OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Via Sèrgia

La Via Sèrgia o Via Romana de Parpers es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual, segons algunes hipòtesis, enllaçaria el litoral amb l'interior (des de Mataró -Iluro- passant per Granollers -Semproniana- fins a Vic -Ausa-).

## Descripció

El seu nom és degut al fet que fou construïda pel cònsol Manius Sergius (entre el 120 i 110 aC) i va ésser una de les primeres vies construïdes al territori del que avui dia és Catalunya (la Via Augusta no es va construir fins a 100 anys més tard).
Està molt deteriorada i sense restaurar, però encara s'hi poden apreciar força elements: murs i contraforts laterals de contenció, 23 pilons guarda-rodes i 22 desguassos d'aigua. El desguàs és una canalització que travessa la calçada, per sota o arran de terra, per on s'escola l'aigua de pluja.
Aquesta via, amb diversos arranjaments, va funcionar fins a finals del segle xix. La tècnica del traçat és esplèndida, ja que només amb dues corbes i dos ponts salva el desnivell des de la Riera d'Argentona fins al Coll de Parpers. L'amplada mitjana de 5 metres correspon a les construccions fetes durant l'Alt Imperi Romà (el mil·liari trobat a Vilassar de Mar és de l'època del primer emperador romà, August, i dona suport a aquesta teoria).
Per visitar-la, iniciarem el recorregut per la zona més alta (l'extrem que toca al Coll de Parpers) i recorrerem un tram d'uns 1.100 metres, fins que desapareixen els rastres obvis de la via. Podem tornar pel mateix lloc o seguir 400 metres més (pràcticament, fins a la Riera de Riudemeia) i agafar un camí a la dreta que passa a prop de Can Roviró i ens torna a pujar fins al coll. Per a fer aquest tram de baixada trigarem entre 30 i 40 minuts.
L'any 2012 fou declarada Bé Cultural d'Interès Nacional per la Generalitat de Catalunya.

## Accés

És ubicada a Argentona (el Maresme): ens situem al Coll de Parpers (carretera C-1415c, entre Argentona i la Roca del Vallès). Es pot aparcar a l'esplanada d'una benzinera en desús en el mateix coll. Baixant per l'asfalt en direcció a Argentona, a 220 metres de la benzinera i a la dreta, surt un petit camí en el punt indicat per les coordenades. Aquest camí aviat s'eixampla i es fa evident com a calçada, amb murs i contraforts a banda i banda. Coordenades: x=447398 y=4603829 z=284.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 64-65.
* ↑ Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (català)

## Enllaços externs

* La Via Romana del Coll de Parpers - Indrets Oblidats (català)
* La restauració de part de la Via Romana de Parpers permet obrir-la al públic - El Punt Avui (català)
* Wikiloc Arxivat 2013-10-30 a Wayback Machine. (català)
# Vic de la Gardiòla

Vic de la Gardiòla (en francès Vic-la-Gardiole) és un municipi occità del Llenguadoc, de la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Productes cèlebres

A Vic de la Gardiòla i al poble veí de Frontinhan es produeix el vi de moscatell o vi moscat (vi dolç natural) anomenat moscat de Frontinhan o muscat de Frontignan (AOC, és a dir DO). Aquest moscat és prou conegut a la regió i és esmentat a la cançó "Mar e montanha", del grup occità "Moussu T e lei jovents", radicat a La Ciutat. Extracte:
M'agrada l'èr de l'ocean
E lo muscat de Frontinhan,
La tarasca de Tarascon,
E mai l'òme dau cròs Manhon.
M'agrada lo vin dau Carcin,
Lei trobadors dau Lemosin,
La Magalí de Sant Canat
E lei filhas de La Ciutat.

## Vegeu també

* Vic
* ↑ Topònims occitans de l'Erau
* ↑ Fitxa de la DO a l'Institut nacional francès de les Denominacions d'Origen (Institut National des Appellations d'Origine)
* ↑ Pàgina oficial de "Moussu T e lei jovents"
* ↑ Lletres de "Mar e Montanha" a Letras Mania.
# Viktor Kassai

Viktor Kassai (Tatabánya, 10 de setembre de 1975) és un àrbitre de futbol hongarès. Kassai és àrbitre internacional FIFA des de 2003. Fou seleccionat per a arbitrar alguns partits de la Copa del Món de Futbol de 2010.
# Vélu

Vélu és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 128 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vélu era de 128 persones. Hi havia 52 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 66 habitatges, 53 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 10 estaven desocupats. Tots els 66 habitatges eren cases. Dels 53 habitatges principals, 43 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 11 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 28 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vélu el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 8 | 40 a 44 | 12 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 16 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 92 persones, 66 eren actives i 26 eren inactives. De les 66 persones actives 63 estaven ocupades (33 homes i 30 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 26 persones inactives 12 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Vélu hi havia 55 unitats fiscals que integraven 130 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 16.659 €.

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Vélu hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vélu a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vélu a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Wang Zhongyu

    Avís: Wang Zhongyu (王忠禹) és també un polític nascut el 1933.
Wang Zhongyu (xinès: 王仲玉; pinyin: Wáng Zhòngyù) fou un pintor xinès que va viure sota la dinastia Ming. Les dates del seu naixement i de la seva mort no es coneixen ni tampoc se sap gaire de la seva vida. Pintava persones.
# La Chapelle-Launay

La Chapelle-Launay (en bretó Chapel-ar-Wern) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.634 habitants. Limita amb Donges, Prinquiau, Savenay, Campbon i Lavau-sur-Loire.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.211 | 1.307 | 1.354 | 1.839 | 2.249 | 2.258 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1794- | Guichard | |
| 1815-1815 | René Vigneron de la Jousselandière | |
| 1815-1830 | Jean Chabot | |
| 1831-1836 | Pierre Legrand | |
| 1837-1843 | Guillaume Chevalier | |
| 1843-1866 | François Ouisse | |
| 1866-1870 | Pierre Fréour | |
| 1870-1883 | François Huby | |
| 1886-1889 | Damien Rialland | |
| 1893- | Jean Gérard | |
| 1895-1900 | Anthime Ménard | |
| -1940 | Marcellin Huby | |
| | Pierre Aupiais | |
| | Jean Bozec | |
| | Alphonse Allain | |
| -2001 | Alain Guérin | |
| 2001-2008 | Danielle Le Quenven | |
| 2008- | Jacques Dalibert | Divers gauche |
# Lanvénégen

Lanvénégen (en bretó Lannejenn) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.184 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 413 | 1 408 | 1 473 | 1 606 | 1 690 | 1 858 | 1 770 | 1 797 | 1 961 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 893 | 1 896 | 1 942 | 1 827 | 1 979 | 2 092 | 2 155 | 2 234 | 2 322 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 510 | 2 651 | 2 715 | 2 693 | 2 790 | 2 744 | 2 450 | 2 310 | 2 033 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 727 | 1 513 | 1 330 | 1 232 | 1 221 | 1 180 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2001 | Louis Le Guern | |
| 2001- | Marie-Louise Mounier | |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Població abans del cens de 1962
# Landirans

Landirans fou una senyoria de la regió de Bordeus. La parròquia avui ja no existeix.
La senyoria existia ja el segle xii. Rostany o Rostand era el senyor vers el 1236. Va passar llavors als senyors de Saint Simphorin i el 1333 era senyor Gaillard de Saint Simphorin (una branca de la família La Mothe), i el va succeir la seva filla Claramunda casada amb Joan de Grailly, casa a la qual va anar la senyoria. El fill Pere I (mort vers 1340), i el fill d'aquest Pere II (mort el 1356) foren els següents senyors. Per raons desconegudes de l'herència va tornar a Isabel de Saint Simphorin, filla de Claramunda i Joan, que es va casar el 1358 amb Joan d'Estratonne i encara eren vius el 1391. La filla d'Isabel i Joan, Margarida, va posseir la senyoria i consta per un títol de 1424. Més tard va passar a la casa de Montferrand, amb Joan de Montferrand (consta el 1571), Gastó de Montferrand (consta el 1579) i Bernat de Montferrand (consta el 1639). Com a senyoria va existir fins al 1798.
# La Noche de Anoche

La Noche de Anoche és la primera col·laboració del raper i cantant porto-riqueny Bad Bunny i l'artista catalana Rosalia. Va ser publicada originalment el 26 de novembre del 2020 com a part del tercer àlbum en solitari de Bad Bunny El Último Tour del Mundo. El 14 de febrer del 2021 es va publicar el videoclip oficial de la cançó, dirigit per Stillz. El 21 de febrer la van presentar per primera vegada junts en directe al programa estatunidenc Saturday Night Live.

## Èxit comercial

"La Noche de Anoche" va entrar a la segona posició de la llista diària mundial de Spotify, amb 6,6 milions de reproduccions el dia del seu llançament.La cançó també va ser número 1 a la llista oficial espanyola el dia de l'estrena d'El Último Tour del Mundo.

## Referències

* ↑ «Bad Bunny y Rosalía estrenan videoclip de “La noche de anoche”» (en castellà). oncenoticias.digital, 16-02-2021. [Consulta: 22 setembre 2022].
* ↑ Montón, Lorena. «La gran incógnita del videoclip de Rosalía y Bad Bunny, ‘La noche de anoche’» (en castellà). La Vanguardia, 15-02-2021. [Consulta: 22 setembre 2022].
* ↑ «BAD BUNNY x ROSALÍA - LA NOCHE DE ANOCHE (Video Oficial)». [Consulta: 8 juliol 2022].
* ↑ «Spotify Charts - Spotify Charts are made by fans» (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2022].
# Wang Zhenyi (cràter)

Wang Zhenyi és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 23,4 km de diàmetre. Porta el nom de Wang Zhenyi (1768-1797), astrònoma i geofísica xinesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Wang Zhenyi». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# La Noguerola (Viladrau)

La Noguerola és una masia de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular (19x9), coberta a dues vessants (la de llevant més extensa) amb el carener perpendicular a la façana situada a migdia. Consta de planta i primer pis i golfes; les obertures són de gres (vermell i groc). S'hi observen diverses etapes constructives. La façana principal presenta un portal rectangular amb llinda escripturada i datada, dos portals rectangulars laterals i una finestra a la planta. El primer pis presenta dues finestres amb ampit motllurat (la de sobre el portal és escripturada), una que dona accés al porxo i una de totxo,. Sota el carener, a les golfes, una finestreta. Adossat a la part dreta de la façana hi ha un cos de porxos (2x8) seguint la mateixa vessant, sostingut per un pilar de pedra picada rectangular (gres) amb el carreu del primer pis datat (1862). Sota el porxo, a la planta, hi ha un portal rectangular amb llinda de fusta escripturada i datada. La façana E, molt baixa degut al desnivell, presenta un petit portal amb llinda de fusta. La façana N adossada parcialment al pendent, presenta petites obertures amb forjat. En aquest sector hi ha un petit pontet de totxo que dona accés a les golfes. La façana O presenta dos contraforts i una espiera a la planta; una obertura de totxo al primer pi, i una finestreta de pedra picada a les golfes.
Cabana d'era de planta rectangular (5x12) coberta a doble vessant amb el carener perpendicular a la façana de migdia sostingut per un encavallament de bonica factura. Consta de planta i primer pis. La façana principal presenta a la planta un mur i un pilar de pedra picada centrals i dos pilars al primer pis, semblants als del porxo de la casa. Hi ha dos carreus datats, un en el mur esquerre (1870) i un altre al pilar de la dreta (1892). El sector esquerre de la planta està parcialment tapat amb un mur de totxanes. Les façanes E, N i O estan parcialment adossades al desnivell del terreny i no presenten obertures llevat d'un petit portal rectangular amb llinda de fusta a la façana E, que dona accés al primer pis.

## Història

Masia del segle xviii relacionada amb l'antic mas de L'Estrany que probablement formava part dels 82 masos que existien en el municipi pels volts de 1340, segons consta en els documents de l'època. El trobem registrat en els fogatges de la "Parròquia i terme de Viladrau fogajat a 6 de octubre 1553 per Joan Masmiguell balle com apar en cartes 230", juntament amb altres 32 que continuaven habitats després del període de pestes, on consta un tal "Joan Strany". Actualment pertany a la propietat de Masvidal.

## Referències

* 1 2 3 «La Noguerola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Cyclopes dorsalis

Cyclopes dorsalis és una espècie de pilós de la família dels ciclopèdids. Viu a les Amèriques, on la seva distribució s'estén des de Mèxic al nord fins a l'Equador al sud. El seu hàbitat natural són els boscos Es tracta d'un animal nocturn. Es diferencia dels seus congèneres per la presència d'una ratlla dorsal i l'absència total o parcial de ratlla ventral, així com el seu to groguenc.

## Referències

* ↑ Miranda, Flávia R; Casali, Daniel M; Perini, Fernando A; Machado, Fabio A.; Santos, Fabrício R «Taxonomic review of the genus Cyclopes Gray, 1821 (Xenarthra: Pilosa), with the revalidation and description of new species» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, 183, 3, 2018, pàg. 687–721. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlx079. ISSN: 0024-4082.
# Cataclysta

Cataclysta és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Jacob Hübner el 1825.

## Taxonomia

* Cataclysta aclistalis Dyar, 1914
* Cataclysta albifulvalis Marion, 1956
* Cataclysta albipunctalis Hampson, 1897
* Cataclysta ambahonalis (Marion, 1954)
* Cataclysta amboinalis Hampson, 1917
* Cataclysta angulata Moore, 1885
* Cataclysta confusalis Marion, 1956
* Cataclysta hexalitha Meyrick, 1886
* Cataclysta lampetialis Walker, 1859
* Cataclysta lemnata (Linnaeus, 1758)
* Cataclysta marginipuncta Turner, 1937
* Cataclysta melanolitha (Turner, 1908)
* Cataclysta ochrealis Marion, 1956
* Cataclysta pleonaxalis (Hampson, 1897)
* Cataclysta polyrrapha Turner, 1937
* Cataclysta polystictalis (Hampson, 1906)
* Cataclysta psathyrodes Turner, 1908
* Cataclysta pusillalis Saalmüller, 1880
* Cataclysta quintula (Meyrick, 1938)
* Cataclysta seriopunctalis (Hampson, 1897)
* Cataclysta suffuscalis Marion, 1956
* Cataclysta supercilialis Hampson, 1897

## Espècies antigues

* Cataclysta argyrochrysalis Mabille, 1900
* Cataclysta callichromalis Mabille, 1879
* Cataclysta cyanolitha Meyrick, 1886
* Cataclysta diehlalis Marion, 1956
* Cataclysta leroii Strand, 1915
* Cataclysta nyasalis Hampson, 1917
* Cataclysta perirrorata Hampson, 1917

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea.
# Estació de Tricot

L'estació de Tricot és una estació ferroviària situada al municipi francès de Tricot (al departament de l'Oise).
És servida pels trens del TER Picardie.
| Provinença | Estació anterior | Línia | Estació següent | Destinació |
| Amiens | Montdidier | TER Picardie | Wacquemoulin | Compiègne |

## Referències

* ↑ «TER Hauts-de-France - Horaires et informations pratiques au départ de la gare de Tricot». [Consulta: 9 gener 2021].
# Pell (desambiguació)

«Pell» té aquests significats:
Viccionari
# Wajda

«Wajda» té aquests significats:
* Andrzej Wajda (Suwałki, 1926) director de cinema polonès
* Oujda (en àrab وجدة, Wajda), capital de la regió de l'Oriental del Marroc a l'extrem oriental del Rif
* Wadja (títol en català: La bicicleta verda), pel·lícula del 2012 escrita i dirigida per Haifaa al-Mansour
# La Solsida

La Solsida és una muntanya de 290 metres que es troba al municipi de Godall, a la comarca del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Vegeu també

* El Castellot (Godall)
# Can Capes

Can Capes és un barri de la ciutat de Palma, situat a nord-est del centre dins el districte de Llevant, vora el carrer Aragó (Antiga carretera d'Inca); delimitat pels barris de son Gotleu, son Fortesa sud i Son Canals. A principis del segle XX ja exisitia el barri al voltant de les cases de Can Capes i es va acabar de desenvolupar arran del segon pla d'eixample de la ciutat dissenyat per Gabriel Alomar i Esteve el 1943 (Pla Alomar). Inicialment estava format per habitatges unifamiliars. Durant la dècada de 1960, aquestes cases varen ser substituïdes per blocs de pisos. L'any 2018 al barri hi vivien 1.738 habitants.

## Referències

* ↑ «Can Capes». GEC. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «Districtes i barris de Palma». Arxivat de l'original el 2017-02-13. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «Son Malferit». Toponímiamallorca.net. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «Gestió de la Diversitat Cultural de Palma». Arxivat de l'original el 2019-08-07. [Consulta: 25 agost 2019].
# Cèlas (Cuneo)

Cèlas (italià Celle di Macra, piemontès Sele) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 111 habitants. Està situat a la Val Maira, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Castelmagno, Macra, Marmora i San Damiano Macra.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Marco Cucchietti | Llista cívica |
# Serrabrisa

La Serrabrisa és una muntanya de 231 metres que es troba al municipi d'Aitona, a la comarca catalana del Segrià.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 248120001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carol Emshwiller

Carol Emshwiller (Ann Arbor, Michigan, 12 d'abril de 1921 - Durham, Carolina del Nord, 2 de febrer de 2019) va ser una escriptora estatunidenca, coneguda pels seus contes d'avantguarda i novel·les de ciència-ficció; la seva novel·la més coneguda va ser The Mount. Va guanyar el premi Nebula i el premi Philip K. Dick.
Emshwiller va morir a casa de la seva filla als 97 anys.

## Referències

* ↑ «Carol Emshwiller (1921-2019)». Locusmag, 5 de febrer de 2019. [Consulta: 5 de febrer de 2019].

## Altres webs

* Entrevista de ràdio de 2011 a The Bat Segundo Show
# Viburnum suspensum

Viburnum suspensum és un arbust compacte i perenne, nadiu del Japó i Taiwan.

## Descripció

El gènere Viburnum, de la família de les Caprifoliaceae, inclou 200 espècies d'arbustos i arbres de fulla caduca i perenne. Són densos arbustos perennifolis de branques arquejades erectes que arriben als 2-3 metres d'alçada i fins a 3,7 m dins alçada al seu hàbitat original. Les elegants fulles ovals i coriàcies són de color verd fosc i cobreixen densament l'arbust, sent ovalades amb vores serrades d'aproximadament 8.9 cm de llarg i 5 cm d'ample i disposades oposades en tiges marrons fosques. Les flors blanques apareixen en panícules corimboses de 10 cm de diàmetre. Floreixen a l'extrem de les branques noves a la primavera, i esporàdicament apareixen a l'estiu. A la tardor apareixen fruits vermells que resulten decoratius i atrauen els ocells. Es val d'insectes per pol·linitzar les flors dotades d'unitats reproductives hermafrodites.

## Ús paisatgístic

Aquestes plantes de fàcil cultiu s'utilitzen per formar bardisses, pantalles i com a fons de grups arbustius pel seu fosc fullatge. Es pot utilitzar per crear entorns arbrats amb una finalitat purament estètica o per aportar una mica d'intimitat.

## Cultiu

El Viburnum suspensum pot créixer en exposicions de ple sol, de semiombra i d'ombra. Resisteixen gelades lleugeres i ocasionals. Prefereixen sòls argilosos rics i profunds però poden cultivar-se en un sòl normal de jardí adobat amb compost. Necessita sòls profunds, airejats i frescos, de pH neutre o lleugerament bàsic. Prefereix exposició assolellada o a mitja ombra depenent del clima del lloc i de la humitat ambient. És una planta rústica però que requereix reg a l'estiu per estar bé. Aguanta la poda, la sequera i les gelades moderades.

## Referències

* ↑ Graf, Alfred Byrd. Hortica: A Color Cyclopedia of Garden Flora in All Climates and Indoor Plants (en anglès). Roehrs Company, 1992, p. 1204. ISBN 9780025449954.

## Enllaços externs

* https://www.riomoros.com/2018/08/viburno-viburnum-suspensum.html
# Vibulè Agripa

Vibulè Agripa, en llatí Vibulenus Agrippa, fou un cavaller romà que quan va ser jutjat al senat va enverinar-se l'any 36, amb verí que portava amagat al seu anell.

## Referències

* ↑ Tàcit, Gaius Corneli. «Ab excessu diui Augusti». A: Annals (en llatí). vol.III, llibres V-Vi, XI. Barcelona: Fundació Bernat Metge. ISBN 9788472259263.
# Vimer de l'Hort del Correu de Manacor

El vimer de l'hort del Correu, a Manacor, Mallorca és una vimetera situada a la possessió de l'Hort del Correu, a la sortida de Manacor cap a Portocristo i que se suposa que és capaç de curar la trencadura en els nadons. La tradició es repeteix cada 24 de juny i consisteix a fer passar els nadons per un tall transversal d'una branca d'aquest arbre just abans de la sortida del sol. Al cap d'un mes es comprova la curació del nin. Si no s'ha curat, s'ha de repetir l'operació l'any següent. L'arbre fou protegit amb motiu de la revisió del catàleg de patrimoni de l'Ajuntament de Manacor realitzada el 2010.

## Referències

* ↑ «El vimer torna per Sant Joan». dBalears, 25-06-2010. Arxivat de l'original el 2017-12-22 [Consulta: 21 desembre 2017].
* ↑ Mallorca, Diario de. «El ´vimer´ mantiene misterio y atractivo - Diario de Mallorca». [Consulta: 21 desembre 2017].
* ↑ «El amanecer más mágico» (en castellà). Ultima Hora, 25-06-2010.
* ↑ «Manacor protegirà el vimer de l'hort del Correu per tradició». dBalears, 02-01-2010. Arxivat de l'original el 2017-12-22 [Consulta: 21 desembre 2017].

## Bibliografia

* Garrido, Carlos. Mallorca mágica (en castellà). Palma: Olañeta, 1988. ISBN 9788476518229.

## Enllaços externs

* http://www.arbolesymedioambiente.es/vimer.html (castellà)