OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# STS-27

STS-27 fou la missió número 27 del programa del transbordador espacial estatunidenc i el tercer vol del transbordador Atlantis, sent la segona missió després del desastre del transbordador espacial Challenger el 28 de gener del 1986. Es llançà des del Centre Espacial Kennedy a Florida el 2 de desembre del 1988 i aterrà quatre dies més tard a la pista 17 de la Base Aèria Edwards a Califòrnia. La majoria de la informació dels procediments durant el vol està classificada, però els arxius recentment desclassificats per la NASA indiquen que es desplegà el satèl·lit USA-34, un satèl·lit de vigilància meteorològica operat per l'Oficina Nacional de Reconeixement (NRO) i la CIA.

## Tripulació

| Posició | Astronauta | Astronauta |
| Comandant | Robert L. Gibson Tercer vol espacial | Robert L. Gibson Tercer vol espacial |
| Pilot | Guy S. Gardner Primer vol espacial | Guy S. Gardner Primer vol espacial |
| Especialista de missió 1 | Richard M. Mullane Segon vol espacial | Richard M. Mullane Segon vol espacial |
| Especialista de missió 2 | Jerry L. Ross Segon vol espacial | Jerry L. Ross Segon vol espacial |
| Especialista de missió 3 | William M. Shepherd Primer vol espacial | William M. Shepherd Primer vol espacial |

## Paràmetres de la missió

* Massa:
** Càrrega: ~ 14.500 kg
* Perigeu: 437 km
* Apogeu: 447 km
* Inclinació: 57,0°
* Període: 93,4 min

## Resum de la missió

El transbordador espacial Atlantis (OV-104), en el moment el més jove de la flota de transbordadors de la NASA, va fer el seu tercer vol en una missió classificada per a la United States Department of Defense (DoD). Es va desplegar un sol satèl·lit, USA-34. Una recentment informació d'arxiu desclassificada de la NASA ha identificat USA-34 com a Lacrosse 1, un radar de visió lateral, una multiestació satèl·lit de vigilància, per a la US National Reconnaissance Office (NRO) i la Central Intelligence Agency (CIA).
La missió va ser originalment programada per ser llançada l'1 de desembre 1988, però el llançament va ser posposat un dia per nuvolositat i fortes condicions de vent en el lloc de llançament. L'enlairament es va produir a partir del Launch Complex 39, Pad B (LC-39B) al Kennedy Space Center, Florida, el 2 de desembre de 1988 a les 09:30 EST. La Atlantis va aterrar el 6 de desembre de 1988 en la pista 17 de la Edwards Air Force Base, Califòrnia, a les 18:35 EST. La missió va transcórrer un temps total fins a l'aturament de les rodes de 4 dies, 9 hores i 6 minuts. La Atlantis va ser retornada a la Kennedy Space Center el 13 de desembre i es va traslladar en un OPF el 14 de desembre de 1988.

## Referències

* ↑ «Lacrosse 1». NASA. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ «STS-27 (27)». NASA Space Shuttle Launch Archive. Arxivat de l'original el 25 de juny 2020. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ «NASA – NSSDC – Spacecraft – Details». Nssdc.gsfc.nasa.gov. [Consulta: 12 agost 2010].

## Vegeu també

* Llista de vols espacials tripulats

## Enllaços externs

* NASA mission summary Arxivat 2012-12-09 a Wayback Machine.
* STS-27 Video Highlights Arxivat 2013-10-03 a Wayback Machine.
* STS-27R OV-104 Orbiter TPS damage review team, volume 1
# František Mrázek

František Mrázek (21 de febrer de 1946 - 9 de maig de 2016) fou un pilot d'enduro txec de renom internacional durant la dècada del 1970. Sempre com a pilot de Jawa, va guanyar cinc campionats d'Europa consecutius en la categoria de 250 cc (1969-1973) i, com a membre de l'equip de Txecoslovàquia, sis Trofeus als ISDE entre el 1970 i el 1978. Mrázek formà part de la selecció txecoslovaca per a aquesta prova en dotze ocasions.

## Palmarès

* 5 campionats d'Europa en 250cc (1969-1973)
* 6 victòries al Trofeu dels ISDT amb l'equip estatal (1970-1973 i 1977-1978)

## Referències

* ↑ Felt, Karel. «Šampióni Šestidenní nejprve prísahali na kríž. První svetový titul pak vyhráli» (en txec). sport.cz, 10-10-2020. [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ Kaderábek, Petr. «‚Když to vidím, brecel bych.‘ Cechoslováci patrili v Šestidenní ke svetové špicce, nyní je na okraji zájmu» (en txec). irozhlas.cz, 16-11-2019. [Consulta: 12 maig 2023].
# Districte d'Estrasburg

El Districte d'Estrasburg és un dels 5 districtes amb què es divideix el departament francès del Baix Rin, a la regió del Gran Est. Té 11 cantons i 33 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura d'Estrasburg.
Es va crear al 2015 amb la fusió dels antics districtes de Strasbourg-Ville i Strasbourg-Campagne.

## Composició
### Cantons

* Brumath (en part)
* Hœnheim
* Illkirch-Graffenstaden
* Lingolsheim
* Schiltigheim
* Estrasburg-1
* Estrasburg-2
* Estrasburg-3
* Estrasburg-4
* Estrasburg-5
* Estrasburg-6

### Municipis

Els municipis del districte d'Estrasburg, i el seu codi INSEE, son:
* Achenheim
* Bischheim
* Blaesheim
* Breuschwickersheim
* Eckbolsheim
* Eckwersheim
* Entzheim
* Eschau
* Estrasburg
* Fegersheim
* Geispolsheim
* Hangenbieten
* Hœnheim
* Holtzheim
* Illkirch-Graffenstaden
* Kolbsheim
* Lampertheim
* Lingolsheim
* Lipsheim
* Mittelhausbergen
* Mundolsheim
* Niederhausbergen
* Oberhausbergen
* Oberschaeffolsheim
* Osthoffen
* Ostwald
* Plobsheim
* Reichstett
* Schiltigheim
* Souffelweyersheim
* Vendenheim
* La Wantzenau
* Wolfisheim

## Vegeu també

* Cantons del Baix Rin
# Barranc de Cabristà

El Barranc de Cabristà és un barranc del terme municipal de Sort, a la comarca del Pallars Sobirà. Discorre íntegrament per l'antic terme d'Enviny.
Es forma al vessant sud-est del Cap de Cabristà, des d'on davalla cap al sud-est pel Clot de Cabristà, al capdamunt del qual troba la Font de Cabristà; al llarg del seu recorregut rep l'afluència de diverses llaus de muntanya, entre les quals destaca per l'esquerra la llau del Fener Dolent. Poc després deixa l'Argelagar al nord-est i el Rodat d'Aiteres al sud-oest, més tard el Vedat del Forn i Roques al nord-est i els Esturollans al sud-oest, fins que arriba al nord de la Muntanya de Llarvén i s'uneix amb la llau de les Roques per tal de formar el barranc de Montardit.

## Enllaços externs

* El Barranc de Cabristà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Victoriano Fernández Asís

Victoriano Fernández Asís (La Corunya; 1906 - Madrid, 14 de maig de 1991) va ser un periodista espanyol.

## Trajectòria

Llicenciat en Dret per la Universitat de Salamanca, sent encara molt jove va dirigir els diaris El Orzán i El Día.
En 1933 s'instal·la en Madrid i una any més tard comencen les seves col·laboracions en el diari El Sol.
Després de finalitzar la guerra, va treballar al Diari Pueblo, primer escrivint sobre qüestions navals i finalment fent crítica literària.
Més tard va passar a Ràdio Nacional d'Espanya, de la qual seria Cap de la Programació Cultural.
Ingressa a TVE en 1956, l'any de la seva inauguració, per a moderar un debat sobre la rebel·lió d'Hongria, de la qual havia estat testimoni.
Va continuar participant en programes de debat i entrevistes, com La hora Philips. En 1959 va ser nomenat Cap de Programes, inclosos els informatius, càrrec que va exercir fins a 1962. Posteriorment va arribar a dirigir el Telediario a principis dels anys setanta. Durant la dècada anterior, va posar en marxa diversos programes d'entrevistes, debat o informació política, com La figura de la semana, dins del programa Festival Marconi (1956-1957), Imagen de una vida (1956), Foro TV (1963-1964), Rueda de prensa (1965-1966), Llamada al diálogo (1966), Tribuna TV (1967-1968), Hora punta (1969) o ...Y siete (1971).
La seva presència en la pantalla comença a minvar amb la dècada dels setanta. En 1974 va presentar breument el Telediario, però després del cessament de Pío Cabanillas, aquest mateix any, va acabar abandonant el mitjà. De 1978 a 1980 fou director de l'Institut Oficial de Ràdio i Televisió. També va donar classes a l'Escola Oficial de Periodisme.
A Rne va dirigir i va presentar Espanya a les vuit, on van ser famoses les seves rodes de premsa amb els corresponsals a l'estranger.
Autor de diversos llibres, entre els quals figuren: Epistolario de Felipe II sobre asuntos de mar, La dragoneta, Tiempo nuevo o Doces meses y un día.
Va rebre un dels Premis Ondas 1958 (millor labor periodística) i dels Premis Ondas 1963 (millor director), i el Premi Rodríguez Santamaría de 1981.

## Obres

* La dragoneta.
* Tiempo nuevo.
* Doces meses y un día (amb Cipriano Torre Enciso).
* El Madrid de los Austrias (1965).
* Las incógnitas de los medios electrónicos.
* Los medios audiovisuales en el desarrollo cultural (1968).
* Radio-televisión, información y programas las incógnitas de los medios electrónicos (1986).
* Epistolario de Felipe II sobre asuntos de mar (1986).

## Referències

* ↑ Victoriano Fernández Asís, periodista, El País, 15 de maig de 1991
* ↑ Muere el periodista coruñés Victoriano Fernández Asís, ABC, 15 de maig de 1991
* ↑ Fernández-Asis, un escéptico ante el futuro de la televisión, El País, 3 d'agost de 1986

## Enllaços externs

* Victoriano Fernández Asís a IMDB
* En la muerte de Victoriano Fernández Asís, per Jesús Hermida
# Font Groga (Collserola)

La Font Groga és una font d'aigua natural al terme de Sant Cugat del Vallès dins del Parc Natural de Collserola. És troba a la capçalera del torrent de la Salamandra, per sota de la carretera de la Rabassada. Era molt concorreguda a inicis del segle XX a causa de la seva proximitat al Casino de la Rabassada. Els estadants de l'hotel del casino hi anaven a passar estones tot fent una petita passejada. El nom li ve del contingut ferruginós de l'aigua que en brolla.
Situada en una gran esplanada, la construcció és una paret d’estructura simètrica i línia semicircular alternant cinc remats de forma arrodonida i quatre capçals de forma rectangular. Un banc ressegueix tota la paret. A la part central hi ha el frontal de la font d’on brolla un petit rajolí.
Va ser restaurada el 2011 pel Consorci del Parc de Collserola amb l'ajut de la Diputació de Barcelona i l'Obra Social 'la Caixa'.

## Reserva Natural de la Font Groga

L’entorn de la font va ser declarat reserva natural el 1986. L'interès d'aquest petit espai d'especial protecció de 80 hectàrees és el bosc mediterrani humit, poc habitual a Collserola, format bàsicament per alzines i roures, on es poden trobar també avellaners, falgueres, oms i salzes.

## Referències

* ↑ «Font Groga». Servei del Patrimoni Arquitectònic Local. Diputació de Barcelona.
* 1 2 «Font Groga». Parc de Collserola.
* ↑ «Collserola restaura la Font Groga». L'Informatiu dels Parcs. Diputació de Barcelona, 08-06-2011.
* ↑ «F061-Font Groga». Les Fonts de Collserola.
# Sandokan, el tigre de Borneo

Sandokan, el tigre de Borneo (títol original en italià: Sandokan, la tigre di Mompracem) és una pel·lícula d'aventures franco-italo-espanyola dirigida per Umberto Lenzi el 1963, adaptació de l'obra d'Emilio Salgari, Le Tigri di Mompracem. Ha estat doblada al català.

## Argument

El governador anglès lord Guillonk (inspirat en James Brooke) ha capturat el pare de Sandokan, el vell sultà de Mulader, i ha anunciat públicament la imminència de la seva execució. Per alliberar el seu pare, Sandokan prepara, amb el seu amic Yanez, un pla destinat a desembarcar a les costes de Labuan i a prendre com a ostatge el governador. La petita tropa penetra per sorpresa a la residència de lord Guillonk que té tanmateix temps de fugir. Sandokan s'apodera llavors de la seva neboda, la bella Mary Ann.

## Repartiment

* Steve Reeves: Sandokan
* Genevieve Grad: Mary Ann
* Andrea Bosic: Yanez
* Rik Battaglia: Sambigliong
* Leo Anchoriz: Lord Guillonk
* Mario Valdemarin: Tinent Ross
* Antonio Molino Rojo: Tinent Toymby
* Enzo Fiermonte: Sergent Mitchell
* Nazzareno Zamperla: Hirangu
* Gino Marturano: Tananduriam
* Maurice Poli: Girobatol
* Joachim Oliveras: Tinent Appleton
* Wilbert Bradley: Pataan
* Ananda Kumar: Twang Long
* Giovanni Cianfriglia: Alamba
* Alessandro Barrera Dakar: Sabu
* Pietro Capanna: Home de Sandokan

## Referències

* ↑ «Sandokan, el tigre de Borneo». Ésadir.cat. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ «Sandokan, el tigre de Borneo » (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 30 novembre 2022].
# Dodge

«Dodge o Dodge City» té aquests significats:
# Barranc de Cal Calafí

El barranc de Cal Calafí és un barranc, afluent del riu d'Abella. Pertany a la conca del Noguera Pallaresa, i discorre del tot dins del terme d'Abella de la Conca, al sud de la Serra de Carreu.
Neix al costat nord-est, i una mica per damunt, de Casa Girvàs i discorre cap al sud-sud-oest de forma paral·lela pel costat de llevant al Serrat de Cal Calafí. Passa entre Cal Palateres (est) i Cal Calafí (oest), per abocar-se al cap d'un tros en el barranc de Cal Palateres.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu: és el barranc que passa pel costat de llevant de l'antiga masa de Cal Calafí.
# Font Guineu (Bertí)

La Font Guineu és una font del poble de Bertí, en el terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situada a 725 metres d'altitud, 70 metres al nord-est d'on el Sot de Bernils s'aboca en el Sot de Querós, al sud-est del Solell del Soler i al nord-oest del Puig Descalç, al sud-oest de l'extrem del Serrat de Querós.

## Enllaços externs

* La Font Guineu en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fontaine-lès-Boulans

Fontaine-lès-Boulans és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 88 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Fontaine-lès-Boulans era de 88 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 41 habitatges eren cases. Dels 34 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 14 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Fontaine-lès-Boulans el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 12 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 54 persones, 43 eren actives i 11 eren inactives. De les 43 persones actives 37 estaven ocupades (23 homes i 14 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 11 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Fontaine-lès-Boulans hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 365 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Fontaine-lès-Boulans a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Fontaine-lès-Boulans a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Dübwischgraben

El Dübwischgraben és un riu de l'estat d'Hamburg (Alemanya). Neix a l'aiguamoll del Vieloh al nucli de Schnelsen i desemboca al Kollau al mateix nucli, a l'estany Kollauteich.
Fotos d'amunt a avall
* El rierol abans de desaparèixer sota l'autopista E45
* La vall del Dübwischgraben d'hivern
* El Dübiwischgraben flueix a l'estany Kollauteich

## Referències

* ↑ AA.VV., Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet Arxivat 2012-01-31 a Wayback Machine., Magdeburg, Flussgebietsgemeinschaft Elbe Geschäftsstelle, 2011
# Andis

Els andis (en andi: къӀваннал, en rus: андийцы) són una ètnica indígena del Daguestan que viu al rayon o districte de Botlikhsky, principalment a la ciutat d'Andi, a l'oest de la República, limitant amb els txetxens al nord-oest, i al sud-est amb els àvars als que estan emparentats. La seva comarca es diu Àndia i està limitada per les muntanyes Andi i les seves derivacions. L'accés al país està vigilat al sud per la torre Mynin i al nord per la fortalesa de Butsurkha però dins d'Àndia hi ha camins on es pot circular en automòbils. Els andis són musulmans i quasi tots parlen l'àvar i de vegades el rus, a més de la seva pròpia llengua.
Els andis estan dividits en 8 grups:
* Andis propis, 8986 el 1933, 9750 el 1938 i més de 10.000 el 1954. Vers el 2000 es calculava que eren uns 25000.
* Akhwakh o ačwado, 4.610 el 1933
* Bagulal o kvanada, 3.637 el 1933
* Botlikh, 1864 el 1933
* Godoberi, 1.500 el 1946
* Čamalal, 5.101 el 1933 i uns 7000 el 1954
* Karata o kirdi-kalal, 6.235 el 1939
* Tindi o tindal o ideri, 4.777 el 1933
Els akhwakh o ačwado i els karata s'entenen entre ells i no amb els altres; els godoberi i els botlikh també entre ells i amb cap més; i els tindi o tindal i els bagulal es troben a la mateixa situació.
No hi ha estadístiques recents, ja que foren incloses entre els àvars als darrers cens soviètics.
Foren islamitzats pels àvars entre el segle xiii i el XV i són sunnites de ritus xafiïta. Fins al 1918 no havien estat mai sotmesos a cap poder exterior però amb una estructura prefeudal sense constituir tampoc cap poder estructurat. Formaven clans o societats lliures algunes de les quals es federaven. Cada clan tenia com a govern una djama o assemblea dels uzden (camperols lliures); les dones eren lliures (almenys més que en altres pobles del Daguestan) i no es coneixia la čadra i la poligàmia; els seus contactes eren amb els txetxens. A partir del 1945 va començar un procés per la fusió dels àvars, dido, andi, i arči en una única nacionalitat àvar. La seva economia és àmpliament ramadera amb horticultura en terres en terrasses, i alguns artesans de mèrit. A l'aul de Botlikh es fa el mercat principal.
Als darrers anys una part dels andis han emigrat als districtes de Khasavyurt, Babayurt, i Kizilyurt.

## Referències

* 1 2 3 «Cens rus de 2002». Arxivat de l'original el 2008-02-02. [Consulta: 24 desembre 2009].

## Enllaços externs

* (anglès) El Llibre Roig dels Pobles de l'Imperi Rus: Andis
# Barnwell (Carolina del Sud)

Barnwell és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 5.035 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Barnwell tenia 5.035 habitants, 2.035 habitatges i 1.353 famílies. La densitat de població era de 254,8 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.722 $ i la renda mediana per família de 37.841 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.039 $ mentre que les dones 21.912 $. La renda per capita de la població era de 17.709 $. Entorn del 20,4% de les famílies i el 22,0% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Barnwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Barnwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Villarejo-Periesteban

Villarejo-Periesteban és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 586 | 553 | 526 | 510 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Flirt

Flirt és una coproducció cinematogràfica entre els Estats Units, Alemanya i el Japó de 1995, la cinquena pel·lícula dirigida per Hal Hartley.
És una trilogia de tres històries; la primera succeeix a Nova York, la segona a Berlín i la tercera a Tòquio, i en cadascuna hi ha el mateix diàleg. La situació també és idèntica a totes tres ciutats: un amant que ha de decidir si comprometre's o no amb la seva parella, que torna a casa. El que les diferencia entre si és l'escenari i les relacions sexuals establertes entre els personatges.
Tracta de l'amor i el flirteig amorós, però també de la traïció, i Hartley hi experimenta amb l'estructura de la pel·lícula. Malgrat enginyoses variacions del primer segment, alguns crítics van considerar-la avorrida i pretensiosa atesa la seva extrema auto-reflexió i natura esquemàtica.
La cinta està gravada en anglès, alemany i japonès, i es va emetre per primer cop a TV3 en català el 19 de març del 2001.

## Repartiment

* Martin Donovan: Walter
* Erica Gimpel: infermera
* Michael Imperioli: Michael
* Holt McCallany: cambrer
* Harold Perrineau
* Parker Posey: Emily
* Bill Sage: Bill
* Dwight Ewell: Dwight
* José Zúñiga: taxista
* Miho Nikaido: Miho
* Hal Hartley: Hal

## Localitzacions

* Berlín (Alemanya)
* Nova York (Estats Units)
* Tòquio (Japó)

## Referències

* ↑ «Hal Hartley» (en anglès). FilmReference.
* ↑ «Flirt». És a dir.

## Enllaços externs

* Gómez, Juan Antonio «Flirt (Hal Hartley, 1995)» (en castellà). Miradas de Cine, 74, 01-05-2008. Arxivat de l'original el 2012-02-04 [Consulta: 8 març 2021].
# Dürer (cràter)

Dürer és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 195 km de diàmetre. Porta el nom del pintor alemany Albrecht Dürer (1471-1528), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Dürer». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 3 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri