OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pinta de Venus

La pinta de Venus (Murex pecten) és una espècie de mol·lusc gastròpode marí, gran depredador, de la família Muricidae.

## Distribució

Viu als oceans Índic i Pacífic.

## Descripció de la closca

La conquilla té un canal sifonal extremadament llarg. La closca té unes 100 espines, que el protegeixen dels depredadors i eviten que l'animal s'enfonsi en el fang marí tou. Com altres del gènere Murex, s'alimenta d'altres mol·luscs.
És una espècie comuna, però exemplars amb la closca perfecta no se'n troben gaires, ja que les nombroses espines són trencadisses. Fan de 10 a 15 cm de llarg.
| Closca de Murex pecten vista per raigs X, anterior i posterior. | Murex pecten. |
# Samone (Trento)

Samone és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 532 habitants. Limita amb els municipis de Spera i Strigno.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Enrico Lenzi | Llista cívica |
# Cal Martí (Vilanova de Bellpuig)

Cal Martí és un monument del municipi de Vilanova de Bellpuig (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres plantes que fa cantonada entre dos carrers, hi té una entrada per cada un d'ells. De línies molt senzilles té com a elements decoratius les mènsules que sostenen les cornises de les finestres i els forjats.

## Història

La casa fou construïda per un paleta local conegut com «El Capelletes» per la seva afició pels sostres voltats. En un principi fou feta per encàrrec d'un manescal local del que se'n desconeix el nom; tot això es va donar l'any 1880. El 1907, la compra en Cinto Martí, que era «carreta», d'aquí li ve el sobrenom, i després l'heretà el seu fill Miquel, actual propietari. La casa ha estat molt temps deshabitada, servia d'aixopluc als treballadors temporers que arribaven al poble. Ara està arrendada com habitatge.

## Referències

* 1 2 «Cal Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Agustí Juli i Fabregat

Agustí Juli i Fabregat (Barcelona, segle xviii) va ser un mestre d'obres català de la nissaga dels Juli.
Era fill del també mestre d'obres Benet Juli. Pel que fa la seva feina, es va encarregar del projecte i direcció de la fase final de les obres de l'església de Betlem de la rambla de Barcelona a partir de 1732, on també hi va estar treballant el seu cosí Josep Juli i Vinyals. A més d'això, es coneix que va sol·licitar el càrrec de mestre d'obres municipal de Barcelona el 1742 o el 1748, quan el seu germà Josep exercia el càrrec, però Agustí no va arribar a exercir-lo mai.

## Referències

* ↑ Rosell Colomina, 1996, p. 204.
* ↑ Montaner i Martorell, 1990, p. 60.

## Bibliografia

* Montaner i Martorell, Josep Maria. La modernització de l'utillatge mental de l'arquitectura a Catalunya (1714-1859). Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 84-7283-158-2.
* Rosell Colomina, Jaume. La construcció en l'arquitectura de Barcelona a final del segle XVIII. Universitat Politècnica de Catalunya, 1996. Arxivat 2017-08-28 a Wayback Machine.
Els Juli, nissaga de mestres d'obres :
Josep Juli, major Maria Victòria   
 Josep Juli, menor   Benet Juli 
 Josep Juli i Vinyals Josep Juli i Fabregat Agustí Juli i Fabregat
 Oleguer Juli i Bordes :
# Empury

Empury és un municipi francès del departament del Nièvre i la regió de Borgonya-Franc Comtat. El 2019 tenia 85 habitants.

## Referències

* ↑ «Nièvre (France): Arrondissements & Communes - Population Statistics» (en anglès), 29 desembre 2021. [Consulta: 10 juliol 2022].
# Vip, el meu germà superhome

Vip, el meu germà superhome (italià: VIP, mio fratello superuomo) és una pel·lícula d'animació italiana de 1968 dirigida per Bruno Bozzetto. És una paròdia de superherois i va tenir un bon èxit comercial i de crítica. El 2008 se'n va produir una sèrie de televisió derivada en animació 3D, PsicoVip. S'ha doblat al català pel Super3.
Vip, el meu germà superhome va ser el segon llargmetratge d'animació realitzat pel director Bruno Bozzetto després de la seva paròdia de western Johnny i Clementina a l'oest.

## Repartiment

* Oreste Lionello com a Mini VIP
* Fiorella Betti com a Lisa
* Micaela Esdra com a Nervustrella
* Corrado Gaipa com el Coronel
* Pino Locchi com a Schultz
* Lydia Simoneschi com a Happy Betty

## Estrena

Vip, el meu germà superhome es va estrenar a Itàlia el 1968. Al Regne Unit i alguns altres països de parla anglesa, es titula The SuperVips. La pel·lícula també es va estrenar el 7 d'octubre de 2014 en DVD, en una versió restaurada i amb una qualitat d'imatge millorada en comparació amb la versió de DigiView. .El DVD té contingut addicional, que inclou una entrevista de 45 minuts amb Bruno Bozzetto, els guions i material promocional original.

## Enllaços externs

* Vídeo recuperat de la pel·lícula en català

## Referències

* ↑ Roberto Chiavini, Gian Filippo Pizzo, Michele Tetro, Il grande cinema di fantascienza: da "2001" al 2001. Gremese Editore, 2001, p.159
* ↑ Gian Piero Brunetta. The History of Italian Cinema. Princeton University Press, 2009, p. 131.
* ↑ «PSICOVIP by Bruno Bozzetto - Animation Film @ Brooklyn Film Festival». Brooklynfilmfestival.org, 11-06-2012. [Consulta: 29 octubre 2012].
* ↑ Mario Serellini «Bozzetto: il cinema snobba i cartoon italiani ma mi vuole Disney». , April 6, 2009.
* ↑ «Vip, el meu germà superhome». ésAdir. [Consulta: 21 maig 2024].
* 1 2 Curti, 2016, p. 126.

## Bibliografia

* Curti, Roberto. Diabolika: Supercriminals, Superheroes and the Comic Book Universe in Italian Cinema. Midnight Marquee Press, 2016. ISBN 978-1-936168-60-6.
# Poecilia mechthildae

Poecilia mechthildae és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Meyer, M. K., V. Etzel & D. Bork.: A new species of Poecilia, subgenus Mollienesia, from Colombia, with comments on Poecilia cuneata (Garman, 1895) and other related taxa (Teleostei, Cyprinodontiformes, Poeciliidae). Zool. Abh., Staat. Mus. Tierk. Dresden No. 52: 49-55. Any 2002.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Selecció portuguesa de corfbol

La selecció portuguesa de corfbol és dirigida per la Federaçao Portuguesa de Corfebol (FPC) i representa Portugal a les competicions internacionals de corfbol. La federació portuguesa es va fundar l'any 1986 i Adelino Calado n'és president des de l'any 2009.

## Història

Campionat del Món :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 1987 | 3r Campionat del Món | Makkum (Països Baixos) | 9a plaça |
| 1991 | 4t Campionat del Món | Anvers (Bèlgica) | 6a plaça |
| 1995 | 5è Campionat del Món | Nova Delhi (Índia) | 3a plaça |
| 1999 | 6è Campionat del Món | Adelaida (Austràlia) | 5a plaça |
| 2003 | 7è Campionat del Món | Rotterdam (Països Baixos) | 6a plaça |
| 2007 | 8è Campionat del Món | Brno (República Txeca) | 4a plaça |
| 2011 | 9è Campionat del Món | Shaoxing (Xina) | 7a plaça |
| 2015 | 10è Campionat del Món | Anvers (Bèlgica) | 10a plaça |
| 2019 | 11è Campionat del Món | Durban (Sud-àfrica) | 8a plaça |
World Games :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 1997 | 5ns World Games | Lahti (Finlàndia) | 6a plaça |
| 2001 | 6ns World Games | Akita (Japó) | 4a plaça |
| 2009 | 8ns World Games | Kaohsiung (Taiwan) | 6a plaça |
| 2013 | 9ns World Games | Cali (Colòmbia) | 4a plaça |
Campionat d'Europa :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 1998 | 1r Campionat d'Europa | Estoril (Portugal) | 3a plaça |
| 2002 | 2n Campionat d'Europa | Catalunya | 6a plaça |
| 2010 | 4t Campionat d'Europa | Països Baixos | 7a plaça |
| 2014 | 5è Campionat d'Europa | Portugal | 3a plaça |
| 2018 | 6è Campionat d'Europa | Països Baixos | 4a plaça |
| 2018 | 7è Campionat d'Europa | Països Baixos | 3a plaça |
European Bowl :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2005 | 1a European Bowl | Terrassa (Catalunya) | 3a plaça |

## Referències

* ↑ «Federació Portuguesa de Korfbal a l'IKF» (en anglès). IKF.
* ↑ «Adelino Calado eleito presidente» (en portuguès). Record, 04-12-2009.
* ↑ «Història del Campionat del Món de Korfbal» (en anglès). IKF. Arxivat de l'original el 2013-09-20. [Consulta: 10 novembre 2011].
* ↑ «Seleção Nacional vence República Checa» (en portuguès). Record, 05-11-2011.
* ↑ «Història del Korfbal als World Games» (en anglès). IKF.
* ↑ «Jogos Mundiais: Dupla portuguesa 5 na ginástica» (en portuguès). Record, 22-07-2009.
* ↑ «Història del Campionat d'Europa de Korfbal» (en anglès). IKF. Arxivat de l'original el 2013-09-20. [Consulta: 10 novembre 2011].
# Campons

Els campons (en llatí: Camponi) van ser un poble aquità que podria haver viscut a la Vall de Campan a la regió de Bigorra, segons diu Plini el Vell.

## Referències

* ↑ The Penny Cyclopædia. Volum 4 (en anglès). Londres: Charles Knight & Co., 1835, p. 392.
# Acèfal

«Acèfal» té aquests significats:
* Un corrent religiós, vegeu Acèfal (religió)
* Un tipus d'inici musical, vegeu Acèfal (música)
* Mancat de cap, vegeu Acefàlia
# Empty Cage

Empty Cage és un grup de música català, nascut a finals del 2011 a Rubí i format per Sergi Estella (veu i guitarra) i Gerard Tort (bateria i veu). La música que fan està entre el blues i l'indie britànic.
El 2012 van guanyar el concurs de maquetes Sona9 en una votació disputada competint amb Coriolà i a Patch. A finals de 2013 el grup publica el seu primer disc" Tal com raja", enregistrat als Estudis Music Lan amb la producció de Xarim Aresté. El 2019 van publicar el seu segon disc, Moneda de tres cares on destaca l'aposta pel hard rock amb un disc gravat a l'estudi Ultramarinos Costa Brava i que té 'Ultim Batec' com a single.

## Referències

* ↑ «Entrevista a Empty Cage, grupo musical ganador del Sona 9» (en castellà), 22-11-2012. [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ Redacció. «El Sona 9, a duo - 15 nov 2012». [Consulta: 30 desembre 2019].
* 1 2 «Empty Cage guanyen el concurs Sona 9», 14-11-2012. [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ Sona9. «Sona9 : La revolució d'Empty Cage». [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ «Els rubinencs Empty Cage publiquen el seu segon disc: ‘Moneda de tres cares'». [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ RubiTV.cat. «Així sona «Moneda de tres cares», el nou disc d'Empty Cage | RubiTV.cat». [Consulta: 30 desembre 2019].
# Fernando García Morcillo

Fernando García Morcillo (n. Valdemoro, Madrid, 25 de febrer de 1916 - f. Madrid, 10 de desembre de 2002), compositor, director, arranjador i intèrpret. Les seves obres més conegudes són "María Dolores", "El dedo gordo del pie", "La tuna compostelana" i "Mi vaca lechera", especialment aquesta última, que ha passat a formar part del cançoner popular de parla hispana.
| « | Tengo una vaca lechera, no es una vaca cualquiera, me da leche merengada, ¡ay! que vaca tan salada, tolón, tolón, tolón, tolón. | » |
| — Fernando García Morcillo, Mi vaca lechera |||
Membre d'una família de músics (de pare de Villanueva de la Serena i de mare de Don Benito), va cursar estudis de solfeig, piano, trombó, violí, harmonia, composició i adreça d'orquestra en l'Acadèmia de San Miguel i en el Real Conservatori de Música de Madrid, encara que va anar completant la seva formació obrint-se a estils com el jazz, el bolero, la cobla o el boogie. En la dècada de 1940 va ser director de diverses orquestres, així com el director de diversos programes musicals en directe en Ràdio Nacional d'Espanya i Radio Madrid. També va ser durant nou anys director de la casa de discos RCA.
El 1942 comença a dedicar-se a la comèdia musical i la revista, obtenint grans èxits amb obres com "Dos millones para dos", "Zafarrancho", "Oriente y accidente", "Metidos en harina", o "Aquí Leganés" o "La señora es el señor". Des dels anys 50 comença a dedicar-se a compondre per al cinema, sent autor de més de 60 composicions, treballant en multitud d'ocasions amb el director Jesús Franco. També va ser arranjador del disc Forgesound, de Jesús Munárriz i Luis Eduardo Aute.
Artistes com María Dolores Prada, Sara Montiel, Frank Sinatra, o Carmen Sevilla van ser alguns dels intèrprets més destacats de les seves obres. És l'avi de l'expert en drets d'autor David García Aristegui.

## Referències

* ↑ El prolífico compositor de 'Mi vaca lechera' - Obituario de Fernando García Morcillo en el diario El Mundo
* ↑ Muere Fernando García Morcillo, compositor de «Mi vaca lechera» - Diario ABC
* ↑ «Francisco García Morcillo - Compositores de la Copla». Arxivat de l'original el 2003-08-05. [Consulta: 5 agost 2003].
* ↑ Badajoz homenajea a García Morcillo, maestro del bolero - El Periódico Extremadura
* ↑ Legardon, Ainara; García Arístegui, David. SGAE : el monipolio en decadencia. Consonni, 2017. ISBN 9788416205288.
# Vipasne

«Vipasne» té aquests significats:
* Vipasne (Djankoi), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna
* Vipasne (Pervomàiske), localitat de República Autònoma de Crimea a Ucraïna
# Policitèmia

La policitèmia (també coneguda com a poliglobúlia o, menys habitualment, eritrocitosi o eritrocitèmia) és un malaltia, o bé un trastorn, en què l'hematòcrit (el percentatge de volum de glòbuls vermells de la sang) i/o la concentració d'hemoglobina estan elevades en la sang.
Pot ser a causa d'un augment en el nombre de glòbuls vermells ("policitèmia absoluta") o a una disminució en el volum de plasma ("policitèmia relativa"). La policitèmia és de vegades anomenada "eritrocitosi", però els termes no són sinònims, perquè la policitèmia es refereix a qualsevol augment de la massa de sang vermella (a causa d'una eritrocitosi o no), mentre que l'eritrocitosi només es refereix a un augment documentat del recompte d'hematies.
El tractament d'emergència de la policitèmia (per exemple, en hiperviscositat o trombosi) és per flebotomia (treure sang de la circulació). Depenent de la causa subjacent, la flebotomia també es pot utilitzar regularment per reduir l'hematòcrit. Els citostàtics com el busulfan i l'hidroxiurea de vegades s'utilitzen per a la gestió a llarg termini de la policitèmia.
L'espessor de la sang a causa de l'alt percentatge de glòbuls vermells en sang fa que aquesta no pugui fluir de manera normal pels vasos sanguinis, de manera que provoca pruïja, la qual es pot veure agreujada després d'un bany d'aigua calenta.

## Policitèmia absoluta
### Policitèmia secundària

La policitèmia secundària és causada per increments naturals o artificials en la producció de l'eritropoetina. La policitèmia secundària resol quan la causa subjacent és tractada.
La policitèmia secundària en la qual la producció d'eritropoetina augmenta apropiadament s'anomena policitèmia fisiològica:
* Viure a gran alçada.
* Malalties que s'associen a hipòxia, com per exemple la MPOC.
Les condicions on la policitèmia secundària no és com a resultat de l'adaptació fisiològica i es produeix independentment de les necessitats del cos inclouen:
* Neoplàsies - Carcinoma de cèl·lules renals o neoplàsies de fetge, malaltia de von Hippel-Lindau, i anomalies endocrines incloent el feocromocitoma i l'adenoma suprarenal en la síndrome de Cushing.
* Les persones amb nivells de testosterona alts a causa de l'ús d'esteroides anabolitzants, incloent-hi atletes que abusen dels esteroides, o persones amb reemplaçament de testosterona per hipogonadisme o teràpia de reemplaçament d'hormones transgènere, així com persones que prenen eritropoetina, poden desenvolupar policitèmia secundària.

## Policitèmia relativa

La policitèmia relativa és un augment aparent del nivell dels eritròcits a la sang; tanmateix, la causa subjacent és una reducció del plasma sanguini (hipovolèmia, deshidratació).

## Referències

* ↑ "absolute polycythemia" en el Diccionari mèdic de Dorland
* ↑ "relative polycythemia" en el Diccionari mèdic de Dorland
* ↑ «Policitemia vera: MedlinePlus enciclopedia médica» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2021].
# Serra d'Espoia

La Serra d'Espoia és una serra situada als municipis de Carme i la Torre de Claramunt (Anoia), amb una elevació màxima de 456 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cal Peó

Cal Peó és una casa de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa amb planta baixa, deshabitada, i pis al que es pot accedir per unes escales que hi ha per fora d'aquest habitacle. La coberta és a dues aigües i les obertures senzilles.

## Referències

* ↑ «Cal Peó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Ait Bou Oulli

Ait Bou Oulli (en àrab آيت بو علي, Āyt Bū ʿUllī; en amazic ⴰⵢⵜ ⴱⵓⵡⵍⵍⵉ) és una comuna rural de la província d'Azilal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.095 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Empunyadura

L'empunyadura en esgrima és el cilindre (o forma semblant) que segueix la línia de la fulla i que és el punt de prensió de l'arma. És diferent per a dretans i esquerrans. En l'empunyadura francesa, és l'únic element. El conjunt de peces que conformen el mànec del floret, espasa i sabre. L'arma està composta per l'empunyadura, el pom i la cassoleta
L'empunyadura o puny antigament tenia una sèrie d'ornaments i elements de suport que permetre una més bona gestió de les armes. És en aquest aspecte que hi ha hagut més canvis i milloraments.
El pom no existeix en la majoria dels models comuns d'empunyadura, i només en alguns empunyadures d'estil francès, que consta d'una petita bola està en el cable equilibri que fa contrapès perquè sigui més fàcil de mantenir l'equilibri de l'arma.
La cassoleta és una pantalla, en general metall, utilitzada per a protegir la mà del tirador. La cassoleta de l'espasa té forma d'U i es diferencia de la de la mà dreta de Maniche. L'interior de la cassoleta està recobert per una tela encoixinada, per protegir els dits.

## Tipus

Hi ha diverses menes d'empunyadures per a l'espasa i el floret, en les quals els tiradors s'especialitzen, mentre que en sabre totes les empunyadures són les mateixes a l'excepció de la de guarda que depèn de la mà que utilitzi l'espadatxí.
Els principals tipus són:
* Empunyadura dreta (francesa) (hi ha una empunyadura italiana antiga derivada d'aquesta)
* Empunyadura anatòmica o de pistola, que també pot presentar diferents configuracions: Visconti, belga, russa, americà, hongaresa, alemanya, xinesa o Zivkovic.
Mentre que les empunyadures són totes vàlides, en l'actualitat en competició oficial, sols s'utilitzen les empunyadures de pistola, més complexes, però que permeten una millor prensió sobre l'arma.

## Vegeu també

* espasa
* floret
* estoc
* sabre
* fulla
# Fernando García Lorenzo

Fernando García Lorenzo, també conegut com a Nando García, (El Astillero, 18 de desembre de 1912 - Santander, 2 de juny de 1990) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Va destacar al Racing de Santander, on jugà entre 1931 i 1936, quatre d'aquestes temporades a primera divisió. El 1936 fitxà pel FC Barcelona, però amb l'arribada de la Guerra decidí marxar a Amèrica, on jugà a diversos clubs argentins i mexicans. A Mèxic li van donar el sobrenom del gavilán (esparver), per la seva forma de moure els braços quan protegia la pilota. Alguns clubs pels que jugà durant aquests anys foren el CF Atlante, el Vélez Sarsfield, el San Lorenzo o el Real Club España. Les temporades 1945 a 1947 tornà a jugar al FC Barcelona, però a continuació retornà a Amèrica.
Disputà un partit amb la selecció espanyola el 19 de gener de 1936 enfront de la selecció d'Àustria, amb victòria austríaca per 4 gols a 5, en un partit jugat a Madrid. També jugà amb Catalunya l'any 1946.

## Palmarès
### Club de Fútbol Asturias

* Liga Mayor:
** 1939

### Real Club España

* Liga Mayor:
** 1945

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 «Históricos - Fernando Gracía Lorenzo». Real Racing Club, 12-05-2011. Arxivat de l'original el 2011-09-28. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «García». siguealaroja.es. Arxivat de l'original el 2015-07-05. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Vipasne (Djankoi)

* Per a altres significats, vegeu «Vipasne».
Vipasne (en ucraïnès: Випасне, rus: Выпасное, en tàtar de Crimea: Vıpasnoye) és un poble de Crimea, que el 2014 tenia 245 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1948 la vila es deia Sovkhoz Ixun.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Policitèmia vera

La policitèmia vera, també anomenada policitèmia primària, eritrèmia, policitèmia rubra vera o malaltia de Vázquez - Osler, és una síndrome mieloproliferativa crònica en el qual passa un increment de les cèl·lules sanguínies, principalment dels hematies. No obstant això, també sol presentar leucocitosi i trombocitèmia. Afecta principalment a homes.
# Sant Andreu d'Andorra la Vella

L'església de Sant Andreu és una petita edificació religiosa situada a Andorra la Vella, al Principat d'Andorra, prop de l'antic del camí ral que anava de la capital del principat cap a la vall del Valira del Nord. D'origen romànic, fou construïda entre els segles xi i xii, tot hi que va sofrir posteriors transformacions i fou a la fi totalment refeta l'any 1958, a causa del seu estat ruïnós. Està registrada com a Bé d'Interès Cultural.

## Descripció

La capella, d'origen romànic, fou edificada amb murs formats per blocs de maçoneria esculpits, de forma irregular i originalment tenia la porta d'entrada amb arc de mig punt, al mur orientat al sud; contemporàniament es va obrir altre, a la paret oest i protegida per un porxo, que és la que s'utilitza al present. Consta d'una sola nau, amb coberta a dues vessants, de planta rectangular prolongada a l'est per un absis semicircular —cobert per un quart d'esfera— i un petit campanar d'espadanya sobre l'arc presbiteral situat a la intersecció de l'absis amb la nau.
De l'orfebreria d'origen romànic provinent de l'església se'n conserva, al Museu Episcopal de Vic, un reliquiari amb forma d'arqueta del segle xii.

## Vegeu també

* Llista d'esglésies catòliques d'Andorra

## Referències

* ↑ Pla, 1974, p. 642.
* 1 2 3 «Església de Sant Andreu». Patrimoni Cultural d'Andorra. Govern d'Andorra. [Consulta: 28 setembre 2016].
* 1 2 «Capella Sant Andreu». Patrimoni arquitectònic. Comú d'Andorra la Vella. Arxivat de l'original el 2 d’octubre 2016. [Consulta: 28 setembre 2016].

## Bibliografia

* Pla, Josep. Obra completa: Un petit mon del Pirineu, vol 27. Barcelona: Destino, 1974. ISBN 8423308561 [Consulta: 28 setembre 2016].