OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# LwIP

lwIP (acrònim anglès de IP lleugera) és una pila TCP/IP de codi obert àmpliament utilitzada dissenyada per a sistemes encastats. lwIP va ser desenvolupat originalment per Adam Dunkels a l'Institut Süec d'Informàtica i ara està desenvolupat i mantingut per una xarxa mundial de desenvolupadors.
lwIP s'empra en moltes sistemes incrustats, per fabricants com ara Intel/Altera, Analog Devices, Xilinx, TI, ST i Freescale.
A part de la pila TCP/IP, lwIP té diverses altres parts importants, com ara una interfície de xarxa, una capa d'emulació del sistema operatiu, buffers i una secció de gestió de memòria. La capa d'emulació del sistema operatiu i la interfície de xarxa permeten trasplantar la pila de xarxa a un sistema operatiu, ja que proporciona una interfície comuna entre el codi lwIP i el nucli del sistema operatiu.
La pila de xarxa de lwIP inclou una implementació IP (Protocol d'Internet) a la capa d'Internet que pot gestionar el reenviament de paquets a través de múltiples interfícies de xarxa. Tant IPv4 com IPv6 són compatibles amb la pila dual des de lwIP v2.0.0. Per al manteniment i la depuració de la xarxa, lwIP implementa ICMP (Internet Control Message Protocol). IGMP (Internet Group Management Protocol) és compatible amb la gestió del trànsit multicast. Mentre que ICMPv6 (incloent MLD) s'implementa per a donar suport a l'ús d'IPv6.

## Referències

* ↑ «lwIP - A Lightweight TCP/IP stack - Summary [Savannah]» (en anglès). https://savannah.nongnu.org.+[Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ "Building Complex VDK/LwIP Applications Using Blackfin Processors ", Kaushal Sanghai, Analog Devices Inc. September 2008 Arxivat 2012-03-20 a Wayback Machine.
* ↑ Siva Velusamy, LightWeight IP (lwIP) Application Examples, Xilinx Inc. June 2009
* ↑ (ed.), Yanwen Wu. Software engineering and knowledge engineering : theory and practice (en anglès). Berlin: Springer, 2010, p. 639. ISBN 978-3-642-03717-7.
* ↑ «LwIP: Upgrading» (en anglès). http://www.nongnu.org.
# Ramon Solanich Riera

Ramon Solanich Riera (l'Hospitalet de Llobregat, 1921-1998) fou un metge i polític català, alcalde de l'Hospitalet de Llobregat durant el franquisme.
El seu pare fou un tècnic mecànic assassinat el 1938, i el seu germà Juan era gerent del Col·legi Tecla Sala, fundat a l'Hospitalet el 1954 per la seva tieta Tecla Sala i Miralpeix.
Com a metge digestòleg fou titular del Seguro Obligatorio de Enfermedad a diverses empreses de la seva ciutat. Tot i que inicialment el càrrec d'alcalde era destinat al seu germà Juan, finalment fou proposat ell després de les converses entre els empresaris locals Francisco Luis Rivière Manén i Layola Bassas amb el delegat local de la Central Nacional Sindical, que aconseguiren el vistiplau del governador civil Felipe Acedo Colunga.
Durant el seu mandat la ciutat arribaria a créixer fins als 130.000 habitants (1962), provocant problemes de serveis públics i escolarització. Com a president del Patronat de Santa Maria de Bellvitge encarregà la restauració de l'ermita de Bellvitge a l'arquitecte municipal Manuel Puig i Janer i al pintor Joan Commeleran i Carrera.
A les eleccions generals espanyoles de 1977 es presentaria en les llistes d'Alianza Popular-Convivencia Catalana per la província de Barcelona el lloc número 22.

## Referències

* ↑ Ramon Solanich Riera a xtec.es
* ↑ L'Hospitalet, 1962
* ↑ La tristíssima història dels murals de Commeleran (post ampliat) publicat per l'Associació de Veïns de Bellvitge, 2009.
* ↑ Candidatura d'Alianza Popular-Coalición Convivencia Catalana Arxivat 2014-09-03 a Wayback Machine. a les eleccions de 1977
# Lògica de control

La lògica de control és el conjunt d'operacions lògiques i estructures de control que determinen l'ordre d'execució de les instruccions d'un programa.
En el paradigma MVC Model Vista Controlador les dades, la interfície d'usuari i la lògica de control són els tres nivells en què descompon una aplicació.
Així, en una aplicació web amb fulles dinàmiques que consulten una base de dades i la mostren amb un navegador, la interfície d'usuari és el codi HTML de representació de la pàgina, i es correspon amb la vista. Les dades existents en una base de dades es corresponen amb el Model, i la lògica de control és el conjunt d'instruccions que s'han d'executar per accedir a les dades buscats. La lògica de control pot estar escrita en diferents llenguatges i executar tant en el client com a servidor o en ambdós a la vegada. En el paradigma MVC la lògica de control es correspon amb el Controlador.
# Frank Brangwyn

Sir Frank William Brangwyn (12 de maig de 1867 - 11 de juny de 1956) va ser un artista, pintor, aquarel·lista, gravador i il·lustrador virtuós i dissenyador anglo-gal·lès.
Hi ha obra seva al Museu Nacional d'Art de Catalunya

## Biografia

Va néixer a Bruges, Bèlgica, on el seu pare es va traslladar després de guanyar un concurs organitzat pel Gremi belga de Sant Tomàs i Sant Lluc per dissenyar una església parroquial. Els seus cognoms van ser registrats com Guillaume François. El 1874 la família es va traslladar al Regne Unit. El 1896, es va casar amb Lucy Ray, qui va morir el 1924. No van tenir fills. Va tenir un romanç amb Ellen Kate Chesterfield, que va produir un fill, James Barron Chesterfield-Brangwyn, nascut a 1885 (estimat) a Mevagissey, Cornwall, Anglaterra).
Durant els anys 30 del segle XX i conjuntament amb el pintor català Josep Maria Sert va realitzar l'ambiciosa decoració mural del vestíbul de l'edifici RCA (posteriorment anomenat GE Building) del Rockefeller Center de Nova York.

## Referències

* ↑ Oxford Dictionary of National Biography accessed 14 Aug 2008
* ↑ Libby Horner and Gillian Naylor (Eds), Frank Brangwyn 1867-1956, Leeds Museums and Galleries, Groeningemuseum/Arents House, 2007, p27

## Bibliografia

* Meic Stephens (Editor): The New Companion to the Literature of Wales (University of Wales Press, Cardiff, 1998) ISBN 0-7083-1383-3
* Preston, Hayter and Brangwyn, Frank. Windmills. London: The Bodley Head Limited, 1923.
# Serra del Bancal

La Serra del Bancal és una serra situada als municipis de Vilanova de l'Aguda (Noguera) i de Pinell de Solsonès al Solsonès, amb una elevació màxima de 671,2 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Los Altos (Burgos)

Los Altos és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Las Merindades. Està format pels nuclis de:
* Ahedo de Butrón
* Escóbados de Abajo
* Escóbados de Arriba
* Porquera del Butrón
* Quintanilla-Colina
* Tubilleja del Ebro
* Tudanca
* Villata

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 292 | 245 | 223 | 210 |
# Sofia de Schleswig-Holstein-Gottorp

Sofia de Schleswig-Holstein-Gottorp (en alemany Sophia von Schleswig-Holstein-Gottorf) va néixer a Gottorp (Alemanya) l'1 de juny de 1569 i va morir a Schwerin el 14 de novembre de 1634. Era una noble alemanya, filla del duc de Holstein-Gottorp Adolf I (1526-1586) i de la princesa Cristina de Hessen (1543-1604).
El seu marit era considerat un governant feble i incapaç d'afrontar els problemes econòmics del país. El 1992 Joan VII s'autolesionà provocant-se ferides que li causaren la mort, de manera que el govern del ducat va passar a mans d'Ulric de Mecklenburg, i Sofia es retirà als seus dominis de Rehna i Wittenburg. Però el 1603, amb la mort d'Ulric, Sofia es va fer càrrec de la regència durant cinc anys mentre el germà petit d'Ulric no assolia la majoria d'edat. Durant aquests anys intentà posar ordre i refer les finances del ducat de Mecklenburg. El 1508 es retirà definitivament a Lübz.

## Matrimoni i fills

El 17 de febrer de 1588 es va casar a Reinbek amb Joan VII de Mecklenburg-Schwerin (1558-1592), fill del duc Joan Albert I (1525-1576) i d'Anna Sofia de Prússia (1527-1591). El matrimoni va tenir tres fills:
* Joan Albert II (1590-1636), casat primer amb Margarida Elisabet de Mecklenburg (1584-1616), després amb Elisabet de Hessen-Kassel (1596-1625), i finalment amb Elionor Maria d'Anhalt-Bernburg (1600-1657).
* Adolf Frederic I (1588-1658), casat primer amb Anna d'Ostfriesland (1601-1634), i després amb Caterina de Brunsvic-Dannenberg (1616-1665).
* Anna Sofia (1591-1648).

## Bibliografia

* Krause: Sophie. A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 34, Duncker & Humblot, Leipzig 1892, S. 674–676.
# Ramon Soliva Vidal

Ramón Soliva Vidal (La Torre de Cabdella, 1912 - Barcelona, 21 de febrer de 1973) va ser un polític comunista i militar català.

## Biografia

Va néixer en La Torre de Cabdella el 29 de maig de 1912, en el si d'una família de classe treballadora. Obrer electricista de professió, en la seva joventut va treballar per a la companyia Riegos y Fuerza del Ebro, de la qual seria acomiadat per la seva activitat sindical. El 23 de juliol de 1936, poc després de l'esclat de la Guerra civil, va ingressar en el Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC). Es va unir a les milícies del PSUC, combatent en el front d'Aragó. Posteriorment manaria la 124a Brigada Mixta i la 45a Divisió, tenint una actuació destacada en la batalla de l'Ebre. Després del final de la guerra va marxar a l'exili, instal·lant-se a la Unió Soviètica.
Va cursar estudis a l'Acadèmia Militar Frunze, incorporant-se també a l'Exèrcit Roig amb el rang de major. Després de lluitar al Front Oriental, el 1945 fou enviat a França com a home de confiança de Dolores Ibarruri per formar part del Comitè Central del PSUC. Encarregat del partit a l'interior, el 1948 fou acusat de l'anomenada "caiguda dels 80" que suposà el desmantellament de l'Agrupació Guerrillera de Catalunya (AGC), i de sostraure diners. Fou enviat novament a l'URSS, on treballaria com a obrer electricista. Durant la dècada de 1960 va estar destinat a Cuba com a assessor militar, on va tenir un paper notable en l'organització de les Forces Armades Revolucionàries de Cuba. En aquesta etapa utilitzà el nom fals de «Roberto Roca». Segons Gregorio Morán, Soliva habria actuat d'enllaç entre el PCE, el PCUS i el PCC.
Va tornar a Espanya al començament de la dècada de 1970. Va morir en 1973, víctima d'un càncer de pròstata.

## Referències

* ↑ Yasells Ferrer, 2008, p. 22.
* ↑ Yasells Ferrer, 2008, p. 49.
* ↑ Cabrera Castillo, 2002, p. 462.
* ↑ Ruiz Ayúcar, 1976, p. 385.
* ↑ Yasells Ferrer, 2003, p. 49-50.
* ↑ Yasells Ferrer, 2008, p. 53.
* 1 2 Domingo Cuadriello, 2009, p. 268.
* ↑ Alted Vigil, Nicolás Marín i González, 1999, p. 218.
* ↑ Morán, 1986, p. 436.

## Bibliografia

* Alted Vigil, Alicia. Los niños de la guerra de España en la Unión Soviética. Fundación Largo Caballero, 1999.
* Cabrera Castillo, Francisco. Del Ebro a Gandesa. La batalla del Ebro, julio-noviembre 1938. Almena, 2002.
* Domingo Cuadriello, Jorge. El exilio republicano español en Cuba. Siglo XXI de España, 2009.
* Morán, Gregorio. Miseria y grandeza del Partido Comunista de España: 1939-1985. Barcelona: Planeta, 1986. ISBN 84-320-5852-1.
* Ruiz Ayúcar, Ángel. El partido comunista: treinta y siete años de clandestinidad. Madrid: San Martín, 1976.
* Yasells Ferrer, Eduardo. Sencillamente anónimos. Casa Editorial Verde Olivo, 2008.
# Avers

Avers és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Hinterrhein.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Louis Aimé Carré

* Aquest article tracta sobre el futbolista belga. Si cerqueu el matemàtic francès, vegeu «Louis Carré».
Louis Aimé Carré, conegut com a Louis Carré, (Lieja, 7 de gener de 1925 - Lieja, 10 de juny de 2002) fou un futbolista belga de la dècada de 1950.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del RFC de Liège entre 1945 i 1959. Fou 56 cops internacional amb la selecció belga de futbol, amb la qual disputà la Copa del Món de Futbol de 1954.

## Referències

* ↑ «HALL OF FAME» (en francès). RFC de Liège. [Consulta: 30 octubre 2009].
* ↑ Louis Aimé Carré a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Louis Carré - International Appearances». [Consulta: 9 gener 2014].
* ↑ Louis Aimé Carré Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Servili Prisc

Els Servili Prisc (llatí: Servilii Prisci) foren una antiga família de la gens Servília. Els Servili Prisc van exercir les més altes magistratures de l'estat als primers temps de la república. Alguns també portaren el cognomen d'Estructe, que els Fasti afegeixen sempre al seu nom, fins que va ser substituït pel de Fidenat, obtingut per Quint Servili Prisc Estructe per la conquesta de Fidenes quan era dictador l'any 435 aC, i que suposadament va transmetre als seus descendents. No és clara la relació que tenien entre ells.
Els membres més destacats van ser:
* Publi Servili Prisc Estructe, cònsol l'any 495 aC.
* Quint Servili Prisc Estructe, magister equitum el 494 aC
* Quint Servili Estructe Prisc, cònsol el 468 aC.
* Publi Servili Prisc, cònsol el 463 aC.
* Quint Servili Prisc Fidenat, dictador el 435 aC i el 418 aC.
A més, Smith també dona el cognomen de Prisc a:
* Espuri Servili Estructe, cònsol l'any 476 aC.
* Quint Servili Fidenat, sis vegades tribú amb potestat consular entre el 402 aC i el 386 aC.
* Quint Servili Fidenat, tribú amb potestat consular tres vegades entre el 382 aC i el 369 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 528.
# Josep de Cortada i de Bru

Josep de Cortada i de Bru (Barcelona, 1683 - ? 1761) fou un polític, escriptor i aristòcrata català, baró de Maldà i Maldanell.

## Biografia

Fill de Rafael de Cortada i de Cabanyes, baró de Maldà i Maldanell, qui va donar suport al rei Felip V d'Espanya en la Guerra de Successió Espanyola. Com a recompensa el nou rei el nomenà capità del Regiment del Rosselló i el 1717 Agutzil Major de Catalunya. Es casà amb Teresa de Santjust de Vallgornera-Pagès i de Planella, senyora d'Albons, amb la que tindria una filla, Maria Teresa de Cortada i Santjust de Vallgornera-Pagès, que es casaria el 18 de maig de 1745, amb Antoni d'Amat i de Junyent (mort el 1780), cavaller de l'orde de Sant Joan i coronel de dragons d'infanteria, fill dels primers marquesos de Castellbell. Van tenir com a fill Rafael d'Amat i de Cortada, cinquè i més conegut baró de Maldà i Maldanell.
Com a escriptor, el 1703 va presentar un romanç històric a l'Acadèmia Desconfiada, de la qual era membre, exhortant a nuestro adorado monarca Felip V perquè imités el seu avantpassat Lluís XIV de França.

## Obres

* Beatam Virginem Mariam in primo suae animationis instanti ab stygiis furiis victoriam reportantem (1696)

## Referències

* ↑ «Josep de Cortada i de Bru». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Els senyors del Castell d'Albons Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. per Armand de Fluvià
* ↑ «L'Acadèmia dels Desconfiats». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2015].
* ↑ Mireia Campabadal i Bertran. La Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona en el segle XVIII: l'interès per la història, la llengua i la literatura catalanes. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006, p.50.
# Los Alamos (Nou Mèxic)

Los Alamos és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'Estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 11.909 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Los Alamos tenia 11.909 habitants, 5.110 habitatges, i 3.372 famílies. La densitat de població era de 423,4 habitants per km².
Dels 5.110 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la manera següent: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mitjana mitjana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,1 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 71.536 $ i la renda mediana per família de 86.876 $. Els homes tenien una renda mitjana de 65.638 $ mentre que les dones 39.352 $. La renda per capita de la població era de 34.240 $. Aproximadament el 2,4% de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
Al 2010, Los Alamos estava compost pel 85,91% blancs, el 0,62% eren afroamericans, el 0,85% eren amerindis, el 7,17% eren asiàtics, el 0,07% eren illencs del Pacífic, el 2,52% eren d'altres races i el 2,85% pertanyien a dues o més races. Del total de la població el 14,62% eren hispans o llatins d'una qualsevol raça.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Los Alamos». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Los Alamos». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Quilapayún

Quilapayún és un grup xilé de música d'arrel i cançó protesta, fundat el 1965 i vinculat a altres artistes compromesos com Violeta Parra, Víctor Jara o Inti-Illimani. Màxims representants de la Nova Cançó Xilena, l'any 1973 el colp d'estat militar a Xile els sorprengué de gira per Europa i els obligà a viure en l'exili fins a la fi de la dictadura militar l'any 1988, després de la qual el col·lectiu en una crisi artística que els separà en dos formacions que reclamaven el nom de Quilapayún.

## Cronologia

Fundat l'hivern de 1965 per Julio Numhauser i els germans Julio i Eduardo Carrasco, la terna trià un nom en mapudungun que significa «tres barbes», per çò com els tres eren barbuts: el seu primer concert tingué lloc en la penya de la Universidad Católica de Valparaíso i, abans d'enregistrar el primer disc homònim el 1966, actuaren en el Primer Festival Nacional de folclor a Viña del Mar; assessorats al començament per Ángel Parra, el seu primer director musical fon Víctor Jara, al qual conegueren a Valparaíso: junts guanyaren el primer Festival de la Nueva Canción Chilena amb la cançó "Plegaria a un labrador" (pregària a un llaurador) el 1969, però el mateix any acabà llur col·laboració. Numhauser, que ja havia deixat el grup el 1967, fon substituït breument per Patricio Castillo i, en acabant, per Carlos Quezada i Willy Odó; al començament de la dècada del 1970, després de l'eixida de Julio Carrasco i la incorporació d'Hernán Gómez i Rodolfo Parada, quedà definida la formació més duradora.
El 1969 adoptaren els ponxos negres com a uniforme, per a exhibir el seu origen popular i l'adscripció al territori andí.
* En la Cumbre del Rock Chileno 2018

## Referències

* ↑ «Quilapayún i Inti-Illimani porten al Barnasants la cançó protesta xilena». CCMA, 06-03-2006. [Consulta: 21 abril 2020].
* 1 2 «Quilapayún» (en castellà). MúsicaPopular.cl. [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ «Quilapayún» (en castellà). Memoria Chilena. [Consulta: 28 abril 2020].
# Ashgal

Ashgal (nom tuareg de Panicum laetum) és una planta gramínia originària de Mauritània, Senegal i Gàmbia fins al sud del Sàhara, el Sahel africà i Eritrea, també es troba a Tanzània. Es troba en sòls humits temporalment i no és tolerant a la secada.

## Morfologia

Planta anual erecta d'uns 75 cm d'alt de fulles alternades simples i enteres. Inflorescència en panícula ovoide de 6 a 20 cm de llarg. Els fruits són cariòpsides groguenques el·lipsoidals d'1,5 a 2 mm de llarg.

## Usos

Forma part de les herbes kreb que es recullen silvestres al Sahel per a ser consumides de forma regular o especialment en temps de fam. És molt apreciada i s'utilitza com un cereal. També és un farratge.

## Bibliografia

* Beseth Nordeide, M., Holm, H. i Oshaug, A., 1994. Nutrient composition and protein quality of wild gathered foods from Mali. International Journal of Food Sciences and Nutrition 45(4): 275 286.
* Burkill, H.M., 1994. The useful plants of West Tropical Africa. 2nd Edition. Volume 2, Families E–I. Royal Botanic Gardens, Kew, Richmond, United Kingdom. 636 pp.
* Naegele, A.F.G., 1977. Plantes fourragères spontanées d'Afrique tropicale seche: données techniques. Aménagement écologique des pâturages arides et semi arides d'Afrique, du Proche et du Moyen Orient (EMASAR phase 2). Volume 3. FAO, Rome, Italy. 510 pp.
# Frontera entre Tanzània i Malawi

La frontera entre Tanzània i Malawi és una frontera internacional que separa Tanzània i Malawi a l'Àfrica oriental. La major part de la frontera està marcada per un riu anomenat Songwe. Aquest riu prové de les muntanyes situades al sud-oest del Mont Rungwe i del poble de Tukuyu. Es tracta d'un riu molt cabalós, els meandres del qual canvien en el decurs dels anys. La frontera experimenta petites variacions en el traçat. Hi ha en peu un projecte de construcció d'una presa per regular el cabal del riu.
La frontera continua tot seguit pel llac Malawi, fins que es troba amb la frontera entre Moçambic i Tanzània i la frontera entre Malawi i Moçambic enmig del llac.
L'any 1890, pel tractat de Helgoland-Zanzíbar les dues potències colonials del Regne Unit (per Nyasalàndia, que esdevindria Malawi) i d'Alemània (per Tanganyika, que esdevindria Tanzània) van acordar que la frontera aniria al llarg del riu tanzaniana i del llac. Després d'independitzar-se, els dos estats van decidir preservar el traçat fronterer colonial. Els projectes de prospeccions petroleres al llac concedits a una companyia britànica han revifat la vella querella fronterera entre els dos països.

## Referències

* ↑ «La Tanzanie maintient sa position concernant le lac Nyasa et la crise avec le Malawi» (en francès). Afriquinfos, 21-03-2014. Arxivat de l'original el 22 de gener 2018. [Consulta: 21 gener 2018].
* ↑ «Lac Malawi: la prospection pétrolière ravive une vieille querelle frontalière» (en francès). Jeune Afrique. AFP, 19-08-2012. [Consulta: 21 gener 2018].
# Servilia judiciaria

La lex Servilia judiciaria va ser una antiga llei romana, que se suposa que va proposar el tribú de la plebs o pretor Gai Servili Glàucia l'any 106 aC, quan eren consols Quint Servili Cepió i Gai Atili Serrà. La llei establia que els judicis encomanats fins llavors als eques passaven al senat, però la llei va ser de curta durada.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 150 [Consulta: 19 abril 2022].
# Los Alcázares

Los Alcázares és un municipi espanyol de la Regió de Múrcia. El 2023 tenia 12.375 habitants.

## Referències

* ↑ «Murcia Province (Spain)». Citypopulation. [Consulta: 27 gener 2024].