OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Manuel Álvarez Fernández

José Manuel Álvarez Fernández (Granada, 28 de març de 1967) és un exfutbolista andalús que jugava com a davanter.
Va jugar tres temporades en primera divisió: la 88/89 i la 89/90 amb el Reial Oviedo (28 partits i 2 gols) i la 94/95 amb la SD Compostela (5 partits). També va jugar amb el CD Lugo.
# Pseudanthias calloura

Pseudanthias calloura és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total i les femelles 9,46.
* Nombre de vèrtebres: 26.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 53-56 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Palau.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1871-1876. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tome VII. Percoides I, Priacanthiformes, Serraniformes, Grammisteiformes, Percaeformes, Datniaeformes. Atlas Ichthyol. v. 7 . 1-126.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 «Pseudanthias calloura» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Ida, H. i J. Sakaue, 2001. Pseudanthias calloura (Teleostei: Perciformes), a new serranid fish from Palau, Central Pacific. Ichthyol. Res. 48(3):263-268.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i J.E. Randall, 1999. Serranidae. p. 2442-2547. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cirerer del Japó

El Cirerer del Japó (Prunus serrulata, sinònim Cerasus serrulata (Lindl.)) és una espècie d'arbre caducifoli. Pertany a la familia de les rosàcies. Originari de l'est d'Àsia, on juntament amb Prunus jamasakura forma boscos en pujols de la Xina, Japó i Corea.

## Descripció

Arbre de mida petita d'entre 8 i 12 m d'alt. Les fulles estan disposades alternades i són simples, ovato-lanceolades de 5 a 13 cm de llarg i de 2,5 a 6,5 cm d'ample amb marge serrat. Les flors, de blanques a rosades, es fan en raïms al mateix temps que les noves fulles apareixen a la primavera. El fruit, la cirera, és una drupa negra globosa de 8 a 10 mm de diàmetre. És un arbre força resistent a les gelades i a la falta de pluges.

## Tractaments culturals

És de fàcil propoagació, mitjançants esqueixos, just després de la caiguda de la fulla. Generalment es cultiva en exemplars aïllats, grups de 3 o 5 o en alineacions. No necessita poda, només que s'han d'eliminar les branques danyades o mortes.
Existeixen diferents cultivars utilitzats en la jardineria: El més cultivat és el Kazan, cultivar molt vigoròs i amb un magnífic color de tardor; l'Amanogawa té les flors dobles, és de color rosa pàlid i forma de columna; el Kiku-shidare-sakura de port amb branques pendules, tipus desmai; el Tai Haku amb flors blanques i senzilles; la més fermosa potser és el Shirofugen i les seves flors són roses al brotar, blanques un cop obertes i tornen a tenyir-se de rosa abans de caure.
El Cirerer Japonès és perfecte per jardins urbans però a canvi, pot patir de plagues de pulgó que s'eliminen molt fàcilment amb un insecticida sistemàtic.

## Formes i varietats

Actualment no hi ha cap varietat acceptada però les següents estan en revisió:
* Prunus serrulata var. serrulata
* Prunus serrulata f. fugenzo
* Prunus serrulata var. pubifolia
* Prunus serrulata var. shimidsuii

## Usos

És molt usat com a arbre ornamental a gran part de les zones de clima temperat del món (també a Barcelona).
És vist com a part de la cultura japonesa sota la forma del Hanami. Al Japó, els especialistes en botànica realitzen prediccions per mirar d'endevinar el dia exacte que cauran els petals de Sakura a cada una de les regions. Just quan cauen els pètals, la gent s'hi reuneix a sota i celebra l'arribada del bon temps.

## Referències

* ↑ «Prunus serratula». The Plant List.
* Rushforth, K. (1999). Trees of Britain and Europe. Collins ISBN 0-00-220013-9.
* Flora of China: Cerasus serrulata
* NC State University: Prunus serrulata Arxivat 2004-10-10 a Wayback Machine.
* Arborist's photo: size potential for Prunus serrulata 'Shirotae' ('Mt. Fuji') Arxivat 2007-12-21 a Wayback Machine.
* Predicció del dia en el que cauen els pètals de Sakura: Sakura Weather Map
# Dicloxacil·lina

La dicloxacilina és un antibiòtic β-lactàmic resistent a penicil·linasa.

## Activitat i mecanisme d'acció

Antibacterià. AntiGram+. De la família de les penicil·lines. Resistent a β-lactamases. Exerceix la seva acció bactericida sobre el creixement i divisió de la paret cel·lular bacteriana, encara que no es coneix exactament el mecanisme d'acció implicat.
Els peptidoglicans mantenen la paret cel·lular bacteriana rígida, protegint el bacteri contra ruptura osmòtica. Les bencilpenicilines inhibeixen el pas final de la unió de peptidogligans mitjançant la seva unió a transpeptidases, proteïnes fixadores de penicil·lines, que es troben a la superfície interior de la coberta cel·lular bacteriana, inactivant-les.
Altres mecanismes implicats: lisis bacteriana a causa de la inactivació d'inhibidors endògens d'autolisines bacterianes.

## Propietats fisicoquímiques

* Solubilitat: Soluble en aigua i metanol, menys soluble en butanol i lleugerament soluble en acetona i solvents orgànics.
* Dosi letal: en ratolins → 0,9 (g/kg)v.i. en rates → 0,63 (g/kg) i.p.

## Indicacions

És efectiva contra Staphilococcus aureus productors de penicil·linases, a més, per tractar certes infeccions causades pels bacteris com la pneumònia i altres infeccions als ossos, sentits, pell i vies urinàries. Els antibiòtics no tenen cap efecte sobre els refredats, la grip o altres infeccions víriques.

## Vegeu també

* Flucloxacil·lina
* Antibiòtic
* Patogenicitat bacteriana

## Referències

* Guia de terapèutica antimicrobiana 2008. Mensa J, Gatell J Mª, Azanza J R, et al. Elsevier Doyma. 2008. ISBN 978-84-458-1813-8.
* Goodman & Gilman. Les bases farmacològiques de la Terapèutica. Brunton L, Parker K. 2006. Isbn 9701057392.
* Antibiotic essentials. Cunha BA. Physicians ´ Press 2007.
# Lomax (Illinois)

Lomax és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 477 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lomax tenia 477 habitants, 196 habitatges, i 134 famílies. La densitat de població era de 177,1 habitants/km².
Dels 196 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.609 $ i la renda mediana per família de 36.736 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.875 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 14.066 $. Aproximadament el 5% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lomax». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lomax». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Josep Aguiló Aguiló

Josep Aguiló Aguiló (Son Servera, Mallorca, 1887 - Palma, 1961)., també conegut com a Josep Aguiló de Son Servera, va ser un metge i polític mallorquí.

## Biografia

Va néixer a Son Servera el 25 de maig de 1887. El 1910 va ser un dels fundadors de l'Associació d'Estudiants de la Universitat de Barcelona. Obtingué la llicenciatura en medicina el 21 de juny de 1912, als 25 anys, aconseguint el Premi Extraordinari de llicenciatura. El 1917 es va casar amb Josepa Tarongí Tarongí. S'establí com a metge a Palma, on fundà i dirigí un dispensari gratuït per a infants pobres. L'any 1927 obtingué el títol de doctor en medicina i cirurgia per la Universitat Central de Madrid.
Va ser president del Foment del Civisme i col·laborador de "La Vanguardia Balear", dirigida per l'advocat Jeroni Massanet Beltran. L'abril de 1924 fou designat regidor de l'Ajuntament de Palma, en el primer consistori del Directori Militar del General Primo de Rivera, essent batle Francesc Salas Albertí. Va participar coma vocal de la Comissió de Sanitat, així com a la Comissió de Murades. El juny de 1936 va signar la Resposta als catalans. Un cop haver esclatat la revolta feixista es va retractar d'aquesta signatura amb una carta oberta a la premsa mallorquina.
Va ser metge consultor de Médica Mallorca. Morí als 74 anys, el 6 de juny de 1961.

## Referències

* ↑ Dr. José Aguiló de Son Servera, mi abuelo Pep Ignasi Aguiló Fuster. Economista Balear.
* ↑ José Aguiló de Son Servera. "Una carta". El Día, 17 de setembre de 1936. P. 3.
# Qadisiyya (Tigris)

Al-Qadissiyya fou una antiga ciutat de l'Iraq, a la riba oriental del Tigris a uns 12 km al sud-est de Samarra.
Sembla que fou una vila de certa importància on es fabricava vidre. Segurament va desaparèixer al final del segle ix o al començar el segle x, després que Samarra va deixar de ser la capital abbàssida al final del segle ix. Ja no apareix esmentada al segle X ni posteriorment.
Es conserven les seves ruïnes entre dos canals del Tigris, anomenats canals d'al-Katul; les muralles formen un polígon octogonal flanquejat de torres i defensat per 16 bastions; per la datació convencional sembla que totes les construccions són d'època abbàssida i no gens anteriors.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Al-Ḳādisiyya".
# Dolls (pel·lícula de 1912)

Dolls és una pel·lícula muda produïda per l'Éclair America estrenada el 27 d'agost de 1912 i protagonitzada per Barbara Tennant. Les crítiques del moment destacaven el paper de Tennant i que la seva interpretació s'adeia molt bé amb el caràcter del personatge.

## Argument

El pare de Nellie Simpson mor deixant-li només uns pocs dòlars i sense cap mitjà per guanyar-se la vida. És acollida pel Dr. Day i la seva dona fins que es decideixi que es pot fer per ella. Se la veu tan trista que el Dr. Day busca algun al·licient per animar-la i se l'emporta a fer la seva ronda de visites mèdiques. Arriben a la casa d'una dona molt pobre que té una única filla paral·lítica. Betty, que ni tan sols és capaç d'asseure's. Mentre parla amb la petita, Nellie descobreix un drap al llit amb el que modela una nina grollera. Quan Betty la veu, s'emociona tant i li agraeix de tal manera que el Dr. Day li promet que li comprarà una nina de veritat i si Nellie la vesteix, i l'acord queda segellat. Quan porten la nina a Betty, un home ric l'envia perquè vinguin a veure la seva filla Lily de cinc anys que s'ha quedat sense mare. La nena crida perquè vol la nina, i el seu pare contracta a Nellie perquè vesteixi totes les nines de Lily. Ell s'enamora d'ella i acaben promesos.

## Repartiment

* Clara Horton (Lily Carr)
* Barbara Tennant (Nellie Simpson)
* Leslie Stowe (Dr. Day)
* Robert Frazer (Anson Carr)
* Julia Stuart (Mrs. Day)
* Fred Nesbit (George Simpson, pare de Nellie)
* Isabel Lamon (cuidadora de Lily)

## Referències

* ↑ «Comments on the films». Moving Picture World, 13, 9, 31-08-1912, pàg. 881.
* ↑ «A few words on film merits». Moving Picture News, VI, 9, 31-08-1912, pàg. 9.
* ↑ «Manufacturer's synopsis of films». The Moving Picture News, VI, 7, 17-08-1912, pàg. 29.
# Angelika Ouedraogo

Angelika Sita Ouedraogo (Ouagadougou, Centre, Burkina Faso, 4 de desembre de 1993) és una nedadora burkinesa.
Va representar el seu país en els Jocs Olímpics de Londres 2012. Va competir en estil lliure, 50 metres.

## Referències

* ↑ «Angelika Ouedraogo Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-12-14. [Consulta: 20 febrer 2017].
* ↑ «Olympic Results - Official Records» (en anglès). International Olympic Committee, 26-01-2017. Arxivat de l'original el 2012-07-21 [Consulta: 20 febrer 2017].
* ↑ L'Observateur Paalga Jeux olympiques : Sévérine Nébié, l'espoir burkinabè Arxivat 2013-12-26 a Wayback Machine. 29 juliol 2012 "Des onze membres qui composent la délégation burkinabè, on compte cinq athlètes : Sévérine Nébié (judo), Gérard Kobeané, Marthe Koala (Athlétisme), Angelica Ouédraogo et Adama Ouédraogo (natation)."
* ↑ Sidwaya Les 22 meilleurs sportifs du Burkina qui fêteront les 20 ans de l'AJSB Arxivat 26 December 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. Assemblée générale de l'AJSB 25 Nov. 2012 "Angélica Ouédraogo qui a dit n'avoir plus d'adversaire au Burkina en natation, a convaincu les journalistes sportifs."
# Chiasmocleis schubarti

Chiasmocleis schubarti és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Pimenta, B. & Verdade, V. 2004. Chiasmocleis schubarti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Diclorur de sofre

El clorur de sofre (II) o diclorur de sofre (SCl₂) és un líquid de color vermell cirera. És produït mitjançant la cloració del sofre elemental o del diclorur de disulfur S₂Cl₂. La separació de SCl$_{2,}$ des de S₂Cl$_{2,}$ és possible mitjançant la destil·lació amb PCl$_{3,}$ per formar un azeòtrop del 99% de puresa.

## La cloració del sofre

La cloració del sofre ocorre en una sèrie d'etapes, algunes d'aquestes són:
       S₈ + 4Cl₂ → 4S₂Cl₂; ΔH = −58.2 kJ/mo
       S₂Cl₂ + Cl₂ → 2SCl₂; ΔH = −40.6 kJ/mol
L'addició del Cl₂ al S₂Cl₂ és considerada per produir, mitjançant una valència mixta, el producte intermedi Cl₃S-SCl.
El SCl₂ experimenta, fins i tot, una nova cloració per a donar el SCl₄, però aquesta espècie és inestable a prop de la temperatura ambient. És probable que existeixin diversos S$_x$Cl₂, on x >2.

## L'ús de síntesis químiques

* El SCl₂ s'usa ocasionalment en síntesis orgàniques. Una aplicació és la seva addició a l'1,5-ciclooctadiè per a donar un tioèter dicíclic. En una reacció -lamentablement coneguda-, el SCl₂ afegit a l'etilè dona mostassa ensofrada, un dels dos tipus d'armes químiques del tipus gas mostassa -que de fet no és pas un gas, sinó que és un líquid.
* El SCl₂ és un precursor del SF₄.
* El SCl₂ és un reactiu principal en la preparació de compostos S-N relacionats amb el S₄N₄.
* El SCl₂ reacciona amb l'H₂S per a donar sulfurs d'hidrogen "superiors", com el S₃H₂.

## La seguretat

El SCl₂ reacciona mitjançant la hidròlisi, potencialment perillosa pel despreniment d'àcid clorhídric. Les mostres amb molt temps contenen el Cl₂.

## Bibliografia

* M. Schmidt, W. Siebert "Sulphur" Comprehensive Inorganic Chemistry Vol. 2, ed. A.F. Trotman-Dickenson. 1973.
# Louis Melville Milne-Thomson

Louis Melville Milne-Thomson (Ealing, 1 de maig de 1891 - Sevenoaks, 21 d'agost de 1974) va ser un matemàtic anglès.

## Vida i Obra

Fill d'un metge militar, va patir de nen un atac de polio que li va esguerrar un braç i el va deixar coix, inútil doncs pel servei militar. Va ser escolaritzat al Clifton College de Bristol on, en acabar el 1909, va obtenir una beca pel Corpus Christi College de la universitat de Cambridge en la qual es va graduar en matemàtiques el 1913.
El 1914 va ser nomenat professor del Winchester College (Hampshire) on va romandre fins al 1921 en que va passar a ser professor del Royal Naval College de Greenwich. Es va retirar el 1956 amb 65 anys i, a continuació, va començar una série de viatges pels Estats Units fent de professor visitant a diverses universitats com les d'Arizona, de Brown o de Wisconsin. El 1971 es va retirar definitivament i va fixar la seva residència a Sevenoaks (Kent) on va morir tres anys després.
La obra de Milne-Thomson té tres etapes diferenciades. La primera (fins a 1933 aproximadament) va estar dedicada a la confecció i publicació de taules matemàtiques, sol o conjuntament amb Leslie Comrie; el 1933, amb la publicació del seu llibre The calculus of finite differences, va donar per acabada aquesta etapa. A partir de llavors es va dedicar a estudiar problemes de dinàmica, molt relacionats amb les classes que donava de construcció naval a Greenwich. Com a resultat d'aquests estudis va publicar dos llibres que es van fer molt famosos: Theoretical Hydrodynamics (1938) i Theoretical Aerodynamics (1948). Finalment, mentre era a Wisconsin, es va interessar pels sistemes elàstics, publicant novament dos llibres que es van fer imprescindibles: Plane Elastic Systems (1960) i Antiplane Elastic Systems (1962).
D'aquestes últimes etapes dedicades a les matemàtiques aplicades sobresurten les seves aportacions més originals: el teorema del cercle de Milne-Thomson i el mètode de Milne-Thomson per trobar funcions holomorfes.

## Referències

* ↑ Sadler, 1975, p. 218.
* ↑ Hutter i Wang, 2016, p. 304.
* ↑ Croarken, 2004, p. DNB.
* ↑ Kirchhoff, 1998, p. 7.9.
* ↑ Rukmangadachari, 2011, p. 2.12.

## Bibliografia

* Hutter, Kolumban; Wang, Yongqi. Fluid and Thermodynamics (en anglès). Springer, 2016. ISBN 978-3-319-33632-9.
* Kirchhoff, Robert H. «Inviscid Incompressible Flow - Potential Flow». A: Richard W. Johnson (ed.). The Handbook of Fluid Dynamics (en anglès). CRC Press / Springer, 1998, p. 7.1-7.39. ISBN 3-540-64612-4.
* Rukmangadachari, E.; Keshava Reddy, E. Engineering Mathematics: Volume III (en anglès). Pearson, 2011. ISBN 978-81-317-5585-3.
* Sadler, D.H. «L. M. Milne-Thomson» (en anglès). Quarterly Journal of the Royal Astronomical Society, Vol. 16, 1975, pàg. 218-219. ISSN: 0035-8738.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Louis Melville Milne-Thomson» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Croarken, Mary. «Thomson, Louis Melville Milne-». Oxford Dictionary of National Biography, 2004. [Consulta: 9 octubre 2020]. (anglès)
# Josep Agell i Agell

Josep Agell i Agell (el Masnou, Maresme, 30 de setembre de 1882 – Barcelona, 15 de maig de 1973) fou un químic-físic i farmacèutic català. Feu treballs de química industrial i fou un dels principals responsables del seu desenvolupament a Espanya. Presidí nombroses corporacions i entitats científiques i industrials.

## Biografia

Nascut al Masnou en el si d'una família de químics i professors, el seu pare era Eudald Agell i Comià, director de l'Escola de Nàutica del Masnou.
Llicenciat en Ciències Físiques i Químiques per les Universitats de Barcelona i Madrid, feu estudis de postgrau a La Sorbona i a l'Institut Pasteur. El 1902 fundà la revista El Mundo Farmacéutico i el 1907, Farmàcia Catalana. El 1910 publicà el seu Tratado de análisis químico.
Director i fundador de la primera planta per la producció d'àcids sulfúric, hidroclòric i nítric a Espanya, fou membre del Consell Superior d'Investigacions Científiques. Creà, igualment, l'Escola de Directors d'Indústries Químiques i l'Institut de Química Aplicada, que contribuïren al desenvolupament d'aquest sector en la indústria espanyola.
S'havia ocupat, en els primers anys de la seva carrera, dels problemes de sanitat, dirigint el Laboratori Provincial d'aquesta branca i implantant, oportunament, les anàlisis químiques i bacteriològiques de les aigües. En aquell temps propugnava l'esterilització de l'aigua amb ozó en contra del tractament amb clor, vigent encara molts anys després d'aquesta proposta.
Era membre de nombroses associacions nacionals i internacionals. Fou president de l'Acadèmia d'Higiene de Barcelona, vicepresident de l'Acadèmia i Laboratori de Ciències Mèdiques de Catalunya i impulsor i president de l'Acadèmia de Farmàcia de Catalunya. Fou professor de químic de Medecina Legal de l'Audiència a Barcelona. Fou també president de la Fira Tècnica de la Química Aplicada (EXPOQUIMIA) i, també, professor de l'Institut Químic de Sarrià i de l'Escola d'Enginyers. Fou president de la Societat de Química Industrial, secció espanyola de la Société de Chimie Industrielle. Dirigí la factoria catalana SAFA, de Blanes. El 1960 se li concedí la medalla d'or al Mèrit en el Treball.
L'any 1961 el Masnou li va dedicar un carrer (carrer del Doctor Josep Agell), abans anomenat "Baixada del Circ".

## Obres

Va escriure diversos llibres, entre d'altres:
* Tratado de análisis químico (1910)
* Lecciones de química general: esplicadas por el catedrático de la asignatura (1912)
* Química general, El presente y el porvenir de la fibras artificiales
* Estudio de las aguas potables
* Estudio de los colorantes en la alimentación

## Referències

* ↑ Suplement 1973-74, pag 121. Enciclopèdia Espasa
* 1 2 J. B. C. «Desde Masnou: Una calle dedicada al doctor don José Agell» (PDF) (en castellà). La Vanguardia [Barcelona], dijous, 22 juny 1961, p. 34 [Consulta: 23 setembre 2016].
* ↑ «Josep Agell i Agell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Duncan (Mississipi)

Duncan és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 578 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Duncan tenia 578 habitants, 177 habitatges, i 124 famílies. La densitat de població era de 240 habitants per km².
Dels 177 habitatges en un 42,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,2% hi vivien parelles casades, en un 26% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 24,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.286 $ i la renda mediana per família de 16.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.750 $ mentre que les dones 11.429 $. La renda per capita de la població era de 8.329 $. Entorn del 51,1% de les famílies i el 58,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Duncan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Duncan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.