar-se lligant cordes als gerros i fent-los trencar, creant una gran por entre els familiars.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama
* Paul Manson : el pare

## Notes

* ↑ Bébé fait du spiritisme, bifi.fr
* ↑ «René Dary». cineartistes.com.
* ↑ Enrico Stamberghi. «Bébé e Bout-de-Zan: i baby comici di Feuillade». E Muto Fu, 23-09-2021.
# L'arbre dels esclops

L'arbre dels esclops (títol original en italià:L'albero degli zoccoli) és una pel·lícula italiana d'Ermanno Olmi estrenada el 1978. Ha estat doblada al català.

## Argument

La història de quatre famílies de pagesos pobres en una gran granja com a masovers, al costat de Bèrgam, a finals del segle xix. El treball comunitari, al fil de les estacions, els esdeveniments, festes, matrimonis, naixements, vigilats. La història se centra sobre la família Batisti, el seu fill de 7 anys, Ninec, la intel·ligència del qual és descoberta pel capellà, que voldria fer-li continuar els estudis al poble veí. Per tallar-li uns esclops nous, el seu pare abat un arbre del propietari, aquest se n'adona i fa fora la família de la granja.
El naturalisme sensible, però sense concessions, en fa una obra mestra.

## Premis

* Festival de Canes 1978: Palma d'Or i premi del jurat del públic.
* David di Donatello 1979: Millor pel·lícula (ex aequo amb Cristo si è fermato a Eboli de Francesco Rosi i Dimenticare Venezia de Franco Brusati)
* César a la millor pel·lícula estrangera 1979

## Repartiment

Tots els actors són pagesos de Bèrgam. Parlen el seu dialecte. La pel·lícula va ser subtitulada en italià pels cinèfils italians.
* Luigi Ornaghi: Batistì
* Francesca Moriggi: Batistina
* Omar Brignoli: Menek
* Antonio Ferrari: Tunì
* Teresa Brescianini: vídua Runk
* Giuseppe Brignoli: avi Anselmo
* Lorenzo Pedroni: avi Finard
* Giuseppina Langalelli: La dona de Finard
* Battista Trevaini: Finard
* Maria Grazia Caroli: Bettina
* Pasqualina Brolis: Teresina
* Massimo Fratus: Pierino
* Carlo Rota: Peppino
* Francesca Villa: Annetta
* Felice Cessi: Ustì
* Pietrangelo Bertoli: Secondo
* Brunella Migliaccio: Olga
* Giacomo Cavalleri: Brena
* Lorenza Frigeni: la dona de Brena
* Lucia Pezzoli: Maddalena
* Franco Pilenga: Stefano
* Carmelo Silva: Don Carlo
* Mario Brignoli: el Padrí
* Emilio Pedroni: el granger
* Vittorio Capelli: Frikì
* Francesca Bassurini: Sor Maria
* Lina Ricci: la dona del senyal
* Guglielmo Badoni: el pare del marit
* Laura Locatelli: la mare del marit

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'arbre dels esclops. esadir.cat.
* ↑ «L'albero degli zoccoli». The New York Times.

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb
# Acfred I d'Aquitània

Acfred I d'Aquitania (?-927), Duc d'Aquitània (926-927), comte d'Alvèrnia, Bourges i Mâcon.

## Orígens Familiars

Segon fill de Acfred I de Carcassona, Comte de Carcassona i la seva muller Adelinda d'Alvèrnia

## Fets Destacables

Va heretar el Ducat d'Aquitania l'any 926 i alguns comtats, a la mort sense fills mascles del seu germà Guillem. A la seva mort, igual que el seu germà sens fills barons, el Ducat d'Aquitània va passar a mans d'Ebles Manser, comte de Bordeus i Poitou, fill de Rainulf II, antic pretenent al Ducat.
La seva filla va heretar el Comtat de Carcassona de mans del seu oncle Acfred II de Carcassona que havia mort sense descendents.

## Núpcies i Descendents

Es desconeix el nom de la seva esposa. El que si sabem és que va tenir una única filla:
* Arsenda d'Aquitània, comtessa de Carcassona
# Espargàpises

Espargàpises (en llatí Spargapises, en grec antic Σπαργαπίσης) era el fill de la reina dels massàgetes, Tomiris.
El que es coneix d'ell se sap per Heròdot. Formava part de les forces massàgetes que es van enfrontar a Cir el Gran quan aquest va avançar en direcció al riu Sirdarià l'any 529 aC, i va voler ocupar els seus territoris. Espargàpises va ser finalment capturat pels perses i Cir li va oferir el perdó i la llibertat, ja que volia casar-se amb la seva mare. El fill, avergonyit per haver-se deixat fer presoner, es va suïcidar.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, I, 211-213
* ↑ Smith, William (ed.). «Spargapises». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 16 maig 2021].
# Vers (Saona i Loira)

Vers és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 195 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 111 | 112 | 101 | 125 | 160 | 156 | 195 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||

## Referències

Viccionari
# Perdiu becllarga

La perdiu becllarga (Rhizothera longirostris) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita boscos, especialment de bambú de la península de Malaca i les terres baixes de Sumatra i Borneo.
# Sayn-Wittgenstein-Hohenstein

Sayn-Wittgenstein-Hohenstein fou un comtat del Sacre Imperi Romanogermànic entre el Hessen-Darmstadt i Westfàlia. Es va formar el 1657 per partició de Sayn-Wittgenstein-Wittgenstein. El comtat fou declarat principat imperial el 1801. Fou mediatitzat el 1806 i agregat fins al 1815 al Gran Ducat de Hessen i posteriorment fou incorporat a Prússia. La capital fou Laasphe, moderna Bad Laasphe. La línia pertany al casal de Sayn-Wittgenstein-Berleburg. El príncep actual de Sayn-Wittgenstein-Hohenstein és Bernat de Sayn-Wittgenstein-Hohenstein que és príncep sobirà i comte del Sacre Imperi i és fill del difunt Cristià Enric de Sayn-Wittgenstein-Hohenstein (nascut 20 de setembre de 1908, + 17 d'agost de 1983) i de la princesa Dagmar (nascuda 1919). Bernat és hereu també de la línia de Sayn-Wittgenstein-Berleburg, ja que el príncep Gustau de Sayn-Wittgenstein-Berleburg està solter i no té fills.

## Comtes de Sayn-Wittgenstein-Hohenstein (1657–1801)

* Gustau (1657–1701)
* Enric Albert (1701–23)
* August (1723–35)
* Frederic I (1735–56)
* Joan Lluís (1756–96)
* Frederic II (1796–1801)

## Príncep de l'imperi de Sayn-Wittgenstein-Hohenstein (1801–1806)

* Friedrich II (1801–06)
# Buath

Buath fou un lloc de l'Hijaz on es va lliurar el 617 una batalla entre les dues tribus de Medina, els Aws i els Khazradj. Estava situada a la part sud-est de l'oasi de Medina, en territori dels Banu Kurayza.
Els Aws, amb el suport de les tribus jueves del Kurayza i els Nadir, i dels nòmades Muzayna, van aconseguir la victòria. Els caps de les dues tribus van morir a la lluita. Finalment, després de la batalla, es va establir una treva provisional.
# Kataya Vema Reddy

Kataya Vema Reddy (virrei 1395-1403, rei a Rajahmundry 1403-1414) fou comandant en cap (senapati) de Kumaragiri Reddy al que va acabar succeint com a rei al regne Reddy de Rajahmundry. Abans va dirigir de facto el govern de Kondavidu, ja que el rei va abandonar el govern per dedicar-se als plaers.
Va dirigir pel seu parent un fort exèrcit contra el rei de Vijayanagar, Harihara II, que va envair el regne dels Reddy I va ocupar Tripurantakam i Vinukonda. En la batalla que va seguir les forces de Vijayanagar van patir una derrota severa. Finalment les dues parts van arribar a un compromís i van decidir aliar-se contra els seus comuns arxienemics, els sultans bahmànides i els Nayaks Recherles Velames de Rachakonda que s'havien aliat. L'aliança fou reforçada amb el matrimoni de la filla de Harihara II de Vijayanagar amb el fill de Kataya Vema Reddy (anomenat també Kataya); Harihara II retornava Tripurantakam i Vinukonda, però conservava Srisailam. Kataya Vema va suprimir els caps Padmanayaka i Velames de Telangana i es va embarcar en una extensa campanya cap a l'est. Va poder ajudar a Vema Reddy i Dodda Reddy, els dos prínceps de Rajahmundry, va dirigir les seves forces cap a Simhachalam que va annexionar al regne Reddy. Després va incorporar la part oriental del regne, Rajamahendravara (Rajahmundry) Rajya, que va declarar província dels Reddys de Kondavidu. Kumaragiri va conferir el rang de virrei d'aquest territori a Kataya Vema el 1395. Aquesta divisió del regne va crear descontentament. Pedakomati Vema Reddy es va rebel·lar. El rei nominal Kumagiri Reddy no va poder resistir i va abandonar Kondavidu refugiant-se amb Kataya a Rajahmundry, on va morir uns mesos després. Llavors Pedakomati Vema Reddy es va proclamar rei a Kondavidu, i Kataya Vema Reddyu en resposta es va fer independent a Rajahmundry.
Pedakomati Vemareddy va lliurar la batalla de Gundugolunu contra Kataya Vema Reddy el 1414 en la que Kataya Vema fou mort pel general de Pedakomati, Gajarao Tipparao. Kataya Vema va tenir un fill de nom Kumaragiri Reddy II, que el va succeir efímerament a Rajahmundry, quan tenia 10 anys.

## Referències

* ↑ by A.BALAMURALI .,B.E., M.C.A., M.B.A., M.Phil., (Ph.D). «A History of Reddiyars». WordPress.com. [Consulta: 1r gener 2017].
# AI Song Contest 2020

El I Festival de la Cançó d'IA va ser l'edició inaugural del festival de les intel·ligències artificials. El festival va ser guanyat per Austràlia gràcies a Uncanny Valley.

## Format

Al contrari que en Eurovisió, un país pot competir amb més d'un representant.

### Jurat

El jurat consisteix en tres experts de les intel·ligències artificials que avaluen cada entrada en funció de l'ús d'IA en les seves composicions:
* Països Baixos – Vincent Koops (RTL Nederland), portaveu
* Estats Units – Anna Huang (Google Brain)
* Regne Unit – Ed Newton-Rex (ByteDance)

## Presentadors

En Lieven Scheire va ser el presentador del programa i l'Emma Wortelboer es va encarregar dels vots online.

## Països participants

| País | Artista(es) | Cançó | Lloc | Punts |
| Alemanya | Dadabots x Portrait XO | I'll Marry You, Punk Come | 2 | 19,4 |
| Alemanya | Ligatur | Offshore in Deep Water | 12 | 8 |
| Alemanya | OVGneUrovision | Traveller in Time | 11 | 9,6 |
| Austràlia | Uncanny Valley | Beautiful the World | 1 | 19,8 |
| Bèlgica | Beatroots | Violent Delights Have Violent Ends | 8 | 11,3 |
| Bèlgica | Polaris | Princess | 7 | 12,1 |
| França | Algomus & Friends | I Keep Counting | 12,1 | 7 |
| Països Baixos | Can AI Kick It | Abbus | 3 | 17,8 |
| Països Baixos | COMPUTD / Shuman & Angel-Eye | I Write a Song | 5 | 13,8 |
| Regne Unit | Bretry | Hope Rose High | 6 | 13,7 |
| Suècia | KTH/KMH+Doremir | Come To Ge Ther | 10 | 10,9 |
| Suïssa | New Piano | Painful Words | 13 | 5,2 |

## Referències

* ↑ «Australië wint eerste AI songfestival». [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «Kan AI een liedje componeren?». [Consulta: 28 abril 2020].
* ↑ «The AI panel about the AI Song Contest entries». [Consulta: 12 maig 2020].
* ↑ «And the winner is... an algorithm!». [Consulta: 12 maig 2020].

## Vegeu també

* Festival de la Cançó d'IA
* Festival de la Cançó d'Eurovisió (2020/Eurovision: Europe Shine a Light)
# Evelyn (pel·lícula del 2012)

Evelyn és una pel·lícula espanyola del 2012 dirigida per Isabel de Ocampo sobre el tràfic de persones i l'explotació sexual de les immigrants. Pretén mostrar el descens als inferns del tràfic de persones, la destrucció de la personalitat i com una noia ingènua de poble acaba com a prostituta.

## Argument

Evelyn és una adolescent ingènua i plena de somnis que marxa del seu poble al Perú cap a Espanya. Pensa que trobarà treball en el restaurant de la seva cosina i podrà tenir una vida millor de la que l’espera al seu país. Tanmateix, quan hi arriba és enganyada i segrestada per uns proxenetes que l’obliguen a exercir la prostitució en un club de carretera. Aquesta degradació i privació de llibertat cerca anul·lar la seva voluntat per tal de transformar-la en una esclava sexual.

## Repartiment

* Cindy Díaz ... Evelyn
* Sara Bibang ... Elizabeth
* Vivi Cuenca ... Limpiadora
* Adolfo Fernández ... Ricardo
* Agnes Kiraly ... Mayra
* Guadalupe Lancho ... Amanda

## Crítiques

| « | "De Ocampo, primer, fuig de la morbositat del local i els nus (...) i centra la seva història en les bambolines (...) una proposta de bon plantejament i ranquejant composició" | » |
| — Javier Ocaña: Diari El País |||
| « | "Ocampo tria clavar-li tota la ràbia de la cambra a un tema escabrós i brutal. Curull de ganes, no obstant això, descura massa els aspectes tècnics i formals (...), que potser també llastra un pressupost bastant moderat" | » |
| — Carmen L. Lobo: Diari La Razón |||

## Nominacions

Ha estat nominada al Goya al millor director novell i a la Medalla del CEC al millor director revelació.

## Referències

* ↑ Isabel de Ocampo: "La trata de blancas es una historia de terror", rtve.es, 4 de juny de 2012
* ↑ Isabel de Ocampo: Como mujer quise que mi película 'Evelyn' diera una imagen real de la prostitución, La Gaceta de Salamanca, 2 de juny de 2012
* ↑ [ https://elpais.com/cultura/2012/06/07/actualidad/1339097147_491230.html Fabricación de prostitutas], El País, 7 de juny de 2012
* ↑ El infierno de la trata de blancas a La Razón
* ↑ Evelyn al web dels Premis Goya
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2012». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-07-03. [Consulta: 6 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# Vers alexandrí

El vers alexandrí o alexandrí és un vers de dicció greu i elevada, que adopta formes diferents en les diverses tradicions mètriques, tot i que parteix d'una base de 12 síl·labes, sobre la qual s'introdueixen algunes variacions. Per exemple, en la tradició anglesa de fet forma un hexàmetre iàmbic, i en la francesa s'hi troben moltes variacions des de les primeres aparicions al segle XII fins als simbolistes i Baudelaire al XIX. És un vers complex que dona força solemnitat a la composició poètica.
L'alexandrí té 12 síl·labes i el més habitual és que es reparteixin en dos hemistiquis de 6 síl·labes en què cada hemistiqui funciona com un vers, és a dir, que si el primer acaba en paraula plana o esdrúixola no es comptarà o comptaran la darrera o darreres síl·labes, com si fos un hexasíl·lab:
| « | Adéu-siau, turons, per sempre adéu-siau. | » |
| — Bonaventura Carles Aribau, La pàtria |||
| « | Mon cor estima un arbre! Més vell que l'olivera. | » |
| — Miquel Costa i Llobera, Lo pi de Formentor |||
També podem trobar alexandrins formats per tres hemistiquis de quatre síl·labes, cosa que li dona un ritme molt sincopat. També hi ha alexandrins que no tenen cesura i que han d'accentuar obligatòriament la sisena síl·laba. Exemples d'aquests versos els trobaríem en poemes de Josep Carner que fou un gran experimentador en els versos; amb tot, són els del primer tipus els que tenen més tradició.
L'alexandrí equivalent en castellà o en italià pot tenir fins a 14 síl·labes, perquè aquestes llengües compten les síl·labes dels versos de manera diferent que el català o el francès, que en compten 12.
Rep el seu nom del Roman d'Alexandre (obra en francès antic d'Alexandre de Bernay, de vers 1180, escrita en aquest tipus de vers). L'alexandrí va ser introduït a la literatura catalana al segle xiii per Ramon Llull (Mallorca, c. 1232 - 1316). S'utilitza especialment per a poemes llargs o de caràcter narratiu.

## Referències

* 1 2 «vers alexandrí | enciclopèdia.cat». GEC. [Consulta: 6 desembre 2020].
# Sayn-Wittgenstein-Karlsburg

Sayn-Wittgenstein-Karlsburg fou un comtat del Sacre Imperi Romanogermànic format per una línia col·lateral de la branca de Sayn-Wittgenstein-Berleburg, concedida pel comte Casimir (1694-1741) al seu germà Carles Guillem. Fou mediatitzada el 1806.

## Comtes de Sayn-Wittgenstein-Karlsburg (1694-1806)

* Carles Guillem (1694-1749)
* Adolf Lluís Guillem (1749-1806)

## Enllaços externs

* House of Sayn European Heraldry
# CEIP Llagut

El CEIP Llagut és un centre educatiu de Sant Pere Pescador (Alt Empordà). L'edifici és una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es troba dins del nucli urbà de la població de Sant Pere Pescador, al nord-est de l'antic nucli medieval de la vila, en l'encreuament entre el carrer de les Escoles i el camí del Joncar.

## Edifici

Edifici aïllat format per tres cossos adossats, que li confereixen una planta en forma d'U. Els cossos són rectangulars, distribuïts en una sola planta i amb les cobertes de dues vessants. Presenten grans finestrals de vidre, bastits en grups de tres. A les façanes hi ha plafons rectangulars de maons, a mode decoratiu, entre les obertures i un sòcol de pedra. La porta principal està emmarcada amb plafons quadrats i voladís amb teula a la part superior.
El parament està arrebossat i pintat de color groc.

## Història

Després d'utilitzar diversos locals de lloguer, fins i tot la rectoria, l'escola s'ubicà l'any 1879 en l'edifici que actualment es coneix com la seu del Ajuntament. Donat que ràpidament aquest es va quedar petit, l'any 1927 l'Ajuntament adquirí a Francesc Casamort una parcel·la d'una vessana de terra per l'import de 1950 pessetes, amb la finalitat de construir una escola nacional unitària. L'any 1934 el solar fou cedit a la Direcció General de Primera Ensenyança per a la construcció d'unes noves escoles, l'actual CEIP Llagut. Finalment fou inaugurada pel mestre Josep Simón l'onze d'abril de 1936, encara que aquesta no entra en funcionament fins després de la Guerra Civil Española (1936-39). Durant aquest període queda malmesa pel conflicte bèl·lic hi es varen haver de practicar diferents obres per tornar a condicionar-la.
Durant els anys 70, l'edifici fou una altra vegada reformat i ampliat. L'any 1973 es bastiren dues aules. L'any 1975 l'Ajuntament adquirí un terreny annexa per ubicar-hi l'edifici de l'escola comarcal i la pista poliesportiva. L'any 1977 s'amplia amb dues aules més. L'any 1980 es tornen a practicar obres de rehabilitació i condicionament al conjunt escolar. Les últimes obres documentades són l'any 1984 quan s'inaugura un menjador escolar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «CEIP Llagut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Kostiantínivka (Simferòpol)

* Per a altres significats, vegeu «Kostiantínivka».
Kostiantínivka (en ucraïnès Костянтинівка, en rus Константиновка, Konstantínovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.354 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# AIV

AIV té els següents significats:
* Associació Internacional del Voluntariat, organització no governamental internacional per al foment del voluntariat social
* Agrupació Independent Valenciana, agrupació d'electors municipalista històrica de La Llosa de Ranes (Costera)
* Autèntics Independents del Vallès, agrupació d'electors municipalista de Sant Antoni de Vilamajor (Vallès Oriental)
* Associació Israelita de Veneçuela, entitat que agrupa la comunitat jueva sefardita de Veneçuela
* Aichi virus, virus de la família dels Picornaviridae