OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vidiella

La vidiella o ridorta (Clematis flammula) és una liana autòctona dels Països Catalans de la família de les ranunculàcies.

## Descripció

És una liana perennifòlia de fins a 10 metres de llargada. La tija és verda i llenyosa a la base. Les fulles són compostes, dividides dues vegades (bipinnades). Gràcies als llargs i nombrosos pecíols s'entertolliguen amb les branques d'altres plantes. Les fulles bipinnades permeten distingir-la fàcilment de la vidalba (Clematis vitalba), que té un aspecte semblant però les fulles pinnades un sol cop.
Pot ser un perill per als arbres joves, perquè el seu pes els arriba a doblegar, i també els poden ofegar, per manca d'il·luminació. Floreix a l'estiu, amb abundants flors. La flor és blanca molt olorosa d'uns dos centímetres. El seu fruit és una núcula guarnida amb uns plomalls.

## Hàbitat

És una liana que habita en tota la regió mediterrània. A Catalunya, les Illes i el País Valencià està àmpliament distribuïda fins als 1200 metres d'altura, i se la troba en garrigues, bardisses, pinedes i alzinars.

## Referències

* ↑ «ridorta». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 12 octubre 2011].
* 1 2 de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.

## Enllaços externs

* «Clematis flammula». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
# Vas

* No s'ha de confondre amb Bas.
«Vas» té aquests significats:
* Estris:
** Vas o atuell, recipient destinat a contenir líquids o sòlids
** Vas, recipient destinat a contenir líquids i del qual es pot beure directament vegeu got (vas)
** Vas, cavitat on se soterren els morts, sepultura.
** Vas, urna funerària (o cinerària) és un recipient tancat o caixa de pedra, metall, ceràmica o vidre, per a guardar les cendres d'un difunt.
** Vas de Portland, recipient de vidre amb camafeu, es troba al museu Britànic
** Vas Dewar, recipient dissenyat per proporcionar aïllament tèrmic al líquid que conté
** Vas François, tipus de vas ceràmic destinat a la barreja del vi i de l'aigua
** Vas canopi, contenidor per a les vísceres dels difunts usat en algunes cultures que preservaven els cadàvers de la putrefacció
** Vas de precipitats, instrument per contenir líquids utilitzat habitualment als laboratoris
* Biologia:
** Vas limfàtic, conducte anatòmic per on circula la limfa
** Vas sanguini, conducte anatòmic per on circula la sang
* Biografies: Francisco Vas, tenor espanyol
* Toponímia: Vas (Hongria), província de l'oest d'Hongria
Viccionari
# Vas Blackwood

Vas Blackwood (Londres, Anglaterra, Regne Unit, 19 d'octubre de 1962) és un actor anglès.

## Biografia

Blackwood va interpretar Lenny Henry, company de Winston Churchill en The Lenny Henry Show (1987) i David Sinclair en Casualty (1996–97). D'aleshores ençà interpreta Rory Breaker en el film Lock, Stock and Two Smoking Barrels (1998). També ha tingut un bon nombre de papers com ara a Mean Machine (2001), 9 Dead Gay Guys (2002) i Creep (2004). El 2005 va aparèixer en A Bear's Tail, un spin-off de Bo' Selecta!. També fa un paper com a Lennox Gilbey en Only Fools and Horses. També té un paper protagonista interpretant a Dexter en Spatz.
El 2008 va posar la veu en el videojoc Fable II. El 2013 va posar la veu en un anunci de Tesco, va ser llançat i interpretat en diversos canals diferents en el Regne Unit en el període d'estiu.
Blackwood va ser el fundador del blog Vastaman.com. El seu cosí és la personalitat dels mitjans de comunicació Richard Blackwood.

## Filmografia

* 1984: Annika (fulletó TV): Alan
* 1986: Arthur's Hallowed Ground: Henry
* 1987: The Lenny Henry Show (sèrie de televisió): Winston
* 1985: In Sickness and in Health (sèrie de televisió): Pele (1989)
* 1990: Spatz (sèrie de televisió): Dexter
* 1998: Lock, Stock and Two Smoking Barrels: Rory Breaker
* 1998: Babymother: Caesar
* 2001: The Escapist: Vi
* 2001: Mean Machine: Massive
* 2002: Fun at the Funeral Parlour (sèrie de televisió): Coltrane Benz
* 2002: 9 Dead Gay Guys: Donkey-Dick Dark
* 2003: The Trouble with Men and Women: Travis
* 2003: Rehab (TV): Cutlass
* 2003: One Love: Scarface
* 2004: Creep: George
* 2006: Rollin' with the Nines: Finny

## Referències

* ↑ «Vas Blackwood».
* ↑ «Vas Blackwood». IMDb.
* ↑ «Interview With Vas Blackwood, Creator and Owner of Vastaman.com.» (en anglès). Jamaicans.com, 2006.
# Velòdrom d'Inca

El Velòdrom d'Inca (també conegut com a Velòdrom des Cos) era una instal·lació dedicada al ciclisme en pista a l'aire lliure d'Inca (Mallorca), existent entre 1898 i 1900.
Fou impulsada pel Club Velocipedista d'Inca, societat esportiva fundada poc abans per a la pràctica del ciclisme. Es va planificar en uns terrenys denominats Camp de sa Mostra, no gaire lluny del local social del Club Velocipedista i amb l’objectiu de celebrar carreres ciclistes en pista.
La inauguració va tenir lloc el 29 de maig de 1898. Tenia 333,33 metres de corda, 6 metres d'amplada i grades per a 2.000 espectadors. La principal carrera que va acollir va ser el Campionat de Balears de ciclisme de 1899. La crisis oferta per l'entitat propietària va fer que al cap de dos anys d’activitat els terrenys del velòdrom fossin venuts. Així, a finals de 1900 l'entitat se’n va desprendre i fou esbucat durant 1901.

## Referències

* ↑ Palma Ciclista, 9, 01-06-1898.
* ↑ Los Deportes, 26-11-1899.
* ↑ Palma Ciclista, 143, 27-12-1900.

## Bibliografia

* Flaquer Palmer, Mateu; Vidal Perelló, Miquel. Ciclistas de Mallorca. Palma: Última Hora, 2005.
* García Marín, Jesús; Pampín Rodríguez, Gonzalo. Historia del Ciclismo en Mallorca. Palma: Miramar, 1991. ISBN 84-87818-04-8.
# White Hills

White Hills és una formació de space rock en actiu des de mitjans de la dècada dels 2000 i amb una discografia que suma més de mitja dotzena de referències. Dave W. i Ego Sensation han situat el seu projecte White Hills a l'avantguarda de la psicodèlia pesada i el space rock amb seu a Nova York. Instal·lats a Thrill Jockey i amb un currículum on destaquen gires al costat de Sleepy Sun, The Flaming Lips o Mudhoney, els de Nova York basen el seu so en monolítics riffs de guitarra que s'acaben transformant en suggestius mantres elèctrics. Per la gravació del seu últim treball, “So You Are... So You'll Be”, la formació ha comptat amb l'ajuda de Martin Bisi (Swans, Sonic Youth).

## Discografia
### Àlbums

* They've Got Blood Like We've Got Blood (Fuck Off And Di / Head Heritage, 2005)
* Koko (White Hills, 2006)
* Glitter Glamour Atrocity (White Hills, 2007)
* Abstractions and Mutations (White Hills, 2007 / Thrill Jockey, 2009 / Immune, 2012)
* Heads on Fire (Rocket, 2007)
* A Little Bliss Forever (Drug Space, 2008)
* Oddity... A Look at How the Collective Mind Works (Drug Space, 2010)
* White Hills (Thrill Jockey, 2010)
* H-p1(Thrill Jockey, 2011)
* Live at Roadburn 2011 (Roadburn, 2011)
* Oddity III: Basic Information (Drug Space, 2012)
* Frying on This Rock (Thrill Jockey, 2012)
* So You Are... So You'll Be (Thrill Jockey, 2013)
* Walks For Motorists (Thrill Jockey, 2015)

### EPs

* No Game to Play (White Hills, 2006)
* No Kind Ending, Vol. 2 (White Hills, 2008)
* Dead (Thrill Jockey, 2009)
* Stolen Stars Left for No One (Thrill Jockey, 2010)
* Black Valleys (Aquarius, 2011)

### Senzills

* "Measured Energy" (7") (Trensmat, 2011)

### Reculls

* Oddity II: Night Scene on Mill Mountain (Drug Space, 2010)

## Referències

* ↑ «Festival Primavera Sound 2015». Dossier 2015. Primavera Sound. [Consulta: 20 maig 2015].
# Vicenç Barbé Lladós

Vicenç Barbé Lladós (Barcelona, 1916 - Montserrat, 26 de juliol de 1942) va ser un escalador català.
Durant els anys 1941 i 1942 obrí diverses vies d'escalada a Montserrat, com la anomeanda via Barbé a la paret del Gat del Pedraforca i les primeres escalades al Frare Petit i la Vella amb Jaume Vendrell, el 1941, i també a la Nina amb Maria Antònia Simó, Ernest Mallafré i Francesc Blasi, i a Sant Llorenç del Munt a la paret nord-oest del Gegant de les Fogaroses amb Jaume Vendrell, el 1942. Fou membre del Grup d'Alta Muntanya (GAM), secció del Club Muntanyenc Barcelonès. El 1941 fou membre fundador del Grup Especial d'Escalada (GEDE) del Club Excursionista de Gràcia, secció de la qual fou el segon president. Morí en un accident durant un intent d'escalada a la Caputxa, a Montserrat, on gairebé una vintena d'anys després, el 1961, fou inaugurat el Refugi Vicenç Barbé. A prop del refugi es troba l'agulla Barbé, de 1.047 metres, batejada amb el nom d'aquest escalador.

## Referències

* 1 2 «Vicenç Barbé Lladós». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «.xml Vicenç Barbé Lladós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# William S. McArthur

William Surles McArthur, Jr. (nascut el 26 de juliol de 1951) és un Coronel retirat de l'Exèrcit dels Estats Units, astronauta de la NASA, i veterà de tres missions del Transbordador Espacial i una expedició a l'Estació Espacial Internacional a través de la càpsula russa Soiuz.

## Referències

* ↑ NASA. «William S. McArthur Biography». NASA, 2006. [Consulta: 6 octubre 2008].

## Enllaços externs

* NASA's Expedition 12 page Arxivat 2012-11-03 a Wayback Machine.
* Spacefacts biography of William S. McArthur
# Víctor José Luengo Ciscar

Víctor José Luengo Ciscar (València, 1 de febrer de 1974) és un jugador professional de bàsquet que ocupava la posició d'escorta.

## Biografia

El jugador va estar vinculat durant la pràctica totalitat de la seua carrera esportiva al Pamesa València, formant-se en les categories inferiors i en el qual després d'un breu pas pel CB Benaguassil en la temporada 1992-1993 va militar des de la temporada 1993/94 fins a la temporada 2006/07. Al llarg de la seua carrera va disputar un total de 465 partits en la lliga ACB.
En la temporada 2007/08 fitxa pel Gandia Bàsquet, club on va disputar les seues dos últimes temporades com a professional fins que el 14 de maig de 2009 va anunciar la retirada de la pràctica activa del bàsquet després de 17 anys com a professional.
Al setembre de 2009 el Pamesa València va anunciar que, com a homenatge, el club retirava la samarreta amb el número 15 que el jugador va lluir durant tota la seua carrera en el club.

## Clubs

* Pamesa València. Categories inferiors.
* 1992-93 Segona Divisió. C.B. Benaguasil.
* 1992-95 ACB. Pamesa València.
* 1995-96 EBA. Pamesa València.
* 1996-07 ACB. Pamesa València.
* 2007-09 LEB. Aigües de València Gandia Basquet

## Palmarès

* 1991 Campionat d'Europa Juvenil. Selecció d'Espanya. Salónica. Medalla de Bronze.
* 1997-98 Copa del Rei. Pamesa València. Campió.
* 1998-99 Copa Saporta. Pamesa València. Subcampió.
* 1999 Universiada. Selecció d'Espanya Universitària. Palma. Medalla de Bronze.
* 99-2000 Copa del Rei. Pamesa València. Subcampió.
* 2001-02 Copa Saporta. Pamesa València. Subcampió.
* 2002-03 ACB. Pamesa València. Subcampió.
* 2002-03 ULEB Cup. Pamesa València. Campió.
* 2005-06 Copa del Rei. Pamesa València. Subcampió.

## Referències

* ↑ Martí i Salas, 2017, p. 56.
* ↑ Martí i Salas, 2017, p. 113.
* ↑ Víctor Luengo se retira tras 17 campañas en activo y dos títulos
* ↑ acb.com El Valencia Basket retirará el dorsal número 15 de Víctor Luengo Arxivat 2011-11-24 a Wayback Machine. publicat el 28 de setembre de 2009

## Bibliografia

* Martí, Joan Carles; Salas, Jorge. Esperit taronja. 30 anys d'història de València Basket. València: Llibres de la Drassana, 2017, p. 196. ISBN 978-84-946075-4-7.
# Wang Mian

Wang Mian (xinès: 王冕; pinyin: Wáng Miǎn), també conegut com a Yaunzhang i Laocun, fou un pintor, cal·lígraf i poeta xinès que va viure sota la dinastia Yuan dels mongols. Va néixer a Zhuji, província de Zhejiang, l'any 1287 i va morir el 1359. La seva família era d'origen camperol. En veure fracassades les seves aspiracions a ser funcionari va dedicar-se a la pintura podent, així, guanyar-se la vida. Va servir-se del seu art per a criticar indirectament la dinastia mongol.
Va destacar com a pintor de pruneres (centre d'interès dels denominats pintors lletrats) en un estil propi, nítid i audaç que ha fet que es consideri una de les màximes figures pintant el segon dels “quatre cavallers” (els altres són el bambú, el crisantem i l'orquídia). Amb ell les pintures no són ja d'una branca amb poques flors sinó que les pruneres són exuberants. Va editar un àlbum dedicat al pruner, símbol de puresa, per tractar de les seves experiències com a pintor en aquest tema. Entre les seves obres que s'han conservat destaquen Neu fragant en un pont trencat (d'un estil minimalista), Branca de prunera florida i Tres bambús. Es troben pintures exposades al Museu Nacional del Palau de Taipei, al Museu del Palau de Pequín i al Museu de Xangai.

## Referències

* ↑ Huaiyu, Guo.. 5000 ans d'Art Chinois. ISBN 978-2-8099-1601-0.

## Bibliografia

* The Art Book of Chinese Paintings de Ming Deng. Publicat per Long River Press. ISBN 978-1592650514.
* Literati Identity and Its Fictional Representations in Late Imperial China de Stephen J. Roddy. Stanford University Press. Pàg.87, 98, 103, 107.112-114, 118, 126-127, 142, 254 i 266.
* Dictionnaire des peintres, sculpteurs, dessinateurs et graveurs (Dictionnaire Bénézit) d'Emamnuel Bénézit.ISBN 2700030249

## Referències i enllaços externs

* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-wang-mian.php
* http://www.china-on-site.com/pages/painter/1022.php Arxivat 2015-10-07 a Wayback Machine.
* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts6848.html Arxivat 2015-03-09 a Wayback Machine.
* Exposició del Museu Victoria & Albert de Londres
* http://www.metmuseum.org/collection/the-collection-online/search/40080
# Vodopiine

«Vodopiine» té aquests significats:
* Vodopiine (Txornomórske), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna
* Vodopiine (Saki), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna
# Winneba

Winneba (popularment anomenada Simpa) és una ciutat de Ghana, capital del Efutu Municipal District a la regió Central. Té una població de 60.331 habitants (40.017 habitants el 2000). Es troba a 140 a l'est de Cape Coast i a 25 km a l'oest de la Gran Accra i 66 km del centre; és un port pesquer i lloc històric. Limita a l'est amb el riu Ayensu i a l'oest amb el les muntanyes Mankoa.
El nom podria derivar dels europeus que l'anomenaven Wind Bay, del que va derivar Winneba. Els seus habitants són coneguts com a Simpafo o Effutufo. Fou capital del districte de Gomoa-Awutu-Effutu-Senya de la Regió Central fins al 1988 i després del districte Awutu-Effutu-Senya del qual es va segregar el districte municipal el 2014 per llei (LI) 1860 amb una superfície de 95 km², sent un dels 20 districtes de la regió. És capital del regne tradicional d'Efutu fundat al segle xv.
L'anglès Nicholas Crispi de la Companyia de Mercaders Comerciant a Guinea, va acompanyar la primera expedició anglesa a la Costa d'Or i va triar el lloc de Wiampa (més tard Winneba) a Agona, com a punt inicial de contacte. A partir de 1632 els anglesos va desembarcar i va prendre el primer contacte amb el rei d'Agona. El rei estava ben disposat amb els britànics i els va permetre per tractat establir una factoria, i van començar immediatament l'edificació. No obstant això a partir Winneba no es podia obtenir molt d'or i molt aviat va quedar clar que un bon punt de suport a la Costa d'Or només seria possible en desafiament als holandesos; Winneba fou abandonada per Kormantin (avui Saltpond) si bé en alguns moments els britànics la van tornar a fer servir fins passat la meitat del segle xvii.
Les principals indústries de Winneba són la pesca i la terrisseria. És conegut pel festival Aboakyer, festival de la cacera del cérvol del poble Efutu i per la seva festa de Carnaval d'Any Nou amb vestits de fantasia. La ciutat té una rica tradició musical i presumeix de diversos grups musicals de renom al país. La Universitat d'Educació de Winneba és una de les institucions educatives a Ghana (fins a 1966 va ser l'Institut Kwame Nkrumah d'ideologia).

## Referències

* Winneba Arxivat 2016-01-22 a Wayback Machine.
# Xattà

Xattà (en rus: Шатта) és un poble de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 88 habitants. Pertany al districte municipal d'Ikí-Burul.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Г) 1:100000. Дагестан, Калмыкия, Астраханская область.1989». Arxivat de l'original el 2014-10-26.
* ↑ «L-38 карты Генштаба СССР. Элиста, Черкесск, Пятигорск, Волгодонск». Arxivat de l'original el 2014-10-26.
# Xatílovo

Xatílovo (en rus: Шатилово) és un poble de l'óblast d'Oriol, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 15 habitants. Pertany al districte municipal de Verkhóvie.

## Referències

* ↑ «Орловская область. Общая площадь земель муниципального образования. ФСГС». Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 3 desembre 2018].
* ↑ «Закон Орловской области от 19 ноября 2004 года № 446-ОЗ «О статусе, границах и административных центрах муниципальных образований на территории Верховского района Орловской области»». Arxivat de l'original el 2018-09-12. [Consulta: 12 setembre 2018].
* ↑ «История Верховского района на сайте областной администрации». Arxivat de l'original el 2018-04-01. [Consulta: 22 maig 2011].
# Yuan Wang

Yuan Wang (xinès: 王元) (Lanxi, 29 d'abril de 1930 - Pequín, 14 de maig de 2021) va ser un matemàtic xinès.

## Vida i Obra

Wang va néixer a la província de Zhejiang, fill d'un alt funcionari xinès, però el 1937 en esclatar la Segona Guerra sino-japonesa, la família es va traslladar per diverses ciutats de l'interior de la Xina, on va ser escolaritzat, acabant els seus estudis secundaris a Nanjing. El 1948 va començar e4studis de matemàtiques a la universitat Yingshi, però l'any següent va ser transferit a la universitat de Zhejiang, en haver estat dissolta la primera. El 1952, en graduar-se brillantment, va ser assignat a l'Acadèmia Xinesa de les Ciències, on va començar a treballar amb Hua Luogeng en teoria de nombres.
Els seus treballs es van veure paralitzats el 1966 en començar la Revolució Cultural, durant la qual va ser assetjat i injustament criticat. El 1972 va poder reprendre la seva carrera acadèmica a l'Acadèmia. Des de 1987 fins a 1991 va ser president de la Societat Matemàtica Xinesa. Va morir a Pequín l'any 2021.
Els seus principals camps de recerca van ser la teoria de nombres i l'anàlisi numèrica i estadística. D'especial rellevància van ser els seus treballs sobre la conjectura de Goldbach. Cap al final de la seva vida es va interessar per la història de les matemàtiques a la Xina moderna i va publicar una biografia intel·lectual del seu mestre, Hua Luogeng.

## Referències

* ↑ Li i Yuan, 2005, p. xi.
* ↑ Li i Yuan, 2005, p. xii.
* ↑ Li i Yuan, 2005, p. xiii.
* ↑ Li i Yuan, 2005, p. xviii.
* ↑ Rashid, Bal i Kaur, 2021, p. 5.
* ↑ Li i Yuan, 2005, p. xxi.

## Bibliografia

* Li, Wenlin; Yang, Jing. My Mathematical Life: Yuan Wang in conversation (en anglès). Springer, 2024. ISBN 9789811935503.
* Li, Wenlin; Yuan, Xiandong. «Wang Yuan: A Brief Account of his Life and Works». A: Selected Papers of Wang Yuan (en anglès). World Scientific, 2005, p. xi-xxii. ISBN 981-256-197-8.
* Rashid, Rizwan; Bal, S.S.; Kaur, Ajinder «Proving Golbach Conjecture by Function Method» (en anglès). Journal of Theory and Practice of Contemporary Education, Vol. 1, Num. 1, 2021, pàg. 5-10. Arxivat de l'original el 2022-08-10. DOI: 10.53469/jtpce.2021.01(01).02. ISSN: 2790-1521 [Consulta: 5 desembre 2023].

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Yuan Wang» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Wang, James Z. «Yuan Wang» (en anglès). Universitat Stanford, 2021. [Consulta: 4 desembre 2023].
* «王元» (en xinès). Acadèmia Xinesa de les Ciències. [Consulta: 5 desembre 2023].
# Xavier Brangulí i Claramunt

Xavier Brangulí i Claramunt (1918-1986) fou un fotògraf català, fill del també fotògraf Josep Brangulí i Soler i germà de Joaquim. Com a fotògraf, s'inicià com ajudant del seu pare, i s'encarregà de les col·laboracions amb la Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvis que aquest inicià, fins que va ser mobilitzat l'any 1938. Després de la guerra va continuar mantenint altres col·laboracions iniciades pel seu pare i el substituí al Noticiero Universal, on va treballar fins a la seva jubilació l'any 1983. És enterrat, amb son pare i son germà, al Cementiri del Poblenou (Dep. I, illa 3a, nínxol exterior 294).

## Fons personal

El fons personal de tota la saga Brangulí es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. La família Brangulí va conservar l'arxiu fotogràfic a la casa a familiar del carrer Miquel dels Sants Oliver, al barri dels periodistes construït a prop de la plaça Sanllehí i on també vivia el fotògraf Josep Maria Sagarra Plana. Donat que els Brangulí comercialitzaven el seu arxiu van establir un senzill sistema d'ordenació amb un fitxer d'explotació que permetia la localització ràpida de la imatge mitjançant uns primitius descriptors (onomàstics, toponímics i temàtics), classificats per ordre alfabètic i en castellà. Aquestes còpies en paper portaven un número correlatiu i assignat cronològicament i segons unes sèries establertes.
D'altra banda, la major part dels negatius de vidre portaven la corresponent signatura en el seu sobre de paper cristall, el mateix número que apareixia en la còpia del fitxer. Els rodets de 35 mm. estaven agrupats temàtica i cronològicament. Va ser adquirit per compra segons contracte signat el 22 de desembre de 1992 entre el Conseller de Cultura de la Generalitat de Catalunya Joan Guitart i Agell i els hereus dels autors (Ferran Bargalló, Concepció Brangulí, Anna Maria Brangulí, Marta Brangulí, Xavier Brangulí, Pilar Cabré i Concepció Bargalló), i aplega tota la producció preservada i conservada a l'arxiu dels autors que aquests van realitzar durant els més de vuitanta anys en què van treballar. Els fotoperiodistes Brangulí permeten il·lustrar amb les seves imatges la vida i els canvis experimentats per la societat, la cultura, l'economia i la política catalana en un període cronològic molt ampli (1899-1980). La riquesa del fons i la seva qualitat i bon estat de conservació fan d'aquest un dels millors fons fotogràfics de l'arxiu.

## Referències

* 1 2 3 «Brangulí». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: 18 juny 2013].
* ↑ «Xavier Brangulí» (en castellà). El País, 31-01-1986. ISSN: 1134-6582.