OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Haplochromis thuragnathus

Haplochromis thuragnathus és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis turkanae

Haplochromis turkanae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Turkana (Àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis tweddlei

Haplochromis tweddlei és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als llacs Chilwa i Chiuta (Àfrica).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Jackson, P.B.N., 1985. Astotilapia tweddlei, a new species of fluviatile haplochromine chclid fish from lakes Chilwa and Chiuta, malawi, with zoogeographical notes. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Special Publ. (38):1-10.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis tridens

Haplochromis tridens és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis venator

Haplochromis venator és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Nabugabo (Àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis vicarius

Haplochromis vicarius és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes present als llacs Edward i George (Àfrica). Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H.R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985
# Hegetotèrids

Els hegetotèrids (Hegetotheriidae) són una família extinta de mamífers euteris del subordre dels hegetoteris, dins l'ordre també extint d'ungulats sud-americans Notoungulata. Visqueren a Sud-amèrica entre mitjans de l'Eocè i principis del Plistocè.

## Referències

* ↑ McKenna, Malcolm C. i Bell, Susan K. 1997. Classification of Mammals Above the Species Level. Columbia University Press, Nova York, 631 p. ISBN 0-231-11013-8
# Hul

* Aquest article tracta sobre el municipi eslòvac, per al personatge bíblic, vegeu Hul
Hul és un municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país, a la riba esquerra del Žitavy.

## Història

S'hi han trobat un assentament de l'edat de perdra i un sepuclre amb La primera menció escrita de la vila es remunta al 1290. Al segle xi pertanyia a l'ardiaconat de Tekov. Devers 1241, per les invasions pels tàrtars tot el poble va ser destrossat. Es va reconstruir a partir de 1260. El poble, a la cruïlla de les carreteres Zlaté Moravce-Komárno i Nitra–Levice a principi del segle xviii, sota la nissaga hongaresa dels Esterházy.

## Llocs d'interés

* La casa pairal i el parc dels Motešicky construïda entre 1785 i 1795. Durant la Segona Guerra Mundial va ser transformat en hospital de campanya. Després de la guerra, sota el règim comunista va ser expropiat i transformat en escola. L'edifici es va fer molt malbé.

## Referències

* ↑ «Základné informácie [Informació principal]» (en eslovac). Ajuntament de Hul, 2022. [Consulta: 7 agost 2022].
* 1 2 Gazdík, Emil. «Histórie Hulu» (en eslovac). Ajuntament de Hul, 04-05-2009. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «kaštieľ Motešických a jeseň [Casa pairal Motešicky a l'autumne]» (en eslovac). Ajuntament de Hul. [Consulta: 7 agost 2022].
# Hulbert

Hulbert és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 543 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hulbert tenia 543 habitants, 214 habitatges, i 148 famílies. La densitat de població era de 220,7 habitants per km².
Dels 214 habitatges en un 36,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,1% hi vivien parelles casades, en un 20,6% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 12,3% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.886 $ i la renda mediana per família de 24.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.333 $ mentre que les dones 19.107 $. La renda per capita de la població era de 9.508 $. Entorn del 23,7% de les famílies i el 26,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hulbert». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hulbert». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# John Biscoe

John Biscoe (28 de juny de 1794 – 1843) va ser un mariner i explorador anglés que va comandar la primera expedició coneguda mai d'haver albirat les àrees conegudes com a Terra d'Enderby i Terra de Graham al llarg de la costa d'Antàrtida. L'expedició també va trobar diverses illes als voltants de la Terra de Graham, incloses les Illes Biscoe, que van rebre el seu nom.

## Recordatoris

Un grup de muntanyes i illes van ser anomenades en honor d'ell. Les Illes Biscoe es van descobrir a la costa oest de la Terra de Graham el febrer de 1832, durant la navegació per la costa antàrtica a bord del Tula i el Lively. El Mont Biscoe és un cim negre distintiu de 700 metres, el punt més alt del Cap Ann a l'Antàrtida Oriental. Descobert per Hjalmar Riiser-Larsen (per aire el 1929) i Mawson (1930), es pensa que va ser vist per Biscoe el 1831.
Dues naus de recerca britàniques han estat nomenades en honor seu. Després de la conversió a un vaixell de recerca reforçat contra el gel per a la Falkland Islands Dependencies Survey, HMS Pretext va ser reanomenat RRS John Biscoe (1944). Va ser canviat a RRS Pretext el 1956, per a permetre que es fera servir el nom RRS John Biscoe (1956), una nova nau amb un abast més llarg i una capacitat de transport de càrrega també més gran.

## Referències

* ↑ Ann Savours. «Biscoe, John (1794–1843)». Australian Dictionary of Biography. [Consulta: 27 març 2010].
* ↑ «Biscoe, Mount». Geographic Names Information System. [Consulta: 27 març 2010].

### Bibliografia

* John Biscoe, editat per George Murray, From the Journal of a Voyage towards the South Pole on board the brig Tula, under the command of John Biscoe, with the cutter Lively in company, Royal Geographical Society, Londres: 1901.

## Enllaços externs

* Pàgina d'informació sobre els arxius de John Biscoe del Scott Polar Research Institute, Universitat de Cambridge. (anglès)
* Cronologia dels Esdeveniments Antàrtics (anglès)
# Climent de Cardona

Climent de Cardona (Barcelona, ? - 1605). Doctor en dret.

## Antecedents familiars

Fill de Jaume de Cardona i de Rafela Sunyer.

## Núpcies i descendents

Casat amb Guialmar de Biure. Van tenir els següents fills:
* Elisabet de Cardona i de Biure.

## Biografia

L'any 1598, actuà com a marmessor en el testament d'en Francesc de Cardona.
L'any 1604, fou procurador dels fills d'en Joan de Cardona en contra el doctor del Consell Reial Joan Gallego
# Jon Avnet

Jonathan Michael Avnet (Nova York, 17 de novembre de 1949) és un productor i director de cinema estatunidenc.
Nascut a Brooklyn, va estudiar a Great Neck North High School a Great Neck, després d'una llicenciatura en cinema i teatre al Sarah Lawrence College, també va guanyar una beca a l'American Film Institute. Va començar la seva carrera com a productor de nombroses produccions de televisió i pel·lícules com Risky Business. El 1986 va fundar la seva pròpia companyia de producció.
Va fer el seu debut darrere de la càmera el 1991 amb Tomàquets verds fregits, pel·lícula que va ser nominada a tres premis Oscar, però el veritable debut l'havia fet el 1986 amb el telefilm Between Two Women amb Farrah Fawcett. En els anys següents, va dirigir pel·lícules com Íntim i personal o El laberint roig.
El 2007 dirigí a Al Pacino a 88 minuts i el 2008 Assassinat just amb Robert De Niro.
# Liubímovka

«Liubímovka» té aquests significats:
* Liubímovka (Kursk), localitat de l'óblast de Kursk, a Rússia
* Liubímovka (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna
# Barranc de les Corts

El Barranc de les Corts és un dels barrancs de l'antic terme de Sapeira, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà. És afluent de la Noguera Ribagorçana.
Es forma al Pas de Savina, per la unió de diverses llaus de muntanya, entre les quals la llau de la Tremolor, a 1.082 m. alt. Des d'aquell lloc davalla cap al sud-oest, en una vall tancada i profunda, emmarcada a llevant per les muntanyes del Tossal Ras i del Morral de Penafel, i a ponent pel Morral del Pas de Soler i la Morrera del Pas de Savina.
El final del seu recorregut és el moment que s'ajunta amb el barranc del Bosc i entre tots dos formen el barranc d'Espills.

## Enllaços externs

* Cartogràfic de Catalunya
# Acords de Jamaica

Els Acords de Jamaica van ser un conjunt d'acords internacionals que ratificaven la fi del sistema monetari de Bretton Woods. Van prendre la forma de recomanacions per canviar els "articles d'acord" sobre els quals es va fundar el Fons Monetari Internacional (FMI). L'acord es va concloure després de reunions del 7 al 8 de gener de 1976 a Kingston, Jamaica, per un comitè de la junta de governadors de l'FMI.
Els acords van permetre que el preu de l'or flotés respecte al dòlar nord-americà i altres monedes, tot i que dins d'un conjunt de restriccions acordades. A la pràctica, el dòlar havia estat flotant d'aquesta manera, en contravenció dels articles d'un acord de l'FMI, des del xoc de Nixon el 1971. Els acords també preveien assistència financera als països en desenvolupament que representen el Grup dels 77 països membres per compensar per la pèrdua de guanys de l'exportació de matèries primeres. El 1978 es va fer una esmena per permetre la creació de drets especials de gir, descrits com una línia de crèdit de baix cost per als països en desenvolupament.

## Referències

* ↑ «Jamaica Agreement».
* ↑ Helm, George. «Jamaica and the Par-Value System». Princeton, 1977. Arxivat de l'original el 2017-06-18.
* ↑ «IMF Annual Report 1976».
* ↑ Hirsch, Fred. Alternatives to Monetary Disorder. McGraw Hill, 1977.
* ↑ McKinnon, Ronald (Spring 2009), "Reconsidering XDRs", Harvard International Review: 7, <http://hir.harvard.edu/frontiers-of-conflict/reconsidering-XDRs>. Consulta: June 19, 2011
# Hulanna

Hulanna fou un riu de l'Imperi Hitita, no localitzat però situat al centre de l'imperi, vers l'oest o nord-oest d'Hattusa. El riu donava nom a tota la regió. El territori es va revoltar contra el rei Ammunas a la meitat del segle xvi aC. Vers el 1370 aC fou atacada pels kashkes i recuperada pel rei Tudhalias III poc després.
Vers el 1300 aC la regió va quedar inclosa entre les terres cedides a Hattusilis per son germà Muwatallis II, amb les quals es va formar el regne vassall d'Hakpis.
# Henk Vogels

Henk Vogels (Perth, 31 de juliol de 1973) és un ciclista australià que fou professional entre 1995 i 2008.
En el seu palmarès destaca el Campionat d'Austràlia en ruta de 1999 i el Tour de Beauce de 2001.

## Palmarès

* 1991
** 1r als Tres dies d'Axel
* 1995
** Vencedor d'una etapa del Herald Sun Tour
* 1996
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
** Vencedor d'una etapa de la Viena-Rabenstein-Gresten-Viena
* 1997
** 1r al Duo Normand, amb Cyril Bos
* 1999
** Campió d'Austràlia en ruta
* 2000
** 1r al First Union USPRO Championships
** 1r a la Clàssica d'Alcobendas
** 1r a la Zomergem-Adinkerke
** 1r a la Fitchburg Longsjo Classic
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries
** Vencedor d'una etapa de la Volta a La Rioja
** Vencedor d'una etapa del Herald Sun Tour
* 2001
** 1r al Tour de Beauce i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes del Herald Sun Tour
* 2002
** 1r al Campionat dels Estats Units de Critèrium
** Vencedor d'una etapa del Tour de Beauce
** Vencedor d'una etapa del Herald Sun Tour
** Vencedor de 2 etapes de la Cascade Cycling Classic
* 2003
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Geòrgia
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour de Gila

### Resultats al Tour de França

* 1997. 99è de la classificació general
* 1999. 121è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 136è de la classificació general
* 2006. 145è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Harra

Harra o al-Harra és el nom genèric d'un desert de basalt d'uns 15.200 km², originat per antics volcans avui soterrats. Se situa al nord-oest de l'Aràbia Saudita i abasta una part de Jordània i de Síria. La major part d'aquests deserts es troben entre el Hauran i Medina.

## Bibliografia

H. Lammens, Le califat de Razid Ier.
# Hidroxiapofil·lita-(K)

La hidroxiapofil·lita-(K) és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom per la seva relació amb l'apofil·lita. L'any 2013 el nom va ser revisat i va canviar d'apofil·lita-(KOH) a l'actual.

## Característiques

La hidroxiapofil·lita-(K) és un silicat de fórmula química KCa₄(Si₈O$_{20}$)(OH,F)·8H₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hidroxiapofil·lita-(K) pertany a «09.EA: Fil·losilicats, amb xarxes senzilles de tetraèdres amb 4-, 5-, (6-), i 8-enllaços» juntament amb els següents minerals: cuprorivaïta, gil·lespita, effenbergerita, wesselsita, ekanita, fluorapofil·lita-(K), apofil·lita-(NaF), magadiïta, dalyita, davanita, sazhinita-(Ce), sazhinita-(La), okenita, nekoïta, cavansita, pentagonita, penkvilksita, tumchaïta, nabesita, ajoïta, zeravshanita, bussyita-(Ce) i plumbofil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Ore Knob, situada a la localitat homònima dins el comtat d'Ashe, a Carolina del Nord (Estats Units). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Hydroxyapophyllite-(K)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 gener 2020].
# Hidroxicalcioromeïta

La hidroxicalcioromeïta és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la romeïta. Va ser anomenada primerament com lewisita, sent rebatejada com a romeïta amb titani l'any 2007 amb l'aplicació de nous noms sistemàtics que substituïen els noms trivials. La nomenclatura del supergrup del piroclor va ser revisada per Atencio et al. (2010) i es va reclassificar i reanomenar l'espècie.

## Característiques

La hidroxicalcioromeïta és un òxid de fórmula química (Ca,Sb$^{3+}$)₂(Sb$^{5+}$,Ti)₂O₆(OH). Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1895. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hidroxicalcioromeïta pertany a «04.DH: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitjana); plans que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: brannerita, ortobrannerita, thorutita, kassita, lucasita-(Ce), bariomicrolita, bariopiroclor, betafita, bismutomicrolita, calciobetafita, ceriopiroclor, cesstibtantita, jixianita, hidropiroclor, natrobistantita, plumbopiroclor, plumbomicrolita, plumbobetafita, estibiomicrolita, estronciopiroclor, estanomicrolita, estibiobetafita, uranpiroclor, itrobetafita, itropiroclor, fluornatromicrolita, bismutopiroclor, hidrokenoelsmoreïta, bismutostibiconita, oxiplumboromeïta, monimolita, cuproromeïta, stetefeldtita, estibiconita, rosiaïta, zirconolita, liandratita, petscheckita, ingersonita i pittongita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a finals del segle xix al Brasil, concretament a Tripuí, dins el districte d'Ouro Preto (Ouro Preto, Minas Gerais). També ha estat descrita al Canadà, els Estats Units, Àustria, Grècia, Macedònia del Nord, Suècia, el Vietnam, la República Popular de la Xina, Austràlia i Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ «Hydroxycalcioroméite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ Daniel Atencio; Marcelo B. Andrade; Andrew G. Christy; Reto Gieré; Pavel M. Kartashov «THE PYROCHLORE SUPERGROUP OF MINERALS: NOMENCLATURE». The Canadian Mineralogist, 2010, pàg. 673–698. DOI: https://doi.org/10.3749/canmin.48.3.673 [Consulta: 18 novembre 2021].
# Hinojares

Hinojares, vila de la província de Jaén, en la Comunitat autònoma d'Andalusia, Espanya.
Situada a 672 metres d'altitud, té una extensió de 40,60 quilòmetres quadrats i una població d'uns 500 habitants. Envoltada de barrancs, va ser llogaret de Pozo Alcón fins a l'any 1690 que es va convertir en vila, passant el seu senyoriu a les mans de D. Iñigo Fernández d'Angulo i, posteriorment, al marquès de Hinojares.
En destaca l'Església Parroquial de San Marcos Evangelista, en l'interior de la qual existeix una pila bautismal de marbre blanc. Gairebé la totalitat del municipi forma part del Parc Natural de la Sierra de Cazorla, Segura i Las Villas.
El municipi compta amb la pedania de Cuenca, on neix el riu Turillas.