OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Viquinotícies

Viquinotícies (Wikinews originalment en anglès) és un wiki de notícies de contingut gratuït i un projecte de la Fundació Wikimedia que treballa a través del periodisme col·laboratiu.
El cofundador de la Viquipèdia, Jimmy Wales, ha distingit Viquinotícies de la Viquipèdia dient: "A Viquinotícies, cada història s'ha d'escriure com una notícia en lloc d'un article d'enciclopèdia". La política de punt de vista neutral de Viquinotícies pretén distingir-la d'altres esforços de periodisme ciutadà com Indymedia i OhmyNews. A diferència de la majoria de projectes de la Fundació Wikimedia, Viquinotícies permet treballs originals en forma de reportatges i entrevistes originals. A diferència dels diaris, Viquinotícies no permet comentaris.
Al maig de 2024, els llocs de Viquinotícies estan actius en 30 idiomes, amb un total de 1,7 milinos d'articles i més de 600 editors actius recentment (editors que han contribuït al lloc en els darrers 30 dies).

## Referències

* ↑ Glasner «Wikipedia Creators Move Into News». Wired, November 29, 2004.
* ↑ Weiss «The Unassociated Press». , February 10, 2005.
* ↑ «Wikinews:Original reporting» (en anglès). Wikimedia Foundation.
* ↑ «Data:Wikipedia statistics/meta.tab» (en anglès). Wikimedia Commons. Wikimedia Foundation. [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ «Data:Wikipedia statistics/data.tab – Wikimedia Commons» (en anglès). Wikimedia Commons. Wikimedia Foundation. [Consulta: 5 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Portada de l'edició en català
# Viquiespècies

Viquiespècies (en anglès Wikispecies) és un projecte de la fundació Wikimedia que aspira a fer una recopilació de tots els éssers vius coneguts. Al contrari de la majoria de projectes de la fundació, Viquiespècies no té diferents pàgines depenent de l'idioma usat, i tots els articles estan en un espai comú. Els noms dels articles estan en llatí i assenyalen els noms vulgars en totes les altres llengües.

## Enllaços externs

* Pàgina principal en català del projecte
# Vida a Mercuri

El consens científic actual és que no hi ha vida a Mercuri, el primer planeta del sistema solar. Els seus extrems de temperatura i la baixíssima densitat de la seva atmosfera fan que sigui extremament improbable que hi puguin sobreviure formes de vida. Tanmateix, s'hi han descobert molècules orgàniques que, a més, cobreixen dipòsits immensos d'aigua en estat sòlid (gel). Es creu que l'aigua podria existir en forma líquida a sota del gel. Si Mercuri albergués o hagués albergat vida, molt segurament es tractaria d'organismes extremòfils. En canvi, hi ha moltes obres de ficció que han presentat vida a Mercuri.

## Referències

* ↑ Klotz, I. «Organics Discovered on Mercury» (en anglès). Discovery News, 30-11-2012. Arxivat de l'original el 20 de novembre 2015. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Life on Mercury?» (en anglès). Astronomy Facts. Arxivat de l'original el 23 d’octubre 2015. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Voltes medievals de Conques

Les Voltes medievals de Conques és una obra de Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt d'arcades i voltes situades als accessos del carrer formant part de la trama i tipologia medieval d'aquest antic poble. Són voltes que permeten l'ampliació o el pas per sobre dels habitatges del carrer. Coincideixen amb les portes d'entrada al nucli antic.

## Història

És una tipologia característica dels pobles medievals de la comarca.

## Referències

* 1 2 «Voltes medievals de Conques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# William Hawes

William Hawes (Londres, 1785 - Londres, 18 de febrer de 1846) va ser un músic anglès.
Hawes va ser durant vuit anys (1793-1801) un corista de la Capella Reial, on va estudiar música principalment sota William Ayrton. Posteriorment va ocupar diversos càrrecs musicals, sent mestre de les coreografies a la catedral de Catedral de Saint Paul de Londres de 1812 a 1846. A més, el 1817 va ser nomenat mestre dels infants de la Capella Reial. Segons un dels coreògrafs sota el càrrec en aquell moment, Samuel Sebastian Wesley, William Hawes era un disciplinari que va assotar lliurement els infants de cor amb un fuet de muntar quan els infants cometien. Wesley també recorda a Maria Hackett donant-los tots els suculents panets per ajudar a alleujar el dolor.
Hawes també va seguir el negoci d'editor de música i va ser durant molts anys director musical del Lyceum Theatre de Londres, dedicat a l'òpera anglesa. Amb aquesta capacitat (el 23 de juliol 1824), va introduir Weber's i la seva òpera Der Freischütz per primera vegada a Anglaterra, al principi una mica reduït, però poc després en la seva totalitat. P. Winter Interrupted Sacrifice, Mozart Così fan tutte, H. Marschner Der Vampyr i altres obres importants també van ser portats a terme sota els seus auspicis.
Hawes va escriure o va compilar la música per a nombroses peces. Millors van ser els seus brillants i madrigals, dels quals va publicar dues sèries. També va editar i publicar en 1814 la primera reedició de The Triumphs of Oriana.

## Referències

* ↑ Highfill, Philip H.; Burnim, Kalman A.; Langhans, Edward A. A Biographical Dictionary of Actors, Actresses, Musicians, Dancers, Managers, and Other Stage Personnel in London, 1660-1800: Habgood to Houbert. SIU Press, 1982, p. 193–194. ISBN 978-0-8093-0918-4.
# William Hawkins Abbott

William Hawkins Abbott (27 d'octubre de 1819 – 8 de gener de 1901) fou un productor notable de petroli que també va construir la primera refineria de petroli. Estava també compromès en una varietat d'altres activitats empresarials.
Abbott va néixer a Middlebury, Connecticut, i esdevingué un empleat en el magatzem general a Watertown, Connecticut, vers 1837 a 1844. Va entrar al negoci de mercaderies general el 1845, i es va casar amb Jane Wheeler el setembre d'aquell any mateix. Va continuar en el negoci mercantil, esdevenint interessat en el negoci de petroli més tard. Fou una de les primeres persones que es van dedicar al comerç del petroli, i va construir una refineria a Titusville, Pennsilvània el 1861 que fou la primera refineria de petroli. El 1862 va marxar a Titusville, i allà va establir el primer negoci de venda de carbó al detall. També va establir la primera canonada de petroli i va renovar el seu interès en la Union & Titusville Railroad Co, que va reobrir el 1871. També va ser el president del First National Bank de Titusville.

## Referències

* Hannan, Caryn. Connecticut Biographical Dictionary. North American Book Dist LLC, 2008, p. 1-2. ISBN 1878592599.
* Henry, J.T.. The Early and Later History of Petroleum: With Authentic Facts in Regard to Its Development in Western Pennsylvania ... the Parkers' and Butler County Oil Fields; Also, Life Sketches of Pioneer and Prominent Operators, with the Refining Capacity of the United States, Volumes 1-2. B. Franklin, 1873, p. 360.
* McLaurin, John James. Sketches in crude oil: Some accidents and incidents of the petroleum development in all parts of the globe. 2, 1896, p. 268.
# Waga seishun ni kuinashi

Waga seishun ni kuinashi (わが青春に悔なし, No enyorem la joventut) és una pel·lícula japonesa realitzada per Akira Kurosawa l'any 1946. Pren com a tema l'incident de Takigawa. Realitzada en blanc i negre, dura 110 minuts.

## Argument

L'any 1933, un estudiant antimilitarista, Ryukichi Noge, que milita contra la persecució dels professors liberals, és detingut. Després d'haver passat 4 anys en presó, queda en llibertat condicional. Allunyant-se de tot, marxa cap a la Xina on es fa militant per la pau. De tornada a Tòquio, troba Yukie, la filla d'un dels professors liberals, llavors retirat de les seves responsabilitats a la universitat de Kyoto. Es casen però Noge és detingut l'any 1941 i es acusat d'espia; és torturat fins a la mort. Yukie escull d'anar a viure al camp amb els pares del seu difunt marit que són tractats pels altres vilatans com els pares d'un traïdor. Al final de la guerra, se'ls fa justícia i Yukie decideix de continuar vivint amb els seus sogres

## Repartiment

* Setsuko Hara: Yukie Yagihara, la filla del professor
* Susumu Fujita: Ryukichi Noge
* Denjirō Ōkōchi: professor Yagihara
* Eiko Miyoshi: Senyora Yagihara
* Haruko Sugimura: Senyora Noge, la mare de Ryukichi
* Kokuten Kodo: M. Noge, el pare de Ryukichi
* Akitake Kōno: Itokawa
* Takashi Shimura: comissari de policia
* Taizō Fukami: el ministre d'educació
* Masao Shimizu: el professor Kanzaki
* Hisako Hara: la mare d'Itokawa

## Valoració

És un dels escassos films japonesos que tracten sobre la resistència al règim militarista dels anys 1930-1940. També és "un himne a la fidelitat moral i, un fet escàs en l'autor (Akira Kurosawa), el personatge principal és una dona (Setsuko Hara), una actriu admirable".

## Referències

* ↑ Yoshimoto, Mitsuhiro. Kurosawa: Film Studies and Japanese Cinema. Duke University Press, 2000, p. 119. ISBN 0-8223-2519-5.
* ↑ Galbraith, Stuart. The Japanese Filmography: A Complete Reference to 209 Filmmakers and the Over 1250 Films Released in the United States, 1900 Through 1994. McFarland, 1996, p. 307. ISBN 978-0-7864-0032-4.
* ↑ Max Tessier: El Cinema japonès, 2a , Armand Colin
# Vicente de Romero y Baldrich

Vicente de Romero y Baldrich (Sevilla, 1836 – Barcelona, 7 d'octubre de 1891) fou un advocat i polític català d'origen andalús.

## Trajectòria

Fou fill de José Romero i de Francesca Baldrich, originària del Baix Camp. El 1855 la seva família es va establir a Gràcia. Es llicencià en dret i va escriure llibres sobre heràldica i sobre la inquisició.
El 1879 a publicar a La Mañana el fulletó La cuestión de los trigos, on demanà solucions proteccionistes contra la compra de blat estranger, posició que defensà en un banquet dels liberals celebrat per Víctor Balaguer a Barcelona l'octubre de 1880. El 30 d'octubre de 1880 també presidí la reunió d'alcaldes dels pobles del pla de Barcelona per tal d'analitzar el projecte d'agregació. També fou vocal de l'Ateneu Barcelonès.
El desembre de 1881 va presidir l'acte inaugural del Congrés Català de Jurisconsults a la Universitat de Barcelona. Poc després fou elegit diputat pel districte de Gràcia del Partit Liberal Fusionista a les eleccions generals espanyoles de 1881. Alhora fou secretari de la junta inspectora del Banco de Crédito Mercantil i president de la Mutua de Depósitos y Amortizaciones. També fou soci honorari del Centre Industrial de Catalunya.
Vidu de Maria Assumpta de Gispert, morí d'angina de pit a Barcelona l'octubre de 1891.

## Referències

* 1 2 Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona. any 1891, número de registre 6998.

## Enllaços externs

* Joan Palomas i Moncholi, El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine., p. 500-501
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# West Greenwich

West Greenwich és una població dels Estats Units a l'estat de Rhode Island. Segons el cens del 2000 tenia 5.085 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Greenwich tenia 5.085 habitants, 1.749 habitatges, i 1.451 famílies. La densitat de població era de 38,8 habitants per km².
Dels 1.749 habitatges en un 42,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,3% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 17% no eren unitats familiars. En el 13% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 33,4% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 7,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.725 $ i la renda mediana per família de 71.332 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.306 $ mentre que les dones 32.933 $. La renda per capita de la població era de 25.750 $. Aproximadament el 2,5% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Greenwich». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Greenwich». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# West Haven

«West Haven» té aquests significats:
* West Haven (Connecticut)
* West Haven (Vermont)
* West Haven-Sylvan, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon.
# WoO

L'acrònim WoO, de Werk ohne Opuszahl ("Obra sense número"), són les lletres que seguides d'un número determinat s'usen per a identificar de forma única les composicions musicals que no tenen un nombre d'opus. La catalogació WoO s'usa habitualment en les obres de Ludwig van Beethoven, i foren assignades per Georg Kinsky i Hans Halm en el seu catàleg de 1955; (per exemple, Per a Elisa, és la WoO 59). La catalogació també s'usa per a obres d'altres autors, com Brahms o Schumann.

## Referències

* ↑ Dahlhaus, Carl. Ludwig Van Beethoven: Approaches to His Music. Oxford University Press, 1991, p. 241. ISBN 0198163991.
* ↑ Yale University. «Thematic catalogs». Yale University Library. [Consulta: 11 juliol 2013].
* ↑ Université du Québec. «Identification des catalogues thématiques d'oeuvres». Université du Québec.ca. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 11 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Llista online del catàleg d'obres WoO, algunes amb versions MIDI o MP3.

## Vegeu també

* Llista de composicions de Beethoven
# William Cavendish

«Willaim Cavendish» té aquests significats:
* William Cavendish (primer earl de Devonshire)
* William Cavendish (segon earl de Devonshire) (1591–1628)
* William Cavendish (tercer earl de Devonshire) (1617–1684)
* William Cavendish (duc de Newcastle) (1592–1676)
* William Cavendish (primer duc de Devonshire) (1640–1707)
* William Cavendish (segon duc de Devonshire) (1673–1729)
* William Cavendish (tercer duc de Devonshire) (1698–1755)
* William Cavendish (quart duc de Devonshire) (1720–1764)
* William Cavendish (cinquè duc de Devonshire) (1748–1811)
* William Cavendish (sisè duc de Devonshire) (1790–1858)
* William Cavendish (setè duc de Devonshire) (1808–1891)
* William Cavendish-Bentinck (1738-1809), 3r duc de Portland
* William Cavendish-Scott-Bentinck (1800–1879), 5é duc de Portland
* William Cavendish (cortesà) (1505–1557), cortesà anglès
* William Cavendish (earl de Burlington) (1783–1812), fill de Lord George Augustus Henry Cavendish
* William Cavendish (baró Chesham) (1815–1882)
* William Cavendish (marquès de Hartington) (1917–1944) fill del duc Edward Cavendish i germà gran del que seria el seu successor
* William Cavendish (baró de Burlington) (1969), fill de Peregrine Cavendish, duc de Devonshire
* William Hunter Cavendish, pioner colonial
# William Chandless

William Chandless (Londres, 7 de novembre de 1829 - Londres, 5 de maig de 1896) fou un explorador anglès que s'endinsà fins a la conca de l'Amazones durant els anys 1860.
Durant el temps que va viure a Manaus, ara capital de l'estat d'Amazones, Chandless explorà molts dels afluents del sud del riu Amazones i va tenir contacte amb diverses tribus indígenes. Chandless va recol·lectar el 1867 una llista curta de paraules de l'arawá, una llengua extinta que dona nom al grup lingüístic Arauan, i que és l'únic llegat conegut d'aquesta.
La Royal Geographical Society (RGS) va anar publicant a la seva revista les expedicions de Chandless a partir dels diferents informes que ell els enviava. El 1866, arran del seu estudi sobre el riu Purus, la RGS li va atorgar la Medalla d'Or de l'ens, específicament, la "Patron's Medal".

## Referències

* ↑ Biografia al Geographical Journal, vol. 8, p. 77
* ↑ Data de mort al web Online Parish Clerks
* ↑ List of Past Gold Medal Winners Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.. RGS
# Wife

Wife és una pel·lícula muda de l'Éclair American protagonitzada per Alec B. Francis i Belle Adair. D’una durada de dues. bobines, es va estrenar el 10 de juny de 1914, dos mesos després que els estudis fossin destruïts per un incendi.

## Argument

La ruïna financera amenaça Holliday. Holliday descobreix que la seva bella filla, Leonora, s'acaba de prometre amb el doctor Livingston, un jove metge però l'endemà, Price, que és enormement ric per dret propi, s'ofereix a salvar Holliday de la desgràcia i la ruïna amb la condició que li concedeixi mà de Leonora en matrimoni. Leonora es sacrifica per a desesperació de Livingston. Mesos després Livingston rep una nota de Price que li demana que passi una setmana amb ells. El Sr. Price el rep amb franquesa i plaer, però quan Leonora sent la seva veu es queda blanca i, a través d’una nota que li porta la seva germana Alice, li demana que marxi de seguida. Ell respon que se n'anirà, però com que l’obliga a fer-ho com si talment fos un lladre, li demana que sigui la mateixa Leonora la que vagi a la seva habitació a mitjanit a donar-li l'ordre. Ella hi va i li ho suplica. Les seves veus criden l'atenció de Price, que és just a temps de veure com la seva dona s’aparta dels braços del metge. En entra ell Leonora es desmaia i un cop han posat la noia al llit, Price treu una pistola i està a punt de matar el visitant quan ella es desperta.
Els Price tornen a Nova York, però el marit és un home canviat. S'ha tornat addicte a la cocaïna. Leonora convoca Livingston i li retreu que el seu acte ha provocat que el seu marit es trobi en aquesta condició. Livingston escriu una recepta però el malalt va de mal en pitjor. Leonora li retreu l’addicció i, en resposta, ell l'acusa d'infidelitat i cau inconscient. La dona està a punt de donar-li la medecina de Livingston quan es recupera i tot i que sospita que la ella el vol enverinar, s'empassa la medicina. Boja de por, truca a Livingston. Ell s'encarrega de salvar la vida de Price i un mes després el marit, encara una ombra del que havia estat, entra a l'oficina del metge, només per descobrir que ha marxat i no ha deixat cap adreça. Una carta crida la seva atenció i en llegir-la veu que és de la seva dona. En ella li diu que ella que és la dona Mr. Price i que ho seguirà sent sempre per lo que li demana que se'n vagi per sempre.

## Repartiment

* Alec B. Francis (Mr. Price)
* Belle Adair (Leonora Price)
* Stanley Walpole (Dr. Livingston)
* Helen Marten (Alice)

## Referències

* ↑ «The New Box». Evening Capital News, 01-07-1914, pàg. 3.
* ↑ «Independent release dates». The Moving Picture World 20, 11, 13-06-1914, pàg. 1612.
* ↑ «Eclair Factory Fire». The Moving Picture World 20, 1, 04-04-1914, pàg. 45.
* ↑ «Wife» (en anglès). Internet Movie Database, 10-06-1914. [Consulta: 3 abril 2022].

## Enllaços externs

* Wife a Internet Movie Database
# Vilaró (Pardines)

Vilaró és una entitat de població al municipi de Pardines, a la comarca catalana del Ripollès. En el cens de 2007 tenia 10 habitants.

## Referències

* ↑ «Entitats que formen Pardines». municat.gencat.cat. [Consulta: 3 juliol 2011].
# Volta a Llombardia 1990

La Volta a Llombardia 1990 fou la 84a edició de la clàssica ciclista Volta a Llombardia. La cursa es va disputar el 20 d'octubre de 1990, sobre un recorregut de 246 km, i era la dotzena prova de la Copa del Món de ciclisme de 1990. El vencedor final fou el francès Gilles Delion, que s'imposà en l'arribada a Monza.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Gilles Delion (FRA) | Helvetia-La Suisse | 6h 11' 45" |
| 2 | Pascal Richard (SUI) | Helvetia-La Suisse | m. t. |
| 3 | Charly Mottet (FRA) | R.M.O.-Mavic | m. t. |
| 4 | Robert Millar (GBR) | Z | m. t. |
| 5 | Federico Echave (ESP) | Clas-Cajastur | m. t. |
| 6 | Claude Criquielion (BEL) | Lotto-Super Club | + 3' 35" |
| 7 | Leonardo Sierra (VEN) | Selle Italia-Eurocar | m. t. |
| 8 | Marino Lejarreta (ESP) | ONCE | + 3' 38" |
| 9 | Thomas Wegmüller (SUI) | Weinmann-Smm Uster | + 3' 56" |
| 10 | Seán Kelly (IRL) | PDM-Ultima-Concorde | + 4' 06" |

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
* «Cyclisme - Tour de Lombardie - 1990» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 28 abril 2015].
# Víctor Fowler Calzada

Víctor Fowler Calzada (L'Havana, 1960) és un escriptor i assagista cubà. Llicenciat en Pedagogia (Instituto Superior Pedagógico Enrique José Varona). Va ser cap de Publicacions de l'Escuela Internacional de Cine y Televisión de San Antonio de los Baños (1994-1997 i 2002-2007), i director de la revista electrònica Miradas. Ha pronunciat conferències sobre literatura cubana a Colòmbia i Puerto Rico, com també a les universitats de Princeton, Brown, CUNY, Stony Brook, Berkeley, Harvard, Yale, Michigan, FIU, Ohio i Austin, entre altres universitats nord-americanes. Ha rebut diversos premis per la seva obra com a assagista i poeta. És autor d'Historias del cuerpo (l'Havana, 2001), La maldición: una historia del placer como conquista (l'Havana, 1998) i Rupturas y homenajes (l'Havana, 1999), entre altres llibres.

## Referències

* ↑ «Víctor Fowler Calzada». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# William Nyon Bany

William Nyon Bany (de vegades William Nyuon Bany) fou un militar i polític sudanès, nascut a Ayot vers el 1944, de l'ètnia dinka.
Va lluitar a la primera guerra civil amb l'Anya-Anya I. El 16 de maig de 1983 Kerubino Kwanyin Bol va iniciar la guerra civil; el juny les forces de Nyon van atacar als soldats sudanesos a Ayot. John Garang va fundar el SPLM/SPLA i el seu estat major va estar format pel mateix Garang (cap per ser el de més alta graduació), amb Kerubino de segon per ser el primer a disparar, i els altres tres segons la graduació.
Va dirigir l'anomenat batalló Funj amb el qual va destacar en l'atac a Kurmuk el 10 de novembre de 1989.
El 1991 va alliberar Kerubino i Arok Thon Arok, empresonats per Garang, i de fet va afavorir la declaració de Nasir del 28 d'agost de 1991 amb la qual es pretenia deposar Garang, però les forces lleials a aquest van resistir.
El 1992 Bany que aparentment es mantenia lleial a Garang, fou enviat per aquest a les converses d'Abuja (Nigèria) amb el govern sudanès (juny) i allí va fer defecció i el van seguir dos grups aliats de Garang: la Nuba Mountains People's Liberation Movement (NMPLM), dirigida per Mohammed Harun Kafi, i la South Sudan Independence Group (SSIG) de Kawac Makwei. Bany va passar al SSIM i el març de 1993 se'ls va unir Kerubino que havia estat alliberat del seu empresonament a Uganda.
En aquell moment (març de 1993) la SPLA estava dividida en cinc faccions:
* SPLA-Torit de John Garang
* SPLA-Bor, d'Arok Thon Arok
* SPLA de Nyon Bany i Josep Oduhu
* SPLA-Nasir, de Riak Machar i Lam Akol
* SPLA-Bahr al-Ghazal, de Kerubino Kwanyn Bol
Les quatre darreres es van unir (Declaració de Kongor) i van formar la facció SPLA-Unity però Riak Machar i Lam Akol es van separar i Machar va formar el Southern Sudan Independence Movement (SSIM) i Lam Akol va formar la facció SPLA-Nasir United o SPLA-United. Machar es va entrevistar amb Oduhu però aquest va morir en un atac del SPLA de Garang mentre es feia la reunió. Nyon Bany va entrar al SSIM. Kerubino va mantenir la seva pròpia facció. Thon Arok es va unir amb Lam Akol.
El 14 d'agost de 1994 Bany va anunciar que havia deposat al cap del seu grup Riak Machar i havia format un executiu provisional anomenat SSIM II. Però Machar va conservar el poder i la majoria de les forces.
El 27 d'abril de 1995 Bany es va reconciliar amb el SPLA de Garang (Declaració de Lafon) i el seu grup va retornar al SPLA. Richard Mulla, que havia abandonat el SPLA el 1992 i acabava de fundar el South Sudan Freedom Front (SSFF), va retornar al grup de Garang, seguint a Bany.
Va morir en un atac del SSIM el 13 de gener de 1996.