OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galkhaïta

La galkhaïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Va ser anomenada en honor del dipòsit de As-Hg-Sb de Gal-Khaya, una de les seves localitats tipus.

## Característiques

La galkhaïta és un sulfarsenit de fórmula química (Hg₅Cu)CsAs₄S₁₂. Cristal·litza en el sistema isomètric en forma de cristalls cúbics, de fins a 1,2 cm, i en agregats granulars. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la galkhaïta pertany a «02.G - Nesosulfarsenits, etc. amb S addicional» juntament amb els següents minerals: argentotennantita, freibergita, giraudita, goldfieldita, hakita, tennantita, tetraedrita, selenoestefanita, estefanita, pearceïta, polibasita, selenopolibasita, cupropearceïta i cupropolibasita.

## Formació i jaciments

La galkhaïta es forma en dipòsits hidrotermals de Hg-Au. Va ser descoberta a partir de mostres trobades en dues localitats diferents: el dipòsit de As-Hg-Sb de Gal-Khaya (República de Sakhà, Rússia) i el dipòsit de Sb-Hg de Khaidarkan (Batken, Kirguizstan). També ha estat descrita al Canadà, els Estats Units, Iran i Itàlia.

## Referències

* 1 2 «Galkhaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Galkhaite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 23 gener 2019].
# Falsa alfàbrega

La falsa alfàbrega, Saponaria ocymoides, és una espècie d'herba sabonera. És planta nativa del sud d'Europa, incloent els Països Catalans.

## Descripció

És una planta perenne que arriba a fer 40 cm d'alt. La seva tija és de prostrada a ascendent, llenyosa, vermellenca, força pilosa i molt embrancada. Les fulles són d'ovades a lanceolades, sèssils i piloses, d'1 a 3 cm de llargada. Les flors tenen cinc pètals vermells o rosats (rarament amb els pètals blancs) i amb les anteres blaves. Els pètals estan fusionats en un tub de 8-10 mm de llargada.
Creix en llocs pedregosos i en boscos. Prefereix els sòls calcaris. Viu fins als 1500 m d'altitud (rarement fins als 2400 m)

## Cultiu

S. ocymoides es cultiva com planta ornamental en rocalla i en parets de pedra seca a ple sol. Ha guanyat el premi de la Royal Horticultural Society, Award of Garden Merit.

## Galeria

* Il·lustració de Saponaria ocymoides a Atlas der Alenflora
* Planta de Saponaria ocymoides a Còrsega

## Referències

* ↑ «The Plant List: A Working List of All Plant Species».
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-10-26. [Consulta: 26 octubre 2015].
* 1 2 RHS A-Z encyclopedia of garden plants. United Kingdom: Dorling Kindersley, 2008, p. 1136. ISBN 1405332964.
* ↑ «RHS Plant Selector - Saponaria ocymoides». [Consulta: 2 juny 2013].
* Pignatti S. - Flora d'Italia – Edagricole – 1982, Vol. I, pag. 261

## Enllaços externs

* Saponaria ocymoides Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Gardening
# Agama (gènere)

Agama és un gènere de sauròpsid escatosos de la família dels agàmids distribuïts per Àfrica i Orient Mitjà. Habiten en una gran varietat d'hàbitats, des de boscos i matolls fins a deserts i zones urbanes.

## Taxonomia

El gènere Agama es compon de 47 espècies:
* Agama aculeata (Merrem, 1820)
* Agama africana (Hallowell, 1844)
* Agama agama (Linnaeus, 1758)
* Agama anchietae (Bocage, 1896)
* Agama armata (Peters, 1855)
* Agama atra (Daudin, 1802)
* Agama bocourti (Rochebrune, 1884)
* Agama boensis Monard, 1940
* Agama bottegi (Boulenger, 1897)
* Agama boueti (Chabanaud, 1917)
* Agama boulengeri (Lataste, 1886)
* Agama caudospinosa (Meek, 1910)
* Agama cristata Mocquard, 1905
* Agama doriae (Boulenger, 1885)
* Agama etoshae (McLachan, 1981)
* Agama finchi (Böhme et al., 2005)
* Agama gracilimembris (Chabanaud, 1918)
* Agama hartmanni (Peters, 1869)
* Agama hispida (Kaup, 1827)
* Agama hulbertorum Wagner, 2014
* Agama impalearis (Boettger, 1874)
* Agama insularis (Chabanaud, 1918)
* Agama kaimosae (Loveridge, 1935)
* Agama kirkii (Boulenger, 1885)
* Agama knobeli Boulenger & Power, 1921
* Agama lanzai Wagner et al., 2014
* Agama lebretoni Wagner et al., 2009
* Agama lionotus (Boulenger, 1896)
* Agama lucyae Wagner & Bauer, 2011
* Agama montana (Barbour & Loveridge, 1828)
* Agama mossambica (Peters, 1854)
* Agama mucosoensis Hellmich, 1957
* Agama mwanzae (Loveridge, 1923)
* Agama parafricana Trape et al., 2012
* Agama paragama (Grandison, 1968)
* Agama persimilis (Parker 1942)
* Agama picticauda (Peters, 1877)
* Agama planiceps (Peters, 1862)
* Agama robecchii (Boulenger, 1892)
* Agama rueppelli (Vaillant, 1882)
* Agama sankaranica (Chabanaud, 1918)
* Agama somalica Wagner et al., 2013
* Agama spinosa (Gray, 1831)
* Agama sylvana (Macdonald, 1981)
* Agama tassiliensis Geniez et al., 2011
* Agama turuensis (Loveridge, 1896)
* Agama weidholzi (Wettstein, 1932)

## Referències

* ↑ Reptile Database - Agama
# Reimarochloa

Reimarochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Reimarochloa aberrans
* Reimarochloa acuta
* Reimarochloa brasiliensis
* Reimarochloa oligostachya
# Llobregós

El Llobregós (o Riubregós, Lo Bregós) és un riu de Catalunya, afluent del Segre per l'esquerra.
Neix al terme municipal de la Molsosa, a la comarca del Solsonès i mor al Segre prop de Ponts, ja a la comarca de la Noguera després de travessar la part nord de la Segarra formant la vall que duu el seu propi nom i en la qual trobem poblacions com Castellfollit, Torà, Biosca o Sanaüja. El seu cabal és força migrat i variable segons l'època de l'any. Una part de la Vall del Llobregós ha sigut llistat com a espai d'interès natural protegit.

## Afluents

* Riera de Llanera
* Riera d'Ivorra
* Riera de Biosca
* Riera de Sanaüja

## Referències

* ↑ Estudio piloto de una cuenca...del río Segre
* ↑ «Llobregós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tremolí

* Aquest article tracta sobre l'espècie Leccinum aurantiacum, la representativa dels bolets coneguts com a Mollerons. Per a d'altres espècies que reben aquests nom comú vegeu Molleró.
El tremolí (Leccinum aurantiacum) també anomenat molleró de trèmol, abró vermell i molleró rogenc és un molleró comú, del grup dels mollerons alberencs o abrons, de l'ordre dels boletals.

## Morfologia

Bolet d’aspecte esvelt però alhora robust. Barret de 5 a 20 cm de diàmetre; superfície de llisa a finament vellutada; de color uniforme; de caoba o taní a vermell ataronjat o taronja canyella, amb l’edat pot empal·lidir fins a falb; marge excedent, de jove plegat sobre els porus, més tard fragmentat en peces triangulars o irregulars, de fins a 6mm; no acostumen a desaparèixer amb l’edat. Tubs de blancs o cremosos a beix brunenc o bru grisenc; brunencs al frec; porus de blancs o cremosos a beix brunenc o bru grisenc; brunencs al frec. Cama consistent, més inflada cap el peu, del diàmetre del barret; blanca, peu sovint amb taques blaves; amb aspres vermellosos de ben jove, amb l’edat enfosqueixen a bru vermellosos, bru vinaci i finalment a bistre; en collir el bolet cal vigilar si la cama és coberta per herbes ja que en aquestes circumstancies els aspres poden ser gairebé blancs; més patents cap el peu. Carn blanca, al tall enfosqueix a gris vinaci, després a sèpia i finalment a fosc o bistre; en el peu pot ser blau verdosa.

## Hàbitat

Des de l’estiu a la tardor; sembla preferir substrats silícics i neutres; des de l’estatge subalpí a la terra baixa; vora caducifolis, estableix micorrizes especialment amb trèmols, però també roures, bedoll, faig, castanyer i salzes.

## Comestibilitat

Comestible, cal eliminar la cama.

## Comentaris

Per l'aspecte és molt proper el tremolí de cama blanca (Leccinum albostipitatum). Les diferències més evidents estan en el color dels aspres de la cama i el color del barret, tant en material fresc com deshidratat. Mentre en el tremolí els aspres són bru vermellosos, en el tremolí de cama blanca els aspres en els exemplars joves són completament blancs i tan sols enfosqueixen lleument amb l'edat (Cal ser prudents en emprar aquests detalls especialment en tremolins que han estat molt de temps coberts per restes vegetals).

## Referències

* 1 2 3 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions. 2013, ISBN 9788496905986
* 1 2 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* 1 2 Læssøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of Temperate Europe. Princeton: Princeton University Press, 2019. ISBN 9780691180373.
* ↑ Llistosella, Jaume. «Mòdul Fongs. Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya. Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona.», 2013.
* ↑ «Tremolí (Leccinum aurantiacum) · micopedia.cat». [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ Knudsen,, H.; Taylor, A.. in: Knudsen, H. & Vesterholt, J.(Eds.). Funga Nordica. Nordsvamp, 2008, p. 169-173.
# Consell Econòmic Palestí per al Desenvolupament i la Reconstrucció

El Consell Econòmic Palestí de Desenvolupament i Reconstrucció (PECDAR) (àrab: المجلس الاقتصادي الفلسطيني للتنمية والإعمار, al-Majlis al-Iqtiṣādī al-Filasṭīnī li-t-Tanmiya wa-l-Iʿmār) és una institució independent creada per l'Organització per a l'Alliberament de Palestina el 1993. Les seves principals responsabilitats són la coordinació amb les comunitats de donants en els projectes de construcció d'infraestructures de l'Autoritat Nacional Palestina, així com la defensa de la política econòmica. Està dirigit per Muhammad Abu Awad i respon davant d'un Consell d'Administració dirigit per Mahmoud Abbas.

## Referències

* ↑ «Introduction». www.pecdar.ps. [Consulta: 4 març 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Babakin (cràter)

* Aquest article tracta sobre un cràter de la Lluna. Si cerqueu un cràter de Mart, vegeu «Babakin (cràter marcià)».
Babakin és un petit cràter d'impacte que es troba a la part sud del cràter Fermi, en una zona abrupta de la cara oculta de la Lluna.
* Localització de Babakin (centre de la imatge)
* Fotografia de la missió Apollo 15
La vora del cràter és simètric, circular i amb arestes vives, amb només alguna erosió menor i una lleugera depressió al llarg de la vora nord. Les parets interiors tenen un pendent que baixa suaument cap al centre.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Agalychnis spurrelli

La granota desliçadora (Agalychnis spurrelli) és una espècie de granota pertanyent a la família dels hílids. S'estén extensament a les terres baixes humides i les porcions més baixes de zones de Costa Rica del sud-est i al sud-oest, a través de Panamà i de les terres baixes pacífiques de Colòmbia a Equador del nord-oest. Aquesta espècie és molt invisible a causa dels seus hàbits arboris.
# Reiko Takashima

Reiko Takashima (高島礼子 Takashima Reiko; nascuda el 25 de juliol de 1964 a Yokohama, Kanagawa, Japó) és una actriu japonesa.
Activa en sèries de televisió, pel·lícules, i comercials publicitaris, els seus papers han inclòs fer de ninja en jidaigeki com a Abarembō Shōgun i Abare Hasshū Goyō Tabi, l'esposa Oeyo del shogun Tokugawa Hidetada, la Dama Fujitsubo en un especial amb personatges basats en El Conte de Genji, una cap yakuza en la pel·lícula Gokudo no Onna-tachi, una advocada d'Okinawa, i una escorta.

## Referències

* ↑ «Perfil de Takashima». Arxivat de l'original el 2008-04-30. [Consulta: 15 octubre 2009].

## Enllaços externs

* perfil JMDb (japonès)
* http://www.ohtapro.co.jp/ohta_pro/profile/ta_re/ Arxivat 2008-04-30 a Wayback Machine.
# Llorenç Llagostera

Llorenç Llagostera (principis del segle xvi) va ser un catedràtic de medicina.
Va estudiar a les universitat de Lleida i València. El dia 1 de febrer de 1538 va obtenir el grau de doctor en medicina a l'Estudi General de Barcelona. Durant els anys 1536-1543 va constar entre els noms proposats per a la elecció dels oficis de canceller, rector i tresorer per insaculació. Va ser nomenat rector de l'Estudi General, càrrec que va exercir entre l'1 d'agost de 1555 i el 31 de juliol de 1556.
Va morir a finals del segle xvi.

## Referències

* ↑ Fernández Luzón, Antonio. La Universidad de Barcelona en el s. XVI (en castellà). Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2003, p. 634 [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ Fernández Luzón, Antonio. La Universidad de Barcelona en el s. XVI (en castellà). Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2003, p. 636 [Consulta: 20 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Registre d'autoritat de Llorenç Llagostera Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.. Catàleg d'autoritats del CRAI de la UB. (Consulta: 16 de març de 2015).
# Torre del Mojón o de la Contienda

La Torre del Mojón o Torre de la Contienda és un bé d'interès cultural format per les restes d'una torre de guaita o de defensa situada a la frontera entre Castella i Aragó.
Es troba a la partida de El Mojón, al municipi de Setaigües, comarca de la Foia de Bunyol, (Província de València). Té la condició de bé d'interès cultural amb número 46.18.229-002 per declaració genèrica.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ http://usuarios.multimania.es/vicolm/foia8.htm Arxivat 2013-04-12 at Archive.is
* 1 2 3 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=193
# Trànsportni

«Trànsportni» té aquests significats:
* Trànsportni (Krasnodar), poble del krai de Krasnodar, a Rússia
* Trànsportni (Magadan), poble de l'óblast de Magadan, a Rússia
# Trastorn de l'estat d'ànim

Els trastorns de l'estat d'ànim és el terme que reben un grup de trastorns definits pel Manual Diagnòstic dels Trastorns Mentals, per als quals es teoritzen una sèrie de característiques subjacents com a causa d'alteracions en l'estat d'ànim. El DSM-IV defineix uns episodis afectius, els quals poden ser de caràcter depressiu (estat d'ànim deprimit o pèrdua de l'interès o sensació de plaer) o maníac (estat d'ànim anormal i persistentment elevat, expansiu o irritable). Aquests episodis es combinarien generant diversos patrons, constituint així els diferents trastorns de l'ànim. Originalment, el psiquiatre anglès Henry Maudsley va proposar una categoria de trastorns afectius. Posteriorment aquest terme va ser substituït per trastorn de l'estat d'ànim, terme que fa major èmfasi l'aspecte subjacent o longitudinal d'aquesta categoria.
Kay Redfield Jamison i altres, han estudiat els possibles enllaços entre els trastorns de l'estat d'ànim -especialment el trastorn bipolar- i la creativitat, concloent que alguns tipus de personalitat poden afavorir al mateix temps el patiment de trastorns de l'estat d'ànim i la creativitat. La relació entre depressió i creativitat sembla presentar-se amb major intensitat entre poetes i dones.

## Trastorns

Es caracteritzen per pertorbacions en l'estat d'ànim o un estat emocional prolongat.
* Depressió: la persona se sent aclaparada per la tristesa, perd interès en les activitats i mostra altres símptomes com culpa excessiva o sentiments de minusvalidesa.
* Demència: pertorbacions mentals que no es consideren responsables per les seves accions delictives.
* Psicosi: perd el contacte amb la realitat.
* Mania: es torna eufòrica extremadament activa i es distreu amb facilitat.
* Trastorn bipolar: s'alternen la mania i la depressió interrompudes de vegades per períodes d'un estat d'ànim normal.
* Distorsions cognitives: resposta il·lògica i inadaptada a esdeveniments negatius primerencs que condueixen a sentiments d'incompetència i minusvalidesa que són reactius cada vegada que sorgeix una nova situació semblant als esdeveniments originals.

## Referències

* ↑ Sadock 2002, p. 534
* ↑ Lewis, AJ «Melancholia: A Historical Review.». Journal of Mental Science, 80, 1934, p. 1-42. DOI: 10.1192/bjp.80.328.1.
* ↑ Experts pondre link between creativity, mood disorders - CNN.com.
* ↑ Kaufman, JC «The Sylvia Plath effect: Mental illness in eminentment creatiu writers». Journal of Creative Behavior, 35, 2001, p. 37-50.
* ↑ Bailey, DS «Considering Creativity: The 'Sylvia Plath' effect». Journal of Creative Behavior, 34, 2003, p. 42.
Viccionari
# Trudfront

Trudfront (en rus: Трудфронт) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 2.563 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Turi (llengua)

El Turi és una llengua Munda amenaçada, molt relacionada amb el Santali. És parlada, aproximadament, per la meitat del poble Turi, mentre que l'altra meitat parla Sadri, a Jharkhand, Mundari, a Bengala Occidental, i Oriya, a Orissa (Índia).

## Distribució

Osada (1991) va fer un llistat amb les localitzacions on es parla el Turi:
* Jharkhand (pob. 133.137 el 1981; aleshores part de Bihar)
** Districte de Giridih
** Districte de Ranchi
** Districte d'Hazaribagh
* Madhya Pradesh
** Districte de Raigarh
** Districte de Chhattisgarh
* Bengala Occidental (pob. 26.443 el 1981)
* Orissa (pob. 7.374 el 1981)

## Referències

* ↑ Turi a Ethnologue (18a ed., 2015)
* Konow, Sten. 1906. Tūrī. In Grierson, George A. (ed.), Muṇḍā and Dravidian Languages, 128-134. Calcutta: Office of the Superintendent of Government Printing.
* Osada, Toshiki. 1991. Father Ponette's Field Note on Turi with a Comparative Vocabulary. Journal of Asian and African Studies 42. 175-189.
# Turi (Equador)

Turi és una ciutat i parròquia del Cantó Cuenca, Província d'Azuay, Equador. La parròquia té una superfície de 26,2 km² i segons el cens equatorià de 2001 tenia una població total de 6.692 persones. Turi s'alça sobre un turó que domina la ciutat de Cuenca.

## Referències

* ↑ «Parroquia Turi». Arxivat de l'original el 2012-12-19. [Consulta: 7 desembre 2012].
# Turhan Sultan

Turhan Sultan o Turhan Hatice Sultan (Rutènia, 1626 — Istanbul, 1683) fou la mare del sultà otomà Mehmet IV i regent de l'Imperi Otomà.
Era esclava de la valide Kösem Sultan, i com a tal va entrar a l'harem de Murat IV (1623-1640) i d'Ibrahim I (1640-1648). Fou la mare del fill gran d'Ibrahim, Mehmet (després Mehmet IV), nascut el 1641, i segurament de la filla Fatma Sultan (1642-1657). Mehmet IV va pujar al tron amb 7 anys el 1648 i Turhan Sultan va esdevenir valide sultan (reina mare), però inicialment va estar sota l'ombra de Kösem Sultan, l'àvia del sultà (büyuk valide sultan = la mare gran del rei). Quan Kösem va amenaçar de deposar Mehmet en favor d'un germà més jove, fou assassinada (1651), segurament a instigació de Turhan, que llavors va assolir la regència en nom del seu fill de 10 anys. Després de cinc anys d'inestabilitat amb 13 grans visirs –un dels quals només va exercir unes hores i d'altres uns dies o uns mesos, i només un va superar l'any–, el 15 de setembre de 1656 va nomenar gran visir Köprülü Mehmet Paşa, a qui va cedir gran part del seu poder, tot i que encara va conservar una notable influència. El nomenament de Köprülü es diu que va significar el final de l'anomenat «sultanat de les dones», en què les valide sultan exercien una influència determinant a la cort.
Va morir el 1683 i fou enterrada a la seva türbe de la mesquita Nova d'Istanbul, també coneguda com la mesquita de la Valide Sultan.

## Bibliografia

* Histoire de l'Empire ottoman, depuis son origine jusqu'à nos jours, par J. von Hammer; traduit de l'allemand par J. J. Hellert, volum 1 a 18
# Txaikovski (Perm)

Txaikovski (en rus: Чайковский) és una ciutat de Rússia, es troba al territori de Perm. El 2023 tenia 75.324 habitants. Es troba en una península formada pel riu Kama a l'oest i el seu afluent, el Saigatka, a l'est, a 325 km al sud-oest de Perm.

## Història

Txaikovski fou fundada el 1955. Rebé l'estatus d'assentament urbà el 1956 i el de ciutat el 1962, esdevenint el centre administratiu de la regió. Fou batejada amb el nom del compositor rus Txaikovski en honor de la seva memòria, qui nasqué a la vila veïna de Vótkinsk, a 35 km al nord.

## Referències

* ↑ «Recensements et estimations de la population depuis 1897». — «Office fédéral de statistiques, Recensement de la population russe de 2010». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2012». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2013».
# Txaixinski

Txaixinski (en rus: Чашинский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kurgan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 143 habitants. Pertany al districte de Ketovo.

## Referències

* ↑ Форсирование реки Тобол красной 5-й дивизией у г. Курган и взятие станции Варгаши
# Turó Rodó (Sant Martí de Llémena)

El Turó Rodó és una muntanya de 848 metres que es troba al municipi de Sant Martí de Llémena, a la comarca catalana del Gironès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Txerepànovo (Perm)

* Per a altres significats, vegeu «Txerepànovo».
Txerepànovo (en rus: Черепаново) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia vuit habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Txeriktei

Txeriktei (en rus: Чериктей) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que el 2014 tenia 478 habitants, pertany al districte de Borogontsi.

## Referències

* ↑ Хохлачев В.. Заполярный Помпей.