OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ministeri d'Afers Exteriors dels Països Baixos

Ministeri d'Afers Exteriors dels Països Baixos (neerlandès: Ministerie van Buitenlandse Zaken) responsable de les relacions estrangeres, diplomàcia, cooperació europea i desenvolupament internacional. Encara que la República Neerlandesa va tenir relacions internacionals extenses i activitat diplomàtica, el Ministeri actual va ser creat el 1798 com a Departament d'Afers Estrangers de la llavors República Batava i el 1876 esdevenia el Ministeri d'Afers Estrangers. El Ministeri és dirigit pel Ministre d'Afers Estrangers, actualment Halbe Zijlstra.

## Responsabilitats

El Ministeri és responsable de la política estrangera del Regne dels Països Baixos. Té vuit objectius: enfortir l'ordre legal internacional i respecte per drets humans; promoure seguretat, estabilitat, assistència humanitària eficaç, i bona governança; enfortir la cooperació europea; i augmentar la riquesa a tot el món i lluita contra la pobresa. També promoure desenvolupament humà i social; protegir i millorar l'entorn; promoure el benestar i seguretat dels neerlandesos a l'estranger així com la regulació del moviment de persones; i augmentar i donar soport a la cultura neerlandesa dins i fora dels Països Baixos.

## Organització

El ministeri consisteix del lideratge polític dels dos ministres i el secretari estatal, servei civil a la Haia, les missions diplomàtiques i diverses agències independents.

### Ministeri

El servei civil està format al màxim nivell per un Secretari General i el seu ajudant, i cinc direccions generals que dirigeixen diversos departaments. El directorates el general és dirigit per Directors-General i és ocupat amb assumptes específics de política estrangera.

### Missions

Els Països Baixos tenen més de 150 missions que promouen els interessos dels Països Baixos incloent:
* 110 ambaixades
* 27 consolats
* 15 representacions permanents a organitzacions internacionals, com l'ONU, la UE i OTAN.
* Una oficina d'ambaixada (en Pristina)
* Dues representacions: una a l'Autoritat palestina de Ramallah i una altra a l'Afganistan.

## Referències

* ↑ (neerlandès) V Buitenlandse Zaken, Rijksoverheid, 18 setembre 2012

## Enllaços externs

* Ministerie van Buitenlandse Zaken (Rijksoverheid) (neerlandès)
# Miquel Missé Sánchez

Miquel Missé Sánchez (Barcelona, 1986) és un sociòleg i escriptor català, activista pels drets del col·lectiu transgènere i transsexual, englobats dins del moviment LGBTQ+.
Va estudiar sociologia a la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha participat en diversos col·lectius de lluita trans i ha estat membre actiu de la Xarxa Internacional per la Despatologització Trans, així com a dinamitzador de la campanya internacional Stop Trans Pathologization, el 2012. Ha editat el llibre El gènere desordenat (2010), juntament amb Gerard Coll Planas. Com a sociòleg, ha treballat en la investigació Transitant per les fronteres del gènere (Observatori Català de la Joventut, 2009), en els projectes de diagnòstic i elaboració participativa del Pla Municipal per al col·lectiu LGTB de l'Ajuntament de Barcelona i en el projecte europeu Against Homophobia European Local Administration Devices. Des del gener del 2019, Miquel Missé realitza entrevistes sobre la diversitat i el gènere al programa Terrícoles de betevé. També col·labora amb el programa de ràdio Vostè primer, de RAC1.

## Publicacions

* A la conquesta del cos equivocat, Egales, 2019. ISBN 9788417319724.
* Sexualitats s. XX/BCN: guia d'història urbana, Museu d'Història de Barcelona, 2018. OCLC 1224247849 (autoria conjunta amb Gerard Coll-Planas, Leopold Estapé Amat i Colita).
* Políticas trans: una antología de textos desde los estudios trans norteamericanos, Egales, 2015. ISBN 9788416491346 (autoria conjunta amb Pol Galofre, Susan Stryker, Sandy Stone, Leslie Feinberg, Riki Anne Wilchins, Kate Bornstein, Patrick Califia-Rice, Cressida J. Heyes i Julia Serano).
* Transsexualitats. Altres mirades impossibles, Editorial Universitat Oberta, 2012. ISBN 9788493999513.
* El Género desordenado: críticas en torno a la patologización de la transexualidad, Egales, 2010, ISBN 9788492813209 (autoria conjunta amb Gerard Coll-Planas).
* Estratègies, trajectòries i aportacions de joves trans, lesbianes i gais, Generalitat de Catalunya, 2009. ISBN 9788439379829 (autoria conjunta amb Gerard Coll-Planas i Gemma Bustamante).

## Referències

* ↑ «CulturaTrans: Sobre nosotros» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-01-27. [Consulta: desembre 2016].
* ↑ Bonilla, Lara «Miquel Missé: “La vida m’ha sigut més fàcil des que vaig decidir viure-la com un noi”». Ara, 26-04-2016.
* ↑ Borraz, Marta. «"No hay nada biológico en ser trans, como no hay nada biológico en ser hombre o mujer"» (en castellà), 12-01-2019. [Consulta: 28 juny 2024].
* ↑ «"Per la majoria d'adolescents trans, els contextos educatius són un desert sense referents"». Universitat Autònoma de Barcelona, 02-11-2016. [Consulta: 24 desembre 2016].
* ↑ «Miquel Missé». CCCB, 2023. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Miquel Missé». Egales. [Consulta: 24 desembre 2016].
* ↑ «Miquel Missé. Totes les entrevistes a Terrícoles». betevé, 2019. Arxivat de l'original el 2019-02-05. [Consulta: 2019].
# Moenkhausia newtoni

Moenkhausia newtoni és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones a Pará (Brasil).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Mireia Llinàs

Mireia Llinàs (Barcelona, 1985), és una escriptora i guionista catalana. És graduada en Cinema i Audiovisuals per l'escola ESCAC i ha treballat com a guionista per al cinema i la televisió en sèries com Ventdelplà o Kubala, Moreno i Manchón. Ha escrit diversos llargmetratges com La frontière, La tercera juventud o Sólo química i també ha exercit de script doctor i analista de guions en diferents projectes cinematogràfics. Els enemics silenciosos és la seva opera prima, sobre la peculiar detectiu Nora Prim, on una inspectora capaç de viatjar en el temps investiga un crim de postguerra. “Crear una mica aquest personatge de la Nora Prim, que és aquesta detectiva que té aquest do tan especial de poder viatjar al passat, treballa per una agència especial que s'encarrega d'investigar casos que no es van resoldre en el passat i que per alguna raó han arribat fins al present i han transcendit.”. Al festival Tiana Negra 2016 va reconéixer el seu deute amb la figura de Carmen Broto (una prostituta assassinada als anys 40 i amb fosques implicacions de les autoritats franquistes) i la importància de la nostàlgia en la traducció narrativa. La seva proposta va ser reivindicada com un híbrid entre gènere negre i gènere històric.

## Obra

* Els enemics silenciosos - Finalista del Premi Agustí Vehí 2015 (Columna, 2016).

## Referències

* ↑ Vélez-Pelligrini, Laurentino ««Tiana Negra»». El dietario cultural, 25-01-2016.
* ↑ Ramis, Àlex ««Tiana acull les novetats literàries més negres de l'any»». Radio Tiana, 24-01-2016.
# Miyakea (arna)

Miyakea és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Miyakea consimilis Sasaki, 2012
* Miyakea expansa (Butler, 1881)
* Miyakea lushanus (Inoue, 1989)
* Miyakea raddeella (Caradja, 1910)
* Miyakea sinevi Schouten, 1992
* Miyakea ussurica Ustjuzhanin & Schouten, 1995
* Miyakea zhengi W. Li & H. Li, 2007

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 1r febrer 2019].
# Miguel Barberà Doménech

Miguel Barberà Doménech (Atzeneta del Maestrat, l'Alcalatén, 15 d'abril de 1981) és un actor i model valencià.
Com a model ha desfilat a diverses passarel·les de moda entre les quals destaca la Cibeles de Madrid, de la mà del dissenyador valencià Francis Montesinos. El 2004, amb 23 anys, fou proclamat Mister Castelló. El mateix any comença a assistir a diversos cursos d'interpretació i art dramàtic el que li permetrà donar el salt a la televisió, el cinema i el teatre.
Miguel Barberà guanya popularitat entre el públic valencià arran de la seua participació en la sèrie de televisió "L'Alqueria Blanca" de Canal Nou on interpreta el paper protagonista d'un jove pilotaire, al costat de Nani Jiménez. El 2009 apareix a les pantalles de l'Estat espanyol com a protagonista junt a l'actriu catalana Bea Segura a la sèrie "Los exitosos Pells" per al canal Cuatro.
Al cinema ha aparegut en diversos curtmetratges i pel·lícules per a televisió, així com a la pel·lícula "9 meses" del director valencià Miguel Perelló. S'estrenà al teatre amb l'obra "El capo" junt al seu company de repartiment a l'Alqueria Blanca Ferran Gadea.
El 2008 va rebre el Premi Berlanga a l'actor revelació pel seu paper a la reeixida sèrie L'Alqueria Blanca.

## Obres
### Televisió

* 2006 - Negocis de família (1 episodi)
* 2007-2009 - L'Alqueria Blanca
* 2008 - Hospital Central
* 2009 - Los exitosos Pells
* 2012 - " Toledo. Cruce de destinos"

### Cinema

* 2004 - Reality (Curtmetratge)
* 2004 - Rouge (Curtmetratge)
* 2005 - Cumpleaños feliz (Curtmetratge)
* 2007 - La energía (Curtmetratge)
* 2007 - 3.19

## Referències

* ↑ Miguel Barberá Doménech (Mr. Castelló: "Un míster no és només un bonic, és un conjunt de moltes coses", a El Periódico Mediterráneo de 09/06/2004 [Consulta: 11/01/2011] (castellà)
* ↑ Miguel Barberá presenta el seu project "Los exitosos Pells", a El Periódico Mediterráneo de 02/09/2009 [Consulta: 11/01/2011] (castellà)
* ↑ Ser model et permet donar el salt i dedicar-te al que vols, a Levante-EMV de 11/02/2011 [Consulta: 11/01/2011] (castellà)
* ↑ "L'Alqueria blanca" i Paco Plaza, premis Berlanga, a El País de 19/12/2008 [Consulta: 11/01/2011] (castellà)
# Miguel Ángel Sánchez Martínez

Miguel Ángel Sánchez Martínez, més conegut com a Miguel Ángel II (Lebrija, 18 de desembre de 1968) és un exfutbolista andalús, que ocupava la posició de defensa.
Entre altres equips, va militar al Recreativo de Huelva (88/89) i al Reial Betis (89/92). Amb els verd-i-blancs hi debuta a la primera divisió la campanya 90/91, en la qual el defensa hi disputa 12 partits.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Miguel Ángel Sola Elizalde

Miguel Ángel Sola Elizalde (Pamplona, 29 de setembre de 1957) és un exfutbolista i entrenador navarrès. Com a jugador ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Sorgeix del planter de l'Athletic, i després de jugar amb l'Arousa (78/79) i el Deportivo Alavés (79/80) puja al primer equip de San Mamés a la lliga 80/81, en la qual disputa 27 partits. El migcampìsta seria un dels jugadors clàssics de l'Athletic durant la primera meitat de la dècada dels 80, encara que no va consolidar-se com a titular. En total, va disputar 123 partits i va marcar 25 gols.
L'estiu de 1985 fitxa pel CA Osasuna. Al club de la seua ciutat natal romandria fins a la seua retirada, el 1992. Serien set campanyes irregulars, ja que no en totes comptaria com a titular. Hi destaca a la 87/88, en la qual marca 8 gols en 18 partits.
En total, va sumar 315 partits i 42 gols a primera divisió.

### Com a entrenador

Després de penjar les botes, ha seguit vinculat al món del futbol. A la campanya 96/978 va dirigir al CA Osasuna durant vuit partits, a Segona Divisió. Posteriorment, ha entrenat a equips com la SD Huesca, el Peña Sport, el CD Mirandés o l'Ardoi, entre d'altres.

## Títols

* Lliga espanyola: 82/83, 83/84
* Copa del Rei: 1984
* Supercopa espanyola: 84/85

## Referències

* ↑ http://www.diariodenavarra.es/20090106/deportes/con-ardoi-he-vuelto-casa.html?not=2009010602025761&dia=20090106&seccion=deportes&seccion2=osasunaFutbol

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Prevlaka

La Missió d'Observadors de les Nacions Unides en Prevlaka (MONUP o UNMOP per les sigles en anglès) va ser una missió multinacional de manteniment de la pau desplegada a la península de Prevlaka entre 1995 i 2002. La MONUP va ser establerta amb l'aprovació de la resolució 1038 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides del 15 de gener de 1996. En aquesta resolució s'indicava que una nova missió d'observació passaria a assumir les labors de verificació de la desmilitarització de la península de Prevlaka i zones veïnes fins a aquest moment realitzades per la Operació de les Nacions Unides de Restabliment de la Confiança (ONURC).
La desmilitarització de Prevlaka va ser un assumpte prioritari de les Nacions Unides per evitar un possible nou conflicte entre Croàcia i Iugoslàvia, països que es disputaven la sobirania de la península. Prèviament a la creació de la MONUP, a l'octubre de 1992, el Consell de Seguretat per mitjà de la resolució 779 va ordenar a la Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR) la responsabilitat de verificar la desmilitarització de la península com una de la feina de casa dins del seu mandat.
El 15 de desembre de 2002, després d'expirar l'última pròrroga del seu mandat autoritzada en la resolució 1437, la MONUP va finalitzar les seves operacions. El Consell de Seguretat va expressar la seva satisfacció per l'estabilitat aconseguida a la zona sota vigilància de la MONUP i els avanços entre Croàcia i Iugoslàvia en la normalització de les seves relacions bilaterals de cara a aconseguir un acord respecte a la situació de la península de Prevlaka.

## Desplegament

Encara que operacionalment, des de l'1 de gener de 1996, la MONUP va ser una missió totalment independent que informava directament a la Seu de les Nacions Unides, per a qüestions administratives i pressupostàries va dependre de la Missió de les Nacions Unides a Bòsnia i Hercegovina (UNMIBH).
La MONUP va estar desplegada en la península de Prevlaka i en zones frontereres de Iugoslàvia i Croàcia amb la presència ininterrompuda les 24 hores dels seus efectius. La caserna general es va establir a Cavtat i va comptar amb un total de 28 observadors militars recolzats per personal de les Nacions Unides local i internacional.

## Vegeu també

* Guerra de la independència croata

## Referències

* 1 2 3 4 «MONUP - Antecedentes». Naciones Unidas. Arxivat de l'original el 16 d'abril de 2013. [Consulta: 27 octubre 2011].
* 1 2 «MONUP - Mandato». Naciones Unidas. Arxivat de l'original el 16 d'abril de 2013. [Consulta: 27 octubre 2011].
* ↑ Resolució 1437 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides. 10 d'octubre de 2002. S/RES/1437(2002)
* ↑ «MONUP - Hechos y cifras». Naciones Unidas. Arxivat de l'original el 15 de setembre de 2012. [Consulta: 27 octubre 2011].
# Monreale

Monreale (sicilià Murriali) és un municipi italià, situat a la regió de Sicília i a la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2004 tenia 31.964 habitants. Limita amb els municipis d'Alcamo (TP), Altofonte, Bisacquino, Borgetto, Calatafimi-Segesta (TP), Camporeale, Carini, Contessa Entellina, Corleone, Giardinello, Gibellina (TP), Godrano, Marineo, Montelepre, Palerm, Partinico, Piana degli Albanesi, Poggioreale (TP), Roccamena, San Cipirello, San Giuseppe Jato, Santa Cristina Gela i Torretta.

## Llocs d'interès

* Abadia de Monreale, al seu interior es conserva una impressionant decoració a base de marbres, pintures i sobretot mosaics dels segles xii i xiii.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Filippo Di Matteo | Centredreta |

## Enllaços externs

* Rosolino Pilo, patriota sicilià.
# Miquel Oliver Gomila

Miquel Oliver Gomila (Manacor, 12 de novembre de 1974) és un polític mallorquí. Membre de Més per Mallorca, va ser batle de Manacor menys de cinc mesos el 2015 i en fou elegit altre cop el 2019.
Va estar sis anys a l'oposició de Manacor de regidor, i el 2015 va ser escollit batle de Manacor per la llista de MÉS i ER gràcies a un pacte en minoria amb el PSIB-PSOE i Volem Manacor. Tanmateix, uns pocs mesos després (144 dies), el novembre del 2015, va patir una moció de censura i el seu tripartit va perdre la batlia degut a un altre tripartit format entre l'oposició. Aquest pacte va ser entre el PP, la PI, i l'AIPC/SyS, fruit d'ell es va decidir que el PP i el PI es repartirien la batlia dos anys cadascun, començant el PP, cosa que va fer batle a Pedro Rosselló Cerdá. Després de les eleccions del maig de 2019, tornà ser proclamat batle. Aquesta vegada comptà amb el suport de 13 dels 21 regidors. Miquel Oliver també és el president de la plataforma Avançam que associa els regidors a favor del dret a decidir a Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera.
A final del 2019 va ser objecte d'una campanya mediàtica per a desacreditar-lo després d'haver criticat Rafael Nadal perque la seva acadèmia de tennis no pagava l'IBI i les taxes d'escombraries que corresponien al poble, atès que el govern municipal anterior no li ho havia reclamat.

## Referències

* ↑ «ACTA DE LA SESSIÓ CONSTITUTIVA DE NOU AJUNTAMENT I ELECCIO DE BATLE DE LA CIUTAT DE MANACOR CELEBRADA EL DIA 13 DE JUNY DE 2015» (pdf). Ajuntament de Manacor, 13-06-2015. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2019. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ «Pedro Rosselló ja és el nou batle de Manacor». arabalears.cat, 4 de novembre de 2015.
* ↑ «Miquel Oliver torna a ser batle de Manacor». ib3, 15-06-2019 [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ «La premsa espanyola ataca el batlle de Manacor per haver dit que Rafa Nadal no pagava els imposts». Vilaweb, 06-12-2019 [Consulta: 6 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina web personal i de la seva candidatura
# Muixeranga El Campello

La Muixeranga El Campello és una muixeranga fundada a juliol de 2016 al municipi valencià de El Campello. Va realitzar la seua primera actuació per les celebracions del 9 d'octubre de 2016 en el mateix municipi. El seu uniforme es compon de camisa negra i pantaló blanc, acompanyats de faixa quadribarrada, única en l'àmbit muixeranguer. Forma part de la Federació Coordinadora de Muixerangues com a colla de 3 alçades, encara que han assolit figures de 4 alçades en diverses ocasions.
Cada juliol des de 2017 durant les festes patronals de la Mare de Déu del Carme celebren La Marxeranga, una trobada de varies colles muixerangueres celebrada a la platja del municipi, acabant amb figures de comiat dins de l'aigua.

## Referències

* 1 2 «Federació Coordinadora de Muixerangues - Muixeranga El Campello» (en català). [Consulta: 8 març 2024].
* 1 2 3 Bofarull, Joan; Carceller, Kassim; Sorribes, Enric «Panorama del món muixeranguer». Canemàs: revista de pensament associatiu, 19, 2020, pàg. 19–35. ISSN: 2696-7553.
* 1 2 Cervetto Montesinos, Adrián «Diccionari muixeranguer». Ítaca. Revista de Filologia. 2017-2018, 8-9: 335-358. doi:10.14198/ITACA2017-2018.8-9.17, 2018. DOI: 10.14198/ITACA2017-2018.8-9.17. ISSN: 2172-5500.
* ↑ Sorribes, Enric. «La Muixeranga d’Alacant molt prop del seu nivell prepandèmia», 02-12-2022. [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ «Muixeranga.info -El Campello, Trobada de Muixerangues MARxeranga» (en català). [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ «Somos l'Alacantí - V MARxeranga “simbólica” de la Muixeranga de El Campello» (en castellà). [Consulta: 8 març 2024].
# Màixine

Màixine (en (ucraïnès): Машине, en rus: Машино, Màixino) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 239 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1948 la vila es deia Tatarkoi.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Màixine d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Mosquiter de Laura

El mosquiter de Laura (Phylloscopus laurae) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a Angola, República Democràtica del Congo, Tanzània i Zàmbia. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i els boscos de pantans. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
L'epitet específic laurae fa referència a l'etnomusicòloga Laura Boulton (1889-1980), que amb el seu marit, l'ornitòleg nord-americà Rudyerd Boulton, van fer els primers enregistraments de cants d'ocells tropicals africans.

## Referències

* 1 2 «Mosquiter de Laura». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 625. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Laura's Woodland-warbler. Phylloscopus laurae» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Mosquiter de Kamtxatka

El mosquiter de Kamtxatka (Phylloscopus examinandus) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). És un ocell migratori que nidifica a les penínsules de Txukotka i Kamchatka i les illes de Sakhalín, Hokkaido i Kurils, i migra al sud per passar l'hivern a l'arxipèlag malai. Els seus hàbitats principals són els boscos boreals, els boscos tropicals i subtropicals de frondoses secs, els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, els manglars, els matollars de muntanya, els matollars temperats, les zones riberenques, les terres llaurades, les plantacions, els jardins rurals i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Mosquiter de Kamtxatka». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 626. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Kamchatka Leaf-warbler. Phylloscopus examinandus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 11 setembre 2023].