OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lansfordita

La lansfordita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom de la ciutat de Lansford, a Pennsilvània (Estats Units), indret prop del qual va ser trobada inicialment.

## Característiques

La lansfordita és un carbonat de fórmula química MgCO₃·5H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els cristalls són poc habituals, allargats al llarg de [001], amb les formes principals {100}, {110}, {001}, i una dotzena de formes addicionals, mesuren fins a 4 mm; també es troba en forma d'estalactites, que poden acabar amb cares dels cristalls; en creixements paral·lels, i en forma d'eflorescències. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. S'ha observat que és estable durant diversos mesos a temperatura ambient, però pot deshidratar-se lentament, en última instància, alterant a nesquehonita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lansfordita pertany a «05.CA - Carbonats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: nesquehonita, barringtonita i hel·lyerita.

## Formació i jaciments

La lansfordita va ser descoberta a la mina de carbó Nesquehoning, a Lansford (Pennsilvània, Estats Units) en estalactites penjants del sostre d'esquist d'una mina de carbó d'antracita. També ha estat trobada a Àustria, el Canadà (entre d'altres en un dipòsit hidrotermal a Atlin, Colúmbia Britànica), Eslovàquia, els Estats Units, Grècia, Itàlia, Noruega (entre d'altres com un producte de la intempèrie d'un cos ultramàfic a les mines de crom Feragen, Sør-Trøndelag), Polònia i Suïssa.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: nesquehonita, hidromagnesita i dypingita.

## Referències

* 1 2 3 «Lansfordite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 maig 2017].
* 1 2 «Lansfordite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 28 maig 2017].
* ↑ Nestola, F.; Kasatkin, A.V., Potapov, S.A., Chervyatsova, O.Ya., Lanza, A. «First crystal-structure determination of natural lansfordite, MgCO3·5H2O». Mineralogical Magazine, 80, 2016.
# Le Chant du Monde

Le Chant du monde és una discogràfica francesa, creada el 1938 per Léon Moussinac i que va comptar amb el suport inicial de compositors clàssics com Georges Auric, Arthur Honegger, Charles Koechlin, Darius Milhaud, Francis Poulenc, Albert Roussel, i dels directors Roger Désormière i Manuel Rosenthal. El 2016 va ser adquirida per Music Sales, del Grup Pias.

## Història

Le Chant du Monde és coneguda mundialment per haver-hi reunit la primera col·lecció de música tradicional i enregistraments etnogràfics. Va encarregar a compositors per transcriure les tradicions orals i musicals franceses.
Després de la Segona Guerra Mundial, l'empresa va adquirir les Éditions sociales internationales i va esdevenir la discogràfica a França de compositors russos com Sergei Prokofiev, Dmitri Xostakóvitx, i Aram Khatxaturian, i també la primera productora de Léo Ferré, Mouloudji, Cora Vaucaire, Atahualpa Yupanqui, Uña Ramos i ocasionalment va treballar amb Glenmor, Albert Marcœur o Paolo Conte. A Catalunya molts dels seus discos van ser distribuïts per EDIGSA.
L'empresa es va fusionar el 1993 amb Arlesian, un distribuïdor francès, i amb Harmonia Mundi, més enfocada en la música clàssica.
El novembre 2016, el grup va ser adquirida per Music Sales, al seu torn part del Grup PIAS. Music Sales va canviar el seu nom per Wise Music Group el febrer de 2020.
Actualment (2020) publiquen tant música clàssica com contemporània: chanson (Léo Ferré, Édith Piaf, Charles Trenet, Julos Beaucarne, Éric Lareine), gypsy jazz (Django Reinhardt, Stéphane Grappelli, Tchavolo Schmitt, Raphaël Faÿs, Angelo Debarre, Biréli Lagrène, Florin Niculescu, Steeve Laffont, Yorgui Loeffler), jazz francès, música infantil i música tradicional, i rock and roll (Elvis Presley, Jerry Lee Lewis, Fat Domino, Bill Haley, Gen Vincent, Little Richard, Chuck Berry, Buddy Holly i Carl Perkins).

## Referències

* ↑ Jon Pareles. «Music; Around The World In 92 Discs». The New York Times, 15-09-2002.
* ↑ De Castro, Javier. Ens calen cançons d'ara. Retrospectiva sobre la Nova Cançó a 50 anys vista.. Edicions de la Universitat de Lleida, 2010. ISBN ISBN 978-84-8409-441-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Le Chant du Monde Arxivat 2020-08-09 a Wayback Machine.
# Le Translay

Le Translay és un municipi francès, situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 182 habitants.

## Situació

Le Translay es troba a l'oest del Somme, a pocs quilòmetres del Sena Marítim.

## Administració

Le Translay forma part del cantó de Gamaches, que al seu torn forma part del districte d'Abbeville. L'alcalde de la ciutat és Engilbert Bouvet (2008-2014).

## Vegeu també

* Llistat de municipis del Somme

## Enllaços externs

* Poblacions més properes a Le Translay Arxivat 2009-01-02 a Wayback Machine.
# Li Keran

Li Keran (xinès:李可染; pinyin: Lǐ Kěrǎn) fou un pintor (que va exercir la docència en art a la Facultat d'Art de Pequín), cal·lígraf, gravador i músic xinès contemporani que va néixer el 26 de març de 1907 a Xuzhou, província de Jiangsu, amb el nom Li Yongshun i mort el 1989. És el pare de Li Xiaoke.
Fou un cèlebre pintor que va desenvolupar un estil personal pintant paisatges. Es va inspirar en mestres anteriors i contemporanis. De ben jove va estudiar amb un pintor local i el 1923 es va traslladar a Xangai per estudiar a l'Escola d'Art. Va continuar els seus estudis a l'Escola d'Art de Hangzhou on va aprendre la pintura a l'oli amb el pintor francès André Claoudit. Es va interessar per l'expressionisme alemany. Vinculat a l'art esquerranista (“Societat de Yiba”). Després de la guerra contra els japonesos va rebre el suport de Xu Beihong, Huang Binhong i Qi Baishi. Va influir a altres artistes posteriors. Entre les seves obres cal destacar: Vells xiprers, Vaixells, Serenitat al riu i Noi damunt un búfal.

## Enllaços externs

* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts4054.html Arxivat 2015-01-10 a Wayback Machine.
* http://en.chnmuseum.cn/Default.aspx?TabId=520&ExhibitionLanguageID=75&AspxAutoDetectCookieSupport=1 Arxivat 2014-07-16 a Wayback Machine.
* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-li-keran.php
* http://www.chinaheritagequarterly.org/scholarship.php?searchterm=012_CenturyliKeran.inc&issue=012
* http://www.chinadaily.com.cn/life/2012-08/03/content_15642167.htm
# Lector (orde)

El lector en l'església catòlica és un dels ordes menors de l'orde sacramental que pot atorgar-se tant a laics com a futurs preveres.
Reconvertit el 1972 pel motu proprio Ad pascendum de Pau VI en ministeri de laics, el lector és l'encarregat de fer les lectures de l'Antic Testament i les epístoles del Nou Testament en la litúrgia de la paraula d'una missa, excepte l'evangeli, la lectura del qual és reservat als ordes majors des de diaca. Com que el lectorat va tornar a ser un orde sui generis que pot exercir-se per laics, i ja no és únicament un orde preliminar, es va abolir el ritu de la tonsura i l'estat de clergue des d'aleshores s'adquireix des del diaconat.

## Referències

* ↑ «Lector (orde)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Montini, Giovanni Battista. Ad Pascendum (en italià), 15 d'agost de 1972 (1972-08-15).
* ↑ «Lector (orde)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Montini, ibídem: «Poiché l'ingresso nello stato clericale è differito fino al diaconato, non ha più luogo il rito della prima tonsura, per il quale in precedenza il laico diventa chierico.».
Viccionari
# Limbé

Limbé (coneguda com Victoria de 1858 a 1982) és una ciutat de la Regió Sud-oest del Camerun.

## Toponímia

En general, es considera que el nom de la ciutat Limbe prové d'una pronunciació incorrecta del nom d'un enginyer alemany anomenat Limburgh. Les narracions orals sostenen que aquest enginyer fou l'encarregat de construir un pont sobre un dels rius de la ciutat. En un període, aquest riu es va associar amb aquest enginyer. El 1982, un decret presidencial signat pel president Ahmadou Babatoura Ahidjo, va canviar el nom de la ciutat de Victòria a Limbe.

## Referències

* ↑ Tande, Dibussi. Scribbles from the Den: Essays on Politics and Collective Memory in Cameroon. Langaa RPCIG, 2009, p. 191. ISBN 978-9956558919.
* ↑ AWUM, Daniel; BAYIE, KAMANDA; FOUDA, Leopold. MAINSTREAMING POTENTIALS FOR SUSTAINABLEDEVELOPMENT IN LIMBE URBAN MUNICIPALITY, 2001, p. 13.
# Limburguès

El limburguès (limburgs) és un grup de llengües franques parlades a Limburg (Bèlgica) i la Renània, a prop de la frontera entre Bèlgica, els Països Baixos i Alemanya. L'àrea en què es parla forma un cercle des de Venlo, passant per Düsseldorf, Aquisgrà, Maastricht, Hasselt i de tornada a Venlo. És una llengua regional reconeguda als Països Baixos i parlada per aproximadament 1,5 milions de persones.

## Bibliografia

* Bakkes, Pierre. «Roermond». A: Honderd Jaar Stadstaal. Uitgeverij Contact, 1999, p. 251–262.
* Janssens, Guy. «Tongeren». A: Honderd Jaar Stadstaal. Uitgeverij Contact, 1999, p. 263–271.
* van der Wijngaard, Ton. «Maastricht». A: Honderd Jaar Stadstaal. Uitgeverij Contact, 1999, p. 233–249.
* van Oostendorp, Marc. «The phonology of postvocalic /r/ in Brabant Dutch and Limburg Dutch». A: 'r-atics. Etudes & Travaux, 2001, p. 113–122.
# Limbus

Limbus (en llatí limbus, plural limbi, en grec antic παρυφή) era la vora d'una túnica o d'una bufanda romana, sobretot la del vestit d'una dona, segons Virgili i Servi Maure Honorat.
Aquest ornament, quan es portava a la túnica, era fet d'una manera molt senzilla. Normalment es brodava o teixia a la mateixa peça, i de vegades tenia un color escarlata o porpra sobre un fons blanc. De vegades semblava que fossin fulles brodades, o volutes a imitació de les usades a l'arquitectura, segons Ovidi. Les persones elegants portaven unes tires de porpra entreteixides amb fil d'or, i Plutarc diu que amb aquesta mena de limbus es va vestir una vegada Demetri Poliorcetes. També Virgili parla d'una bufanda enriquida amb or a la Eneida.
Una tira ornamental que envoltava les temples o la cintura també s'anomenava limbus. Més tard, del limbus se'n va dir lorum, i els vestits que portaven una ratlla o més d'una s'anomenaven monolores, dilores, trilores, etc. Els fabricants de limbi eren anomenats limbolarii.
Segons el Diccionari català-valencià-balear l'actual paraula llimbs, que no s'usa en singular en català, deriva del limbus, un lloc entre el cel i l'infern on en alguns períodes l'església catòlica havia determinat que anaven els innocents que morien sense batejar.

## Notes

* ↑ Diccionari Català-valencià-balear, sub voce llim, 3a. accepció

## Referències

* ↑ Virgili. Eneida, IV, 137
* ↑ Servi Maure Honorat. Virgilii Opera Expositio, s. v.
* ↑ Ovidi. Les Metamorfosis, VI, 127
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Demetri, 41
* ↑ Smith, William (ed.). «Limbus». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 20 març 2022].
Viccionari
# Ledon

Ledó (grec antic: Λεδών, llatí: Ledon) era una ciutat de la Fòcida al nord de Titorea.
Va ser el lloc de naixement de Filomel, comandant dels focis durant la Tercera guerra sagrada, quan es van apoderar de Delfos. En temps de Pausànias va quedar deserta i els habitants s'havien establert vora el riu Cefís, a uns quaranta estadis en una nova ciutat que portava el mateix nom. Probablement les seves ruïnes són a Paleá Fiva.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ledon». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 abril 2021].
# Limnodea

Limnodea és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

Limnodea arkansana (Nutt.) L. H. Dewey

## Sinònims

Greenia Nutt., Sclerachne Torr. ex Trin., Thurberia Benth.

## Referències

* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 29.06.08». Arxivat de l'original el 2008-10-11. [Consulta: 28 juny 2008].
# Limnodynastes interioris

Limnodynastes interioris és una espècie de granota que viu a Austràlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Cogger, H., Gillespie, G., Lemckert, F. & Robertson, P. 2004. Limnodynastes interioris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 23 d'abril del 2008.
# Lennart Johansson

Lennart Johansson (Estocolm, 5 de novembre de 1929 - 4 de juny de 2019) va ser un dirigent futbolístic suec.
Va ser el cinquè president de la UEFA i, fins avui, el que ha estat més temps en el càrrec. Va ser escollit en el Congrés de Malta de la UEFA (el 1990) i va mantenir-s'hi fins al Congrés de Düsseldorf, el gener del 2007. Aleshores, el seu successor al capdavant de la UEFA, Michel Platini, el va nomenar President Honorari de l'associació. Johansson va ser també president de la Federació Sueca de Futbol, entre 1984 i 1991.
De la seva gestió en destaca la creació del format de la Lliga de Campions de la UEFA i el fet que va portar l'Eurocopa de 1992 a la seva Suècia natal.
La Lennart Johanssons pokal, el trofeu atorgat als campions del futbol suecs cada any des de 2001, porta el seu nom.
# Llanos de Albacete

Els Llanos de Albacete, integrats per un únic municipi, Albacete, són generalment considerats una subcomarca manxega, si bé els seus límits no són físicament discernibles. La seva consideració com a comarca o subcomarca és derivada de la situació política: l'estructuració comarcal de la província d'Albacete per a la recepció de les ajudes dels fons europeus de desenvolupament local necessitava prescindir del municipi d'Albacete, la capital provincial, de qualsevol d'aquestes comarques. Així, el municipi d'Albacete queda aliè a totes les comarques albacetenyes, pel que sovint és considerat una comarca distinta. Històricament haurien estat integrats dintre de la Manxa de Montearagón. Pertany tot a l'Àrea metropolitana d'Albacete.

## Geografia

La realitat és que l'extens municipi d'Albacete no forma en realitat una entitat comarcal diferenciada. El nord del municipi, banyat pel riu Xúquer, podria integrar-se dintre de l'àmbit de La Manchuela. A l'oest, no s'adverteix cap diferenciació física amb els municipis de La Mancha del Júcar (La Gineta, La Roda, Barrax) ni del Campo de Montiel (La Herrera), estant tot el centre i oest del municipi completament integrat dintre de l'àmbit de La Manxa i sent de caràcter pla, la qual cosa dona nom a la "comarca", al mateix Albacete (de l'àrab Al-Basit, la plana), i a la seva patrona (la Verge dels Llanos).
El sud, més muntanyenc, està solcat per petites serres que formen els límits del Monte Ibérico-Corredor de Almansa i els Campos de Hellín. L'est és pla fins a la serralada de Monte-Aragón, ja en la veïna Chinchilla de Monte-Aragón. A part de pel Xúquer, són solcats pel seu afluent el Canal de María Cristina, de SO a NE; i pel transvasament Tajo-Segura, en el territori del qual, prop de Los Anguijes, s'amaga fins a l'Embassament del Talave, transcorrent pel túnel del Talave. Moltes llacunes, com les d'El Salobral i Acequión, han estat dessecades.
Limita al nord amb La Mancha del Júcar-Centro i La Manchuela, a l'est amb el Monte Ibérico-Corredor de Almansa, al sud amb els Campos de Hellín i a l'oest amb la Sierra de Alcaraz y Campo de Montiel. També dintre dels Llanos de Albacete podem trobar l'Aeroport d'Albacete-Los Llanos, obert al públic en 2003 al cedir l'Exèrcit de l'Aire d'Espanya part de les instal·lacions de la Base Aèria dels Llanos.

## Localitats

La principal localitat és Albacete, la capital del municipi. Dins del municipi es troben les següents localitats:
Localitats de los Llanos de Albacete (2006) :
| Nom | Rang | Població |
| Albacete (nucli) | Nucli i capital del municipi d'Albacete | 155.506 |
| Aguas Nuevas | Entitat local menor d'Albacete | 1.678 |
| El Salobral | Pedania d'Albacete | 1.123 |
| Santa Ana | Pedania d'Albacete | 1.018 |
| Argamasón | Pedania d'Albacete | 341 |
| Tinajeros | Pedania d'Albacete | 303 |
| Los Anguijes | Pedania d'Albacete | 110 |
| Abuzaderas | Pedania d'Albacete | 43 |
| Cerrolobo | Pedania d'Albacete | 41 |
| Campillo de las Doblas | Pedania d'Albacete | 40 |
| Casa de las Monjas | Pedania d'Albacete | 21 |
| Altres poblacions del municipi d'Albacete | | 1.284 |
| TOTAL DEL MUNICIPI D'ALBACETE | MUNICIPI | 161.508 |
# Llansanwyr

Llansanwyr (en anglès Llansannor) és un petit poblet situat al county borough de Bro Morgannwg, Gal·les. Actualment hi ha al voltant de 200 habitants. Els seus principals atractius són l'església parroquial, el pub The City Inn (actualment tancat), una Escola Primària i l'Ajuntament, el qual ha estat restaurat gràcies als esforços dels parroquians.
Llansanwyr era, tradicionalment, una parròquia, però durant l'últim segle va anar absorbint petites granges desperdigolades al voltant de Mynydd y Fforest, arribant a incorporar també, a part del poble, un seguit de cases construïdes als camps al voltant de Llansannor Court entre 1970 i 1999. Avui en dia les granges de la parròquia inclouen Church Farm, Gelli Goll Farm i Windmill Farm. L'agricultura continua mantenint-se com l'element fonamental de la zona, tot i que molts dels habitants de Llansanwyr són jubilats o treballen a la veïna Cardiff.
El Valeways Millennium Heritage Trail passa per la parròquia, i el naixement del riu Thaw és proper.
L'habitant més famós de Llansanwyr és John Peter Rhys Williams, jugador de rugbi gal·lès.

## Referències

* ↑ http://www.visionofbritain.org.uk/place/6624
# Llantenesita

La llantenesita és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

La llantenesita és un selenat de fórmula química Cu₆Al[SeO₄](OH)₁₂Cl·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema trigonal. És l'anàleg de seleni de la spangolita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de Viena (Àustria), amb el número de catàleg: o574.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina San Pedro, situada a la localitat de Jagüé, al departament de Vinchina (Província de La Rioja, Argentina). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Llantenesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 març 2022].
# Linga Holm

Linga Holm, també coneguda com a Midgarth o Holm of Midgarth, és una petita illa deshabitada d'Escòcia. El nom prové del nòrdic antic Lyngholm. L'illa es troba localitzada a uns 700 m a l'oest de l'illa de Stronsay, en el grup de les Òrcades.
L'illa ocupa una superfície de 57 hectàrees i la seva altitud màxima sobre el nivell del mar és de 10 metres.
Igual que moltes altres illes de les Orcades, Linga Holm conté nombroses restes arqueològiques. Aquests inclouen restes pictes i antigues fites o cairns.
Malgrat la seva escassa superfície, Linga Holm constitueix el tercer lloc més gran del món d'aparellament de la foca grisa (Halichoerus grypus), així com un important lloc de nidificació pel ánsar comú (Anser anser).

## Referències

* ↑ John Maurius Wilson, The Imperial Gazetteer of Scotland: Or, Dictionary of Scottish Topography, 1854
* ↑ Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate, 2004. ISBN 978-1-84195-454-7.
# Ling Tong

    En aquest nom xinès, el cognom és Ling.
Ling Tong (189-217 EC), nom estilitzat Gongji (公績), va ser un general militar de Wu Oriental durant la tardana Dinastia Han Oriental i l'era dels Tres Regnes de la història xinesa. Va començar servint sota les ordres de la família Sun des de la infància, i al llarg de tota la seva vida va estar contribuint a la fundació i la solidificació de l'estat de Wu Oriental. Hi va participar en moltes campanyes, incloent eixes contra Huang Zu, Liu Bei, i els agressius bàrbars Shanyue. Però la seva actuació més notable seria contra l'estat rival de Cao Wei, en la qual va demostrar grans habilitats i capacitat en una situació extremadament adversa.
A més de ser un general militar, Ling va ser molt elogiat pels erudits per la seva actitud amable, cordial i generosa. Tot i que havia aconseguit la fama i la glòria, quan va visitar la seva ciutat natal posteriorment en la seva vida, ell encara tractava als plebeus amb el màxim respecte i humanitat (cosa que era un cas estrany en el món caòtic en què vivia).

## Vida
### Inicis

Ling Tong va néixer a Yuhang, Prefectura de Wu (Província Zhejiang). El seu pare, Ling Cao, va ser un home audaç fet cavaller errant. Quan Sun Ce arriba al poder, Ling Cao segueix la seva bandera en les seves conquestes, sempre carregant per davant de tots els homes. Va ser llavors aquarterat com a Cap de Yongping per sotmetre els Shanyue. Durant el seu mandat, els malfactors no s'atrevien a violar la llei, i per això Ling Cao va ser ascendit Coronel que Derrota als Caitiffs i continua servint al nou senyor de Wu Sun Quan després de la mort de Sun Ce. En 204, Wu Oriental ataca a l'aliat i subordinat de Liu Biao, Huang Zu. Ling Cao participa en l'expedició contra els Jiangxi. En arribar a Xiakou per vaixell, Ling Cao aterra en primer lloc, aniquila a l'enemic de l'avantguarda. Després navega per davant en un vaixell de la llum, però és assassinat per la fletxa disparada per un general enemic de nom Gan Ning.
Ling Tong tenia 14 anys quan el seu pare morí. Sun Quan nomenà a Ling Tong com "Mariscal d'Afers Independents" (別部司馬) comptant el fet que el pare de Ling va morir per Wu Oriental. Com que molts parlaven bé de l'habilitat de Ling, se li va permetre heretar el post del seu també, actuant com "Coronel que Derrota als Caitiffss", per dirigir els antics subordinats del seu pare sota seu comandament.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. San Guo Zhi. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.
* Luo Guanzhong. San Guo Yan Yi. Yue Lu Shu She, 1986. ISBN 7-80520-013-0.
* Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor. Romance of the Three Kingdoms. Tuttle Publishing, 2002. ISBN 0-8048-3467-9.
* ↑ Comentari Explicatiu dels Registres dels Tres Regnes. Llibre de Wu.
* ↑ Evidència Circumstancial en els Registres dels Tres Regnes
* ↑ Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 55.
* ↑ Registres dels Tres Regnes Rotlle 55 del Llibre de Wu 10.24
# Lento

Lento (en cors Lentu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 91 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 105 | 156 | 143 | 162 | 76 | 91 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Adam Orsini | | |

## Referències

Viccionari