OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miyawakiïta-(Y)

La miyawakiïta-(Y) és un mineral de la classe dels silicats.

## Característiques

La miyawakiïta-(Y) és un fil·losilicat de fórmula química ◻Y₄Fe₂(Si₈O₂₀)(CO₃)·4(H₂O)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de maig de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EA: Fil·losilicats, amb xarxes senzilles de tetraèdres amb 4-, 5-, (6-), i 8-enllaços».
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional de la Natura i la Ciència de Tòquio (Japó), amb el número d'espècimen: NSM-M51975.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina abandonada de Suishoyama, situada a la localitat d'Iizaka, dins el districte de Date (prefectura de Fukushima, Japó). Aquesta mina japonesa és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Miyawakiite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juliol 2024].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 79». European Journal of Mineralogy, 36, 3, 25-06-2024, pàg. 525–528. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-525-2024 [Consulta: 15 juliol 2024].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - Single nets of tetrahedra with 4-, 5-, (6-), and 8-membered rings». Mindat. [Consulta: 15 juliol 2024].
# Steniodes

Steniodes és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Pieter Cornelius Tobias Snellen el 1875.

## Taxonomia

* Steniodes acuminalis (Dyar, 1914)
* Steniodes costipunctalis Snellen, 1899
* Steniodes declivalis (Dyar, 1914)
* Steniodes deltoidalis (Snellen, 1875)
* Steniodes dominicalis Schaus, 1924
* Steniodes gelliasalis (Walker, 1859)
* Steniodes mendica (Hedemann, 1894)
* Steniodes nennuisalis (Schaus, 1924)
* Steniodes suspensa (Meyrick, 1936)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Steniodes Snellen, 1875» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Contra el mur

Contra el mur (títol original: Against the Wall) és un telefilm estatunidenc dirigit per John Frankenheimer, difós l'any 1994. Ha estat doblat al català.

## Argument

El relat del motí de la presó d'Attica, del 9 de setembre al 13 de setembre de 1971 durant el qual els presoners, irritats per la manca de respecte dels seus drets cívics, assalten l'establiment i segresten diversos guardians.

## Repartiment

* Kyle MacLachlan: Michael Smith
* Samuel L. Jackson: Jamaal
* Clarence Williams III: Chaka
* Frederic Forrest: Weisbad
* Harry Dean Stanton: Hal
* Philip Bosco: Oswald
* Tom Bower: Ed
* Anne Heche: Sharon

## Premis i nominacions

* 1994: Emmy: Nominada a millor direcció
* 1994: Globus d'or: Nominada Millor actor en minisèrie o pel·lícula TV (Samuel L. Jackson)
* 1994: Sindicat de Directors (DGA): Nominada a Millor director (Minisèrie/Telefilm)

## Referències

* ↑ «Contra el mur». esadir.cat.
* ↑ «Against the Wall». Allociné.
# Cirera al marrasquino

La cirera al marrasquino (o cirera al marasquino) és una preparació a base de marrasquino, una licor fet amb cireres marasques conservades en una solució de salmorra, que usualment conté diòxid de sofre i clorur de calci per a "blanquir" el fruit de la cirera. Després s'embalsama en una suspensió de colorant d'aliments i xarop de sucre, entre altres components.

## Usos

El seu colorit la fa important en la decoració d'alguns còctels. S'empra sovint en rebosteria. En la rebosteria espanyola es troba al llarg de tot el país, essent destacades les de Calataiud (província de Saragossa).

## Referències

* ↑ Pascual, Carlos. Al-Borak. Guía Gastronómica de España (en castellà). 1ª, 1977, p. 171-181. ISBN 84-7007-047-9.
# Ròcafòrt (Cuneo)

Ròcafòrt (italià Roccaforte Mondovì, piemontès Rocafòrt) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 2.092 habitants. Està situat a la Val Tàner, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Briga Alta, Chiusa di Pesio, Frabosa Sotana, Magliano Alpi, Ormea, Pianfei i Villanova Mondovì.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Renato Occelli | Llista cívica |
# Petite-Chaux

Petite-Chaux és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 127 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Petite-Chaux era de 127 persones. Hi havia 56 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 89 habitatges, 54 eren l'habitatge principal de la família, 28 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 64 eren cases i 25 eren apartaments. Dels 54 habitatges principals, 45 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 10 en tenien dues, 5 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 47 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 30 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Petite-Chaux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 16 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 90 persones, 69 eren actives i 21 eren inactives. De les 69 persones actives 67 estaven ocupades (37 homes i 30 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 21 persones inactives 8 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Petite-Chaux hi havia 58 unitats fiscals que integraven 132,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 26.693 €.

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació de material elèctric, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 2 d'entitats de l'administració pública.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Petite-Chaux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Petite-Chaux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Garland Cannon

Garland Hampton Cannon (1924–2020) va ser un lingüista nord-americà i professor d'anglès i lingüística a la Universitat de Texas A&M.

## Llibres

* The Persian Contributions to the English Language: A Historical Dictionary, Garland Cannon and Alan S. Kaye, Wiesbaden: Harrassowitz Verlag, 2001
* The Life and Mind of Oriental Jones: Sir William Jones, The Father of Modern Linguistics. Cambridge: Cambridge University Press. 1990

## Referències

* ↑ Bonner, Michael «Review of The Life and Mind of Oriental Jones. Sir William Jones, the Father of Modern Linguistics.». Eighteenth-Century Studies, vol. 26, 1, 1992, pàg. 189–191. DOI: 10.2307/2739266. ISSN: 0013-2586.
* ↑ Jacobs, Malcolm C. «Garland Cannon. The Life and Mind of Oriental Jones: Sir William Jones, The Father of Modern Linguistics. Cambridge: Cambridge University Press. 1990. Pp. xix + 409. US$49.50 (hardcover).» (en anglès). Canadian Journal of Linguistics/Revue canadienne de linguistique, vol. 37, 4, December 1992, pàg. 446–448. DOI: 10.1017/S0008413100022088. ISSN: 0008-4131.
* ↑ «Garland Hampton Cannon, Jr.». Callaway-Jones Funeral & Cremation Centers, 02-05-2020.
# Miguel Barreiro

Miguel Manuel Francisco Barreiro Bermúdez (Montevideo, Virregnat del Riu de la Plata, 5 de juliol de 1789 – Montevideo, Uruguai, 12 de maig de 1848) fou un polític i militar uruguaià, governador de Montevideo entre 1815 i 1817, abans de l'ocupació portuguesa de la Província Oriental.

## Biografia

Era fill de Manuel José Barreiro i de Bárbara Bermúdez. Va donar suport a la causa independentista al costat de Juan Antonio Lavalleja. També va ser fidel a José Gervasio Artigas, qui va lluitar contra els unitaris argentins i els reialistes espanyols abans del seu exili al Paraguai. Va exercir com a secretari del govern provincial de 1813.
Després de la independència, Barreiro va ser elegit senador pel departament de Cerro Largo des de 1830 fins al 1836, i per Soriano el 1840.

## Referències

* ↑ (castellà) La Constitución Uruguaya de 1830
# Steno (cràter)

* Aquest article tracta sobre un cràter de la Lluna. Si cerqueu un cràter de Mart, vegeu «Steno (cràter marcià)».
* No s'ha de confondre amb Steno-Apollo (cràter).
Steno és un cràter d'impacte relativament petit, localitzat a l'hemisferi nord de la cara oculta de la Lluna. Es troba al sud-sud-oest del cràter lleugerament més gran Stearns, una formació molt més jove i menys desgastada. Més al nord-oest de Steno es troba Appleton, i a l'est apareix Nušl.
* Localització de Steno (centre de la imatge)
* Cràters satèl·lit
És una formació desgastada, amb una vora exterior circular que roman relativament ben definida. El contorn està marcat només per uns diminuts cràters, i el sòl i les parets interiors no tenen trets significatius, excepte alguns solcs febles i una sèrie de marques diminutes.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Steno.
| Steno | Coordenades | Diàmetre |
| N | 31° 18′ N, 161° 24′ E﻿ / ﻿31.3°N,161.4°E﻿ / 31.3; 161.4﻿ (Steno N) | 20 km |
| Q | 29° 18′ N, 157° 48′ E﻿ / ﻿29.3°N,157.8°E﻿ / 29.3; 157.8﻿ (Steno Q) | 29 km |
| R | 31° 18′ N, 158° 54′ E﻿ / ﻿31.3°N,158.9°E﻿ / 31.3; 158.9﻿ (Steno R) | 17 km |
| T | 32° 42′ N, 159° 42′ E﻿ / ﻿32.7°N,159.7°E﻿ / 32.7; 159.7﻿ (Steno T) | 37 km |
| U | 33° 06′ N, 158° 18′ E﻿ / ﻿33.1°N,158.3°E﻿ / 33.1; 158.3﻿ (Steno U) | 27 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Comunitat d'aglomeració Val d'Europe Agglomération

Val d'Europe Agglomération és una estructura intercomunal francesa del departament de Sena i Marne, a la regió de l'Illa de França.
Creada al 1987 com sindicat d'aglomeració, està formada per 5 municipis i la seu es troba a Chessy. Des del 2018 compta 7 municipis.

## Municipis

* Bailly-Romainvilliers
* Chessy
* Coupvray
* Magny-le-Hongre
* Serris
* Villeneuve-le-Comte
* Villeneuve-Saint-Denis

## Referències

* ↑ CA Val d'Europe Agglomération, Banatic

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Cirerer americà

El cirerer americà (Prunus serotina) és un arbre de la família rosàcia.
És originari de l'est de Nord-amèrica des del sud de Quebec i Ontario al sud de Texas i Florida central, amb poblacions disjuntes a Arizona i Nou Mèxic i muntanyes de Mèxic i Guatemala.

## Descripció

És un arbre caducifoli de 15 a 30 m d'alt de flors en raïms d'unes 40 flors. Les fulles són simples i tenen els marges serrats. El fruit és una drupa, d'1 cm de diàmetre negra quan està madura. És amarga i astringent crua però els ocells se la mengen. El cirerer americà és una espècie pionera al mig oest (Midwest). Pot viure uns 250 anys tot i que és propens al trencament de branques.
Està estretament relacionat amb el cirerer de Virgína (Prunus virginiana) i té dues subespècies:
* Prunus serotina subsp. serotina. Canadà, Estats Units.
* Prunus serotina subsp. capuli (Cav.) McVaugh. Mèxic, Guatemala.

## Usos

Del fruit cuit se'n fan melmelades i pastissos i saboritzant de gelats entre d'altres aplicacions. La fusta és bona per ebenisteria. S'ha naturalitzat a parts d'Europa, però s'ha classificat a la llista de les 100 espècies invasores més dolentes d'Europa.

## Referències

* ↑ «Cirerer americà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Marquis, D. A. (undated). U.S. Forest Service Silvics Manual: Prunus serotina Ehrh. - Black Cherry Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.
* ↑ USDA Plants Profile: NCRS: Prunus serotina
* ↑ «Prunus serotina». Missouriplants. Arxivat de l'original el 2010-11-25. [Consulta: 20 setembre 2010].
* ↑ «100 of The Worst» (en anglès). Daisie, 2012.
# Volta a Llombardia 1983

La Volta a Llombardia 1983 fou la 77a edició de la clàssica ciclista Volta a Llombardia. La cursa es va disputar el diumenge 15 d'octubre de 1983, sobre un recorregut de 253 km. El vencedor final fou l'irlandès Sean Kelly, per davant de Greg LeMond i Adrie van der Poel.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Sean Kelly | Sem-France Loire | 6h 27' 36 |
| 2 | Greg LeMond | Renault-Elf | m. t. |
| 3 | Adrie van der Poel | Jacky Aernoudt-Rossin-Campagnolo | m. t. |
| 4 | Hennie Kuiper | Jacky Aernoudt-Rossin-Campagnolo | m. t. |
| 5 | Francesco Moser | Gis-Campagnolo | m. t. |
| 6 | Gilbert Glaus | Cilo-Aufina | m. t. |
| 7 | Antonio Ferretti | Cilo-Aufina | m. t. |
| 8 | Phil Anderson | Peugeot-Shell-Michelin | m. t. |
| 9 | Silvano Contini | Bianchi-Piaggio | m. t. |
| 10 | Alfredo Chinetti | Inoxpran-Lumenflon | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
* «Cyclisme - Tour de Lombardie - 1983» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 26 octubre 2015].
# Ràtio R de seccions eficaces

En física de partícules, el ràtio R de seccions eficaces de producció d'hadrons sobre la de muons en col·lisions d'electrons i positrons és:
    $R={\frac {\sigma ^{(0)}(e^{+}e^{-}\rightarrow \mathrm {hadrons} )}{\sigma (e^{+}e^{-}\rightarrow \mu ^{+}\mu ^{-})}},$
on el superíndex (0) indica que la secció eficaç ha estat corregida pels efectes de radiació de fotons a l'estat inicial. El ràtio R és un element important en el càlcul de diverses quantitats físiques, tals com el moment dipolar magnètic anòmal de l'electró. Els valors experimentals han estat mesurats en col·lisions e+e- amb energies al centre-de-massa de 400 MeV a 150 GeV.
La mesura d'R també proporciona una confirmació experimental de la càrrega elèctrica dels quarks, en particular del quark encant i del quark d, així com de l'existència de tres càrregues de color en la interacció forta (QCD). Un càlcul simplificat de R dona
    $R=3\sum _{q}e_{q}^{2}/e^{2},$
on la suma es fa sobre tots els sabors de quarks amb massa inferior a l'energia del feix, e$_q$ és la càrrega elèctrica del quark q, i el factor de 3 indica el nombre de colors dels quarks. Correccions d'ordre superior de la QCD augmenten lleugerament el valor aproximat d'aquesta darrera expressió.
Normalment, el denominador en R no és la secció eficaç μμ experimentalment mesurada sinó la secció eficaç teòrica calculada amb la teoria de l'electrodinàmica quàntica (QED) fora de tota ressonància local: això fa més visibles els pics hadrònics de ressonàncies de partícules que en el cas on la normalització ve donada per la mesura de σ(μμ), la qual també presenta un màxim local en aquestes ressonàncies (estats hadrònics i bosó Z).

## Referències

* ↑ Eidelman, S.; Jegerlehner, F. Zeitschrift für Physik C, 67, 4, 1995, pàg. 585–601. arXiv: hep-ph/9502298. DOI: 10.1007/bf01553984. ISSN: 0170-9739.
* ↑ Yao, W-M; etal Journal of Physics G: Nuclear and Particle Physics, 33, 1, 01-07-2006, pàg. 1–1232. Bibcode: 2006JPhG...33....1Y. DOI: 10.1088/0954-3899/33/1/001. ISSN: 0954-3899 [Consulta: free]. Section 40
* ↑ Yao, W-M; etal Journal of Physics G: Nuclear and Particle Physics, 33, 1, 01-07-2006, pàg. 1–1232. Bibcode: 2006JPhG...33....1Y. DOI: 10.1088/0954-3899/33/1/001. ISSN: 0954-3899 [Consulta: free]. Section 9.7
* ↑ Gorishny, S.G.; Kataev, A.L.; Larin, S.A. Physics Letters B, 259, 1–2, 1991, pàg. 144–150. DOI: 10.1016/0370-2693(91)90149-k. ISSN: 0370-2693.
# Garmo Negro

El Garmo Negro és una muntanya de 3.051 m d'altitud, amb una prominència de 246 m, que es troba al massís de Infiernos-Argualas, a la província d'Osca (Aragó).
La primera ascensió la va realitzar Henry Russel, guiat per Jean-Marie Sarrettes i el caçador local Pablo Belio el 23 de juny de 1876.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Gómez Ortiz, Antonio; Semir, Ramon de. Panticosa - Formigal, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1984 (E-25). ISBN 84-7011-069-1.
# Miguel Ángel Tena García

Miguel Ángel Tena (Almassora, 17 de gener de 1982) és un futbolista valencià que ocupa la posició de defensa. Sorgeix del planter del Vila-real CF, arribant a debutar amb el primer equip en un partit de la màxima categoria front el CA Osasuna. No té continuïtat al conjunt groguet, tot continuant la seua carrera en equips de la Segona Divisió, com el Racing de Ferrol, el Llevant UE o l'Elx CF, entre d'altres.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# Sorrento (desambiguació)

«Sorrento» té aquests significats:
* Sorrento, municipi italià.
* Sorrento (Florida)
* Sorrento (Louisiana)
* Sorrento (Maine)
# Convertidor Buck

El convertidor Buck (o reductor) és un convertidor de potència que obté a la seva sortida un voltatge continu menor que a la seva entrada. El disseny és similar a un convertidor elevador o Boost, també és una font commutada amb dos dispositius semiconductors (transistor S i díode D ), un inductor L i opcionalment un condensador C a la sortida.
La forma més simple de reduir una tensió contínua (DC) des d'un circuit divisor de tensió, però els divisors gasten molta energia en forma de calor. D'altra banda, un convertidor Buck pot tenir una alta eficiència (superior al 95% amb circuits integrats) i autoregulació.

## Modificacions

Un convertidor Buck síncron és una versió modificada de la topologia bàsica en què el díode D és reemplaçat per un segon interruptor S2.
El convertidor Buck multifase és una topologia de circuit on l'estructura bàsica del convertidor Buck es repeteix diverses vegades en paral·lel entre l'entrada i la càrrega. Es repeteix una vegada per cada fase.

## Bibliografia

* Chi-Tsong Chen (1984). Chi-Tsong Chen. Linear System Theory and Design. Philadelphia, PA, USA: Saunders College Publishing, 1984. ISBN 0030716918. Filadelfia, PA, EE.UU.: Saunders Universitario Publicando.

## Vegeu també

* Convertidor de potència
* Convertidor Boost
* Convertidor Buck-Boost
* Electrònica de potència
* Font d'alimentació

## Referències

* ↑ Mammano, Robert. "Switching power supply topology voltage mode vs. current mode". Elektron Journal-South African Institute of Electrical Engineers 18.6 (2001): 25–27.
* ↑ Advantages and Disadvantages of Linear Regulators.

## Enllaços externs

* Fonts commutades
* Convertidors DC a DC Arxivat 2011-02-22 a Wayback Machine.
* Model del Convertidor Buck Descripció de la VisSim diagrama de codi font
# Cirerer de guineu

El cirerer de guineu o cirerer de Santa Llúcia, cirer bord, cirer de guilla, cireres de moixó, macaleu i prunera borda (Prunus mahaleb) és una planta amb flor del gènere Prunus.

## Característiques

És un arbre d'una espècie pròxima al cirerer comú (Prunus avium) i que es fa servir usualment com a portaempelt per a terres calcàries.
Tant les fulles com les flors són molt oloroses.
Els fruits primers vermells i després negres són més menuts i més àcids que les cireres. Tot i que no són tòxics rarament es consumeixen a Europa.
És un arbre o arbust que creix silvestre des d'Àsia menor al centre d'Europa. El nom de l'espècie mahaleb deriva de l'àrab.
| Flors en detall i fulles lluents | Fruits |

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Pòrtic, p. 71. ISBN 84-7306-407-0.
# Àcid perfluorooctanosulfònic

Àcid perfluorooctanosulfònic (base conjugada perfluorooctanosulfonat) (PFOS) és un fluorosurfactant antropogènic i contaminant global. El PFOS pot ser sintetitzat en la producció industrial o com a resultat de la degradació de precursors. Els nivells de PFOS que han estat detectats en la vida silvestre es consideren prou alts com per afectar la seva salut.

## Referències

* ↑ Governments unite to step-up reduction on global DDT reliance and add nine new chemicals under international treaty. Geneva: Stockholm Convention Secretariat, 8 maig 2008.
* ↑ Shankar, Anoop; Jie Xiao; Alan Ducatman «Perfluoroalkyl Chemicals and Chronic Kidney Disease in US Adults». American Journal of Epidemiology, 174, 8, 15-10-2011, pàg. 893–900. DOI: 10.1093/aje/kwr171. PMC: 3218627. PMID: 21873601 [Consulta: 10 octubre 2011].

## Enllaços externs

* PFOS risk assessment report
* The Environmental Working Group, PFC page
* Centers for Disease Control and Prevention, Polyfluorochemicals fact sheet
* Chain of Contamination: The Food Link, Perfluorinated Chemicals (PFCs) Incl. PFOS & PFOA
* OECD Hazard Assessment