OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gertrudis Artigas i Setó

Gertrudis Artigas i Setó (Sabadell, 20 d'abril de 1890 - 1 d'abril de 1971) fou una teòrica de teixits i professora de l'Escola Industrial.
Després dels primers estudis, entrà molt jove a treballar de sargidora de peces a la mateixa fàbrica en què treballava la seva mare, que li ensenyà l'ofici. La capacitat per a l'aprenentatge i l'habilitat que demostrà li van valer ben aviat el nomenament de professora i directora de l'Escola de Sargidores de l'Escola Industrial i d'Arts i Oficis, càrrec que exercí durant gairebé cinquanta anys, fins que es jubilà el 1967. Ja de gran, instada pel professor Lluís Mas, havia estudiat Teoria de teixits i n'havia obtingut el títol oficial.
L'any 1950 rebé el Premi Ciutadania, instituït per la Caixa d'Estalvis de Sabadell, i el 1967 li fou concedida la Medalla de Plata de la Ciutat de Sabadell. Un carrer de la ciutat porta el seu nom.

## Referències

* 1 2 Nomenclàtor. «Passatge de Gertrudis Artigas». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 20 maig 2016].
* ↑ «La II República i la Generalitat. Professorat numerari». XTEC. L'Escola Industrial d'Arts i Oficis. [Consulta: 15 febrer 2024].
* ↑ «La postguerra i la fi del Patronat (1940-1974), Els plans d'Estudis». XTEC. L'Escola Industrial d'Arts i Oficis. [Consulta: 15 febrer 2024].

## Enllaços externs

* El passatge de Gertrudis Artigas en el nomenclàtor de Sabadell.
# Sørum

Sørum és un antic municipi situat al comtat d'Akershus, Noruega. Té 17.443 habitants (2016) i té una superfície de 207 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Sørumsand.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 16 abril 2016].

## Enllaços externs

* Sørum - Lloc web oficial
# Bateriki

Bateriki (rus: Батерики; tàtar: Байтирәк, Baitirek) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que el 2016 tenia 339 habitants. Es troba al marge esquerre del riu Xavka.

## Referències

* ↑ «Сведения о численности населения на 1 января 2016 года по Переборскому сельскому поселению» (en rus). [Consulta: 27 agost 2023].
# Tauró pigmeu

El tauró pigmeu (Euprotomicrus bispinatus) és una espècie de tauró esqualiforme de la família dels dalàtids, el més petit de tots els taurons, les femelles fan 27 cm de longitud i els mascles 22.
Viu entre la superfície i els 1800 m de fondària.

## Referències

* Fordham et al (2006). Tauró pigmeu. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 8 de desembre del 2007 (en anglès).
# Mathieu Dufour

Mathieu Dufour (París, 28 de desembre, 1972), és un flautista clàssic francès. És un antic flautista principal de la Filharmònica de Berlín.

## Joventut

Dufour va començar a tocar la flauta a l'edat de 8 anys. Va estudiar amb Madeleine Chassang i Maxence Larrieu al Conservatori de Lió. Toca amb una flauta Yamaha YFL-997.

## Carrera

Dufour va ser nomenat flauta principal de l'Orquestra Nacional del Capitoli de Tolosa el 1993, i després va ocupar el mateix càrrec a l'Òpera de París el 1996. Toca amb una flauta Yamaha YFL-997.
Dufour va ser nomenat flauta principal de l'Orquestra Simfònica de Chicago el 1999 per Daniel Barenboim. Va marxar breument el setembre de 2009 per tocar la flauta principal amb l'Orquestra Filharmònica de Los Angeles, tot i que més tard va declarar que s'havia unit a ells amb una prova d'un any i va poder ocupar càrrecs amb ambdues orquestres. Va tornar a Chicago el gener de 2010. Es va incorporar a la Filharmònica de Berlín com a flauta principal l'agost de 2015, substituint el retirat Andreas Blau i compartint el paper amb Emmanuel Pahud. Va deixar l'orquestra el desembre de 2021 a petició seva per motius personals, i va ser succeït el maig de 2022 per Sébastian Jacot.

## Referències

* 1 2 «Mathieu Dufour | Concours de Genève».
* 1 2 «Yamaha Corporation of Amèrica».
* ↑ von Rhein, John. «dufour-leaves-cso-20141001-column.html Dufour deixarà la CSO per a Berlín», 01-10-2014. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Ng, David. «El flautista Mathieu Dufour demana disculpes a L.A. Phil, critica l'article del Chicago Sun-Times [Actualitzat]», 08-01-2010. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Ng, David. «Fautista principal Mathieu Dufour deixa L.A. Phil [actualitzat]», 06-01-2010. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Johnson, Lawrence. «-audition-will-he-leave-the-cso-again/ Dufour guanya l'audició de la Filharmònica de Berlín: deixarà el CSO—de nou?», 15-05-2014.
* ↑ Lebrecht, Norman. «EXCLUSIVE: PRINCIPAL FLUTE QUITS THE BERLIN PHILHARMONIC», 31-12-2021.
* ↑ https://www.berliner-philharmoniker.de/news/detail/sebastian-jacot-gewinnt-probespiel-fuer-die-stelle-der-solofloete Arxivat 2023-03-30 a Wayback Machine. /
# Sagresaure

Sagresaure és una bèstia festiva i popular vinculada al barri de la Sagrera (Barcelona). És la primera figura foguera amb forma de dinosaure del bestiari festiu i popular de la ciutat. Pertany a la colla Drac i Diables de la Sagrera i surt amb el Drac Volador, l'altra peça de la comparsa.
És obra dels artistes Albert Ciurana, Ricard Cerdán i Joan Carles Montagut. Va néixer el 1992 gràcies a la iniciativa de la colla, que al principi dels anys noranta va decidir d'incorporar una nova bèstia que sortís amb els diables i que animés la festa major de la Sagrera, on participa cada any. La figura actual és una rèplica de l'original que l'artista Dolors Sans va fer el 2011 i que es va estrenar per les festes de la Mercè d'aquell mateix any.
El Sagresaure és una peça que pot fer funcions diferents: el trobem en correfocs i espectacles pirotècnics de tota mena, traient guspires de divuit punts diferents, o en cercaviles i més celebracions diürnes, ruixant el públic amb l'aigua que fa sortir de la boca.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Sagresaure». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Giacomo Franzoni

Giacomo Franzoni (Gènova, 5 de desembre de 1612 – Roma, 19 de desembre de 1697) va ser un bisbe i cardenal italià.

## Biografia

Va néixer a Gènova, en el si d'una família rica i influent, que donà a Gènova diversos senadors i un Dux. Fill del marquès Anfrano Franzoni i de Girolama Fieschi.
Estudià dret a la universitat de Bolonya, però degut a la pesta, va haver de traslladar-se a la universitat de Pàdua per continuar amb la seva formació, i tornant a Bolonya un cop havia fugit la pesta per estudiar teologia, assolint un doctorat utroque iure en dret civil i canònic.
Als setze anys, contra la voluntat de la seva família, decidí abraçar l'estat eclesiàstic. Marxà a Roma, on va ser refrendari del Tribunal de la Signatura Apostòlica (1639), President de la Cambra Apostòlica (1641). El Papa Innocenci X el nomenà tresorer de la Cambra Apostòlica. Declinà la promoció a l'episcopat al capdavant de la seu de Ferrara i a l'ingrés al Col·legi de Cardenals que li oferí Innocenci X. Al 1655 va presidir la milícia del castell de Sant'Angelo de Roma.
Va ser creat cardenal i reservat in pectore al consistori del 29 d'abril de 1658, sent publicat el 5 d'abril de 1660, rebent el capel vermell i la diaconia de Santa Maria in Aquiro el 19 d'abril de 1660. El 5 de maig següent va ser nomenat llegat a Ferrara, càrrec que ocuparia fins al 1664.
Elegit bisbe de Camerino el 7 de juny de 1666, va ser consagrat el 15 de juny a Roma pel cardenal Neri Corsini. Participà en el conclave de 1667, que elegí el Papa Climent IX. Optà per la diaconia de Santa Maria in Cosmedin el 14 de gener de 1669. Participà en el conclave de 1669-1670, on s'escollí el papa Climent X. Optà per l'ordre presbiteral i el títol de cardenal prevere de San Pancrazio fuori le mura el 14 de maig de 1670. El 27 de febrer de 1673 optà pel títol de Santa Maria in Ara Coeli. Camarlenc de Col·legi de Cardenals el 15 de gener de 1674, participà en el conclave de 1676 que escollí el Papa Innocenci XI. El 30 d'abril de 1685 optà pel títol de Santa Maria della Pace; passant a l'ordre episcopal i la seu de Frascati el 10 de novembre de 1687. Participà en el conclave de 1689, que elegí el Papa Alexandre VIII; i de nou al de 1691, que elegí el Papa Innocenci XII. Optà pel bisbat de Porto e Santa Rufina el 28 de setembre de 1693; i el 23 de novembre d'aquell any dimití del govern de la seu de Camerino.
Va morir el 19 de desembre de 1697, després de 18 mesos de malaltia. Va ser exposat i enterrat a l'església de Santa Maria in Vallicella de Roma, d'acord amb la seva voluntat.

## Enllaços externs

* Giacomo Franzoni a The Cardinals of the Holy Roman Church (anglès)
* Giacomo Franzoni a www.catholic-hierarchy.org (anglès)
# Superestructura

«Superestructura» té aquests significats:
* Superestructura (construcció naval), part damunt la coberta principal o buc d'un vaixell
* superestructura, en enginyeria civil, la construcció damunt els fonaments d'un edifici
* Superestructura (sociologia), en la sociologia, economia i filosofia marxista, els elements no materials (lleis, costums…) que creixen damunt la infraestructura material
# Tauró nodrissa

El tauró nodrissa (Ginglymostoma cirratum) és una espècie de tauró orectolobiforme de la família dels ginglimostomàtids que viu a l'Atlàntic i a l'est de l'oceà Pacífic.
Pot assolir els 4,30 m de longitud i viu entre la superfície i els 130 m de fondària.

## Referències

* Fordham et al (2006). Tauró nodrissa. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 8 de desembre del 2007 (en anglès).
# Kiritimati

Kiritimati, també coneguda com a Christmas, és una illa de l'oceà Pacífic d'origen coral·lí que constitueix l'atol amb més superfície de terra ferma en el món i que pertany a la República de Kiribati. Està situada al nord de l'arxipèlag de les Illes de la Línia o Espòrades Equatorials. L'illa té una superfície de 642 quilòmetres quadrats. Conforma el 70% de l'àrea total de terra de la nació de Kiribati, la qual està composta per 33 atols.
Kiritimati té un perímetre d'uns 150 km. Parts de la seva llacuna es van assecar. En addició a l'illa principal, n'hi ha també d'altres més petites.
Kiritimati és el primer lloc habitat sobre la Terra a rebre l'Any Nou (vegeu Illa Caroline).

## Història

Kiritimati va ser descoberta per europeus el 24 de desembre de 1777, pel capità James Cook. Kiritimati és la pronunciació en gilbertès (llengua oficial de Kiribati) de Christmas (el conjunt "ti" es pronuncia "s", ja que aquesta última lletra no existeix en l'alfabet gilbertès, de manera que Kiritimati es pronuncia "Kirismas", molt més aproximat al nom anglès).
Durant la Segona Guerra Mundial, les Forces Armades dels EUA van mantenir una estació meteorològica i un centre de comunicacions a l'atol, juntament amb una pista d'aterratge que, a més de mantenir aquestes estacions, servia per recarregar combustible als vols entre Hawaii i el Pacífic Sud. També hi havia una petita estació civil de ràdio i investigació meteorològica. Al començament dels anys 50, Wernher von Braun va plantejar utilitzar aquesta illa com un lloc de llançament d'aeronaus espacials tripulades.
Actualment, hi ha 4 llogarets a l'illa (les dades poblacionals corresponen al cens realitzat l'any 2005):
| Nombre | Aldea | Població (Cens 2005) |
| 1 | London | 1.829 |
| 2 | Tabwakea | 1.881 |
| 3 | Banana (Banana Wells) | 1.170 |
| 4 | Poland | 235 |
| 5 | Paris (ruïnes) | - |
| | Kiritimati | 5.115 |
London és el llogaret i port principal. Banana es troba pròxima a l'Aeroport Cassidy, però podria ser reubicat més a prop de London per evitar contaminació de les aigües subterrànies. El llogaret abandonat de Paris no figura més en els informes del cens.

## Enllaços externs

* «Kiritimati (Christmas Island): People and Sustainability» (en anglès). Sea Education Association. [Consulta: 9 setembre 2013].
# Bates City

Bates City és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 245 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bates City tenia 245 habitants, 92 habitatges, i 75 famílies. La densitat de població era de 108,7 habitants per km².
Dels 92 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,5% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 17,4% no eren unitats familiars. En el 17,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 11,4% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 26,9% de 45 a 60 i un 10,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.125 $ i la renda mediana per família de 45.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.313 $ mentre que les dones 24.464 $. La renda per capita de la població era de 19.950 $. Entorn del 14,3% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bates City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bates City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Mark Wheelis

Mark L. Wheelis és un microbiòleg estatunidenc, que actualment treballa per la Universitat de Califòrnia (Davis). Es graduà el 1965 en Ciències Biològiques, i el 1969 es doctorà en Bacteriologia. Feu el seu doctorat en Bioquímica a la Universitat d'Illinois.
Juntament amb Carl Woese i Otto Kandler, fou un dels descriptors del tercer domini de la vida, el dels arqueus. També és un expert en armes biològiques.
# Roy Ascott

Roy Ascott (Bath, 26 d'octubre del 1934) és un artista i científic anglès que treballa amb la cibernètica i la telemàtica. Pioner de l'art telemàtic, és professor de tecnoètica a la Universitat de Plymouth i professor visitant de disseny i art media a la Universitat de Califòrnia. Assessora la UNESCO, nombroses universitats de tot el món i diversos festivals, a més d'organitzar cada any les conferències internacionals Consciousness Reframed. Ha exposat els seus treballs sobre la relació de l'art, la tecnologia i la consciència a la Biennal de Venècia i de Mercosul, la Triennal de Milà i l'Electra Paris. També és editor d'honor de les publicacions Technoetic Arts i Leonardo. Com a investigador ha escrit més de 130 articles, traduïts a diversos idiomes, i un total de sis llibres, entre els quals destaquen Reframing Consciousness (1999), Technoetic Arts (2002) i Telematic Embrace: Visionary Theories of Art Technology and Consciousness (2003).

## Referències

* ↑ «Roy Ascott». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Mezritch

Mezritch (en ucraïnès: Великі Межирічі), (en rus: Великие Межиричи), (en polonès com: Międzyrzec Korecki), (en hebreu: מזריטש), (en jiddisch: מעזריטש), és una localitat que està situada en el raió de Korets, a l'óblast de Rivne, a Ucraïna. Està situada 13 milles a l'oest de Korets, i 27 milles a l'est de Rivne. El govern local és administrat pel consell del poble de Velykomezhyritska.

## La vida jueva a Mezritch

L'esdeveniment més important de la comunitat jueva de Mezritch va ser l'arribada del Maguid, el rabí Dov Ber. Després de la mort del fundador de l'hassidisme, el rabí Yisroel Ben Eliezer, més conegut també com el Baal Xem Tov, l'any 1761, el rabí Dov Ber va esdevenir el nou líder del moviment. Es va traslladar a Rivne, i més tard a Mezritch, a on va romandre la resta de la seva vida. Mezritch ràpidament va esdevenir un lloc de peregrinació pels jasidim. La ubicació de Mezritch estava més a prop de Polònia i de Belarús que no pas l'assentament del Baal Shem Tov a Medjíbij, i va actuar com un estímul pel creixement del moviment hassídic.

## Referències

* ↑ Великомежиріцька сільська рада (ucraïnès)
* ↑ http://www.yadvashem.org/yv/he/research/ghettos_encyclopedia/ghetto_details.asp?cid=580
* ↑ http://www.sztetl.org.pl/en/city/miedzyrzec-korecki/
# La Lola se va a los puertos (pel·lícula de 1947)

La Lola se va a los puertos és una pel·lícula espanyola de 1947, dirigida per Juan de Orduña i interpretada per Ricardo Acero, Juanita Reina, Nani Fernández i Manuel Luna. El guió està basat en l'obra d'Antonio i Manuel Machado del mateix títol escrita en 1929. Hi ha un remake de 1993 amb Rocío Jurado en el paper protagonista.

## Argument

Cadis, 1860. Lola (Juanita Reina) salpa amb vaixell des de San Fernando a Sanlúcar de Barrameda al cortijo de Sr. Diego, el seu promès. Allí es troba al seu fill José Luis. Entre ells creix una gran amistat.

## Repartiment

* Juanita Reina - Lola
* Nani Fernández - Rosario
* Manuel Luna - Heredia
* Ricardo Acero - José Luis
* Jesús Tordesillas - Don Diego
* Nicolás D. Perchicot - Willy
* Faustino Bretaño - Asaúra
* María Isbert - Criada
* Rafaela Rodríguez - Criada
* María Cañete - Mercedes
* María Cuevas - Santera
* Arturo Marín - Gitano
* Fernando Aguirre - Hombre en isla
* José María Mompín - Marinero 1
* Joaquín Pujol - Marqués
* Manuel Sabatini
* Antonio Riquelme - Calamares
* Conrado San Martín - Marinero 2
* Casimiro Hurtado - Paco
* Felipe Neri
* Rafael Romero Marchent - Curro Mairén
* Marina Torres - Enfermera
* Teófilo Palou - Doctor
* Manuel Dicenta - Panza Triste

## Premis

En la tercera edició de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics va aconseguir els premis al millor actor secundari (Jesús Tordesillas) i millor música (Jesús García Leoz).

## Referències

* ↑ Mira p.64
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1947». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-07-30. [Consulta: 19 març 2016].

## Bibliografia

* Mira, Alberto. The Cinema of Spain and Portugal. Wallflower Press, 2005.
# Maria Xiao

Maria Xiao (Calella, Catalunya, 19 de maig de 1994) és una jugadora de tennis de taula catalana. Forma part de l'UCAM Cartagena Tennis de Mesa.
Va néixer a Calella i als dos o tres anys es va traslladar amb la seva família cap a Madeira, a Portugal. Filla de la Yao Li i Daili Xiao, l'afició a tennis de taula des dels cinc anys precedia dels seus pares que també són jugadors de tennis de taula. La seva mare, Yao Li, va ser una jugadora professional de l'equip d'aquest esport del Maresme i també va tenir anys molt bons amb el Madeira en la Lliga portuguesa. De fet, va guanyar la Copa del Rei que es va disputar a Cartagena en 1994.
El desembre de 2006, amb tot just 12 anys, Maria va debutar en una gran competició internacional, el Campionat del món júnior, aconseguint la seva primera gran victòria i sent la més jove competidora. Des del 2007 al 2010 va aconseguir els quarts de final en nombroses competicions del circuit mundial júnior de la ITTF, aconseguint en 2010 la 13a plaça en els JJOO de la Joventut.
Des del 2011, va convertir-se en tot un referent en l'esport quan va declarar-se campiona en diverses competicions nacionals a Portugal i a Espanya. Va representar a la selecció de tennis de taula de Portugal amb la qual va disputar els Jocs Olímpics de Londres de 2012 com a jugadora reserva.
El 15 de març de 2020, formant parella amb Álvaro Robles aconseguirien la medalla de plata en el Torneig d'Oman, aconseguint el millor resultat històric del tennis de taula espanyol en la categoria de dobles mixt, arribant a la primera final d'una parella espanyola en el circuit internacional, que arribaria just després de la primera semifinal de la parella hispana a Doha.
A finals d'abril de 2021, va obtenir la plaça per als Jocs Olímpics de Tòquio sent la primera vegada que participa com esportista olímpica. Fou derrotada en la tercera ronda davant de la Feng Tianwei.

## Referències

* 1 2 redaccio. «María Xiao, una jugadora olímpica de tennis taula nascuda a Calella», 29-07-2021. [Consulta: 31 juliol 2021].
* 1 2 3 Sportcartagena. «Insólito: Maria Xiao (UCAM Cartagena) se enfrentará a su madre, Yao Li (Madelena de Portugal) en dos semanas» (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ esport3. «Maria Xiao obté la plaça per als Jocs de Tòquio al preolímpic de Guimaraes», 26-04-2021. [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ «María Xiao Campeona de España Absoluta 2016», 22-06-2016. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ Sportcartagena. «Maria Xiao, nueva jugadora del UCAM Cartagena» (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ «Otro éxito del tenis de mesa español: María Xiao, a Tokio» (en castellà), 25-04-2021. [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ «Álvaro Robles y María Xiao, plata en el dobles mixto del Open de Omán», 14-03-2020. [Consulta: 30 abril 2020].
# Sa Serra

Sa Serra és una possessió del terme de Campos, Mallorca. El 1577, pertanyia al senyor Jeroni de Sant Joan, donzell, i abans, fou del ciutadà Bernat Mercer. Tenia cases i era dedicada a vinya i a conreu de cereals. El 1640, era de l'honor Joan Nicolau “de sa Serra” i era també denominada Son Nicolau de sa Serra. Confrontava amb Son Oliver de sa Serra, Son Rosselló i Son Salom. Era dedicada a conreu de cereals i a ramaderia ovina. El 1706 pertanyia al senyor Antoni de Pueyo. L'antiga possessió actualment està dividida en dues possessions, Son Nicolau i sa Serra.

## Construccions

Les cases de la possessió formen un conjunt d'edificis configurats al voltant d'una clastra oberta no emmacada, modernament rehabilitada. El bloc central es correspon a les cases principals. Compta amb dues plantes d'alçat, amb un portal forà rodó, amb marc emblanquinat. Al damunt s'obren dues finestres amb ampit. En el bloc de l'esquerre s'ubiquen les dependències agrícoles, a les quals s'accedeixen a través d'un portal d'arc rebaixat. L'estança es divideix en dues crugies, separades per uns arcs alçats a gran altària. A la part de la dreta, una escala exterior puja fins a la pallissa. També hom hi troba un safareig.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 16. Palma: Promomallorca, p. 163. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Roser, G. i al. «Sa Serra». A: Catàleg de Béns Patrimonials de Campos (pdf). III. Ajuntament de Campos, Gener 2006, p. 946-957 [Consulta: 14 setembre 2022]. Arxivat 2014-09-17 a Wayback Machine.
# Mezguita

Mezguita (en àrab مزكيطة, Mazgīṭa; en amazic ⵎⵥⴳⵉⵟⴰ) és una comuna rural de la província de Zagora, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.451 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].