OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antigo

Antigo és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 8.560 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Antigo tenia 8.560 habitants, 3.630 habitatges, i 2.221 famílies. La densitat de població era de 513,2 habitants per km².
Dels 3.630 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 38,8% no eren unitats familiars. En el 34,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 21,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.548$ i la renda mediana per família de 40.883$. Els homes tenien una renda mediana de 29.932$ mentre que les dones 20.156$. La renda per capita de la població era de 16.592$. Aproximadament el 10,2% de les famílies i el 13,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Antigo» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Antigo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Antoni Sala i Domènech

Antoni Sala i Domènech (Barcelona, 1752 - Barcelona, 1814) va ser un apotecari i naturalista català. Fill de Francesc Sala i Guardia, fou membre de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona (RACAB) (1776). Apotecari i aficionat a la botànica, hi presentà diverses memòries, encara que només en fou publicada la titulada Memoria sobre el árnica de los montes del 1786. També hi ha constància, però, de la presentada el 1804: Memoria sobre las opercaciones practicadas en el Jardín de la Real Academia de Ciencias Naturales y Artes el año 1804. Fou corresponsal del Real Jardín Botánico de Madrid, i dirigí un quant temps el jardí de l'Acadèmia (1804). Juntament amb Joan Ameller i Mestre, col·laborà en un projecte d'història monumental de Montserrat, endegat el 1789 per Francisco de Zamora, que malauradament no arribà a bon port, encarregant-se de les contribucions relacionades amb la història natural, amb l'estudi de la flora, la fauna, la geologia, la mineralogia i la hidrografia de la muntanya.

## Referències

* 1 2 3 «Antoni Sala i Domènech». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Camarasa, Josep Maria. «Algunes fites de la botànica, la història natural i l'ecologia a la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona: El misteri del Jardí Botànic de la RACAB». A: Actes de les IV trobades d'història de la ciència i de la tècnica (Alcoi, 13-15 desembre 1996). Institut d'Estudis Catalans, 1998, p. 51–58. ISBN 978-84-7283-391-3 52 [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Sala, Antonio, fl. 1788». A: Bibliography of the History of Medicine (Núm. 20, 1980-1984). U.S. Department of Health, Education, and Welfare, Public Health Service, National Library of Medicine, 1984, p. 146 [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Altés i Aguiló, Francesc Xavier. Cinc-cents anys de Publicacions de l'Abadia de Montserrat. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2005, p. 54. ISBN 978-84-8415-725-0 [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Ribas i Calaf, Benet; Altés i Aguiló, Francesc Xavier. História de Montserrat (888-1258). Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1990, p. 20–. ISBN 978-84-7826-168-0.
# Antoni Salvat Martí

Antoni Salvat Martí (Reus, 22 d'octubre de 1851 - Barcelona, 20 de gener de 1905) va ser un metge militar català.
Fill d'un teixidor reusenc i germà de Josep Salvat Martí, també metge militar, va estudiar medicina a la Universitat de Barcelona i es va llicenciar el 1874. Va fer oposicions per a ingressar al Cos Militar de Sanitat i al guanyar-les va ser destinat al regiment d'infanteria de Sant Ferran de guarnició a Tarragona. El 1876 va ser ascendit a metge de primera, però en el sorteig va ser destinat a Cuba, a l'hospital militar de Matanzas. Va ser destinat a altres hospitals a l'illa, on hi va estar fins al 1885. Abans de tornar a la península, el 1883, es va casar amb Josefa Marquina, d'ascendència cubana. Al tornar, va fixar la residència a Reus, i va dirigir l'hospital militar de Tarragona. El 1895 va ser enviat una altra vegada a Cuba, a l'hospital de Ciego de Ávila, i a altres unitats hospitalàries. Per les seves activitats durant la guerra d'Independència de Cuba va ser guardonat amb la Creu del Mèrit Militar El 1880 havia ascendit a subinspector mèdic, el 1885 era major subinspector i el 1887 metge de primera. El 1898 va ser repatriat i destinat a l'hospital militar de Barcelona. Va morir retirat a Barcelona el 1905.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 589.
# Antoni Sala i Caba

Antoni Sala i Caba (Artés, ca 1846 - Barcelona, 3 d'agost de 1904) fou un polític català. Fou elegit diputat al Congrés dels Diputats pel Partit Conservador a les eleccions generals espanyoles de 1901 i 1903 pel districte electoral de Castellterçol. Va morir de tifus el 1904 i el seu escó fou ocupat per Alexandre Pons i Serra.
Era fill de Pere Sala i Francesca Caba. La seva dona era Emília Taberner.

## Referències

* 1 2 «Defuncions. Any 1904. Registre núm.8211. Jutjat Universitat. (pdf pàg.26)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 03-08-1904. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Antoni Sala (músic)

Antoni Sala (Aitona, segle xviii – Lleida, 1794 o 1781) va ser un prevere, compositor i mestre de capella de la catedral de Lleida.

## Biografia

Rebé la seva primera formació musical a la capella de música de la Seu lleidatana, on entrà com a cantor. En l'any 1738 guanyà per oposicions la plaça que la mort del mestre de capella Domènec Teixidor havia deixat vacant. No és segur, però, quan prengué possessió efectiva del càrrec, perquè sembla que l'ocupà Antoni Soler i Ramos en el període 1746-1752 aproximadament. En tot cas, en els anys 50, 60 i 70 Sala l'hauria ocupat, fins que el succeí el seu deixeble Joan Prenafeta i Puig, fos el 1781, fos en algun moment posterior; sembla que del 1794 en endavant el mestre de capella va ser Anton Sambola. Aquests balls de dates poden venir donats perquè la plaça de mestre de capella era usualment de per vida, però era costum que en minvar les capacitats o la disponibilitat del titular hom en contractés un altre d'interí que el substituís, i a la mort del titular es convoquessin oposicions per succeir-lo formalment.
Poc s'ha conservat de l'obra de Sala com a compositor, encara que el càrrec de mestre de capella comportava compondre un cert nombres de peces a l'any. Entre les poques publicacions guardades a la Biblioteca de Catalunya, a l'arxiu catedralici lleidatà i a l'arxiu musical del santuari d'Arantzazu hi ha el quadern amb l'exercici (Exaudi orationem...) que va fer en les oposicions el 1738 per la plaça de mestre de capella.

## Obres

* Aparato festivo de acordes consonancias con que la angélica milicia de la ciudad de Lérida celebra el triunfo de...Santo Thomas de Aquino (1740), villancet
* Exaudi orationem mean, villancet a dotze veus
* O quan pulchra sunt (1778), motet
* Sumunt boni (1775), motet
* Un villancet a vuit veus en dos cors i violí
* Dos motets a duo
* Un Rèquiem (1789). Només es conserva la particel·la de violí.

## Bibliografia

* Aparato festivo de acordes consonancias con que la angélica milicia de la ciudad de Lérida celebra el triunfo de...Santo Thomas de Aquino...Puestos en música por D. Antonio Sala Zaragoza: Francisco Revilla, 1740
* Letra de los villancicos, que se han de cantar en la santa iglesia Cathedral de Lérida, en los solemnes maytines del sagrado nacimiento de nuestro señor Jesu-christo, este año de 1757... puestos en música por el Rdo. Antonino Sala Barcelona: Pablo Nadal, imp., [1757 o post.]

## Notes

* ↑ O també Antolí o Antonino, com havia signat obres
* ↑ 1781 segons el Diccionari d'Història Eclesiàstica de Catalunya, 1794 segons el Catalech de la Biblioteca Musical de la Diputació de Barcelona de Felip Pedrell (1909) i l'Enciclopèdia Catalana
* ↑ Gregori i Cifré, Josep M.; Monells, Carme «Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa». Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa, 2012.
# Apol·loni Orgànic

Apol·loni Orgànic (en llatí Apollonius Organicus, en grec antic Άπολλώνιος Ὀργανικός) va ser un metge grec probablement del segle ii aC o potser anterior. És esmentat per Galè. No se'n sap res de la seva vida.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/261?rgn=full+text;view=image;q1=APOLLONIUS+ORGANICUSSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 246. ]
# Apol·loni Pitaneu

Apol·loni Pitaneu (en llatí Apollonius Pinateus, en grec Άπολλώνιος) va ser un metge grec nascut a Pitane a Etòlia probablement del segle i o potser d'abans. Plini el Vell el menciona, i li atribueix uns remeis absurds i supersticiosos.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/261?rgn=full+text;view=image;q1=APOLLONIUS+ORGANICUSSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 246. ]
# Armènia Pròspera

Armènia Pròspera (armeni Բարգավաճ Հայաստանի Կուսակցություն, Bargavadj Hayastani Kusaktsutyun, BHK) és un partit polític d'Armènia fundat el 2005 per Gaguik Tsarukian, un pròsper empresari. Es presentà per primer cop a les eleccions parlamentàries armènies de 2007, on va obtenir 18 escons i el 14,68% dels vots, convertint-se en el segon partit polític més gran de l'Assemblea Nacional Armènia. A les eleccions presidencials armènies de 2008 va donar suport al candidat Serj Sargsian.

## Acusacions de compra de vots

Segons Hetq, Armènia Pròspera ha participat en la recollida de dades personals i d'oferir suborns de 5.000 drams (uns $ 13 Dòlars USA) per vots a les pròximes eleccions municipals d'Erevan de maig de 2009.

## Referències

* ↑ Prosperous Armenia Party Involved in Vote Buying, Hetq Online, 20 d'abril de 2009.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Armènia Quarta

Armènia Quarta fou una província de l'Imperi Romà d'Orient creada el 591 amb territoris cedits pel nou rei persa, i que va subsistir fins a la invasió àrab vers el 760.

## Referències

* The Catholic Encyclopedia (anglès)
# Asínia

Asínia és el nom dels següents personatges:
* Asínia Pol·lió, filla del cònsol Asini Pol·lió
* Gens Asínia, família romana
# Attila Fiola

Attila Fiola (Szekszárd, 17 de febrer de 1990) és un futbolista professional hongarès que juga pel Puskás Akadémia FC. El 31 de maig de 2016 es va anunciar que el seleccionador Bernd Storck l'havia inclòs en l'equip definitiu d'Hongria per disputar l'Eurocopa 2016.

## Estadístiques de club

| Club | Temporada | Lliga | Lliga | Copa | Copa | Copa de la Lliga | Copa de la Lliga | Europa | Europa | Total | Total |
| Club | Temporada | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols |
| Paks |
| Paks | 2008–09 | 3 | 0 | 1 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 7 | 0 |
| Paks | 2009–10 | 14 | 0 | 0 | 0 | 13 | 0 | 0 | 0 | 27 | 0 |
| Paks | 2010–11 | 27 | 0 | 3 | 0 | 5 | 0 | 0 | 0 | 35 | 0 |
| Paks | 2011–12 | 26 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 6 | 0 | 34 | 0 |
| Paks | 2012–13 | 26 | 0 | 4 | 2 | 3 | 0 | 0 | 0 | 33 | 2 |
| Paks | 2013–14 | 26 | 0 | 1 | 0 | 5 | 0 | 0 | 0 | 32 | 0 |
| Paks | 2014–15 | 13 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 15 | 1 |
| Paks | Total | 135 | 1 | 10 | 2 | 32 | 0 | 6 | 0 | 183 | 3 |
| Puskás Akadémia FC |
| Puskás Akadémia FC | 2014–15 | 13 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 13 | 0 |
| Puskás Akadémia FC | Total | 13 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 13 | 0 |
| Total Carrera | | 148 | 1 | 10 | 2 | 32 | 0 | 6 | 0 | 196 | 3 |
Actualitzat a 2 novembre 2014.

### Internacional

| Equip nacional | Temporada | Partits | Gols |
| Hongria | 2014 | 3 | 0 |
| Hongria | 2015 | 9 | 0 |
| Hongria | 2016 | 3 | 0 |
| Total | Total | 15 | 0 |

## Referències

* ↑ «Gera, Dzsudzsak and Kiraly lead Hungary at Euro 2016». Daily Mail, 31-05-2016. [Consulta: 31 maig 2016].
* ↑ «Bernd Storck szövetségi kapitány kijelölte a magyar válogatott 23 fős Eb-keretét.» (en hongarès). Magyar Labdarugó Szövetség. [Consulta: 31 maig 2016].

## Enllaços externs

* HLSZ
Attila Fiola amb la selecció hongaresa - plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Hongria – Eurocopa 2016
1 Király •
2 Lang •
3 Korhut •
4 Kádár •
5 Fiola •
6 Elek •
7 Dzsudzsák (c) •
8 Nagy •
9 Szalai •
10 Gera •
11 Németh •
12 Dibusz •
13 Böde •
14 Lovrencsics •
15 Kleinheisler •
16 Pintér •
17 Nikolić •
18 Stieber •
19 Priskin •
20 Guzmics •
21 Bese •
22 Gulácsi •
23 Juhász •
Seleccionador: Storck
Selecció de futbol d'Hongria – Eurocopa 2020
1 Gulácsi •
2 Lang •
3 Kecskés •
4 At. Szalai •
5 Fiola •
6 Orbán •
7 Négo •
8 Nagy •
9 Ád. Szalai (c) •
10 Cseri •
11 Holender •
12 Dibusz •
13 Schäfer •
14 Lovrencsics •
15 Kleinheisler •
16 Gazdag •
17 R. Varga •
18 Sigér •
19 K. Varga •
20 Sallai •
21 Botka •
22 Bogdán •
23 Nikolić •
24 Schön •
25 Hahn •
26 Bolla •
Seleccionador: Rossi
Selecció de futbol d'Hongria – Eurocopa 2024
1 Gulácsi •
2 Lang •
3 Balogh •
4 Szalai •
5 Fiola •
6 Orbán •
7 Négo •
8 Á. Nagy •
9 Ádám •
10 Szoboszlai (c) •
11 Kerkez •
12 Dibusz •
13 Schäfer •
14 Bolla •
15 Kleinheisler •
16 Gazdag •
17 Styles •
18 Z. Nagy •
19 Varga •
20 Sallai •
21 Botka •
22 Szappanos •
23 Csoboth •
24 Dárdai •
25 Horváth •
26 Kata •
Seleccionador: Rossi :
# Attila (desambiguació)

Attila és un nom d'home i s'utilitza en hongarès i turc. Persones amb el nom Attila inclouen:
* Attila - rei dels huns
* Attila İlhan - poeta turc
* Attila József - poeta hongarès
* Attila Manizade - baix d'òpera turc

## Altres coses

* Attila - òpera
* Attila - ocell
# Avinguda d'Aragó

«Avinguda d'Aragó» té aquests significats:
* Avinguda d'Aragó (Olot), carrer d'Olot
* Avinguda d'Aragó (València), carrer de València
# Assut de la Séquia de Tormos

L'Assut de la Séquia de Tormos, es troba, igual que la séquia de Mestalla, al municipi de Manises, entre els termes de Manises i Paterna, a la comarca de l'Horta Oest, de la província de València. És considerat Bé d'interès cultural, amb anotació ministerial número RI-51-0011242.

## Descripció historicoartística

Aquest assut se situa al marge esquerre de la conca del riu Túria, aigües avall del pont de la carretera V-11 que uneix l'aeroport amb el Polígon Industrial Font del Gerro i a una distància considerable de la presa precedent de les séquies de Quart i Montcada.
Està construït per un mur principal, de tres metres d'ample i una longitud aproximada de 75 metres, amb un suau pendent a dues aigües i una part posterior formada per dos graons, d'aproximadament metre i mig d'ample cadascun. El conjunt de l'assut està format per: els escalons de la presa, les boques o "goles", les comportes, i per l'almenara. Els graons estan fets amb carreus, ja desgastats pel pas de l'aigua però en un estat òptim.
La datació de la presa i la gola és del segle XVI o el XVIII. L'almenara, immediata a la gola, està feta de carreus. Les comportes i la caseta són posteriors a la riuada de 1957, perviuen els arcs i les voltes de maó que cobrien la séquia.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://ceice.gva.es/va/web/patrimonio-cultural-y-museos/inventario-general. Data de consulta: 31 març 2023.
* 1 2 3 4 5 http://rutadelaigua.wordpress.com/lugares/11-azud-tormos/
* 1 2 3 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=4543
# Aubenton

Aubenton és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2017 tenia 657 habitants.

## Demografia

El 2007 la població de fet era de 703 persones. Hi havia 276 famílies i 358 habitatges.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 401 persones. Hi havia 32 establiments i entitats de l'administració pública.
L'any 2000 a Aubenton hi havia 26 explotacions agrícoles que conreaven un total de 840 hectàrees.
El 2009 hi havia un farmàcia una ambulànci i una escola elemental.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Bahraich

Bahraich és una ciutat i municipi de l'Índia a l'estat d'Uttar Pradesh, capital del districte de Bahraich així com d'un tahsil amb el mateix nom. Està a la riba del riu Saryu tributari del Gogra i a 125 km al nord-est de Lucknow.
El seu deriva de la tribu dels bhars que va poblar la zona almenys fins al segle xiv.
El seu monument principal és el mausoleu (dargah) de Sayyid Salar Masud el guerrer musulmà que el 1033 va derrotar els prínceps confederats hindús prop de la ciutat; fou construït per Firuz Shah Tughluk (1351-1388) i es diu que el que es banya a les aigües properes del Suryakund queda lliure de malalties; hi ha un monestir musulmà fundat per un santó de Multan el 1620 i el Daulat-khani, una bonica sèrie d'edificis avui en ruïnes construïts pel nawab Asaf al-daula.
A 50 km hi ha un temple budista (Sravasti) i altres lloc interessant de la rodalia són el temple de Junglee Nath, la resclosa de Kailashpuri Barrage, Chittaura Jheel i el Kartaniya Ghat Alligator Breeding center, a més de la gran reserva de vida animal anomena Kartarniya Ghat wildlife reserve.
La seva situació és a 27° 35′ N, 81° 36′ E﻿ / ﻿27.58°N,81.6°E﻿ / 27.58; 81.6 i la seva població segons el cens del 2001 és de 168.376 habitants (el 1901 era de 27.304 i el 1881 era de 19.439). Fou declarada municipalitat el 1869.

## Vegeu també

* Mohanlalganj.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Mapa de Bahraich Arxivat 2005-10-27 a Wayback Machine.
* Bahraich a Encyclopedia.com
* Bahraich - Llocs d'interès Arxivat 2005-02-14 a Wayback Machine.
# Astronesthes gemmifer

Astronesthes gemmifer és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja peixos i crustacis.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 0-2400 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic, el Pacífic i l'Atlàntic.

## Referències

* ↑ Richardson J., 1845. Ichthyology.--Part 2. A: R. B. Hinds (ed.) The zoology of the voyage of H. M. S. Sulphur, under the command of Captain Sir Edward Belcher, R. N., C. B., F. R. G. S., etc., during the years 1836-1842, Núm. 9. Londres: Smith, Elder & Co. Ichthy. Voyage Sulphur 2 . 71-98. Pls. 45-54.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gibbs, R.H. i M.A. Barnett, 1990. Melanostomiidae. p. 308-337. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, Portugal; SEI, París; i UNESCO, París, França. Vol. 1.
* ↑ Gibbs, R.H. Jr., 1984. Melanostomiidae. p. 341-365. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* ↑ McEachran, J.D. I J.D. Fechhelm, 1998. Fishes of the Gulf of Mexico. Volum 1: Myxiniformes to Gasterosteiformes. University of Texas Press, Austin. 1112p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988. Atlantic fishes of Canada. Can. Bull. Fish. Aquat. Sci. 219: 731 p.
* ↑ Santos, R.S., F.M. Porteiro i J.P. Barreiros, 1997. Marine fishes of the Azores: annotated checklist and bibliography. Bulletin of the University of Azores. Supplement 1. 244 p.
* ↑ Reiner, F., 1996. Catálogo dos peixes do Arquipélago de Cabo Verde. Publicações avulsas do IPIMAR Núm. 2. 339 p.
* ↑ Jonsson, G., 1992. Islenskir fiskar. Fiolvi, Reykjavik, Islàndia. 568 pp.
* ↑ Brito, A., 1991. Catálogo de los peces de las Islas Canarias. Francisco Lemus, La Laguna, Illes Canàries, Espanya. 230 p.
* ↑ Bigelow, H.B., D.M. Cohen, M.M. Dick, R.H. Gibbs, Jr., M. Grey, J.E. Morrow, Jr., L.P. Schultz i V. Walters, 1964. Fishes of the western North Atlantic. Part four. New Haven, Sears Found. Mar. Res., Yale Univ.
# Bandera de Breda

La bandera oficial de Breda té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, tricolor vertical, vermell; groc, amb la cabra negra de l'escut, d'alçària 13/32 de la del drap i amplària 11/48 de la llargària del mateix drap, al centre; i negre.
Va ser aprovada el 6 de setembre de 2006 i publicada en el DOGC el 27 de setembre del mateix any amb el número 4727.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Selva

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/3057/2006, de 8 de setembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Breda.» (pdf). DOGC num. 4727, 27-09-2006. [Consulta: 20 desembre 2009].