OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brutícia

La brutícia és alguna cosa impura o bruta, té un sentit especial quan està en contacte amb la pell o la roba d'una persona, o amb objectes i peces de roba personals que s'embruten amb l'ús diari i s'oposa a la netedat. La brutícia s'adhereix per forces electroestàtiques, per ancoratge mecànic (grànuls, fibres) o per modificació de superfície química (oxidació, pàtina, verdet). La brutícia pot ser causada també per precipitació (pluja àcida, núvol radioactiu) i la femta (excrements d'àcars, excrements d'aus, etc.), orina, sèu, etc. La brutícia que causen escombraries, és com un tresor pels microorganismes i ha de ser retirada per una qüestió d'higiene i la conservació de l'entorn on es viu. Els tipus més comuns d'origen de brutícia són:
* Pols- una pols en general de la matèria orgànica o mineral
* Rovell - causat per l'oxidació del ferro
* Pàtina - causada per l'oxidació de certs metalls
* Deixalles - material de residus, incloent matèria orgànica i excrements
* Sutge arrelada - pols negre originada en la combustió d'hidrocarburs i/o carbó
* Sòl - barreja d'argila, sorra i humus que es troba sobre el llit de roca

## Vegeu també

* Greix
* Taca

## Bibliografia

* Cristiana Enzensberger: Gran Assaig sobre la terra. Múnic 1968

## Nota

* ↑ Denise Jodelet. Madness and social representations: living with the mad in one French community. University of California Press, 30 octubre del 1991, p. 143–. ISBN 9780520078666.
Viccionari
# Turdur

Turdur, Durtur, Duttur, Sirtur o Sirtir (sumeri: 𒀭𒁍𒁺) fou la deessa sumèria de la fertilitat (referida principalment a la terra). Era mare de Dumuzi i Geštinanna.

## Referències

* ↑ «Griekse mythen en Mesopotamië (Penglase)» (en neerlandès), 26 setembre 2020. [Consulta: 8 gener 2022].
# Turó de Can Xandri

El Turó de Can Xandri és una muntanya de 426 metres que es troba al municipi de Castellví de Rosanes, a la comarca del Baix Llobregat.
# Regjeringskvartalet

Regjeringskvartalet (que significa el quarter o les oficines del govern noruec) és una col·lecció d'edificis al centre d'Oslo la capital de Noruega. Aquest complex es troba a uns 300 m al nord-est de l'edifici del Parlament de Noruega.
El 22 de juliol de 2011 hi va haver un atemptat amb explosius que va fer danys a part del Regjeringskvartalet.
Regjeringskvartalet consta de diversos edificis:
* Akersgaten 40 (G-bloc) des de 1905, amb el Ministeri de Finances.
* Akersgaten 42 (Høyblokken) des de 1958, amb l'oficina del Primer ministre noruec i el Ministeri de Justícia i la Policia.
* Akersgaten 44 (Y-bloc), des de 1969, amb el Ministeri d'Educació i Recerca.
* Akersgaten 59 (R5)—departementsgården des de 1996 amb el Ministeri de Transport i Comunicacions, el Ministeris de Cultura, el d'Agricultura i Alimentació, d'Administració, d'Assumptes religiosos, de Govern local i regional i el Ministeri d'Infantesa, Igualtat i Inclusió social.
* Einar Gerhardsens plass 1 (R4); seu del Ministeri del Petroli i l'Energia i el Ministeri de Comerç i indústria.
* Einar Gerhardsens plass 3 i Møllergaten 19 (S-bloc); seu del Ministeri de la Salut i el Ministeri de Treball.
El Servei d'Administració del Govern, centrat a Møllergata 19, proporciona serveis administratius a altres departaments governamentals. Statsbygg gestiona els edificis de l'estat noruec i manteniment del Regjeringskvartalet.
A Teatergata 9, està prevista la construcció d'un nou edifici per al 2012 que hostatjarà el ministeris de la Salut i d'Agricultura i Alimentació.
* Møllergata 19, una part del S-bloc
* Mapa de Regjerings­kvartalet

## Referències

* ↑ "Veidekke bygger nytt regjeringsbygg" Arxivat 2010-06-12 a Wayback Machine., Stein Jarle Olsen, Teknisk Ukeblad, 20 May 2009
# Enric Guitart i Soldevila

Enric Guitart i Soldevila (Barcelona, 1863 - 1933) va ser un actor i director teatral català.
Pare del també actor Enric Guitart i Matas.

## Trajectòria professional

* 1890, 15 de novembre. En el paper de Nofre a l'obra La boja d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona.
* 1890, 2 de desembre. En el paper de Don Sebastià a l'obra La sala d'espera d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona.
* 1894, 24 de novembre. En el paper de Calau a l'obra Maria Rosa d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona.
* 1904, 17 de desembre. En el paper de Filó a l'obra La dama alegre de Joan Puig i Ferreter. Estrenada al Teatre de les Arts de Barcelona.
* 1909, 12 de novembre. En el paper de Fortunat a l'obra Les arrels de Josep Morató. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1909, 16 de desembre. En el paper de Don Enric, 46 anys a l'obra L'eterna qüestió d'Avel·lí Artís i Balaguer. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1910, 26 de febrer. En el paper de Don Lluís a l'obra Reixes enfora de Manuel Folch i Torres. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1910, 9 de març. En el paper de En Jaume a l'obra Mai es fa tard si el cor és jove d'Avel·lí Artís i Balaguer. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1910, 14 de març. En el paper de Marquès de Guart a l'obra Les bessones de Florenci Cornet. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1910, 26 de març. En el paper de Gervasi a l'obra Fontalegria de Pompeu Crehuet. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1910, 14 d'abril. En el paper de Senyor Bergadà a l'obra Sainet trist d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1911, 15 d'abril. En el paper de Gran Duc Esteve a l'obra La reina jove d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Principal de Barcelona.

## Referències

* ↑ Enric Guitart i Soldevila a Enciclopèdia.cat.
# Pastís de formatge

Un pastís de formatge són unes postres de textura llisa fetes de formatge fresc, llet, sucre, ous i farina. Tots aquests ingredients es barregen, es col·loquen sobre una base de galetes moltes i s'enforna durant, aproximadament, 45 minuts per coure'l. També certs tipus de saboritzants (vainilla o xocolata) i baies (maduixes, móres, nabius, etc.) hi poden ser afegits.

## Enllaços externs

* Recepta senzilla del pastís de formatge. Arxivat 2007-07-02 a Wayback Machine. (català)
* Receptes per elaborar diferents tipus de pastissos de formatge. (anglès)

## Galeria

* Pastís de formatge amb ametlles.
* Pastís de formatge amb nabius.
* Pastís de formatge japonès.
* Pastís de formatge amb cuscús.
# Jeanne Tripplehorn

Jeanne Tripplehorn (Tulsa, Oklahoma, Estats Units, 10 de juny de 1963) és una actriu estatunidenca És coneguda per al seu paper de psiquiatra al thriller de culte Instint bàsic i, més recentment, per al seu paper d'agent de l'FBI a la sèrie Criminal Minds.

## Biografia

Jeanne Tripplehorn és filla del guitarrista Tom Tripplehorn, que va formar part del grup Gary Lewis & The Playboys. Després haver seguit cursos a la Universitat de Tulsa i a la Juilliard School de Nova York, Jeanne Tripplehorn comença la seva carrera com presentadora de televisió i de ràdio. L'any 1991, participa amb Lukas Haas al telefilm The Perfect Tribute.
El seu primer paper al cinema és al film Instint bàsic on fa al costat de Sharon Stone el paper d'una psiquiatra. L'any 1993, participa en el film La Firma on interpreta el paper de la dona del personatge de Tom Cruise. L'any 1995, fa el paper femení principal del film Waterworld al costat de Kevin Costner.
La seva carrera al cinema va alentir després i els films on actua no tenen tant d'èxit de públic. L'any 1999, participa de nou en un film del box-office (Mickey els ulls blaus) on fa el paper de l'amiga de Hugh Grant. L'any 2000, interpreta una pistolera lesbiana al film Timecode. Al film Enduts per la marea (2002), té el paper de la millor amiga del personatge de Madonna. L'any 2008, Jeanne Tripplehorn fa el paper de Jacqueline Kennedy Onassis amb qui té una petita semblança física.
L'any 2012, encarna l'agent especial Alex Blake a la sèrie Criminal Minds les temporades 8 i 9. Va reemplaçar l'actriu Jennifer Love Hewitt.

## Filmografia
### Cinema

* 1992: Instint bàsic (Basic Instint) de Paul Verhoeven: Dr. Beth Garner
* 1993: The Night We Never Pose: Pastel
* 1993: The Firm: Abby McDeere
* 1994: Generació 90: Cheryl Goode
* 1995: Waterworld de Kevin Reynolds: Helen
* 1997: L'Amor de la meva vida: Gwen Moss
* 1997: Office Killer: Norah Reed
* 1998: Snitch: Annie
* 1998: Very Bad Things: Lleis Berkow
* 1999: Mickey els ulls blaus: Gina Vital
* 2000: Steal This Movie: Johanna Lawrenson
* 2000: Timecode: Lauren Hathaway
* 2000: Paranoid: Rachel
* 2000: So British ! d'Eric Styles: Miranda Frayle/Freda Birch
* 2001: Dial 9 for Love: Nina
* 2002: Enduts per la marea: Marina
* 2008: Winged Creatures de Rowan Woods: Doris Hagen
* 2009: Grey Gardens: Jacqueline Kennedy Onassis (TV)
* 2010: Crazy on the Outside: Angela Papadopolous
* 2010: Morning: Alice
* 2018: Gloria de Sebastián Lelio

### Televisió

* 1991: The Perfect Tribute: July (TV)
* 1997: Old Man: Addie (TV)
* 2002: My Brother's Keeper: Lucinda Pond (TV)
* 2003: La Caiguda dels Herois: Maj. Karen Harper (TV)
* 2006-2011: Big Love: Barb Henrickson, la dona de Bill Paxton (Sèrie TV HBO)
* 2011: Five d'Alicia Keys, Jennifer Aniston, Patty Jenkins, Demi Moore i Penelope Spheeris (TV): Pearl
* 2012-2014: Criminal Minds (temporades 8 i 9): Agent especial Alex Blake

## Referències

* 1 2 3 4 «Biography for Jeanne Tripplehorn» (en anglès). IMDB.
* ↑ «Biographie:Jeanne Tripplehorn». toutlecine.com.
# Comme des rois

Comme des rois és una comèdia francesa de François Velle estrenada el 1997.

## Argument

Novembre de 1989. El mur de Berlín cau i el bloc comunista es desintegra, empenyent Edek i Roman Kowalski a abandonar Varsòvia per provar sort a París. Uns quants anys després. Malgrat la seva perseverança, els dos germans encara no han trobat el camí cap a l'èxit i lluiten per sortir de les feines ocasionals, Edek venent globus al carrer mentre Roman improvisa, segons l'oportunitat, com a mecànic o professor... hongarès. Una situació precària que Edek aviat ja no aguanta més. Així que decideix tornar a casa. Però arran d'un malentès, es confon a l'aeroport amb Olaf Nielsen, un director islandès convidat al Festival de Reims. Mentrestant, una estrella internacional que vol seguir endavant, Elizabeth Adams està reformant la casa de la seva infància a prop i passa per l'hotel on té lloc el festival.

## Repartiment

* Stéphane Freiss : Edek Kowalski
* Maruschka Detmers : Elizabeth Adams
* Mariusz Pujszo : Roman Kowalski
* Thierry Lhermitte : Yvan
* Louis Velle : Kurt Fielder
* Jacques Sereys : Botteret
* Betty Bomonde : Joséphine Lagarde
* Christian Bujeau : Tom
* Pauline Macia : Gisèle
* Jesse Joe Walsh : Bob Gore
* Marie-Christine Adam : la periodista
* Claude Brécourt : Roche
* Jean-Michel Farcy : lel propietari
* Marine Soimaud : la jove amb l'autògraf
* Alain Sachs : Fouilles
* Bernard Musson: el conserge de l'hotel
* Patrick Rocca: el comissari
* Jean-Pierre Durand: Olaf Nielsen
* Isabelle Tanakil: l'estudiant hongaresa
* Henry Chapier: membre del jurat

## Recepció

La pel·lícula va ser un fracàs comercial i només va tenir 17.337 entrades a França.Va participar al 20è Festival Internacional de Cinema de Moscou.

## Referències

* ↑ Comme des rois unifrance.org
* ↑ «Box officeThierry LHERMITTE - BOX OFFICE STORY». www.boxofficestory.com.
* ↑ «20th Moscow International Film Festival (1997)». MIFF. Arxivat de l'original el 22 March 2013. [Consulta: 22 març 2013].

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Cala Pi (urbanització)

La urbanització de Cala Pi és un nucli residencial situat al costat esquerre de la cala del mateix nom, al terme municipal de Llucmajor, Mallorca, en terrenys que pertanyien a la possessió de Cala Pi. Aquesta zona fou urbanitzada el 1970 per part d'Antoni Munar Ferretjans, i se'n realitzà la seva organització el 1976. Ocupa una superfície urbana de 31 ha i actualment la majoria de cases són de segona residència.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 13. Palma: Promomallorca, p. 115. ISBN 84-8661702-2.
# Umoja

Umoja ("unitat", en swahili) és una vila poblada només per dones fundada el 1990, que es troba al nord de Kenya, a prop de la ciutat d'Archers Point al districte de Samburu, a 380 km de la capital Nairobi. Va ser fundada per Rebecca Lolosoli, una dona d'ètnia samburu, per a dones sense sostre, víctimes de la violència de gènere, i per a noies joves que fugien de matrimonis forçats. Hi ha un centre cultural i un centre d'acampada per a turistes d'una reserva natural propera, la Samburu National Reserve.
L'any 2015 eren 47 dones i 200 nens els habitants d'aquesta població. Com a font d'ingressos, les líders gestionen un campament per a turistes. Cobren per l'entrada i venen productes artesanals fets per elles.
Cal no confondre aquesta vila amb un suburbi de Nairobi del mateix nom.

## Referències

* ↑ Johnson, Claudia Durst. Women's Issues in Alice Walker's The Color Purple (en anglès). Greenhaven Publishing LLC, 2011-03-16, p. 125. ISBN 978-0-7377-5271-7.
* ↑ Nelson, Alyse. Vital Voices: The Power of Women Leading Change Around the World (en anglès). John Wiley & Sons, 2012-05-16, p. 183. ISBN 978-1-118-24053-3.
* ↑ Niezen, Ronald. Public Justice and the Anthropology of Law (en anglès). Cambridge University Press, 2010-10-21, p. 86. ISBN 978-1-139-49319-2.
* ↑ United Nations Department of Economic and Social Affairs. State of the World's Indigenous Peoples (en anglès). United Nations, 2011-05-09, p. 173. ISBN 978-92-1-054843-4.
* ↑ Wax, Emily «Umoja, Kenya--a place where women rule: seated cross-legged on mats in the shade, Rebecca Lolosoli, matriarch of a village for women only, took the hand of a frightened 13-year-old girl. The child was expected to wed a man nearly three times her age, and Lolosoli told her she didn't have to» (en anglès). Sister Namibia, 17, 3, 01-10-2005, pàg. 28–29.

## Enllaços externs

* washingtonpost.com – A Place Where Women Rule 9 de juliol de 2005 (anglès)
* MADRE – Kenya: Umoja Uaso Women's Group Arxivat 2007-07-08 a Wayback Machine. (anglès)
Feminisme :
Dones
Noies
Feminitat
Sororitat :
Història :
Moviments :
Teoria feminista :
# Reineta japonesa

La reineta japonesa (Hyla japonica) és una espècie de granota que es troba al Japó, Corea i el nord-est de la Xina.

## Referències

* Kuzmin et al (2004). Hyla japonica. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 7 de gener de 2008 (en anglès).
# Sent Martin e Senta Catarina

Sent Martin Senta Catarina (en francès Saint-Martin-Sainte-Catherine) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 370 habitants. Està integrada a la Communauté communes de Bourganeuf-Royère-de-Vassivière.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 627 | 524 | 483 | 425 | 370 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Bernard Baudron | PCF |
| 2008- | Jean-Michel Pamies | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Eric Richard Kandel

Eric Richard Kandel (Viena, Àustria 1929) és un metge i professor universitari nord-americà, d'origen austríac, guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 2000.

## Biografia

Va néixer el 7 de novembre de 1929 a la ciutat de Viena, capital d'Àustria. L'any 1939 la seva família decidí fugir davant l'avanç nazi per Europa, establint-se als Estats Units. Després d'aconseguir la nacionalitazat nord-americana va estudiar medicina a la Universitat de Nova York, es doctorà a la Universitat Harvard, i posteriorment fou professor de biofísica a la Universitat de Colúmbia.

## Recerca científica

Interessat en els neurotransmissors, realitzà interessants investigacions al voltant de la memòria i l'activitat de les neurones com a responsables de l'emissió de senyals vers el sistema nerviós. L'any 2000 fou guardonat, juntament amb Arvid Carlsson i Paul Greengard, amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pels seus descobriments referents a la transmissió de senyals en el sistema nerviós, i especialment per descriure com la memòria es forma a nivell molecular.

## Enllaços externs

* «Eric Richard Kandel» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Pachycereus

Pachycereus és un gènere de 9-12 espècies de grans cactus, natius de Mèxic i en el sud d'Arizona, EUA. Formen grans arbusts o petits arbres de fins a 5-15 metres d'altura amb un diàmetre d'1 metre.

## Taxonomia

* Pachycereus gatesii
* Pachycereus gaumeri
* Pachycereus grandis
* Pachycereus hollianus
* Pachycereus marginatus
* Pachycereus militaris
* Pachycereus pecten-aboriginum
* Pachycereus pringlei
* Pachycereus schottii
* Pachycereus weberi
Pachycereus pringlei és un dels més grans cactus de l'espècie en el món, aconseguint un record màxim de 19.2 m (Salak 2000).

## Sinonímia

* Backebergia Bravo
* Lemaireocereus Britton i Rose
* Lophocereus (A.Berger) Britton i Rose
* Marginatocereus (Backeb.) Backeb.
* Mitrocereus (Backeb.) Backeb.
* Pterocereus T.MacDoug. i Miranda
# Juozapinė

El Juozapinė és un turó de 292,7 metres que es troba prop de la ciutat de Vílnius (Lituània). Anteriorment era considerat com el punt més alt a Lituània. Actualment però, l'elevació més alta de Lituània està sent atribuïda a l'Aukštojas (293,84 m). Juozapinė Hill és, de fet, només la tercera elevació més alta a Lituània, en ser el segon lloc per al Kruopinė (Žybartonys) (293,65 m), situat a uns 10 km a l'oest del Juozapinė.

## Enllaços externs

* «Which are the highest hills in Lithuania? - a note by Rimantas Krupickas, a Lithuanian geographer, on the recent measurements of the highest elevations in Lithuania» (en lituà). Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 4 setembre 2013].
# Salvador Pigem i Serra

Salvador Pigem i Serra (Vilobí d'Onyar, 15 de desembre de 1912 - Barbastre, 13 d'agost de 1936) fou un religiós claretià. És venerat com a beat per l'Església Catòlica.
Era fill de Josep Pigem, Secretari de l'Ajuntament de Vilobí. Va ingressar al seminari claretià de Cervera el 1924. Va continuar els seus estudis a Vic, Solsona i Barbastre. A l'inici de la Guerra civil espanyola, fou executat, juntament amb els seus companys de comunitat, per milicians anarquistes. Havia rebut ja l'orde menor del Lectorat.
El 25 d'octubre de 1992 fou beatificat pel Papa Joan Pau II.

## Referències

* ↑ «Salvador Pigem Serra». martiresdebarbastro.org. [Consulta: 27 setembre 2019].
* ↑ «13 d'agost. Beats Màrtirs Claretians de Barbastre». claretians.cat. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «Felipe de Jesús Munárriz Azcona y 50 compañeros, Beatos». catholic.net. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «Blessed Salvador Pigem Serra». catholicsaints.info. [Consulta: 27 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Goigs als Beats Màrtirs de Vilobí: Salvador Pigem i Sebastià Riera, claretians

## Vegeu també

* Beats màrtirs claretians de Barbastre
# Cala Pelosa

La cala Pelosa és una platja del municipi de Roses (Alt Empordà) situada a la badia de Montjoi, al cap Norfeu, reserva integral dins del Parc Natural del Cap de Creus. Està ubicada a l'est de la cala Calitjàs, a 15 km de la vila de Roses. Envoltada de boscos de pins i eucaliptus, té una longitud de 90 m i una amplada de 13 m de sorra gruixuda. L'entrada al mar té un desnivell força accentuat. S'hi arriba en automòbil pel camí que comença a la cala Montjoi i que porta a la cala Jóncols, pel que és bastant concorreguda. Des de l'any 2009 gaudeix del certificat ambiental europeu EMAS i de l'internacional ISO 14.001.
Vora la platja hi ha la Barraca de cala Pelosa, barraca o botiga comunal dels pescadors de Roses, declarada bé cultural d'interès local. Damunt de la cala, cap a l'est, hi ha el Clos Rahola, una casa unifamiliar inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Cala Pelosa». Catalunya.com.
* ↑ «Cala Pelosa». Turisme de Roses.
* ↑ «Barraca de cala Pelosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Clos Rahola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Valeri Corberó i Trepat

Valeri Corberó i Trepat (Barcelona, 1908-2001) fou un interiorista i decorador català. Es forma amb el pintor Francesc d'Assís Galí i Fabra i el decorador Ramon Rigol. Estudià esmalts al foc a l'École d'Arts et Métiers de Ginebra amb Henri Demole l'any 1927. El 1929 és convidat a exposar la seva obra al Pavelló d'Artistes Reunits de l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929 i també aquest any realitzà la copa del Foment de les Arts i el Disseny, així com forma part del primer equip de professors de l'Escola Massana, junt amb el seu germà Xavier, encarregant-se de la disciplina d'esmalt de metalls, mentre que en Miquel Soldevila ho feia de la d'esmalts d'art. Com a decorador i interiorista realitza treballs tant per a empreses com per a particulars. Així, ja abans de la Guerra Civil espanyola, realitza els interiors del nou edifici d'oficines de l'empresa Perfumeria Myrurgia, el restaurant Royal de Barcelona o part de la nova seu del Foment de les Arts i el Disseny a la Cúpula del Cinema Coliseum. Va estar estretament vinculat al FAD i entre el 1933 i el 1934 va ser vocal de la junta presidida per Pere Ricart, entre el 1934 i el 1936 en la de Santiago Marco i entre el 1949 i el 1950 en la d'Antoni Ollé. El 1936 va ser també conservador del Museu d'aquesta institució. A partir dels anys cinquanta es va dedicar a la realització de projectes per a hotels i oficines. Al llarg dels anys va crear diverses empreses i estudis d'interiorisme per a la producció dels seus propis mobles i llums.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].
# Creu de Puigsacost

La Creu de Puigsacost és una escultura pública del municipi de Santa Eugènia de Berga (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Sobre la roca natural del cim de Puigsacost s'alça, damunt d'un pedestal de tres nivells, una creu de ferro d'uns 70 cm d'alçada. D'estructura tubular, els braços de la creu són acabats als extrems amb una forma lobulada plana. A la intersecció dels mateixos hi ha una circumferència. L'alçada total de la creu i el pedestal és d'un metre 25 centímetres. La creu presentava una inscripció a finals del segle XX il·legible degut al mal estat de conservació.

## Història

L'actual creu va ser posada en el seu emplaçament actual en substitució d'una d'anterior, que es va treure durant la Guerra Civil. Cada 25 de març es donava en aquest punt pa als pobres i es beneïa el terme municipal després de pujar en processó al cim del Puigsacost dient les lletanies. Aquesta tradició perdurà fins a la dècada de 1970.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de Puigsacost». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Eri Kamei

Eri Kamei (亀井 絵里 en kanji, Kamei Eri), cantant japonesa a la banda de J-POP (pop japonès) Morning Musume, va néixer el 23 de desembre de 1988 a Tokio, Japó.

## Perfil

* Nom: Eri Kamei
* Nickname: Eririn, Kame-chan, Erippe...
* Grups: Morning Musume, Sakura Gumi
* Data de naixement: 23/12/88

## Història

Eri Kamei va entrar a formar part de Morning Musume a la sisena generació, amb Miki Fujimoto, Reina Tanaka i Sayumi Michisige.
En un principi, quan es va anunciar l'entrada de la solista Miki al grup, les aspirants a la sisena generació van veure que el seu somni queia i es pensaren que ja no podrien entrar, però no va ser així. Tot i que Tsunku, en un principi, només en volia agafar una de les tres, al final van accedir-hi totes.
El seu primer single amb les Morning Musume va ser Shabondama, el qual va tenir un gran èxit.
Actualment Eri és una de les veus de suport del grup. Ella, JunJun i LinLin són les úniques que encara no han estat col·locades a cap subgrup.
L'any 2004, Eri va participar en el Hello! Project All Stars.

## Enllaços externs

* Pàgina d'un fan (castellà)
* ThePPN:Kamei Eri