OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan María Alponte

Juan María Alponte, pseudònim utilitzat per Enrique Ruíz García (Santander, 20 de desembre de 1934 - Ciutat de Mèxic, 3 de desembre de 2015), periodista, catedràtic i historiador espanyol, nacionalitzat mexicà. Professor de temps complet de la Facultat de Ciències Polítiques i Socials de la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic (UNAM) per més de 45 anys i columnista del diari El Universal. Enrique Restituto Ruíz García va ser el nom en la vida real de Juan María Alponte, qui va prendre l'àlies de la seva admiració a José María Apote, primer esclau alliberat de Cuba, nom que Ruíz va alterar per fer-ho més sonor.
Doctor en història per la Universitat de Madrid, va exercir el periodisme a Mèxic durant mig segle. Es va traslladar a aquest país després d'estar a França i els Estats Units d'Amèrica, fugint del franquisme en 1968. Hauria d'establir-se definitivament en la Ciutat de Mèxic, concedint-se-li la nacionalitat mexicana en 1972.
Durant el règim sexennal del president mexicà Luis Echeverría Álvarez (1970-1976) va conduir el programa televisiu dominical El mundo en que vivimos (en català «el món en què vivim»), en què analitzava la situació mundial. En aquest temps feia servir un altre pseudònim: Hernando Pacheco. Assegut en una butaca, vestit de tern, corbata i polaines, a vegades tenia com a convidats alguns dels seus joves deixebles universitaris.

## Obra

* Retrato de una familia babélica
* Cultura y pensamiento revolucionario en el siglo XX, editado por la UNAM.
* Inglaterra, del imperio a la nación, editado por el Fondo de Cultura Económica
* Hombres en la historia
* La revolución ciberespacial
* La privatización del Estado-nación, (ensayo de insurgencia)

## Reconeixements

* Palma d'or de la televisió mexicana pel seu programa El mundo en que vivimos.
* Mercuri d'Or (Gold Mercury International) atorgat per Think Tank Internacional per la seva obra cultural.
* Medalla al Mèrit Acadèmic per la UNAM (2006).
* Medalla Ernesto Enríquez Coyro, per la seva trajectòria acadèmica (2007).
* Orde de Cavaller Àguila grau Tezcatlipoca amb bastó de comandament per la Fundació Caballero Àguila A. de C. a Teotihuacán.

## Referències

* ↑ «Mor l'historiador Juan María Alponte». Arxivat de l'original el 2015-12-06. [Consulta: 6 desembre 2015].
* ↑ Agència Universitària de Notícies (entrevista)
* ↑ «Enrique Ruiz García, el intelectual que influyó para que yo estudiara Sociología». Arxivat de l'original el 2016-08-29. [Consulta: 5 juliol 2016].
# Joseph Capriati

Joseph Capriati (Caserta, 25 de juliol de 1987) és un punxadiscos i productor de música electrònica italià.

## Discografia
### Àlbums

* 2010: Save My Soul
* 2013: Self Portrait

### EP

* 2007: C’est La Vie
* 2007: Weekend
* 2008: Farlocco
* 2008: Molotov (amb Markantonio)
* 2008: Orange (amb Rino Cerrone)
* 2008: Codice Morse (amb Markantonio)
* 2008: At Last (amb Abnormal Boyz)
* 2009: Login

### Singles

* 2007: Microbiotic
* 2007: Teoria Della Fissione (amb Carassi)
* 2007: Formaldehyde (amb Carassi)
* 2007: Flip Da Box
* 2008: Verin Tools (amb Rino Cerrone)
* 2008: Things That Work (amb Uto Karem)
* 2008: Don't Poison A Sleeping Dog
* 2008: Round Zero (amb Markantonio)
* 2008: Giallo Canarino (amb Matteo Spedicati)
* 2008: Fuck On / Girotondo
* 2009: Sidechains / Kontrol Room
* 2009: Incest (mit Matteo Spedicati)
* 2009: Iron Pump / Black Line
* 2010: Gashouder
* 2010: Galaxy Express / Old River
* 2011: Missed Flight (amb Cari Lekebusch)
* 2011: The Gallery
* 2011: The Napoli Connection (amb Rino Cerrone & Markantonio)
* 2012: A-Sides (amb Alan Fitzpatrick)
* 2012: Congenial Endeavor (amb Adam Beyer)
* 2013: Awake / Fratello
* 2016: Redimension 001 (amb Adam Beyer)

## Referències

* ↑ «Resident Advisor Tour Dates».
* ↑ «Joseph Capriati». Sónar Barcelona 2019. Arxivat de l'original el 2019-07-17. [Consulta: 20 juliol 2019].
# Jules Léotard

Jules Léotard (Tolosa de Llenguadoc, Alt Garona, 1 d'agost de 1838 - Tolosa de Llenguadoc, 16 d'agost de 1870) és l'inventor del trapezi volador i, particularment, de la pirueta entre dos trapezis.

## Biografia

Fill d'un acròbata de circ, Jules Léotard tenia una gran intel·ligència. Va fer estudis de Dret, però el circ va fascinar-lo des de molt petit. Es va integrar aviat en el Circ Napoleó (més endavant, Circ d'hivern), a París, on fa la seva primera aparició pública en el trapezi volador. El 12 de novembre de 1859, executa la primera pirueta entre dos trapezis, un salt molt perillós.
Per deixar el seu cos i els seus moviments lliures d'obstacles, a part de lluir la seva abundant musculatura, Jules Léotard va portar un mallot cenyit a les seves cames, inventat ad hoc, que va ser batejat des de llavors leotard i utilitzat posteriorment per la gimnàstica artística.
Jules Léotard va morir als 32 anys. El seu cos està enterrat en el cementiri de Terre-Cabade, a Tolosa de Llenguadoc (Alt-Garona).

## Cançó

Jules Léotard ha inspirat la cançó popular The Daring Young Man on the Flying Trapeze, igualment coneguda amb el nom de « Flying Trapeze ». El tema va ser creat en 1867 pel cantant britànic George Leybourne, i adaptat amb música de Gaston Lyle i arreglat per Alfred Lee.
    He'd fly through the air with the greatest of ease,
    That daring young man on the flying trapeze.
    Volava en l'aire amb una gran facilitat,
    Aquest jove audaç sobre el trapezi volador.
La cançó ha estat també gravada i interpretada per Don Redman & His Orchestra (1936), The Chipmunks, Eddie Singer, Burl Ives, Cliff Edwards, Spike Jones, Ian Whitcomb, Les Paul, Mary Ford, Crispin Hellion Glover i Bruce Springsteen.

## Cinema

Jules Léotard ha inspirat també el cinema nord-americà amb la pel·lícula Les alegries de la família. La realització és de Clyde Bruckman, amb els intèrprets:
* W. C. Fields (Ambrose Wolfinger)
* Mary Brian (Hope Wolfinger)
* Kathleen Howard (Leona Wolfinger)

## Referències

* ↑ El seu nom complet: Jean Marie Jules Léotard,
* ↑ Acta de naixement a la web Archives Municipales de Toulouse, p. 157, acta 1239.
* ↑ Acta de defunció: web Archives Municipales de Toulouse, vue 44, acte 2392.
* ↑ «Tomba al cementiri Terre-Cabade de Toulouse». Arxivat de l'original el 2006-11-23. [Consulta: 3 gener 2017].

## Bibliografia

* Pirouettes et Collants blancs: mémoires de Jules Léotard, le premier des trapézistes (pròleg i notes de Nöel Herpe), Mercure de France, col. Le Temps retrouvé, 2010 - 120 pàgines.
* William Saroyan, L'audacieux jeune homme au trapèze volant, traduït de l'anglès per Jacques Havet - 331 pàgines.
# José María Lavalle Covarrubias

José María Lavalle (21 d'abril de 1902 - 7 de juliol de 1984) fou un futbolista peruà. Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1930. També participarà en el Campionat sud-americà de 1929, 1935 i 1937. Fou jugador d'Alianza Lima.

## Referències

* ↑ 1930 FIFA World Cup Uruguay Arxivat 2008-03-14 a Wayback Machine.
* ↑ Pierrend, José Luis. «Peru – Record International Players». RSSSF, 28-05-2009. Arxivat de l'original el 2 febrer 2009. [Consulta: 16 abril 2016].
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2015-02-03. [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ Southamerican Championship 1929 a rsssf
* ↑ Southamerican Championship 1935 a rsssf
* ↑ José María Lavalle Covarrubias a National-Football-Teams.com (anglès)
# Julián González de Soto

Julián González de Soto (Ejea de los Caballeros, 28 d'abril de 1803 - Barcelona, 19 d'octubre de 1864)
Va estudiar a l'escola dels escolapis de Barbastre i es va distingir des de petit per la seva clara intel·ligència. Va ingressar a la congregació de Sant Vicenç de Paül el 29 de setembre de 1818.

## Biografia

Va fundar l'institut IES Ramon Muntaner de Figueres l'any 1839, i l'institut IES Vicens Vives de Girona l'any 1845. Va ser membre de la Comissió de pous artesians de Madrid, director del col·legi Politècnic de segon ensenyament de Madrid, Superior del Seminari de Vitoria i del Seminari diocesà de Tarragona.
També destacà com afeccionat a les antiguitats i l'arqueologia. L'any 1843 ingressà a la Societat Arqueològica creada per Sebastián Castellanos de Losada, que li encarregà investigar les ruïnes d'Empúries. Posteriorment, un cop traslladat a Girona, rebé un encàrrec idèntic de la Comissió de Monuments de Girona, de forma que l'any 1846 fou el director de la primera excavació pública que es realitzà en aquesta ciutat -mercès a una subvenció de 6.000 rals de la Diputació de Girona. Actualment, la memòria d'aquesta intervenció -de facto, la primera memòria arqueològica que es conserva de les comarques gironines- es troba a l'Arxiu de la Real Academia de San Fernando.
A més de la tasca pedagògica, va inventar un trull modern, i practicà la pintura al tremp. Va morir l'any 1862 d'un atac de feridura a Barcelona quan havia fundat el Col·legi del carrer de la Boqueria. Al despatx de direcció de l'institut IES Ramon Muntaner es troba el quadre en oli que hi ha a la dreta.

## Referències

* ↑ «Conferència de Joan Ferrerós a la seu social dels Amics del Castell de Sant Ferran». 9 Diari, 03-03-2014. [Consulta: 15 març 2015].
* ↑ «La descoberta d'Empúries: les excavacions de 1846 i 1847». Biblio 3W Revista Bibliográfica de Geografia y Ciencias Sociales, Universitat de Barcelona, 15-01-2012.
# Journal of the Linnean Society

Journal of the Linnean Society, (abreujat J. Linn. Soc., Bot.), va ser una revista amb descripcions botàniques que va ser editada per la Societat Linneana de Londres en els anys 1865-1968. La revista va ser precedida per Journal of the Proceedings of the Linnean Society i substituïda per Botanical Journal of the Linnean Society.

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Kenny Burrell

Kenny Burrell (Detroit, (Michigan, 1931) és un guitarrista de jazz estatunidenc. Burrell és conegut com un dels músics que van desenvolupar el llenguatge de la guitarra de jazz en el gènere Bebop.

## Biografia

Nascut al si d'una família de músics, la seva mare cantava al cor d'una església baptista, i el seu pare tocava el banjo i l'ukelele. Dos dels seus germans són també guitarristes.
Les seves influències van ser Charlie Christian, Oscar Moore, Django Reinhardt i T-Bone Walker. L'any 1951 efectua el seu primer enregistrament d'importància amb un grup de Dizzy Gillespie que incloïa John Coltrane, Milt Jackson i Percy Heath. Es graduà en música a la Wayne State University l'any 1955, al mateix temps que estudia la tècnica de la guitarra clàssica amb Joseph Fava.
El 1955 va substituir Herb Ellis al trio d'Oscar Peterson, que el portà per primera vegada a Nova York. L'any següent, Kenny i Tommy Flanagan decideixen instal·lar-se definitivament a aquesta ciutat i en poc temps aconsegueixen ser dels músics amb més demanda per sessions de gravació i gires. Kenny treballa amb Leo Wright, Kenny Dorham, Billie Holiday, Gene Amons, Thad Jones, Stant Getz i John Coltrane. Al principi dels seixanta flirteja amb la música comercial i enregistra un disc com a vocalista per a Colúmbia, però a partir de 1965 es dedica exclusivament al jazz. Aquest mateix any signa un disc aclamat al costat de Gil Evans, ‘Guitar Forms'.
El 1967 treballa a la Costa Oest, i el 1969 fa la seva primera gira per Europa. Visita el Japó entre 1970 i 1971, i obté un important èxit. Inicia a continuació una activitat didàctica intensa.
El 1973 es trasllada a Califòrnia per treballar com a músic d'estudi i amb el seu trio regular.
# Karum

Karum era el nom genèric dels establiments comercials assiris a l'Àsia Menor, en el territori que després seria conegut com a Capadòcia. Van existir principalment entre el segle xx aC i el xviii aC. L'assentament principal era Kanesh, moderna Kültepe, on s'han trobat fins a 20.000 tauletes que han permès conèixer molt del seu funcionament. Les excavacions del lloc per arqueòlegs turcs es van desenvolupar la major part de la segona meitat del segle xx. La traducció literal de karum era 'port' o 'colònia', però també descrivia qualsevol mercat (empori) o un port de mar.

## Història

Els mercaders assiris vivien al lloc de manera independent a l'estil de les colònies comercials genoveses o venecianes, en una part de la ciutat, amb el seu propi sistema legal i econòmic, i la seva organització social, no sotmesa al govern local, amb uns drets com una moderna ambaixada.
El karum principal era Kanesh, però ni havia altres. Els més petits depenien de l'administrador de Kanesh, que al seu torn estava en contacte directe amb els reis d'Assíria i amb l'assemblea de la ciutat d'Assur. Kanesh era realment el centre d'una gran ruta comercial; el karum formava la ciutat baixa separada de la zona ocupada per la població local anatòlica; hi havia una certa distància entre el karum i la població però això no impedia una intensa relació entre les dues poblacions i no hi havia grans distincions socials; els mercaders assiris visitaven la ciutat indígena sense cap problema i cap tauleta assenyala conflictes interètnics. Els governants locals anatòlics vivien en palauets a la ciutat alta de Kanesh i els mercaders els pagaven taxes i els donaven accés a les millors mercaderies a canvi de la llibertat de comerç.

### Altres Karum menors

Es poden citar els karum establerts a Hattusa, Buruixkhanda, Kussara i Zalpuwa/Zalpa, a la desembocadura del riu Kızılırmak a la mar Negra. També Acemhöyük que és un jaciment arqueològic de Turquia i es troba en un tel situat prop de la localitat de Yesilova en el districte de Merkez, província d'Aksaray.

## Orígens

Les tauletes cuneïformes assíries que informen dels karum van ser redactades en temps del rei Iluixuma (1945 aC - 1906 aC) període en què es van crear aquestes colònies. També es coneixen tauletes del temps d'Hammurabi (1792 aC - 1750 aC) i de l'època del rei Anitta al segle XVII aC. Àsia menor, en aquesta època era un mosaic de petits regnes que lluitaven entre ells fins que es va imposar una unificació política sota l'impuls dels reis de Kussara, Pithana i el seu fill Anitta. Pithana va conquerir Kanesh i Anitta va unificar gran part de Capadòcia i va incorporar al seu regne la ciutat costanera de Zalpa. Una mica després, quan va sorgir el regne de Babilònia, els assiris van abandonar les seves colònies de l'Àsia Menor i Kanesh va deixar de tenir importància. El relleu el va agafar la ciutat d'Hattusa.

## Referències

* ↑ García Trabazo, José Virgilio. Textos religiosos hititas. Madrid: Trotta, 2002, p. 27. ISBN 8481645222.

## Bibliografia

* Assyrian Trade Networks Arxivat 2011-09-12 a Wayback Machine.
# Kingston (Nou Hampshire)

Kingston és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 5.862 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingston tenia 5.862 habitants, 2.122 habitatges, i 1.633 famílies. La densitat de població era de 115,4 habitants per km².
Dels 2.122 habitatges en un 36,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,2% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 23% no eren unitats familiars. En el 17,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 26,4% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.522$ i la renda mediana per família de 66.509$. Els homes tenien una renda mediana de 42.256$ mentre que les dones 31.210$. La renda per capita de la població era de 28.795$. Entorn de l'1,8% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kingston (Ohio)

Kingston és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.032 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingston tenia 1.032 habitants, 452 habitatges, i 287 famílies. La densitat de població era de 1.076,9 habitants per km².
Dels 452 habitatges en un 25,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 36,3% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,8% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.636 $ i la renda mediana per família de 45.729 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.804 $ mentre que les dones 25.481 $. La renda per capita de la població era de 19.343 $. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Klieština

Klieština és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1408.
# Karkins

Els karkins (també anomenats Los Carquines en castellà) eren un dels vuit pobles ameríndis Ohlone.
Els karkins vivien a la regió de l'estret de Carquinez a la porció nord-est de l'estuari de la badia de San Francisco. La seva única documentació és un vocabulari únic obtingut pel lingüista-missioner Felipe Arroyo de la Cuesta a la Missió de Dolores en 1821. Encara que escassos, els registres del karkin mostren que constituïa una branca diferent del costano, notablement diferent de la veïna chochenyo i altres llengües ohlone parlades més al sud. Potser el karkin es va extingir durant el segle xix.

## Notes

* ↑ Milliken 1995:238
* ↑ Milliken 2008:6
* ↑ Beeler 1961

## Referències

* Beeler, Madison S. 1961. "Northern Costanoan." International Journal of American Linguistics 27: 191–197.
* Callaghan, Catherine A. 1997. "Evidence for Yok-Utian." International Journal of American Linguistics 63:18–64.
* Golla, Victor. 2007. "Linguistic Prehistory." California Prehistory: Colonization, Culture, and Complexity. Terry L. Jones and Kathryn A. Klar, eds., pp. 71–82. New York: Altamira Press. ISBN 978-0-7591-0872-1.
* Milliken, Randall T. 1995. A Time of Little Choice: The Disintegration of Tribal Culture in the San Francisco Bay Region, 1769–1810. Menlo Park, CA: Ballena Press.
* Milliken, Randall T. 2008. Native Americans at Mission San Jose. Banning, CA: Malki-Ballena Press. ISBN 978-0-87919-147-4.

## Enllaços externs

* Karkin al Survey of California and Other Indian Languages
* Costanoan/Ohlone Indian Language
# Kiana

Kiana (inupiaq: Katyaak o Katyaaq) és un municipi d'Alaska (Estats Units) que el 2010 tenia 361 habitants. El nom de la localitat significa 'confluència de tres rius'.
# Korrika

La Korrika (corrent en català) és una marxa reivindicativa que es du a terme corrent per tot Euskal Herria a favor de la llengua basca. El promotor de la iniciativa és l'associació d'euskaltegis (acadèmies d'euskera) AEK. Se sol celebrar cada dos anys i triga unes dues setmanes a recórrer tot el territori. El recorregut, que sol rondar els 2.300 quilòmetres varia a cada edició. La peculiaritat d'aquesta marxa és que no s'atura per la nit. Des que surt fins al final, la pancarta va passant de mà en mà i poble per poble sense aturar la marxa en cap moment. La primera Korrika es va fer l'any 1980 i des de llavors se celebra cada dos anys. El 2007 es va celebrar la 15a edició.
Al capdamunt de la marxa sol anar la persona que porta el testimoni. Cada quilòmetre de la marxa el porta una persona o associació que "compra els quilòmetres" per ajudar econòmicament. El testimoni està fet amb un pal de fusta tallada, que es conserva des de la primera edició, i la ikurriña, que formen una bandera.
Rere el testimoni, es forma la capçalera de la marxa, que posseeix una pancarta en la qual es pot llegir el lema Euskal Herria euskalduntzen. Ni ere bai! ("Euskaldunitzant Euskal Herria. Jo també!" en català). Tot seguit, es concentra la resta de participants, que corren uns quilòmetres en un gran ambient, amb música i animadors al llarg de tot el trajecte. De forma paral·lela, s'organitzen diversos actes culturals a favor de l'euskera a totes les poblacions per les quals hi discorre el trajecte.

## Vegeu també

* Ar Redadeg
* Correllengua
* Correlingua

## Enllaços externs

* Web oficial de la Korrika (castellà) (basc)
# Karl Holmström

Karl Holmström (Bjurholm, 22 de març de 1925 - Jukkasjärvi, 2 de juny de 1974) va ser un saltador suec que va competir durant les dècades de 1940 i 1950. Va morir en un accident de cotxe quan tenia 49 anys.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern disputats a Oslo, on guanyà la medalla de bronze en la prova del salt llarg del programa de salt amb esquís.
En el seu palmarès destaca la victòria en la prova de salts als Jocs d'esquí suecs de 1951, 1952 i 1953, els Jocs de Lathi de 1951 i el campiona suec de 1952.

## Referències

* ↑ «Karl Holmström - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 4 abril 2022].
* 1 2 «Olympedia – Karl Holmström». [Consulta: 4 abril 2022].
* ↑ «HOLMSTROEM K. - Athlete Information». [Consulta: 4 abril 2022].
# Karma

El karma (mot sànscrit, escrit en devanagari " कर्म ", i dit en pali kamma: fer, acte) és un terme de la filosofia índia que designa el principi de la causalitat universal que resulta de l'acció. Es tracta d'una noció essencial del funcionament del samsara (o "cicle de les reencarnacions"), un dels fonaments del pensament indi; dins d'aquest context, el karma és el conjunt d'actes –positius, negatius o neutres– que efectua cada individu i que marquen la seva consciència, condicionant les seves futures encarnacions.
La llei del karma és el centre de les religions originades a l'Índia: hinduisme, sikhisme, budisme i jainisme. Tot i que en el budisme es limita als pensaments, paraules i accions voluntàries i no a totes com en l'hinduisme: els efectes de tots aquests actes creen les experiències presents i futures i fan la persona responsable de la seva pròpia vida.

## Cultura popular

En la cultura popular, el karma ha passat a ser sinònim de fama o reconeixement en jocs i comunitats virtuals, per exemple Menéame.
La sèrie de televisió My Name Is Earl gira al voltant d'aquesta creença però simplificada. Si fas coses dolentes te'n passaran de dolentes i si fas coses bones et passaran coses bones.

## Bibliografia

* Chapple, Christopher. S. Nicholson. Karma: rhythmic return to harmony. Illinois: Quest Books, 1990. ISBN 0835606635.

## Referències

* ↑ Powis Hoult (1910): A dictionary of some theosophical terms (pàg. 67), 1910.
* ↑ Huertas Roig, Assumpció «Uso y utilidades de las herramientas de análisis online para la evaluación de la comunicación de las marcas de destino a través de los social media» (en castellà). Sphera Publica, Las relaciones públicas para el cambio social, 05-06-2014, pàg. 117–134. ISSN: 1576-4192. «El impacto y el karma son indicadores de engagement.»

## Enllaços externs

* «El karma budista», Bosque Theravada. (castellà)