OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Claudette Hauiti

Claudette Hauiti (nascuda el 8 de maig de 1961) és una política neozelandesa i diputada de la Cambra de Representants de Nova Zelanda des del maig de 2013. És membre del Partit Nacional.

## Inicis

Hauiti va néixer el 8 de maig de 1961 i va créixer a Auckland. Va estudiar a la Universitat de Canberra a Austràlia on es graduaria amb un BA en estudis esportius. Ha treballat en els mitjans de comunicació, específicament com a locutora pel canal Television New Zealand i per una ràdio en maori. El 2008 guanyà un premi televisiu per la producció del seu documentari «Children of the Revolution».

## Diputada

Parlament de Nova Zelanda :
| Anys | Leg. | Circumscripció | Llista | Partit |
| 2013-actualitat | 50 | Llista | 63 | Nacional |
En les eleccions generals neozelandeses de 2011 Hauiti fou candidata pel Partit Nacional en la circumscripció electoral de Māngere, una circumscripció Laborista des de les eleccions de 1969. Hauiti va quedar segona per darrere de Su'a William Sio, el diputat Laborista per la circumscripció des de 2008. Va rebre el 12,60% del vot contra el 75,90% de Sio. En trobar-se 63a en la llista electoral del partit, Hauiti no fou elegida.
En dimitir el diputat de llista Aaron Gilmore el maig de 2013, Hauiti es trobava següent en la llista electoral del partit i fou elegida. A partir del 28 de maig començà a ser diputada.

## Vida personal

Hauiti és maori i prové de les iwis Ngāti Porou, Te Whānau-ā-Apanui, Ngāpuhi, Ngāti Kuta i Ngāti Ruanui. A més és lesbiana i la seva parella és Nadine Mau, amb qui Hauiti té dos fills i una filla.

## Referències

* 1 2 (anglès) «Claudette Hauiti – List member, National Party Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.». Parlament de Nova Zelanda. [Consulta: 12/11/2013.]
* 1 2 (anglès) «Claudette Hauiti - Biography Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.». Partit Nacional de Nova Zelanda. [Consulta: 12/11/2013.]
* ↑ (anglès) «Qantas Film and Television Awards 2008 - Winners List Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.». Screen Directors Guild of New Zealand. [Consulta: 12/11/2013.]
* ↑ (anglès) «Official Count Results -- Māngere». Comissió Electoral. [Consulta: 12/11/2013.]
* ↑ (anglès) «Party Lists of Successful Registered Parties» (2011). Comissió Electoral. [Consulta: 12/11/2013.]
* ↑ (anglès) «Claudette Hauiti to replace Aaron Gilmore in parliament Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine.». 3 News. [Publicació: 13/05/2013.] [Consulta: 12/11/2013.]
* ↑ (anglès) «MP Claudette Hauiti sworn in Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.». National Business Review. [Consulta: 12/11/2013.]
* ↑ (anglès) «Claudette Hauiti». NZ On Screen. [Consulta: 12/11/2013.]

## Vegeu també

* Partit Nacional de Nova Zelanda

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina web oficial de Claudette Hauiti Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.
* (anglès) Informació sobre Claudette Hauiti a la pàgina web del Parlament de Nova Zelanda Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.
* (anglès) Informació sobre Claudette Hauiti a la pàgina web del Partit Nacional Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.
# José Moreno Leante

José Moreno Leante (Caravaca, 12 de gener de 1838 - Madrid, 7 de juny de 1890) fou un empresari i polític murcià, diputat per Oriola durant la restauració borbònica

## Biografia

Endemés de ser un dels més grans contribuents de la regió de Múrcia (el 1875), tenia vinyes a Oriola, terres a Santomera i Aranjuez i el 1880 fou vicepresident de la Companyia de Tramvies a Vapor de Lorca a Múrcia.
El seu matrimoni amb Teresa Rebagliato, filla del cacic oriolà Andrés Rebagliato Pescetto, li facilità ser elegit diputat del Partit Conservador per Oriola a les eleccions generals espanyoles de 1876, 1879 i 1884, enfrontant-se sempre al liberal Trinitario Ruiz Capdepón. A les corts va donar suport al projecte de Ferrocarril de Múrcia a Novelda. El 1886 fou nomenat senador per la província d'Alacant, càrrec que va ocupar fins a la seva mort. El 1887 va donar suport Francisco Romero Robledo en el seu nou Partit Liberal Reformista.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.387. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Barrika

Barrika és un municipi de Biscaia, a la comarca d'Uribe. És considerat un dels municipis més antics de Biscaia i el seu origen aquesta lligat a la casa solar de Barrika fundada per Sanç Vela el 496. La seva ubicació costanera i la proximitat a Bilbao ha produït una fort augment de la població en l'última part del segle xx. Limita al nord amb el mar Cantàbric, al sud amb els municipis de Plentzia i Urduliz, a l'oest amb el de Sopela i a l'est amb la ria del riu Butron. Es divideix en dos barris, Elexalde i Goierri.

## Història

Les troballes del jaciment arqueològic de Kurtzio testimonien presència humana en el territori municipal ja en el període asturienc. Aquest jaciment és un lloc on s'aprovisionaven de peces líctiques. L'organització com anteiglasia remunta els seus orígens a estructura política de la Terra Plana pròpia de l'edat mitjana. Sancho Vela va fundar si casa solar de Barrika en l'any 496 sent aquesta l'origen de la posterior anteiglesia. A la casa solar original se li van unir altres en les quals vivien els denominats Senyors de Barrika. En el segle xiii Lope Díaz de Haro, Senyor de Biscaia, atorga Carta de poblament a la població en la qual s'esmenta la pesca de la balena per part dels seus habitants.
Quant a la pesca es trobava integrada en la Cofradia de Marejants de San Pedro de Plentzia. Barrika comtava amb seient i vot en les Juntes Generals de Guernica, el seu nombre era el 51. Durant el període de la guerra de bàndols va pertànyer al bàndol dels onyacins. En 1837 havia en la anteiglesia 63 cases. Des de llavors, sobretot en l'última part del segle XX la població ha experimentat una gran pujada.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Barrika Arxivat 2009-07-17 a Wayback Machine.
* Pàgina de Barrika
# Cova de La Loja

La Cova de La Loja, és un lloc situat al consell asturià de Peñamellera Baja. Es tracta d'una cova i el seu entorn, a la rodalia del riu Deva i del riu Cares, als afores del poble de El Mazo, i a uns 2 km de Panes capital del consell.
La cova té uns 100 metres dels quals es poden visitar uns 50. Hi ha diverses pintures rupestres del paleolític. Fou descoberta el 23 d'agost de 1908 per H. Alcalde del Río, H. breuil i L. Mengaud, només quatre meses després de la troballa de pintures a la propera cova de El Pindal. La seva descripció fou publicada el 1911 a "Las cavernas de la región Cantábrica". Totes les pintures són a l'interior i fora només hi ha un possible signe de color vermell a uns 5 km. A la paret, a uns 50 metres de l'entrada i a una altura de 4 metres, es troba un tros pintat en negre (òxid de manganès) i sobre aquesta zona, en blanc, el traçat de sis animals, quatre bòvids (probablement uros, similars als braus però més grans) i un altre animal poc clar i d'impossible identificació certa (es pensa que podria ser un cavall) i a més un signe en forma d'aspa. Aquest art és magdalenià (datat fa uns 15.000 anys).
A l'entorn hi ha l'aula didàctica amb abundós material gràfic i fotogràfic de la mateixa cova i altres properes; a les vitrines hi ha recreacions de peces arqueològiques dels jaciments de l'entorn i publicacions sobre la cova.
L'accés és fàcil: es deixa l'autovia del Cantàbric (A-8) a Unquera (on de fet s'atura per reprendre's a Llanes) i s'agafa la N-634 que porta a Panes. Passant per la carretera la cova està ben assenyalada. L'accés és restringit (35 persones al dia repartits en 6 visites, 4 al matí i dues a la tarda) i difícil el juliol i agost (s'ha de concertar amb temps). El preu és moderat.

## Referències

* Prospecte informatiu de l'Ajuntament de Pañamellera Baja, 2011.
# Giuseppe Signori

Giuseppe Signori (Alzano Lombardo, 17 de febrer de 1968) és un exfutbolista italià.
Es formà a les categories inferiors de l'Inter, però el club on passà els seus millors anys fou al SS Lazio (de 1992 a 97) i més tard al Bolonya (1998-2004). Fou un destacat golejador. Fou màxim golejador de la lliga italiana de futbol tres cops, els anys 1993, 1994, i 1996. En total marcà 188 gols a la primera divisió italiana.
Fou internacional amb la selecció italiana en 28 partits, on marcà 7 gols. Disputà la Copa del Món de Futbol de 1994 on participà en dos gols.

## Palmarès

* Màxim golejador de la lliga italiana de futbol: 1992-93, 1993-94, 1995-96
* Guerin d'Oro: 1993
* Premi Gaetano Scirea: 2004
# Achramorpha glacialis

Achramorpha glacialis és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Achramorpha i a la família Achramorphidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1908 per Charles Frewen Jenkin.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Achramorpha glacialis Jenkin, 1908. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164189 on 2021-03-09
# Kaos d'Ibèria

Kaos (mort vers el 87) fou un rei d'Ibèria amb seu a Mtskheta, que va regnar de vers el 72 al 87.
Kaos era fill (únic ?) del rei Bartom II d'Ibèria (Mtskheta) que suposadament regnava a la part nord del regne, i el va succeir a la seva mort segons les cròniques georgianes medievals. El seu cosí Pharsman d'Armaz va pujar al tron al mateix temps a Armazi, sent vassall de Tiridates I d'Armènia.
Les cròniques no donen detalls del seu regnat. Va deixar un fill, Armazel que fou rei a Mtskheta.

## Referències

* Marie Felicité Brosset, Histoire de Georgie, Sant Petersburg
# Kaos en la Red

Kaos en la Red és un mitjà alternatiu d'informació digital pertanyent a l'àmbit de l'esquerra anticapitalista. És gestionat per l'Associació Kaos en la Red, amb seu a Terrassa.Kaosenlared publica els seus continguts sota la llicència Creative Commons CC-BY.

## Història

L'origen de Kaos en la Red és l'emissora de ràdio lliure Radio Kaos, creada el 1987 a Terrassa. Inicialment es trobava en els locals del Centre Cívic de Ca n'Anglada però els conflictes amb l'ajuntament van comportar la cessió d'un local per a la continuïtat de les activitats de Radio Kaos i altres entitats juvenils.
El 2001, les activistes que havien portat el projecte radiofònic fins llavors van decidir fer el salt a internet. Kaosenlared.net va començar la seva publicació el juliol de 2001, amb el propòsit de lluitar contra l'hegemonia cultural del pensament únic i de convertir-se en un referent en la difusió de les informacions i opinions dels moviments socials de caràcter socialista, anarquista, ecologista i de l'esquerra anticapitalista en general, al costat d'altres mitjans informatius pioners d'esquerra anticapitalista als quals es considera proper (Rebelion, La Haine, Indymedia, Nodo50, etc.).

## Filosofia

Kaos en la Red declara com a principis bàsics:
* Caràcter no professional
* Funcionament autogestionat
* Autonomia i independència. Declaren trobar-se al marge de «qualsevol grup de pressió polític o econòmic».
* Esperit crític i amplitud de mires

## Referències

* ↑ «Kaosenlared sufre un "hackeo fascista" contra su página web», 15-10-2013. [Consulta: 13 desembre 2019].
* ↑ «Encuentro Medios Alternativos en Argentina: Kaos en la Red en la mira – El Clarín archivo» (en castellà), 15-10-2013. [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ «El portal Kaosenlared també fa una campanya de micromecenatge». Malarrassa, 18-04-2016. [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ «Kaosenlared cumple 15 años y van a por otros 15 más» (en castellà). AraInfo, 29-03-2016. [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ «Insurgente, Kaos en la red y La Haine comienzan a caminar juntos». La Haine, 07-06-2016. [Consulta: 13 desembre 2019].
* ↑ «El capital tiene muchos medios para que la opinión pública sea manipulada», 05-01-2018. [Consulta: 13 desembre 2019].
# Josafat II

Josafat II, anomenat el Magnífic, (en grec Ιωάσαφ Β' ο Μεγαλοπρεπής) va ser patriarca de Constantinoble de l'any 1556 al 1565.
Va néixer a Krapsi, a l'Epir, i va estudiar a Ioànnina i després a Nàuplia. Va aprendre àrab, persa i turc. El patriarca Jeremies I el va nomenar metropolità d'Adrianòpolis l'any 1535, càrrec que va exercir durant vint anys. Després de la mort de Dionís II l'any 1556, va ser nomenat patriarca, pel mes de juliol o d'agost d'aquell any. Va aconseguir que la quota que cobrava el sultà pel nomenament dels patriarques quedés reduïda a mil escuts francesos. Durant el seu mandat va endreçar les finances de l'església i va redactar diversos textos jurídics que regulaven el Dret de l'Església i dels monestirs i les parròquies. L'any 1556 va establir una escola patriarcal al prestigiós Liceu Privat Grec de Fener.
Quan hi va haver la Reforma Protestant va enviar observadors a Occident perquè li expliquessin els fets de primera mà. Els enviats li van portar la Confessió d'Augsburg i una carta de Philipp Melanchthon, i es va desil·lusionar amb la posició dels protestants.
Les seves reformes econòmiques i l'actuació contra els funcionaris corruptes van fer que se li posessin en contra les autoritats econòmiques, entre elles el prefecte Miquel Cantacuzè, que van aconseguir de deposar-lo al gener de l'any 1565. Es va exiliar a Terra Santa des d'on va demanar la revisió del seu cas. Un sínode el va absoldre i va tronar a Adrianòpolis, on va morir.

## Referències

* ↑ «Ιωάσαφ Β'» (en grec). Κατάλογος Οικουμενικών Πατριαρχών. [Consulta: 28 juliol 2023].
# Joscelí de Luxemburg

Joscelí de Luxemburg (Luxemburg, s. XII - bosc de Grünewald, prop de Niederanven, 1138 o 1139), també anomenat Schetzelon, Schetzel, Scocelin, Jocelin o Ghislain, amb algunes variants) va ésser un anacoreta luxemburguès. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Es coneix molt poc sobre la seva vida. Va ésser educat en una llar cristiana i devota i va voler apartar-se del món per viure en major perfecció: es va retirar a fer vida eremítica al bosc de Grünewald, al Luxemburg central vora la via que porta a Trèveris, on encara es pot veure la cova on vivia. A l'hivern demanava almoina per a menjar a les granges veïnes: els grangers li guardaven el pa sec, ja que era l'únic que acceptava, i per respecte al seu estil de vida, no li parlaven i evitaven trobar-se'l perquè no hagués de parlar. Va viure així quinze anys, fins que morí a la seva cova.

## Veneració

En morir, va construir-se una capella en honor seu a la cova. La font que hi ha a la vora té propietats guaridores. En 1150 el seu cos va ésser traslladat a l'abadia d'Almënster (o Altmünster), a la ciutat de Luxemburg; al contrari del que s'esperava, l'eremita no va ésser oficialment beatificat i l'abadia no va esdevenir una meta de pelegrinatge alternativa als que anaven a Trèveris. L'abadia fou destruïda per Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic en 1544; les relíquies, però, havien estat portades a l'església de la Mare de Déu del castell de Luxemburg.
# Josaia Voreqe Bainimarama

Josaia Voreqe Bainimarama, conegut popularment com a Frank Bainimarama, (27 d'abril de 1954) és el comandant en cap de les forces militars de Fiji.
Actualment és el cap de l'executiu, després de liderar el quart cop d'estat a Fiji en menys de dues dècades i derrocar el govern del primer ministre Laisenia Qarase el 5 de desembre de 2006.

## Referències

* ↑ Article a El País (castellà)
# Justinià

Justinià és el nom dels següents personatges:
* Justinià I el Gran, emperador romà d'Orient del 527 al 565
* Justinià II, emperador romà d'Orient del 685 al 695 i del 704 al 711
* Justinià (general) (~ 530- ~ 580), general romà d'Orient, nebot de l'emperador Justinià I
* Justinià de València, primer bisbe conegut de València (segle vi)
* Justinià Ovtxínnikov, eparca de la diòcesi de Tiraspol-Dubăsari des del 1998 fins al 2010
# Justinianòpolis

«Justinianòpolis» té aquests significats:
* Justinianòpolis (Epir)
* Justinianòpolis (Àfrica)
* Justinianòpolis (Armènia Sofene), abans Martiriòpolis, actualment Mayyafariquin
# Júpiter LXVIII

Júpiter LXVIII (designació provisional S/2017 J 7) és un satèl·lit natural de Júpiter. Fou descobert per Scott S. Sheppard i el seu equip el 2017, i el seu descobriment fou anunciat el 17 de juliol de 2018 mitjançant la Minor Planet Electronic Circular del Minor Planet Center. Té aproximadament 2 quilòmetres de diàmetre i orbita el planeta a un semieix major d'uns 20.627.000 quilòmetres amb una inclinació d'uns 143,4°. Pertany al grup d'Ananké.

## Referències

* ↑ «MPEC 2018-O15 : S/2017 J 7». Unió Astronòmica Internacional.
* ↑ http://home.dtm.ciw.edu/users/sheppard/satellites/jupsatdata.html Arxivat 2015-03-18 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Satèl·lits de Júpiter
# Katharina Fritsch

Katharina Fritsch (Essen, 14 de febrer de 1956) és un escultora alemanya.
Va estudiar a la Kunstakademie de Düsseldorf i a la Universitat de Münster i va ser professora d'escultura en aquesta universitat entre 2001 i 2010.
Va començar a exposar el 1979, però la fama internacional li va venir el 1984 amb l'exposició "Von hier aus", a Düsseldorf. El 1995 va representar Alemanya a la Biennal de Venècia. La seva obra ha estat objecte d'exposicions al Museu d'Art Modern de San Francisco, la Tate Modern o el Museu d'Art Contemporani de Chicago i forma part d'exposicions permanents al Museu d'Art Modern de Nova York, el Museu d'Art de Filadèlfia o el Museu Brandhorst de Múnic, entre d'altres.
És reconeguda per una obra que descontextualitza els objectes de consum i la situació de l'obra d'art en la societat. Moltes de les seves obres son objectes descontextualitzats i de mides i colors diferents, que en qüestionen el seu significat.
Les seves obres més reconegudes són Rattenkönig / Rei Rata (1993), un cercle de rates gegants de polièster negre, presentat a la Biennal de Venècia de 1999, Mönch (Monk) (2003), una estoica figura masculina de polièster sòlid de color negre mat, Figurengruppe / Grup de Figures (2006-2008), una instal·lació de nou elements o Hahn (Gallina) (2010), una gallina de 4.3m de color blau ultramar que va estar temporalment instal·lada a la Trafalgar Square de Londres.

## Referències

* 1 2 «Katharina Fritsch». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Katharina Gerlachin

Katharina Gerlachin o Gerlach (Katharina Bischoff, c. 1520-1592) fou una impressora alemanya de Núremberg. Va actuar com a directora, des del 1564 i fins a la seva mort, de la impremta Berg & Neuber, fundada cap a 1542 pel seu marit Johann vom Berg i per Ulrich Neuber, coneguda per la producció i publicació primerenca de música escrita.
Nascuda com a Katharina Bischoff, va casar l'any 1563 amb Nicolas Schmid, passant a ser anomenada, en la forma femenina del cognom del seu marit, Katharina Schmidin. El 1539 va tindre una filla, amb el nom de Katharina. Més tard, el 1541, un any després del marit, va casar en segones núpcies amb Johann vom Berg, amb qui va tindre una altra filla, Veronika, el 1545. De nou va enviudar en morir el 1563 Johann vom Berg, i va casar amb el seu soci Dietrich Gerlach (?-1575).
Del 1564 al 1568 el material imprès de la companyia es va publicar sota el nom de «Gerlach & Neuber». En aquesta data, Neuber abandonà la societat i va fundar la seva pròpia empresa. Després de la mort del seu tercer marit, Gerlachin va operar ella mateixa com a impresora fins a la seva mort, l'any 1591 o 1592. La propietat del taller d'impremta va passsar al seu net Paul Kauffman en 1601.
La impremta era particularment coneguda per la producció de moltes impressions de partitures i col·leccions de composicions musicals. A més, publicaren algunes obres de la Reforma, com ara les de Martí Luter o Johannes Mathesius, i també poemes de Hans Sachs. El 1582, com a directora de la societat, Gerlachin va estar involucrada en una disputa per «drets d'autor» (llavors «privilegi») relacionada amb una obra d'Orlando di Lasso.

## Referències

* ↑ Jackson, Susan. Berg and Neuber: Music Printers in Sixteenth Century Nuremberg. 2 volums, 1998.
* 1 2 Jackson, Susan. «Who is Katherine? The Women of the Berg & Neuber-Gerlach-Kauffman Printing Dynasty». Yearbook of the Alamire Foundation, 2, 1995, pàg. 451-463.
* ↑ Richard, Baum; Rehm, Wolfgang (dirs.). Musik und Verlag. Bärenreiter, 1968, p. 567.
# Kazuo Miyagawa

Kazuo Miyagawa (宮川 一夫, Miyagawa Kazuo, 25 de febrer de 1908 - 7 d'agost de 1999) va ser un aclamat director de fotografia japonès.
Miyagawa és més conegut pels seus plans de seguiment, en particular els de Rashōmon (1950), la primera de les seves tres col·laboracions amb el preeminent cineasta Akira Kurosawa.
També va treballar en pel·lícules dels importants directors Kenji Mizoguchi, Yasujirō Ozu i Kon Ichikawa, com ara Ugetsu Monogatari (Els contes de la lluna pàl·lida després de la pluja, 1953), Ukikusa (Herbes flotants, 1959) i el documental de 1965 Olimpíades de Tòquio (東京オリンピック Tōkyō Orinpikku), respectivament.
Miyagawa és considerat l'inventor de la tècnica cinematogràfica coneguda com bleach bypass (literalment transició de lleixiu, una tècnica de la que en resulta una imatge en blanc i negre sobre una imatge en color), per a la pel·lícula d'Ichikawa El seu germà.

## Referències

* ↑ Bergen, Ronald. "Kazuo Miyagawa: The innovative Japanese cinematographer whose reputation was made by Rashomon," Guardian (Manchester). August 20, 1999.
* ↑ «Kon Ichikawa Retrospective Part 1» (en japonès). National Film Center. Arxivat de l'original el 2008-04-24. [Consulta: 20 abril 2008].
* ↑ «東京現像所：the 50th Anniversary：TOGENの歴史» (en japonès). Arxivat de l'original el 2007-11-14. [Consulta: 20 abril 2008].
# Kepler-1443b

Kepler-1443b és un planeta extrasolar que forma part d'un sistema planetari format per almenys un planeta. Orbita l'estel denominat Kepler-1443. Va ser descobert l'any 2016 per la sonda Kepler per mitjà de trànsit astronòmic.

## Referències

* 1 2 Jason F. Rowe «False positive probabilities for all Kepler objects of interest: 1284 newly validated planets and 428 likely false positives» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 10-05-2016, pàg. 86–86. DOI: 10.3847/0004-637X/822/2/86.
* ↑ «Transit Timing Variations and linear ephemerides of confirmed Kepler transiting exoplanets». Research in Astronomy and Astrophysics, 3, 2019, pàg. 041. DOI: 10.1088/1674-4527/19/3/41.
* ↑ Jennifer van Saders «Revised Radii of Kepler Stars and Planets Using Gaia Data Release 2» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 16-10-2018, pàg. 99. DOI: 10.3847/1538-4357/AADA83.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet Kepler-1443 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «The planetary system Kepler-1443 hosts at least one planet.» (en anglès). Open Exoplanet Catalogue. [Consulta: 19 desembre 2020].
# Juan Pena

Juan Pena (Montevideo, 13 d'agost de 1882 - ibídem, 6 d'abril de 1964) fou un futbolista internacional uruguaià de començament del segle xx.

## Biografia

Pena va jugar professionalment al nou CURCC (actual CA Peñarol) de Montevideo i al Belgrano de l'Argentina. Amb la selecció de futbol de l'Uruguai, va jugar una sèrie de partits entre els anys 1904 i 1907.
Dirigent i figura històrica del Club Atlético Peñarol, Pena va ser soci honorari del club un cop retirat. Va morir a Montevideo el 6 d'abril de 1882 als 81 anys.

## Palmarès

* Campionat uruguaià: 1900, 1901 i 1905.
* Cup Tie Competition: 1916.

## Referències

* ↑ Uruguay - Record International Players (anglès)

## Enllaços externs

* Museu del Club Atlético Peñarol Arxivat 2011-06-30 a Wayback Machine. (castellà)