OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anhauze

Anhauze (en francès i oficialment Anhaux), és una comuna de la Nafarroa Beherea (Baixa Navarra), un dels set territoris que formen Euskal Herria, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes d'Irulegi al nord, Azkarate al nord-est, Baigorri a l'oest, Lasa al sud-est i Banka al sud-oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1901 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 419 | 272 | 285 | 275 | 274 | 310 | 247 |
| A partir de 1962, el cens té en compte la població resident definida com a "Population sans doubles comptes" per l'INSEE |||||||
# Chirostomias pliopterus

Chirostomias pliopterus és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 500 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental (des de la península Ibèrica fins a Mauritània) i l'Atlàntic occidental (des del Canadà i els Estats Units fins a Cuba).

## Referències

* ↑ «Chirostomias pliopterus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gibbs, R.H. i M.A. Barnett, 1990. Melanostomiidae. p. 308-337. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988. Atlantic fishes of Canada. Can. Bull. Fish. Aquat. Sci. 219: 731 p.
* ↑ Santos, R.S., F.M. Porteiro i J.P. Barreiros, 1997. Marine fishes of the Azores: annotated checklist and bibliography. Bulletin of the University of Azores. Supplement 1. 244 p.
* ↑ Bigelow, H.B., D.M. Cohen, M.M. Dick, R.H. Gibbs, Jr., M. Grey, J.E. Morrow, Jr., L.P. Schultz i V. Walters, 1964. Fishes of the western North Atlantic. Part four. New Haven, Sears Found. Mar. Res., Yale Univ.
* ↑ Jonsson, G., 1992. Islenskir fiskar. Fiolvi, Reykjavik, Islàndia. 568 pp.
* ↑ Moore, J.A., M. Vecchione, B.B. Collette i R. Gibbons, 2002 The fauna of bear seamount (New England Seamount chain), and the presence of 'natural invaders' species. ICES CM 2002/M:25: 12p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Diclorometà

El diclorometà (DCM)—o clorur de metilè—és un compost orgànic amb la fórmula CH$_2$Cl$_2$. És un líquid incolor volàtil amb una aroma moderadament suau i que és molt usat com solvent. Encara que no és miscible amb aigua ho és amb molts solvents orgànics.

## Història

El DCM es va preparar primer pel químic Henri Victor Regnault (1810–1878), qui el va aïllar d'una mescla de clorometà i de clor que havia estat exposat a la llum solar.

## Producció

El DCM es produeix per reacció ja sigui amb el clorur de metil o el metà amb gas clor a 400–500 °C.
    CH₄ + Cl₂ → CH₃Cl + HCl
    CH₃Cl + Cl₂ → CH₂Cl₂ + HCl
    CH₂Cl₂ + Cl₂ → CHCl₃ + HCl
    CHCl₃ + Cl₂ → CCl₄ + HCl
El producte d'aquests processos és una mescla de clorur de metil, diclorometà, cloroform, i tetraclorur de carboni. Aquests compostos se separen per destil·lació.

## Usos

El DCM és útil en molts processos químics. Pels problemes en la salut s'han cercat alternatives per aquestes aplicacions.
S'ha fet servir en pintures i com desgreixant. També en la descafeïnació del cafè i del te i per preparar extractes de saboritzants. Altres usos són per extreure la calor de petites diferències de temperatures, utilitzat per exemple en joguines com l'ocell que beu. També en certs plàstics.

## Referències

* 1 2 M. Rossberg et al. "Chlorinated Hydrocarbons" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry 2006, Wiley-VCH, Weinheim. doi:10.1002/14356007.a06_233.pub2
* ↑ Office of Environmental Health Hazard Assessment. «Dichloromethane». Public Health Goals for Chemicals in Drinking Water. California Environmental Protection Agency, September 2000.

## Enllaços externs

* Exposició fatal al clorur de metilè entre els reparadors de banyeres (anglès)
* International Chemical Safety Card 0058 (anglès)
* «NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards #0414». National Institute for Occupational Safety and Health (NIOSH). (anglès)
# Josep Verdú

Josep Verdú és el nom dels següents personatges:
* Josep Verdú i Feliu (Vilanova i la Geltrú, 1852 - 1885), escriptor satíric i dramaturg
* Josep Verdú i Mateos (Múrcia, 1931), sindicalista i activista social
# Qaidu

* Per a altres significats, vegeu «Qaydu».
Qaidu o Kaidu (ᠺᠠᠶᠳᠣ) fou un llegendari cap d'ulus (tribu) mongol que vivia vers l'any 1000. Qaidu va derrotar a la tribu rival dels djelair, una tribu turca, i va començar a tenir entre la seva clientela un cert nombre de famílies de diverses tribus turcomongoles. La tradició el fa ancestre de Genguis Kan.
# Ebrahim Ashtiani

Ebrahim Ashtiani (Teheran, 4 de gener de 1942 - Teheran, 24 d'octubre de 2017) fou un futbolista iranià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iran. Pel que fa als clubs destacà a Shahin i Persepolis.

## Referències

* ↑ Panahi, Majeed. «Iran – Record International Players». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 16-07-2009.
* ↑ Ebrahim Ashtiani. takhtejamshidcup.com
* ↑ Ebrahim Ashtiyani. sports-reference.com
* ↑ Ebrahim Ashtiani a National-Football-Teams.com (anglès)
# Christian Friedrich Henrici

Christian Friedrich Henrici (Stolpen, a la vora de Dresden, 14 de gener de 1700 – Leipzig, 10 de maig de 1764), poeta i llibretista alemany, conegut pel renom de Picander, famós per haver escrit els textos de diverses obres, principalment cantates, de Johann Sebastian Bach.

## Biografia

Estudià Dret a la Universitat de Wittenberg, i l'any 1720 es traslladà a Leipzig; primer exercí de professor particular, després passà a treballar al Servei de Correus – del que l'any 1734 arribà a ser-ne un directiu principal – i posteriorment, a partir de 1740 fins a la seva mort, delegat d'Hisenda, en concret s'encarregava dels impostos sobre begudes. Tenia bons coneixements de música, tocava algun instrument i està acreditat que era membre d'algun dels Collegium Musicum de la ciutat.Com a poeta, s'inicià en la composició d'obres satíriques i polèmiques, sovint lascives, que li generaren problemes de diferents tipus, fet pel qual, l'any 1725, es passà als textos d'orientació religiosa. Aquest mateix any inicià la publicació de l'obra Sammlung Erbaulicher Gedancken Bey und über die gewöhnlichen Sonn- und Festtags Evangelien (Col·lecció de meditacions edificants sobre les evangelis dels diumenges i dies de precepte), un seguit d'alexandrins que clouen amb corals prou ben coneguts. Les col·laboracions amb Bach s'iniciaren el 1725 amb la cantata profana BWV 249a. Escrigué un bon nombre de llibrets per a cantates religioses i profanes, que formen part dels cinc volums de Ernst-Scherzhaffte und Satyrische Gedichte (Poemes seriosos, jocosos i satírics), apareguts entre 1727 i 1751, i que veieren diverses reedicions. S'ha especulat sobre l'existència d'un cicle complet de cantates de l'any 1729, que s'ha perdut, però no hi ha prou proves que ho confirmin. És autor d'altres obres importants de Bach, com la Passió segons Sant Mateu (BWV 244) i la Passió segons Sant Marc (BWV 247) i, probablement, de l'Oratori de Nadal (BWV 248) i de l'Oratori Pasqua (BWV 249); de fet, no hi ha unanimitat entre els experts, en quantes composicions de Bach tenen el text de Picander. Poeta de qualitat moderada, la col·laboració amb Bach s'explica més que per la seva capacitat innegable d'escriure textos fàcils i brillants, en els seus coneixements musicals sòlids; coneixements que no només li permetia satisfer les peticions del compositor, sinó, sobretot, aprofitar una composició prèvia, adaptar-la a un context nou, i fer-ne una paròdia brillant.

## Bibliografia

* Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004.
* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.
# Línia evolutiva de Turtwig

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Turtwig, Grotle i Torterra.

## Turtwig

Turtwig és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus planta i evoluciona a Grotle. Ha estat comparat amb la tortuga fòssil Sphenophyllum colombianum.

## Grotle

Grotle és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus planta. Evoluciona de Turtwig i evoluciona a Torterra.

## Torterra

Grotle és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus planta i evoluciona de Grotle.

## Referències

* 1 2 3 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «Turtwig, el fòssil Pokémon que pensaven que era una planta i és una tortuga». 324.cat, 10 desembre 2023. [Consulta: 10 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Turtwig a Bulbapedia (anglès)
* Grotle a Bulbapedia (anglès)
* Torterra a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Josep Vendrell i Ferrer

Josep Vendrell i Ferrer (Tarragona, 1882 - 19 de juliol del 1950) va ser el vint-i-vuitè president de la història del FC Barcelona.
Coronel de l'exèrcit franquista durant la guerra, va ser Delegat d'Ordre Públic a la Corunya, tot i que quan va ser nomenat president del Barça (22 de setembre del 1943) estava destinat al Govern Militar de Barcelona.
Durant el seu mandat es restabliren les relacions amb les autoritats federatives del règim, deteriorades aran dels greus incidents produïts en el partit de l'11 a 1 al camp de Chamatín.
En el terreny esportiu, l'equip aconseguí la Lliga espanyola de futbol i la Copa d'Or Argentina, al mateix temps que el club es consolidava amb l'assoliment dels 22.000 socis.
Vendrell dimití el 20 de setembre del 1946.

## Referències

* 1 2 G. Luque, Xavier i Finestres, Jordi. El Barça segrestat. Set anys intervingut pel franquisme (1939 - 1946). Editorial Ara Llibres, 2014. Barcelona. ISBN 978-84-15642-82-4
# Qaixqai

El qaixqai és una llengua parlada pels Qaixqais que viuen a l'Iran, principalment a Fars i al Khuzestan. És una llengua propera a l'àzeri. Els qashqays parlen també el farsi. La llengua s'escriu en els caràcters aràbics modificats per adaptar-se al persa.
El nombre de parlants varia molt segons les fonts però probablement no passa dels 400.000.
# Eduard Gener

Eduard Gener (Eduard Corominas Gener) (Solsona, 1985) és un cantant, pianista i productor musical solsoní Havent format part de diversos grups prèviament, com els Despertadors Atòmics, etc, va començar la seva carrera en solitari, orientant-se cap a la música soul en llengua catalana, un cas força únic.
Va començar la seva carrera com a solista l'any 2015, publicant el disc Les Avingudes. Ha publicat 4 àlbums més, sent el cinquè treball el disc Swing de comarques (2022), on considera que fa un homenatge al músic autodidacte de poble.

## Discografia
### En solitari

| data | títol | segell |
| 2015 | Les avingudes | RGB Suports |
| 2017 | Diumenge | RGB Suports |
| 2019 | Vitamina D | RGB Suports |
| 2021 | Enyoro el teu amor tant dolç | Casafont Records |
| 2022 | Swing de comarques | Jezz |

## Referències

* 1 2 «Eduard Gener - Les avingudes». Enderrock. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «EDUARD GENER». Jamboree. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «El solsoní Eduard Gener publica avui el seu cinquè disc, «Swing de comarques»». Regió 7, 20-09-2022 [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «Eduard Gener - Diumenge». Enderrock. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «Eduard Gener - Vitamina D». Enderrock. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «Eduard Gener - Enyoro el teu amor tant dolç». Enderrock. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «Eduard Gener - Swing de comarques». Enderrock. [Consulta: 21 abril 2024].

## Enllaços externs

* Eduard Gener - Lloc web oficial
# Anna Zardaín i López

Anna Zardain i López (Barcelona, 1978) és una àrbitra de futbol catalana, ja retirada, considerada com la primera àrbitra catalana que ha dirigit partits de futbol de categoria estatals.
Formada en la Federació Catalana de Fútbol, va començar a arbitrar el 1993 en categories infantils i juvenils. L'any 1997 va competir a la Tercera Regional i el 2003 a Preferent Regional. Va pujar a Primera Catalana el 2005 i després de sis temporades i superada una lesió, aconseguí l'ascens a la Tercera Divisió de futbol. Va fer el seu debut en el grup cinquè el setembre de 2011 en un partit entre el Terrassa FC i el FC Amposta. A més, va arbitrar partits del grup primer, convertint-se, al mateix temps, en la primera dona que va dirigir un partit de futbol entre equips gallecs de la Tercera Divisió de futbol l'abril de 2013. Dos anys més tard, va retirar-se de la competició.
El 2012 va ser reconeguda com la millor d'àrbitre de l'any per la Federació Catalana de Futbol. Actualment, és directora tècnica de l'arbitratge femení de la Comissió Tècnica d'Arbitres de la FCF.

## Referències

* ↑ Garreta, Àngel. «El protagonisme de la jornada a Tercera Divisió serà arbitral amb una històrica presència femenina». Ara, 03-09-2011. [Consulta: 22 abril 2019].
* ↑ X.R.C. «Sin ningún miedo a dejar jugar» (en castellà). La Voz de Galícia, 15-04-2013. [Consulta: 22 abril 2019].
* ↑ Melús, Eva. «Árbitras, en campo contrario» (en castellà). El Periódico, 19-03-2016. [Consulta: 22 abril 2019].
* ↑ Garreta, Àngel. «La Federació Catalana reconeix la trajectòria arbitral d'Anna Zardaín en la seva primera gran gala». Ara, 22-02-2012. [Consulta: 22 abril 2019].
* ↑ «Anna Zardaín, nova directora tècnica de l'arbitratge femení del CTA de l'FCF». FCF, 21-12-2018. [Consulta: 22 abril 2019].

## Enllaços externs

* Ana Zardaín, un referent en l'arbitratge femení - Els Matins - TV3
# Chelsea

«Chelsea» té aquests significats:
* Toponímia:
** Chelsea (Londres)
** Chelsea (Alabama)
** Chelsea (Dakota del Sud)
** Chelsea (Iowa)
** Chelsea (Maine)
** Chelsea (Manhattan), barri de Manhattan, a Nova York.
** Chelsea (Massachusetts)
** Chelsea (Michigan)
** Chelsea (Oklahoma)
** Chelsea (Vermont)
** Kensington i Chelsea, districte londinenc, Regne Unit
* Miscel·lània:
** Hotel Chelsea, hotel al barri de Chelsea a l'illa de Manhattan a Nova York.
** Chelsea Football Club, club de futbol anglès de la ciutat de Londres.
** Chelsea Clinton (1980), filla del President nord-americà Bill Clinton.
# Domingo Amoreti Ruiz

Domingo Amoreti Ruiz (Burgos, 1895 - 18 de febrer de 1949) va ser un sacerdot i compositor espanyol.
Amoreti va fer els seus primers estudis musicals al Col·legi per a nens de cor de la Catedral. Va ser mestre de capella a la catedral de Burgos des de (1938) director de l'Orfeó burgalés i professor de solfeig a l'Escola Municipal de la mateixa ciutat. Va morir a la seva ciutat natal, després d'un mes de greu malaltia.
Va ser professor del compositor Carmelo Alonso Bernaola.
Va compondre sobretot música religiosa i va harmonitzar melodies populars. Però la seva composició més popular fou Romeria en Castilla.

## Referències

* ↑ «NECROLOGIA D. Domingo Amoreti Ruiz.» (en castellà). [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ Grandes Genios de la Música. Ónix de Comunicaciones. Volumen 1, p. 43.
* ↑ Grandes Genios de la Música. Ónix de Comunicaciones. 1991. ISBN 84-7915-064-5. Volumen 1, p. 43.
* ↑ «Necrológica de Domingo Amoreti». ABC, 19-02-1949. [Consulta: 16 novembre 2009].
* ↑ Carlos Alvar; Florencio Sevilla Arroyo. Gran enciclopedia cervantina. Editorial Castalia. Volumen 2, p. 1291.
* ↑ Grandes Genios de la Música. Ónix de Comunicaciones. Volumen 1, p. 43.
# Línia evolutiva de Tyrogue

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Tyrogue, Hitmonlee, Hitmonchan i Hitmontop.

## Tyrogue

Tyrogue és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona a Hitmonlee, Hitmonchan o Hitmontop.

## Hitmonlee

Hitmonlee és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona de Tyrogue.

## Hitmonchan

Hitmonchan és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona de Tyrogue.

## Hitmontop

Hitmontop és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus lluita i evoluciona de Tyrogue.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Tyrogue a Bulbapedia (anglès)
* Hitmonlee a Bulbapedia (anglès)
* Hitmonchan a Bulbapedia (anglès)
* Hitmontop a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Joseph Chatoyer

Joseph Chatoyer (mort el 14 de març de 1795) fou un cap carib negre (avantpassats dels garifunes) que va liderar dues revoltes contra el govern colonial britànic de Saint Vincent i les Grenadines. Fou el cap líder durant la Primera Guerra Carib i la Segona Guerra Carib. La primera va succeir a la dècada del 1770 i la segona a la dècada del 1790. En l'actualitat, Joseph Chatoyer és considerat un heroi nacional de Saint Vincent i les Grenadines i de Belize. El representant permanent de Saint Vincent a les Nacions Unides, Camillo Gonsalves, el va descriure el 2011 com el seu únic heroi nacional.

## Context, els caribs negres

Els caribs van resistir-se a la colonització europea durant dos segles. Aquests foren ajudats per esclaus fugitius afroamericans cimarrons que havien fugit de l'esclavitud des d'illes veïnes amb qui es van mixturar. A la dècada de 1770, quan els imperis britànic i francès pugnaven pel domini de l'illa, la població nadiua es va revoltar.

## Guerres Caribs i mort

Joseph Chatoyer va liderar la Primera Guerra Carib, en la qual va aconseguir frenar l'avenç del domini britànic sobre l'illa de Saint Vincent.
A la Segona Guerra Carib, en la qual tenia el suport de militars francesos, el líder carib va aconseguir guanyar diverses batalles i fer que els britànics només aconseguissin controlar la capital, Kingstown, perquè havien rebut reforços. El 15 de març de 1795 el cap Chatoyer va caure abatut en batalla pel major Alexander Leith.

## Conseqüències

Després de la seva mort, els caribs negres van aconseguir aguantar fins al 1797 però van acabar perdent la guerra. Els britànics, llavors, van deportar els caribs negres a l'illa de Roatán, a l'actual Hondures. A aquí van prendre el nom de garifunes i es van expandir al llarg de la costa del mar Carib i en l'actualitat tenen comunitats des de Nicaragua fins a Belize (passant per Hondures i Guatemala).

## Reconeixement i llegat

En Joseph Chatoyer és considerat un heroi pels garifunes d'Amèrica Central.
És considerat un heroi nacional a Saint Vincent i les Grenadines, a on té un monument a Dorsetshire Hill, que és a on va morir.
Té una obra de teatre que està basada en la seva biografia, The Drama of King Shotaway (1823), que és considerada la primera obra de teatre coneguda escrita per un afroamericà.

## Vegeu també

* Caribs
* Afroamericans de Saint Vincent i les Grenadines

## Referències

* ↑ Review of Saint Vincent and the Grenadines, Universal Periodic Review, Consell de Drets Humans de les Nacions Unides, 10 de maig de 2011
* 1 2 Williams, Castor. «Refletions at the 6th Annual Reunion of the Former Members of The West India Regiment 1959-1962.». West India Servicement Association, 08-06-2013. Arxivat de l'original el 8 de setembre 2014. [Consulta: 19 octubre 2014].
* ↑ Peterson, Bernard L. Early Black American Playwrights and Dramatic Writers: A Biographical directory and catalog of plays, films and broadcasting scripts, 1990, p. 39. ISBN 0-313-26621-2 [Consulta: 19 octubre 2014].
* ↑ Thompson, George. A Documentary History of the African Theatre, p. 137 [Consulta: 19 octubre 2014].
# Llorenç Lliteras Lliteras

Llorenç Lliteras Lliteras (Artà, 1893-1973). Prevere i historiador. Va ser ordenat prevere a Barcelona el 1916. Coordinà el "Bolletí dominical de les parròquies de Mallorca". Fundà el Museu Regional d'Artà (1927). Participà en diverses excavacions arqueològiques, com les de sa Cova, sa Punta i Son Favar. El 1940 fundà l'Institut Catòlic d'Artà. Col·laborà en "El Correo de Mallorca", "Bellpuig" i "Analecta Premonstratensia". Publicà "Artà en el siglo XIII" (1967), "Torre de Canyamel" (1970) i "Artà en el siglo XIV" (1973).

## Referències

* ↑ «Lliteras i Lliteras, Llorenç». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 7. Palma: Promomallorca, p. 390. ISBN 84-8661702-2.
# Rapti Occidental

Rapti és un riu de l'Índia també anomenat Iravati (refrescant) que neix a la part sud del Nepal i segueix fins a desaiguar al Gogra a l'Índia a Uttar Pradesh, prop de Gorakhpur. Ha estat identificat com el Solomatis d'Arrià (Saravati) i com el Sadanira (Sempre corre) de l'èpica hindú. Els seus principals afluents són el Dhamela i el Jhimruk, al Nepal, i el Chunghi i Rohini, a Uttar Pradesh. Hi ha un antic llit del riu conegut com el Burhi Rapti (o Buri Rapti = Vell Rapti) uns quilòmetres al nord del modern curs. A finals del s. XIX i principis del XX era parcialment navegable.

## Vegeu també

* Set Mahet.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.