OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Georges Lemaître ATV

El Georges Lemaître ATV, o Vehicle de Transferència Automatitzat 005 (ATV-005), és una nau espacial de subministrament no tripulada europea batejada amb el nom de l'astrònom belga Georges Lemaître. La nau espacial, llançada el 2014, tenia la missió de subministrar l'Estació Espacial Internacional (ISS) amb càrrega seca, combustible, aigua i aire. Fou el cinquè i últim ATV, seguint l'Albert Einstein que va ser llançat el 2013. Els components del Georges Lemaître foren construïts a Torí, Itàlia, i Bremen, Alemanya. El muntatge final i les proves es feren a Bremen.
El Georges Lemaître va ser llançat per un coet Ariane 5ES des del Port Espacial Europeu a Kourou, Guaiana Francesa. El llançament va ser dut a terme per Arianespace en nom de l'Agència Espacial Europea.

## Missions ATV

| Designació | Nom | Data Llançament | Data Acoblament ISS | Data Reentrada |
| ATV-001 | Jules Verne | 9 de març de 2008 | 3 d'abril de 2008 | 29 de setembre de 2008 |
| ATV-002 | Johannes Kepler | 16 de febrer de 2011 | 24 de febrer de 2011 | 21 de juny de 2011 |
| ATV-003 | Edoardo Amaldi | 23 de març de 2012 | 28 de març de 2012 | 4 d'octubre de 2012 |
| ATV-004 | Albert Einstein | 5 de juny de 2013 | 15 de juny de 2013 | 28 d'octubre 2013 |
| ATV-005 | Georges Lemaître | 29 de juliol de 2014 | 12 d'agost de 2014 | 15 de febrer de 2015 |

## Referències

* ↑ «Fifth ATV named after Georges Lemaître», Feb 16, 2012. [Consulta: Feb 20, 2012].
* ↑ «Multi-Program Integrated Milestones» (PDF). NASA, 25-01-2008.
* ↑ «European Cargo Ship Begins Maiden Space Voyage». Space.com, 09-03-2008.
* ↑ «Spaceflight Now - Europe's second cargo freighter to fly in December», 17-09-2010. [Consulta: 18 setembre 2010].
* ↑ «Spaceflight Now - One-day delay of final shuttle launch makes room for ATV», 01-10-2010. [Consulta: 2 octubre 2010].
* ↑ «Third ATV named after Edoardo Amaldi», 17-03-2010. [Consulta: 17 març 2010].
* ↑ «Europe's third cargo vehicle docks with the Space Station». ESA - ATV, 29-03-2012. [Consulta: 31 març 2012].
* ↑ «Deorbit burns set for Tuesday night/Wednesday morning». ESA ATV blog. [Consulta: 2 octubre 2012].
* ↑ «Mission accomplished for ATV Edoardo Amaldi». Space-Travel.com, 04-10-2012. [Consulta: 8 octubre 2012].
* ↑ «ATV-4 scheduled for summer liftoff». ESA, 11-04-2013. [Consulta: 14 abril 2013].
* ↑ http://blogs.esa.int/atv/2014/07/22/arianespace-flight-va219-ariane-5-es-atv-5-launch-scheduled-for-tuesday-july-29/
* ↑ http://www.esa.int/Our_Activities/Human_Spaceflight/ATV/Last_ATV_reentry_leaves_legacy_for_future_space_exploration

## Enllaços externs

* ESA - ATV
Agència Espacial Europea :
# Gisgó

Giscó o Gisgó (en llatí Gisco o Gisgo, en grec antic Γίσκων o Γέσκων) fill d'Amilcar, el general mort a la batalla d'Himera (480 aC).
A causa del desastre del seu pare, Giscó va ser obligat a expatriar-se de Cartago i va anar a viure a Selinunt. Fou el pare del general Anníbal que va dirigir la segona expedició a Sicília el 409 aC durant la Guerra de Sicília (600 aC-265 aC), segons Diodor.

## Referències

* ↑ 1.Gisco a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 268
# Gibson (Tennessee)

Gibson és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 305 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gibson tenia 305 habitants, 114 habitatges, i 84 famílies. La densitat de població era de 218,1 habitants/km².
Dels 114 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,4% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 16,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.792 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era d'11.966 $. Entorn del 13,6% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gibson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gibson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gnevno patuvane

Gnevno patuvane (búlgar: Гневно пътуване, "viatge irritant") és una pel·lícula dramàtica búlgara de 1971 dirigida per Nikola Korabov. Fou seleccionada en el 7è Festival Internacional de Cinema de Moscou.

## Argument

Chavdar s'ha llicenciat en geologia. Desitja exercir una carrera com a científic, però el seu pare decideix que faci pràctiques en una rica muntanya mineral de Rhodopa. Chavdar coneix geòlegs i locals que estimen la seva professió i la regió. Aquí troba l'amor autèntic amb Vanya, una noia nascuda i criada a la muntanya. És estudiant de geologia i somia trobar noves fonts de mineral. Chavdar ha de marxar, però vol tornar per continuar la seva recerca.

## Repartiment

* Iossif Surchadzhiev - Chavdar
* Dorotea Toncheva - Vanya
* Severina Teneva - Yuliya
* Nikola Todev - Bay Stoyan
* Georgi Kaloyanchev - Pare de Chavdar

## Referències

* ↑ «7th Moscow International Film Festival (1971)». MIFF. Arxivat de l'original el 2014-04-03. [Consulta: 24 desembre 2012].
* ↑ Gnevno patuvane al web de la Filmoteca de Bulgària
# Gonzalo Jara

Gonzalo Alejandro Jara Reyes 29 d'agost de 1985 és un futbolista xilè, internacional amb la seva selecció.

## Referències

Gonzalo Jara amb Xile - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Xile – Copa Amèrica de futbol 2007
1 Bravo •
2 Ormeño •
3 Rocco •
4 Fuentes •
5 Riffo •
6 Cabión •
7 Tello •
8 Suazo •
9 Navia •
10 Valdivia •
11 Mark González •
12 Peric •
13 Vargas •
14 Fernández •
15 Contreras •
16 Iturra •
17 Sanhueza •
18 Meléndez •
19 Jara •
20 Fierro •
21 Villanueva •
22 Lorca •
Seleccionador: Acosta
Selecció de futbol de Xile – Copa del Món de futbol 2010
1 Bravo •
2 Fuentes •
3 Ponce •
4 Isla •
5 Contreras •
6 Carmona •
7 Sánchez •
8 Vidal •
9 Suazo •
10 Valdívia •
11 González •
12 Pinto •
13 Estrada •
14 Fernández •
15 Beausejour •
16 Orellana •
17 Medel •
18 Jara •
19 Fierro •
20 Millar •
21 Tello •
22 Paredes •
23 Marín •
Seleccionador: Bielsa
Selecció de futbol de Xile – Copa Amèrica de futbol 2011
1 Bravo •
2 Silva •
3 Ponce •
4 Isla •
5 Contreras •
6 Carmona •
7 Sánchez •
8 Vidal •
9 Suazo •
10 Valdivia •
11 Jiménez •
12 Pinto •
13 Estrada •
14 Fernández •
15 Beausejour •
16 Fierro •
17 Medel •
18 Jara •
19 Muñoz •
20 Millar •
21 Gutiérrez •
22 Paredes •
23 Garcés •
Seleccionador: Borghi
Selecció de futbol de Xile – Copa del Món de futbol 2014
1 Bravo  •
2 Mena •
3 Albornoz •
4 Isla •
5 Silva •
6 Carmona •
7 Sánchez •
8 Vidal •
9 Pinilla •
10 Valdívia •
11 Vargas •
12 Toselli •
13 Rojas •
14 Orellana •
15 Beausejour •
16 Gutiérrez •
17 Medel •
18 Jara •
19 Fuenzalida •
20 Aránguiz •
21 Díaz •
22 Paredes •
23 Herrera •
Seleccionador: Sampaoli :
# Glenville

«Glenville» té aquests significats:
* Glenville (Minnesota)
* Glenville (Virgínia de l'Oest)
* East Glenville, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York.
# Graptopetalum saxifragoides var. fariniferum

Graptopetalum saxifragoides var. fariniferum és una planta suculenta varietat de l'espècie Graptopetalum saxifragoides del gènere Graptopetalum, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una planta suculenta perenne, que forma rosetes de 3,5 cm de diàmetre i de 2 a 5 cm d'alçada.
Les fulles són aplanades-subulades, de 8 a 15 mm de llarg, de 3 a 5 mm d'ample, de 2 a 2,5 mm de gruix, farinoses, àpex lleugerament enrogit.
Les inflorescències, una o dues per roseta, són erectes a decumbents, sense ramificar, de 12 a 15 cm de llarg, els 4 a 5 cm basals sense flors, bràctees semblants a les fulles, de 7 a 10 mm de llargada, aprox. 2 mm d'ample.
Les flors, de 9 a 11 per cincí, de 17 mm de diàmetre, els pètals amb l'àpex una mica recorbat, els 2 a 3 mm apicals completament marró vermellós, i la resta del pètal amb punts marró vermellós.

## Distribució

Planta endèmica de l'estat de Zacatecas, Mèxic.

## Taxonomia

Graptopetalum saxifragoides var. fariniferum va ser descrita per Kimnach, Myron William i publicada a Cactus and Succulent Journal 75: 158. 2003.

### Etimologia

Graptopetalum: nom genèric que deriva de les paraules gregues: γραπτός (graptos) per a "escrits", pintats i πέταλον (petalon) per a "pètals" on es refereix als generalment pètals tacats.
saxifragoides: epítet llatí que significa 'amb forma de saxífraga', que en llatí significa 'trencadora de pedres'.
fariniferum: epítet llatí que significa 'amb farina'.

## Referències

* ↑ «Graptopetalum saxifragoides var. fariniferum». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Graptopetalum saxifragoides var. fariniferum Kimnach». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Graptopetalum paraguayense

Graptopetalum paraguayense és una espècie de planta suculenta del gènere Graptopetalum, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una planta suculenta perenne, sense pèls, que forma rosetes de fulles carnoses de color groc rosaci en condicions càlides i seques, o gris-blavós si està a l'ombra parcial i amb regs regulars. És semblant a la Echeveria, però les rosetes tenen creixement apical amb tiges que s'estenen creant colònies de fins a 30 cm d'alçada i 60 cm d'amplada.
Les rosetes, de 9 a 15 cm de diàmetre, de fulles lleugerament superposades formant una espiral logarítmica. Les fulles velles a la base de la tija es van marcint i caient, quedant amb el temps la tija pelada amb la roseta al final.
Les fulles, de 2 a 8 cm de llarg i 1,5 a 2,5 cm d'ample, triangular a espatulades, punxegudes, amb l'anvers pla o buidat, i el revers amb quilla. El color de les fulles varia del verd-grisós, blau pàl·lid, rosa-lila clar, a porpra clar, recobertes d'un polsim grisós que li dona una brillantor opalescent.
Les flors, en forma d'estrella, blanques amb petites taques vermelles, de 2 cm de diàmetre, surten a finals d'hivern, principi de primavera, en inflorescències de fins a 15 cm amb 2 a 6 branques, cadascuna amb 3 a 14 flors.

## Distribució

Espècie endèmica de Mèxic (probablement de Tamaulipas), tot i que originalment es creia que era nativa del Paraguai, motiu del seu nom. L'espècie s'ha naturalitzat a Queensland, Austràlia.

## Cultiu

Planta de cultiu molt fàcil. Suporta el plè sol i la sequera, però prefereix l'ombra parcial i el reg a l'estiu. La temperatura mínima de 7 °C, però pot sobreviure lleugeres gelades.
Es propaga per esqueix o per fulla, que arrelen molt fàcilment.

## Taxonomia

Graptopetalum paraguayense va ser descrita per Walther, Eric i publicada a Cactus and Succulent Journal 9: 108. 1938.

### Etimologia

Graptopetalum: nom genèric que deriva de les paraules gregues: γραπτός (graptos) per a "escrits", pintats i πέταλον (petalon) per a "pètals" on es refereix als pètals generalment tacats.
paraguayense: epítet del lloc on erròniament es creia que era originari: 'del Paraguai'.

### Sinonímia

* Cotyledon paraguayensis N.E. Br. (basiònim)
* Sedum paraguayense (N.E. Br.) Bullock
* Fulla de cera (nom popular).

## Referències

* ↑ «The Encyclopedia of succulents». Llifle.
* ↑ «Graptopetalum paraguayense (N.E. Br.)». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Govern de l'Ural

El govern de l'Ural fou un govern antibolxevic a l'antic govern (o província) tsarista de l'Ural establert el 1918 i que va durar fins al gener de 1920.
El 29 de març de 1918 es va produir un cop d'estat antibolxevic a Uralsk, essent enderrocat el soviet i creat el govern de la Host de l'Ural, dirigit per Gurian Fomitxov. L'abril de 1918 es va formar l'exèrcit de l'Ural.
Després de l'ocupació de Iekaterinburg per la Legió Txeca (25 de juliol de 1918), es va crear el 13 d'agost de 1918 el "govern provisional de l'Ural" sobre els territoris de les províncies (o governs -guberni) de Perm, Viatsk, Ufà i Orenburg. Aquest govern fou creat com a tampó entre el Komutx (Samara) i el govern provisional de Sibèria. El cap del govern fou P. Ivànov. La bandera estava inspirada en la bandera txeca (vermell sobre blanc) i era vermella sobre verd.
El gener-març de 1919 la part nord del territori controlat pel govern de Fomitxov fou ocupada per l'exèrcit roig.
El 25 de març de 1919 els governs de la regió foren abolits per l'ataman cosac de l'Ural, el general Vladímir Tolstov, que va constituir una Junta Militar que va exercir la dictadura al nord de la mar Càspia i a Priuràlie (Trans-Ural). El gener de 1920, el govern de Tolstov fou eliminat per l'exèrcit roig.

## Vegeu també

* Magnitogorsk

## Referències

Worldstatesmen
# Gray Summit

Gray Summit és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 2.640 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gray Summit tenia 2.640 habitants, 953 habitatges, i 739 famílies. La densitat de població era de 137,2 habitants per km².
Dels 953 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,3% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 22,4% no eren unitats familiars. En el 17,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 34% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.648 $ i la renda mediana per família de 53.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.810 $ mentre que les dones 21.723 $. La renda per capita de la població era de 17.503 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gray Summit». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gray Summit». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Gregorio Antonio Gallo de Andrade

Gregorio Antonio Gallo de Andrade (Burgos, 1512 - Segòvia, 25 de setembre de 1579) va ser un religiós que va ocupar els càrrecs de bisbe d'Oriola (1566-1577), bisbe de Segòvia (1577-1579) i confessor de la reina Isabel de Valois.

## Biografia

Va nàixer el 1512 a Burgos, fill de Diego López Gallo, regidor de la ciutat. Va començar els estudis a la seua ciutat natal, on va cursar gramàtica llatina, i es va traslladar després a la Universitat de Salamanca, on estudià dialèctica, filosofia i teologia, fins a obtenir una càtedra d'escriptura. En 1553, sent mestrescola de la universitat i catedral de Salamanca, va assistir a la junta convocada a Valladolid per Carles I, que l'any 1557 el va enviar a Alemanya com a ambaixador Finalment va anar al Concili de Trento i va ser confessor de la reina Isabel de Valois, tercera esposa de Felip II.
Després del desmembrament d'Oriola de la diòcesi de Cartagena i posterior creació de la diòcesi d'Oriola, en va ser nomenat el seu primer bisbe i prengué possessió del càrrec el 23 de març de 1566. Allà es va mantenir fins que va ser elegit bisbe de Segòvia, a la ciutat on va arribar el 22 de desembre de 1577, ocupant un breu període aquesta nova dignitat, doncs va emmalaltir i va morir a Segòvia el 25 de setembre de 1579.
Va ser soterrat a la capella del Crist de la catedral de Segòvia, i posteriorment traslladat al convent de Sant Pau de Burgos, on va ser novament enterrat en la capella de Sant Gregori, fundada el 1508 pel seu pare.

## Bibliografia

* Historia de la insigne ciudad de Segovia y compendio de las historias de Castilla, de Diego de Colmenares (1637), capítol XLV.
# Graja de Iniesta

Graja de Iniesta és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb els municipis de Castillejo de Iniesta, Puebla del Salvador, Minglanilla, Villalpardo i Iniesta.

## Demografia
### Evolució demogràfica (1991-2004)

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 344 | 355 | 351 | 401 |

### Evolució demogràfica (2001-2007)

Població de Graja de Iniesta (2001-2007) :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 351 | 371 | 348 | 401 | 435 | 442 | 399 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Grajal de Campos

Grajal de Campos és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Sahagún.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 359 | 308 | 283 | 279 |
# Grâce-Uzel

Grâce-Uzel (en bretó Gras-Uzel) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2018 tenia 431 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 395 | 435 | 386 | 365 | 418 | 401 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Louis Jouanny | PS |
# Hagadà de Washington

L'Hagadà de Washington (en hebreu: הגדת וושינגטון) es una hagadà creada pel jueu Joel ben Simeon en 1478. L'obra va ser entregada a la Biblioteca del Congrés dels Estats Units, el 1916, per part d'Efraïm Deinard, com a part de la tercera col·lecció Deinard.
Originalment l'obra estava referenciada com el manuscrit hebreu 1, i des d'aleshores s'ha anomenat manuscrit de Washington DC, en honor de la ciutat.
Des de juny de 2011, l'hagadà ha estat exposada en el Museu Metropolità d'Art de Nova York, durant uns mesos.

## Referències

* ↑ ; Hughes, Heather«The Washington Haggadah Is Subject of New Publication». News Releases. US Library of Congress, 01-03-2011. [Consulta: 18 juny 2011].
* ↑ Conley, Kevin «Washington Haggadah on display at the Met». The Washington Post - Lifestyle. The Washington Post, 18-04-2011 [Consulta: 18 juny 2011].
# Guatlla de l'Himàlaia

La guatlla de l'Himàlaia (Ophrysia superciliosa) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) conegut únicament per dotze exemplars de l'Himàlaia occidental, al nord-oest de l'Índia. L'última citació verificada data de l'any 1876. És l'única espècie del gènere Ophrysia (Bonaparte, 1856).
# Guatlla pintada alablanca

La guatlla pintada alablanca (Ortyxelos meiffrenii) és una espècie d'ocell de la família dels turnícids (Turnicidae) i única espècie del gènere Ortyxelos (Vieillot, 1825). Habita praderies i sabanes àrides del Sahel africà, des del Senegal i sud de Mauritània, cap a l'est, a través de Mali, Níger i Txad fins al Sudan, i a l'Àfrica oriental al sud-oest d'Etiòpia, Uganda i Kenya.
# Hagg

Hajj, en femení hajja —de l'àrab حاج, ḥājj, ‘peregrí’, en femení حاجة, ḥājja, participi actiu del verb ḥajja, ‘anar en pelegrinatge’, especialment ‘fer el pelegrinatge a la Meca’; també pot prendre les formes حجي, ḥajjī, i حاجي, ḥājjī, en femení حجية, ḥajjiyya, i حاجية, ḥājjiyya, — és un títol honorífic atorgat a una persona musulmana que ha completat el hajj a la Meca. En el context tradicional se sol referir a una persona gran, ja que es pot necessitar molt de temps per acumular la riquesa necessària per finançar el viatge. El títol es col·loca davant del nom de la persona (per exemple, Saif Gani esdevé hajj Saif Gani).
En algunes àrees, el títol ha passat de generació en generació i ha esdevingut nom de família. Aquest ús es pot veure, per exemple, en el cognom bosníac Hadžiosmanović, que significa ‘fill de hagg Osman’.

## Referències

* 1 2 3 4 Castells Criballés, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "حج". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Malise Ruthven. Islam: A very short introduction (en anglès). Oxford University Press, 1997, p. 147. ISBN 978-0-19-285389-9.

## Vegeu també

* Hajj
# Haggard

Haggard és un grup de metal simfònic procedent d'Alemanya.

## Història

Aquest grup musical comença la seva carrera el 1991 com un grup de Death Metal experimental, període en el qual graven les maquetes Introduction (1992) i Progressive (1994).
Quatre anys més tard, Asis Nasseri, líder i compositor de la banda, a més de guitarrista, vocalista i percussionista clàssic, decideix canviar el rumb del grup cap a un estil més clàssic afegint un violinista, un violoncel·lista, una soprano i un pianista de forma permanent com a membres de la banda.
El grup augmenta fins a convertir-se en una orquestra de 16 membres que llançarà al mercat el seu primer àlbum And Thou Shalt Trust… The Seer el 1997, basat en la vida i obra de Nostradamus, en els dies de la pesta negra. Amb aquest nou àlbum, malgrat el nou curs clàssic del grup, es mantenen les seves arrels al Death Metal variant entre els nous estils generant un mosaic de Metal Orquestral.
L'any 2000, havent afegit una altra soprano i amb un estil clarament definit, es treu al mercat Awaking The Centuries, que conserva la temàtica del disc anterior, i es realitza una gira per Sud Amèrica, que acaba amb la producción de Awaking The Gods, concert gravat a Mèxic.
El 2004 Haggard publica el seu tercer disc: Eppur Si Muove (De totes maneres, es mou), que se centra en la figura de Galileo Galilei i la seva situació al presentar la model heliocèntric. En el moment del llançament del disc Haggard ja comptava amb 20 membres.
L'album més recent de la banda s'anomena Tales of Ithiria i data del 2008. A diferència dels anteriors albums d'estudi realitzats per Haggard aquest no es basa en cap personatge històric concret, sinó en un món de fantasia ideat per Asis Nasseri (compositor, guitarrista i vocalista de la formació).

## Membres

* Asis Nasseri - Veus, Guitarra
* Karin Bodenmüller - Soprano
* Fiffi Fuhrmann - Crumhorn
* Kathrin Hertz - Violoncel
* Steffi Hertz - Viola
* Danny Klupp - Guitarra Acústica (Taraxacum)
* Kerstin Krainer - Violí
* Luz Marsen - Bateria i Timbals
* Robert Müller - Clarinet
* Andi Nad - Baix
* Kathrin Pechlof - Arpa
* Sasema - Soprano
* Florian Schnellinger - Baix (veus)
* Hans Wolf - Piano, Cembalo, Teclats
* Christoph v. Zastrow - Flauta

## Discografia

* Introduction (1992, maqueta)
* Progressive (1994, maqueta)
* Once… Upon A December's Dawn (1995, maqueta)
* And Thou Shalt Trust… The Seer (1997)
* Awaking the Centuries (1998)
* Awaking the Gods (2001, en viu)
* Eppur Si Muove (2004)
* Tales of Ithiria (2008)

## Videografia

* In A Pale Moon's Shadow (VHS, 1998)
* Awaking the Gods (DVD/VHS, 2001)

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (alemany)
* Haggard Arxivat 2006-08-27 a Wayback Machine. a BNR Metal
* Haggard a Encyclopaedia Metallum
# Haibutsu kishaku

Haibutsu kishaku (廃 仏 毁 釈, Literalment: "abolir el budisme i destruir Shakyamuni) és un terme japonès que descriu un corrent existent durant la història del Japó que proclama l'expulsió del budisme del Japó. Més específicament, també indica a un moviment particular i esdeveniments històrics específics basats en aquesta ideologia que, durant la restauració Meiji, va provocar la destrucció de temples, imatges i textos budistes i va forçar el retorn a la vida secular als monjos budistes.

## Referències

* 1 2 Encyclopedia of Shinto - Haibutsu Kishaku