OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Els amants criminals

Els amants criminals (títol original: Les Amants criminels) és una pel·lícula francesa dirigida per François Ozon el 1999. Segons l'autor, el film és una recreació moderna del conte d'Hänsel i Gretel. Ha estat doblada al català

## Argument

Alice (Natacha Régnier) i Luc (Jérémie Rénier) són una parella de joves francesos la relació de la qual no va bé, degut en gran manera a la falta de motivació sexual de Luc. Alice convenç a Luc per assassinar Saïd, un company de classe, fent creure a Luc que Saïd l'ha violada i ha pres unes fotografies de l'acte. Després de cometre l'assassinat, buscaran un lloc on enterrar el cadàver i, de camí, robaran en una joieria. Després d'enterrar el cos en un bosc, es troben perduts, en no poder trobar el camí de tornada. Allà es trobaran amb un misteriós personatge, el «home del bosc», que els retindrà i mantindrà segrestats a la seva cabana, en condicions infrahumanes. Passat un temps, l'home del bosc comença a forçar Luc a mantenir relacions sexuals, en les quals aquest descobrirà que la causa dels seus problemes sexuals amb Alice era la seva homosexualitat.

## Repartiment

* Natacha Régnier: Alice
* Jérémie Renier: Luc
* Miki Manojlović: L'home del bosc
* Salim Kechiouche: Said
* Yasmine Belmadi: Karim

## Premis i nominacions

* 2000: Gran Premi del Jurat en el L. A. Outfest per a François Ozon.
* 2000: Premi a la millor actriu en la Setmana Internacional de Cinema Fantàstic de Màlaga per a Natacha Régnier.
* 1999: Nominació al Golden Bayard del Namur International Festival of French-Speaking Film per a la pel·lícula.
* 1999: Premi al millor guió del Festival Internacional de Cinema de Catalunya per a François Ozon.
* 1999: Nominació com a millor Pel·lícula del Festival de Cinema de Sitges

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Els amants criminals». [Consulta: 12 març 2018].
* ↑ «Movie Review - FILM REVIEW; Wise Up, Bonnie and Clyde: You're No Babes in the Woods - NYTimes.com» (en anglès). [Consulta: 12 març 2018].
# Emily Batty

Emily Batty (Oshawa, Ontario, 16 de juny de 1988) és una esportista canadenca que competeix en ciclisme de muntanya en la disciplina de camp a través, guanyadora d'una medalla de bronze al Campionat Mundial de Ciclisme de Muntanya de 2016.

## Carrera esportiva

Va començar a competir el 1999, i dos anys més tard va disputar la Canada Cup Series. Va competir per a l'equip ciclista Trek World Racing en la temporada 2010-2011, i des de la temporada 2011-2012 ho fa sota el Subaru-Trek.
Va guanyar la medalla d'or als Jocs Panamericans de 2015 i la medalla de plata als Jocs de la Mancomunitat de 2014, ambdues en la prova de camp a través.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2007
** Campiona del Canadà sub-23 en Camp a través
* 2008
** Campiona del Canadà sub-23 en Camp a través
* 2010
** Campiona del Canadà sub-23 en Camp a través
* 2013
** Campiona del Canadà en Camp a través
* 2015
** Medalla d'or als Jocs Panamericans en Camp a través
* 2017
** Campiona del Canadà en Camp a través

## Palmarès en ciclocròs

* 2011
** Campiona del Canadà en ciclocròs

## Referències

* ↑ «Emily Batty» Arxivat 2012-12-15 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* 1 2 «Emily Batty» en The-sports.org (anglès)
* ↑ «Emily Batty Interview: Bright Eyes» en bikemag.com, 26 d'octubre de 2009 (anglès)
* ↑ «Batty joins Trek World Racing» en cyclingnews.com, 22 de gener de 2010 (anglès)
* ↑ «Batty switches to Subaru-Trek team» en cyclingnews.com, 9 de desembre de 2010 (anglès)

## Enllaços externs

* Emily Batty - Lloc web oficial
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Tutmosis

«Tutmosis» té aquests significats:
Tutmosis (del grec antic Θούθμωσις Thoúthmōsis, adaptació de l'egipcià ḏḥwtj-ms) és el nom de quatre faraons i d'alguns temples:

### Faraons

* Tutmosis I, faraó de la dinastia XVIII vers 1500 aC a 1490 aC
* Tutmosis II, faraó de la dinastia XVIII vers 1490 aC al 1475 aC (uns 14 anys)
* Tutmosis III, faraó de la dinastia XVIII de l'Antic Egipte, segle XIV aC (entre 1500-1480 aC i 1450-1425 aC segons les cronologies)
* Tutmosis IV, faraó de la dinastia XVIII de l'Antic Egipte, vers 1420/1400 aC a 1380 aC.

### Temples

* Temple de Tutmosis I, a Lúxor,
* Temple de Tutmosis III, dos temples a Lúxor
* Temple de Tutmosis III a Abidos
* Temple de Tutmosis IV, temple a Lúxor

### Altres

* Tutmosis (escultor): famós escultor de l'Antic Egipte
* Tutmosis (príncep): príncep de la XVIII dinastia.
# LPRng

L'aplicació LPRng és una implementació millorada, estesa i portable de l'administrador d'impressió LPR de Berkeley, també conegut com a Line Printer Daemon protocol, Berkeley printing system o LPR/LPD.

## Programes

* lpc: És el programa de control del dimoni lpd.
* lpd: És el dimoni de cues d'impressió.
* lprm: És el programa d'eliminació de treballs.
* lpr: És el programa d'encuament de treballs.

## Referències

* ↑ «LPRng-HOWTO» (en anglès). MIT. [Consulta: 24 abril 2016].

## Vegeu també

* Common Unix Printing System (CUPS)

## Enllaços externs

* LPRng - Lloc web oficial
# Empremta

L'empremta, paraula provinent de l'italià impronta, és una tècnica de reproducció d'imatges:
* Mitjançant petjades deixades per un model.
* Representació d'imatges mitjançant còpia, en relleu o buit, sobre un element tou i mal·leable.

## Notes

* 1 2 3 Léxico de arte. Madrid - España: Akal, 1990, p. 109. ISBN 978-84-460-0924-5.
# Collada de la Molina

La Collada de la Molina és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.688,7 metres d'altitud, en el terme comunal de Pi de Conflent, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. Està situada en el sector sud-oriental del terme comunal, a la zona de ponent del Solà del Troi. És a la carena que separa la vall de la Ribera de la Secallona de la Jaça del Bosc i de la vall del Còrrec del Solà del Troi.

## Referències

* ↑ La Collada de la Molina en els ortofotomapes de l'IGN
# Mahmoud El-Gohary

Mahmoud El-Gohary (àrab: محمود الجوهري) (Egipte, 20 de febrer de 1938 - Amman, 31 d'agost de 2012) fou un futbolista egipci de les dècades de 1950 i 1960 i entrenador de futbol.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte. Pel que fa a clubs, destacà a Al Ahly.
Dirigí a la selecció egípcia a la Copa del Món de futbol de 1990.

## Trajectòria com a entrenador

* 1965-1977 Al Ahly (assistent)
* 1977-1981 Al-Ittihad (assistent)
* 1981-1982 Al-Ittihad
* 1982-1984 Al Ahly
* 1984-1985 Al-Sharjah
* 1985-1986 Al Ahly
* 1986-1988 Al-Ahli Jeddah
* 1988-1990 Egipte
* 1991-1993 Al Ahly
* 1993-1994 Zamalek SC
* 1995-1996 Al-Wahda
* 1996-1997 Oman
* 1997-2001 Egipte
* 2001-2007 Jordània

## Referències

* ↑ Mahmoud El-Gohary's obituary (àrab)
* ↑ «Legendary Egyptian coach Mahmoud el Gohary dies ages 74». BBC Sport, 03-09-2012.
* ↑ BBC Sport profile
* ↑ Mahmoud El-Gohary Profile (At egyptianfootball.net)
* ↑ «FIFA Ranking (Dec, 2004) - Rank:1 to Rank:49».
# Matthew Darbyshire

Matthew Darbyshire (1977, Cambridge, Anglaterra). Actualment (2011) viu a Rochester, Regne Unit. Darbyshire ha participat en exposicions col·lectives a Europa, Àsia i Amèrica i a exposicions individuals a la fàbrica de gas, la Hayward Project Space i el carrer Herald a Londres i en Nasu Taro a Tòquio. Va estudiar Belles Arts a la Slade School of Art i en la Royal Academy School of London.

## Referències

* ↑ Fitxa a l'Institut d'Art contemporani del Regne unit
* ↑ Fitxa de l'artista a la Galeria Saatchi
# Matt Bevin

Matthew Griswold "Matt" Bevin (n. el 9 de gener, 1967, Denver, Colorado) és un polític estatunidenc del Partit republicà. Des de gener de 2015 ocupa el càrrec de governador de Kentucky.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Governador de Kentucky Arxivat 2013-01-11 a Wayback Machine.
# Matt Berninger

Matthew Donald Berninger (/ˌbɜːrnɪŋɜːr/, Cincinnati, Ohio, 13 de febrer de 1971) és un cantant i compositor nord-americà, conegut per ser el líder de la banda The National. L'any 2014 va formar part del projecte EL VY amb Brent Knopf del grup Ramona Falls i Menomena, amb qui va llançar l'àlbum Return to the Moon l'any 2015.
Berninger és cèlebre sobretot per tenir un característic to de baríton.

## Vida personal

Berninger va estudiar disseny gràfic a la St. Xavier High School de Cincinnati on, l'any 1991, va conèixer el seu company de banda Scott Devendorf amb qui es va fer amic de seguida. La carrera musical amb The National va iniciar-la als 30 anys, després de concloure la seua vida professional com a publicista.
Durant la seva infantesa, el seu pare escoltava diferents cantants de country i soul, com ara Willie Nelson, Roberta Flack, Judy Collins o Waylon Jennings. Berninger no comptava amb una quantitat significativa de música fins que la seva germana Rachel va fer-li conèixer els àlbums The Queen Is Dead de The Smiths i The Unforgettable Fire d'U2, així com els dels grups The Violent Femmes i R.E.M.
Des de ben jove, Berninger ha tingut predilecció per lletres plenes de lirisme tractant preocupacions i neguits existencials. La sonoritat de les paraules més enllà del missatge i els conflictes que generen les pors i desitjos més íntims caracteritzen les seves composicions.
Berninger està casat amb Carin Besser i tenen una filla anomenada Isla. Besser ha treballat com a editora a The New Yorker i ha col·laborat en algunes de les composicions de The National.
Té un altre germà, Tom, qui va dirigir el documental sobre la banda Mistaken for Strangers.

## Discografia

A finals de 2019, Berninger va anunciar que estava treballant en un àlbum en solitari anomenat Serpentine Prison.

## Referències

* 1 2 «The National's Matt Berninger: "I'm writing so much. I'm like Bradley Cooper in 'Limitless'"» (en anglès britànic), 19-12-2019. [Consulta: 29 març 2020].
* ↑ Fink, Matt. «The National» (en anglès). [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «Beers With...The National's Matt Berninger: 'I write sad songs as a way of staying above water'» (en anglès), 28-01-2016. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «The National's Matt Berninger plots debut solo album 'Serpentine Prison'» (en anglès britànic), 18-10-2019. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «Matt Berninger de The National anuncia Serpentine Prison, su álbum debut en solitario | Noticias» (en castellà), 18-10-2019. [Consulta: 26 març 2020].
# Maylandia melabranchion

Maylandia melabranchion és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. 2001. Malawi Cichlids in their natural habitat. Cichlid Press, Estats Units. 3a edició.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stauffer, J.R., Jr., N.J. Bowers, K.A. Kellogg i K.R. McKaye, 1997. A revision of the blue-black Pseudotropheus zebra (Teleostei: Cichlidae) complex from Lake Malawi, Africa, with a description of a new genus and ten new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 148:189-230.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mas Gubao

El Mas Gubao és una masia de Santa Coloma de Farners (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casa de planta rectangular, dos pisos i golfes, vessant amb caiguda a la façana i cornisa catalana. A la façana, la porta principal és d'arc rebaixat emmarcada en pedra monolítica. Pel que fa a les finestres n'hi ha de dos tipus: algunes amb llinda monolítica i marc de pedra i d'altres envoltades de rajol, totes elles però, rectangulars.
Destaca en una de les façanes laterals, una galeria de cinc arcs de mig punt de rajols i barana de fusta.

## Referències

* 1 2 «Mas Gubao». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].
# Mas Guelo

El Mas Guelo és un mas al terme municipal de Blanes (la Selva) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'un edifici de dues plantes i coberta de dues aigües. Els elements més interessants de la façana són les llindes, muntants i cantonades de pedra i les bigues de fusta que sobresurten a l'arrencada del teulat. Pel que fa a les obertures, la porta principal conserva l'arcada adovellada de mig punt i la finestra principal un arc conopial lobulat amb decoració d'impostes. Les altres obertures són motllurades. Existeix un sòcol de pedra de mig metre i diversos bancs adossats a la façana. La llinda de la part dreta de l'entrada conté una inscripció de 1620, a més d'un escut.

## Referències

* ↑ «Mas Guelo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].

## Bibliografia

* Llinàs i Pol, Joan; Merino i Serra, Jordi; El Patrimoni de la Selva: Inventari històric artístic i arqueològic dels municipis de la Comarca, 1998

## Enllaços externs

* «Mas Guelo». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
# Maurizio Micheli

Maurizio Micheli, (Liorna, 3 de febrer de 1947), és un actor italià de cinema, teatre i televisió. Va créixer a Bari (Pulla) i va estudiar drama al Piccolo Teatro de Milà. Va començar la seva carrera als anys setanta com a actor dramàtic. Al cinema Micheli va treballar principalment amb Sergio Corbucci i amb Steno. Micheli va publicar la seva autobiografia el 1996 amb el títol Sciambagne!. El 2002 va publicar la novel·la Garibaldi amore mio amb les edicions de Baldini Castoldi Calai.

## Cinema

* Allegro Non Troppo (1976)
* La terrazza (1980)
* Café Express (1980)
* Mani di fata (1982)
* Testa o croce (1982)
* Sono un fenomeno paranormale (1985)
* Il commissario Lo Gatto (1987)
* Roba da ricchi (1987)
* Rimini Rimini (1987)
* Rimini Rimini - Un anno dopo (1988)
* Cucciolo (1998)
* Commediasexi (2006)
* Valzer (2007)
* The Cézanne Affair (2009)
* Pinocchio (2012)
* Women Drive Me Crazy (2013)
* Quo Vado? (2016)

## Referències

* ↑ «Maurizio Micheli, attore, comico e commediografo italiano, oggi 73enne, di grande formazione teatrale, protagonista di molti film commedia» (en italià). telecaprinews.it. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ ««Io, il miglior barese di Livorno»: parla Maurizio Micheli» (en italià). lagazzettadelmezzogiorno.it, 06-07-2020. [Consulta: 2 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Maurizio Micheli - Lloc web oficial
# Masia de Peracalç

La Masia de Peracalç és una masia del terme municipal de Baix Pallars, i de l'antic de Montcortès de Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situada a l'extrem meridional de l'antic terme i al sud-oest de l'actual, just al límit amb el Pallars Jussà, a l'extrem oriental del Serrat de la Masia. Es troba a migdia de Peracalç i a llevant de Montsor.
Entre les seves edificacions hi ha una capella dedicada a Sant Feliu l'Africà.
# Masia de Puig Oliver

La masia de Puig Oliver és un edifici de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia agrupada de planta quadrada amb un cos més alt a l'extrem d'aquesta, en el cantó de ponent. L'edifici és de caràcter humil i és representatiu de moltes de les cases de pagès del terme de Sant Joan de les Abadesses. Els teulats són tots a dues vessants menys el del cos més elevat que només és a una vessant. Les obertures són totes molt rudimentàries i petites. A la llinda de la porta que dona accés a l'habitatge, aquesta de cara a migdia, hi a una inscripció de l'any 1772 d'un possible reconstrucció de la casa o engrandiment del mas. En algun llibre on surt publicat aquest mas i fent referència a ell ve citat que el cos més elevat del conjunt de la casa es tracta d'una torre mig enderrocada (l'actual propietari no creu pas que aquesta fos una torre).

## Història

La masia és documentada ja en el s. XIV, concretament en un capbreu de l'arxiu del monestir de Sant Joan de les Abadesses de l'any 1397. En aquest document la masia és documentada i esmentada com a Puig Oliver de la parròquia de Sant Joan i Sant Pau. Al llarg de tots els segles posteriors el mas surt força vegades citat en altres documents amb el mateix nom. Sembla que el cos més elevat del conjunt de la casa fou una torre de guaita, i així ho creu una veïna del mas. Aquesta va dir que havia sentit explicar pels seus avantpassats que aquesta construcció havia estat edificada pels propietaris del mas Puig Oliver que són els mateixos d'una casa veïna de nom el Corcoi, per vigilar els termes de les dues cases en temps remots de possibles atacs o robatoris.

## Referències

* 1 2 «Masia de Puig Oliver». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Masia de Puigventós

La Masia de Puigventós és una masia situada al municipi d'Olesa de Montserrat, al nord de la població homònima, a la comarca del Baix Llobregat, a la falda del cim de Puigventós.

## Història

S'han trobat restes que situen el mas cap al 1386 i que s'anomenava 'Coll d'Oriol (la masia es troba molt propera al coll d'Oriol. L'any 1550 la família Puigventós va comprar la propietat. La construcció estava feta de pedra i disposava de dues plantes: el magatzem i l'estable se situaven al baixos, mentre que la residència s'establia al primer pis.
L'estructura de la masia anava variant i s'anaven afegint noves dependències. Al segle xviii es va realitzar una important remodelació de la casa, s'hi afegiren els corrals i es reconstruí una nova masia sobre les restes de l'anterior. Per tal de protegir-se contra els atacs dels bandolers, la masia estava tancada amb una paret que l'envoltava, anomenada “barri”. L'aïllament que suportaven les masies olesanes propicià la seva autosuficiència. El pa, el vi i l'oli eren alguns del productes que s'obtenien sense sortir de la finca. Conreaven tant cultius de secà com de regadiu, es feia el carbó i es molia el blat en un molí de tracció animal del qual es poden observar les restes de les parets.
A finals del segle xix i començament del xx el mas va ser venut a Bonaventura Valls, ja que la família Puigventós no va poder fer front als deutes acumulats. La propietat va passar a ser explotada per masovers. L'any 1950 la masia de Puigventós s'abandonà i finalment s'ensorrà a mitjans dels anys setanta. El 14 de juliol de 2005 es va aprovar l'ordre amb la que la finca de Puigventós es declarava com a refugi de fauna salvatge, amb la finalitat de protegir les comunitats animals en el manteniment estricte dels equilibris biològics existents. La finca Puigventós està ubicada dins el PEIN Montserrat.

## Pou

El pou de la masia de Puigventós es troba prop de l'antiga masia que porta el seu mateix nom i que està situada a cara sud de la muntanya homònima. Està excavat en roques permeables (gresos i calcàries) i arriba fins a la capa impermeable (sòcol pissarrenc), a no gaire profunditat. L'amo de la fàbrica tèxtil de Can Sedó, que està situada prop del riu Llobregat, enviava cada dia un dels seus obrers per anar a buscar-hi aigua. D'això en deien l'ofici d'aiguader, és a dir, la persona que ven, o en aquest cas, tragina aigua.

## Indrets d'interès de l'entorn de la masia

* Bassa de Puigventós
* Font de Puigventós
* Pou de Puigventós

## Referències

* 1 2 3 «Masia Puigventós». poblesdecatalunya.cat. [Consulta: 6 gener 2012].
* ↑ «POUM Olesa de Montserrat» (pdf). Ajuntament d'Olesa de Montserrat. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2011. [Consulta: 10 gener 2012].
* ↑ Soler i Gironès, Joan; Guillamón i Casanovas, Miquel. Patrimoni d'Olesa de Montserrat itineraris poetics, 2015.
# Mecicobòtrids

Els mecicobòtrids (Mecicobothriidae) són una família d'aranyes migalomorfes. Fou descrita per primera vegada per E. L. Holmberg l'any 1882.
Viuen exclusivament al continent americà. Són un tipus de taràntules de mida molt petita; per això a Nord-amèrica les anomenen darf tarantula o taràntula nana.

## Descripció i hàbitat

Les taràntules nanes s'assemblen a les altres espècies de taràntula però són físicament molt més petites. Moltes espècies no arriben a fer 1 cm de llargada, i les més grans rarament sobrepassen els 2 cm.
Moltes taràntules nanes fan teranyines afegint fulles soltes al voltant de runa, vivint arran de terra dins escletxes o sota roques. Se suposa que tenen tècniques de captura similars a les taràntules de teranyina d'embut.

## Sistemàtica

Els 4 gèneres inclosos en aquesta petita família són, amb data de 28 d'octubre de 2006:
* Hexura (Simon, 1884)
* Hexurella (Gertsch & Platnick, 1979)
* Mecicobothrium (Holmberg, 1882)
* Megahexura (Kaston, 1972)
De les 9 espècies descrites, totes excepte dues espècies (Mecicobothrium baccai i Mecicobothrium thorelli), són natives de Nord-amèrica, principalment dels Estats Units. Hexurella encina és pròpia de Mèxic, i Mecicobothrium thorelli és una espècie de Sud-amèrica, localitzada a l'Argentina i l'Uruguai.
Dues espècies, Hexura picea i Hexura rothi, són pròpies del nord-oest del Pacífic. Hexurella rupicola i Megahexura fulva ho són de Califòrnia. Hexura apachea i Hexura pinea, d'Arizona.

### Fòssils

Segons el World Spider Catalog versió 19.0 (2018), existeixen els següents gèneres fòssils:
* †Cretohexura Eskov & Zonstein, 1990
* †Cretomegahexura Eskov & Zonstein, 1990

## Referències

* 1 2 (anglès) Referència World Spider Catalog : Mecicobothriidae +base de dades . Accés el 30 de gener de 2019.
* ↑ Holmberg, E. L. (1882). Observations à propos du sous-ordre des araignées territélaires (Territelariae), spécialement du genre nordaméricain Catadysas Hentz et de la sous-famille Mecicobothrioidae, Holmberg. Boletin de la Academia Nacional de Ciencias en Córdoba 4: 153-174.
* ↑ Dunlop, J. A., Penney, D. & Jekel, D. 2018. "A summary list of fossil spiders and their relatives". A World Spider Catalog. Natural History Museum Bern, online a http://wsc.nmbe.ch, versió 19.0. Accés el 13 de desembre de 2018.

### Bibliografia

* Costa, F.G.; Pérez-Miles, F. (1998): "Behavior, life cycle, and webs of Mecicobothrium thorelli", The Journal of Arachnology, 26:317-329. PDF Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
* Gertsch, W.G.; Platnick, N.I. (1979): "A revision of the spider family Mecicobothriidae (Araneae, Mygalomorphae)". American Museum novitates, 2687. PDF (14Mb) Arxivat 2007-06-13 a Wayback Machine., Abstract
* Norman I. Platnick, World Spider Catalog: Mecicobothriidae
* Lucas, S.M.; Indicatti, R.P.; Brescovit, A.D.; Francisco, R.C. «First record of the Mecicobothriidae Holmberg from Brazil, with a description of a new species of Mecicobothrium (Aranea, Mygalomorphae)». Zootaxa, 1326, 2006, pàg. 45-53.

## Vegeu també

* Llista d'espècies de mecicobòtrids
* Mecicobotrioideid
* Classificació de les aranyes
# Mechra Bel Ksiri

Mechra Bel Ksiri (en àrab مشرع بلقصيري, Maxraʿ Bi-l-Qṣīrī; en amazic ⵎⵛⵕⵄ ⴱⵍⵍⵇⵚⵉⵕⵉ) és un municipi de la província de Sidi Kacem, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 31.497 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].