OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anemone alpina

L'anemone alpina, flor de Sant Joan, flor del vent, herba del vent, pulsatil·la alpina o viola blanca (Pulsatilla alpina, sinònim Anemone alpina), és una espècie de planta amb flors de la família de les ranunculàcies. Està distribuïda a les muntanyes d'Europa central i des de l'Europa meridional des del centre de la península Ibèrica fins a Croàcia. Viu entre els 1200 i els 2700 m d'altitud.
Addicionalment pot rebre els noms de perruca, pulsatil·la i pulsatil·la blanca. També s'han recollit les variants lingüístiques pulsatilla i pulsàtil·la blanca.

## Descripció

És una planta glabrescent quan és adulta i té un rizoma oblic, subcilíndric. Les flors fan 4,5-6 cm de diàmetre, erectes; grogues o blanques.

## Subespècies

Es reconeixen les següents subespècies:
* Pulsatilla alpina subsp. alpina : Aquesta subespècie es troba als Pirineus, els Alps i el nord-est d'Albània.
* Pulsatilla alpina subsp. apiifolia (Scop.) Nyman : Aquesta subespècie es troba als Pirineus i als Alps
* Pulsatilla alpina subsp. austroalpina D.M.Moser : Nativa del sud-est dels Alps.
* Pulsatilla alpina subsp. cantabrica M.Laínz : Nativa del nord-oest d'Espanya.
* Pulsatilla alpina subsp. cottianaea (Beauverd) D.M.Moser : Nativa dels sud-oest dels Alps.
* Pulsatilla alpina subsp. cyrnea Gamisans : És endèmica de Còrsega.
* Pulsatilla alpina subsp. font-queri M.Laínz & P.Monts. : Nativa dels Pirineus, rep el nom d'anemone alpina i alternativament els de flor de vent i pulsatil·la blanca.
* Pulsatilla alpina subsp. millefoliata (Bertol.) D.M.Moser : Nativa de l'oest dels Alps.
* Pulsatilla alpina subsp. schneebergensis D.M.Moser: és endèmica del nord-est d'Àustria, i rep el nom de la muntanya Schneeberg de la Baixa Àustria.

## Sinònims

Es reconeixen els següents sinònims:
* Anemone alpina L.
* Preonanthus alpinus (L.) Schur
* Pulsatilla alba Rchb.

## Referències

* 1 2 3 «Pulsatilla alpina». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 18 abril 2022].
* 1 2 «Pulsatilla alpina» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Pulsatilla alpina subsp. alpina» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Pulsatilla alpina subsp. apiifolia» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Pulsatilla alpina subsp. austroalpina» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Pulsatilla alpina subsp. cantabrica» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Pulsatilla alpina subsp. cottianaea» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Pulsatilla alpina subsp. cyrnea» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Pulsatilla alpina subsp. font-queri» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Pulsatilla alpina subsp. millefoliata» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Pulsatilla alpina subsp. schneebergensis» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
# Commodore (Pennsilvània)

Commodore és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 337 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Commodore tenia 337 habitants, 126 habitatges, i 102 famílies. La densitat de població era de 169 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 126 habitatges en un 42,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,8% hi vivien parelles casades, en un 23,8% dones solteres, i en un 18,3% no eren unitats familiars. En el 16,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.063 $ i la renda mediana per família de 31.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.281 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 9.502 $. Entorn del 13% de les famílies i el 18,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Commodore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Commodore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Els Verds de l'Iran

Els Verds de l'Iran (persa: حزب سبزهای ایران; romanitzat: Hezb-e-sabz Hayeh Iran) és un partit polític iranià exiliat al Quebec (Canadà). Com a partit verd dona suport als plantejaments de l'ecologisme i és un dels partits de l'Iran que aposta per un sistema legal laic i pel respecte als drets dels homosexuals.

## Enllaços externs

* Els Verds de l'Iran (anglès)
# Manel

«Manel» té aquests significats:
* Biografies:
** Manel Camp i Oliveras (1947), músic català
** Manel Casserres i Solé (1953-2015), escultor català
** Manel Dueso i Almirall (1953), actor i director català de teatre
** Manel Estiarte i Duocastella (1961), jugador català de waterpolo
** Manel Ferrer i Estany, autor de còmic (1940), conegut com a Manel
** Manel Fuxà i Leal (1850-1927), escultor català
** Manel Giménez Valentí (1934), conegut com a Oncle Manel, activista social català
** Manel Lucas i Giralt (1963), periodista i humorista català
** Manel de la Matta Sastre (1963-2004), alpinista espanyol
** Manel Nadal i Farreras (1953), biòleg i polític català
** Manuel Pousa Engroñat (1945-2020), més conegut com a Pare Manel, sacerdot català
** Manel Risques Corbella (1952), historiador català
** Manel Saderra i Puigferrer (1908-2000), compositor català de sardanes
* Miscel·lània:
** Manel (grup), grup de música en català de la ciutat de Barcelona
** Cal Manel, diversos indrets
Viccionari
# Resolució 615 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 615 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 17 de juny de 1988,després de reafirmar les resolucions 503 (1982), 525 (1982), 533 (1983), 547 (1984) i 610 (1988) expressant consternació per la imposició de penes de mort als activistes anti-apartheid, el Consell assenyala la deteriorada situació a Sud-àfrica.
La resolució expressa la profunda preocupació per les restriccions a divuit activistes i organitzacions anti-apartheid, així com la detenció dels líders de l'església el 29 de febrer de 1988, cosa que "soscava les possibilitats d'una solució pacífica de la situació de Sud-àfrica."
Pel que fa als sis de Sharpeville, el Consell ha expressat la seva preocupació pel rebuig de la seva apel·lació i la negativa a reobrir el cas pel Tribunal Suprem de Pretòria el 13 de juny de 1988. La resolució crida al Govern de Sud-àfrica perquè commuti les penes de mort als sis activistes, imposades desafiant l'opinió mundial segons diu el Consell, qui insta als altres estats membres a utilitzar les seves influències per pressionar Sud-àfrica per tal de salvar la vida a sis activistes antiapartheid.
La pressió exterior va conduir finalment a la commutació de les sis penes de mort a penes de 18-25 anys de presó pel president Pieter Willem Botha. Entre 1991 i 1992 tots ells foren posats en llibertat.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)

## Referències

* ↑ "Sharpeville Six plea is rejected". The Guardian. 14 June 1988.
* ↑ Noonan, Patrick. They're burning the churches: the final dramatic events that scuttled apartheid. Jacana Media, 2003, p. 49. ISBN 978-1-919931-46-3.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Lúčky

«Lúčky» té aquests significats:
* Lúčky (Žilina), poble de la regió de Žilina, a Eslovàquia
* Lúčky (Košice), poble de la regió de Košice, a Eslovàquia
* Lúčky (Banská Bystrica), poble de la regió de Banská Bystrica, a Eslovàquia
# Asclepíades Bitini

Asclepíades Bitini (en llatí Asclepiades, en grec antic Ἀσκληπιάδης) va ser un metge de Bitínia que va obtenir una gran popularitat a Roma al començament del segle i aC, fama que va mantenir durant la seva vida i encara va transmetre als seus successors. Crisilp de Bitínia va ser un dels seus seguidors. Plini el Vell diu que va arribar a edat avançada sense posar-se malalt i que finalment va morir d'accident.
Es diu que primer va anar a Roma com a mestre de retòrica i no va tenir èxit i llavors es va dedicar a la medicina. Del que se'n sap de la seva història i de la seva pràctica mèdica, es dedueix que era un home de gran talent natural, que coneixia la naturalesa humana, o més aviat la debilitat humana, i que era molt bon observador, però que coneixia poc la medicina. Va començar, segons fan els que coneixen la seva pròpia ignorància, observant la pràctica dels seus predecessors, i afirmava haver trobat un mètode eficaç per tractar les malalties. Com que desconeixia l'anatomia i la patologia, rebutjava els procediments dels que investigaven l'estructura del cos humà i miraven les causes dels mals, i es diu que va atacar particularment els escrits d'Hipòcrates. Va saber abstenir-se d'usar remeis molt actius, i confiava en l'eficàcia de la dieta, l'exercici, els banys, la neteja i altres circumstàncies que encara són necessàries per a la salut, però no va prohibir mai el vi sinó que en va encoratjar el consum, cosa que li va portar popularitat. Va dividir les malalties en agudes i cròniques. Filosòficament es deia seguidor d'Epicur, i aplicava la seva doctrina sobre els àtoms, amb la qual va bastir una nova teoria al suposar que tota acció mòrbida es reduïa a un taponament dels porus i a la mala distribució dels àtoms.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/396?rgn=full+text;view=image;q1=AsclepiadesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 381-382. ]
# Estúpida Erikah

Estúpida Erikah és un grup de música terrassenc. El projecte es va iniciar com una proposta de cançó d'autor, amb el vocalista i guitarrista barceloní Lluís Bòria, a la qual se li anaren sumant membres a la banda. El nom del grup prové del joc de paraules «Estúpida» i «Erikah» (del germànic, 'la que regnarà sempre'). La formació ha rebut diversos premis entre ells el Premi Joventut 2009 atorgat pel Sona9 i el Premi Revelació de la crítica en els Premis Enderrock 2011.

## Discografia

* Decorant interiors, decorant exteriors (Temps Record, 2010)
* L'hivern al cos (autoedició, 2011)
* Fora les cendres (Temps Record, 2013)
* 300 mil·lisegons per a crear un record (Petits Miracles, 2016)

## Referències

* 1 2 «"La tempesta perfecta" d'Estúpida Erikah». Enderrock. [Consulta: 13 novembre 2020].
* 1 2 «L'alta fidelitat dels Estúpida Erikah». Enderrock. [Consulta: 13 novembre 2020].
* ↑ Mateus, Anna «Palmarès dels Premis Enderrock». Enderrock (supl), 01-03-2015, pàg. 16-21.
# El Guincho

El Guincho (nom real, Pablo Díaz-Reixa Díaz) és un músic nascut a Las Palmas de Gran Canaria i establert a Barcelona.
Abans de començar la seva carrera en solitari, El Guincho era el bateria del grup "Coconot" i participant en altres grups com "La Orquesta de la Muerte". L'estil del Guincho és música de samplers barrejada amb música tropical i ritmes africans. El Guincho va publicar el seu primer àlbum, Folías, a través d'un segell discogràfic casolà anomenat "DC/Luv Luv". El 2007 llança el seu segon àlbum Alegranza, que va ser ben rebut per la crítica musical espanyola, sent considerat com el tercer millor de l'any 2007 per a la revista musical Rockdelux. L'àlbum serà reeditat pel mateix segell i distribuït per Junk Records.
A partir del 23 de novembre de 2009 va publicar quatre EP amb remescles de dues de les cançons del seu anterior àlbum Alegranza, "Antillas" i "Kalise", on va comptar amb grups com Architecture in Hèlsinki, Delorean o Prins Thomas.
En el segon semestre de 2010, va publicar el seu tercer àlbum, Pop Negro, que el seu primer senzill va ser Bombay. El disc va rebre una excel·lent valoració de la crítica, i va ser triat com a millor treball de l'any per les revistes Mondosonoro i Rockdelux. A més, la segona també va considerar Bombay com la millor cançó espanyola i millor videoclip de l'any.

## Discografia
### Àlbums

* Folías (2006, DC/Luv Luv)
* Alegranza (2007, Discoteca Océano, Junk)
* Pop negro (2010, Young Turks)

### EP

* Antillas 1
* Antillas 2
* Kalise 1
* Kalise 2
* Piratas de Sudamérica, Vol 1

## Referències

* ↑ «El Guincho». Catalan Sounds. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-26. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «Reseña sobre la lista de "Lo mejor de 2007 en Rockdelux». Arxivat de l'original el 2011-09-14. [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ «El Guincho edita cuatro Eps de remixes». Mondosonoro, 27-10-2009. [Consulta: 27 octubre 2009].
* ↑ El Guincho arrasa en los mejores de 2010 de Rockdelux Rolling Stone
# Manhiça

Manhiça és un municipi de Moçambic, situat a la província de Maputo. En 2007 comptava amb una població de 56.165 habitants. És la deu seu del districte del mateix nom, es troba localitzada prop de 70 km al nord de la ciutat de Maputo, sobre la Carretera Nacional 1 -que recorre el país de nord a sud- i sobre el marge dret del riu Incomati.
Manhiça fou elevada a la categoria de vila el 18 de maig de 1957 i fou convertida en municipi en 1998, amb un govern local elegit.
La primera presidenta del Consejo Municipal de Manhiça va ser Laura Daniel Tamele, elegida en 1998, succeïda en 2003 per Alberto Chicuamba, reelegit pel càrrec en 2008. Ambdós eren del Frelimo.
A Manhiça està establert el Centre de Recerca en Salut de Manhiça (CISM), un important centre de recerca creat en 1996 amb l'objectiu d'impulsar la recerca biomèdica en àrees prioritàries en el camp sanitària, especialment en la cerca d'avenços en la lluita contra la malària.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].
* ↑ Resum del procés electoral
* ↑ Els resultats oficials de les eleccions autàrquiques del 19 de novembre de 2008
* ↑ Centro de Investigação em Saúde de Manhiça
# Kharabalí

Kharabalí (en rus Харабали) és una ciutat de l'óblast d'Astracan, a Rússia. Es troba a la riba esquerra del riu Àkhtuba, un braç del Volga, a 132 km al nord-oest d'Astracan.

## Història

Els orígens de Kharabalí es remunten a la seva fundació el 1789, quan un grup de pagesos que fugien de llur condició de serfs van reunir-se per fundar un poblat. Aquesta regió aleshores l'habitaven els calmucs i els kazakhs. Per assegurar el domini d'aquells territoris el govern tsarista de Rússia hi envià colons russos per tal de desplaçar els calmucs més enllà del Volga i els kazakhs a les zones desèrtiques.
# Rinkita-(Ce)

La rinkita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la rinkita. El 1884 va rebre el nom de rinkita un mineral recollit per K.J.V. Steenstrup els anys 1874, 1876 i 1877 a la zona de Kangerdluarssuk, al complex d'Ilímaussaq (Groenlàndia), desconeixent-se la localitat exacta. El nom és en honor de Henrik Johannes Rink (Copenhaguen, Dinamarca, 26 d'agost de 1819 - Christiania, Noruega, 15 de desembre de 1893), en aquell moment director del Royal Greenland Board of Trade. El nom va ser canviat el 2016, de rinkita a rinkita-(Ce).

## Característiques

La rinkita-(Ce) és un silicat de fórmula química (Ca₃Ce)Na(NaCa)Ti(Si₂O₇)₂(OF)F₂. Va ser redefinida i aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009, canviant el seu nom de rinkita a l'actual l'any 2016. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu d'Història Natural de Dinamarca, de la Universitat de Copenhagen.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la zona de Kangerdluarssuk, al complex d'Ilímaussaq (Groenlàndia). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en força altres indrets d'arreu del planeta.

## Referències

* ↑ «Rinkite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 desembre 2019].
# Malacopteron

Malacopteron és un gènere d'ocells que ha patit recents reubicacions taxonòmiques. Fins fa poc classificat a la família dels timàlids (Timaliidae), actualment el COI el situa als pel·lornèids (Pellorneidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.8, 2011) el present gènere està format per 6 espècies:
* Malacopteron affine - matinera de capell.
* Malacopteron albogulare - matinera pitgrisa.
* Malacopteron cinereum - matinera de capell escatós.
* Malacopteron magnum - matinera de capell rogenc.
* Malacopteron magnirostre - matinera bigotuda.
* Malacopteron palawanense - matinera de Palawan.
# Església de Sant Pere de les Preses

Sant Pere de les Preses és una església del municipi les Preses. Està dedicada a sant Pere apòstol venerat com a patró de la parròquia. D'estil neoclàssic, va ser construïda el segle xviii segons el projecte de l'arquitecte acadèmic Andreu Bosch i Riba.
Al 1929 Rafael Masó va reformar i restaurar la nau alhora que construïa el cor. Actualment aquestes modificacions encara es conserven en bon estat.

## Referències

* ↑ «Goigs a sant Pere apòstol patró de les Preses». [Consulta: 2023].
* ↑ Arranz, 1991, p. 58-59.
* ↑ Tarrús, Joan i COMADIRA, Narcís. Rafael Masó arquitecte noucentista. Barcelona: Lunwerg Editores, 1996.

## Bibliografia

* Arranz, Manuel. Mestres d'obres i fusters. La construcció a Barcelona en el segle XVIII. Barcelona: Edicions del Col·legi d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Barcelona, 1991. ISBN 9788487104077.
# Comtat de Madison (Nova York)

El comtat de Madison (en anglès: Madison County) fundat en 1806 és un comtat en l'estat nord-americà de Nova York. En el 2000 el comtat tenia 69,441 habitants en una densitat poblacional de 41 persones per km². La seu del comtat és Wampsville.

## Geografia

Segons l'Oficina del Cens, el comtat té una àrea total de 1,715 km$^2$ (662.2 sq mi) quilòmetres quadrats (662,2 1,699 km$^2$ (656.0 sq mi)), de la qual ( el meu²) és terra i 16 (6,2) (0.86%) és aigua.

### Comtats adjacents

* Comtat de Oneida, Nova York - nord-est
* Comtat de Otsego, Nova York - sud-est
* Comtat de Chenango, Nova York - south
* Comtat de Cortland, Nova York - sud-oest
* Comtat de Onondaga, Nova York - oest
* Comtat de Oswego, Nova York - nord-oest

## Demografia

El 2000 la renda per capita mitjana del comtat era de $40,184, i l'ingrés mitjana per a una família era de $47,889. En 2000 els homes tenien un ingrés per capita de $33,069 versus $25,026 per a les dones. L'ingrés per capita per al comtat era de $19,105 i el 9.80% de la població estava sota el llindar de pobresa nacional.

## Localitats

* Bridgeport (llogaret)
* Brookfield (poble)
* Canastota (vila)
* Cazenovia (vila)
* Cazenovia (poble)
* Chittenango (vila)
* DeRuyter (vila)
* DeRuyter (poble)
* Earlville (vila)
* Eaton (poble)
* Fenner (poble)
* Georgetown (poble)
* Hamilton (vila)
* Hamilton (poble)
* Lebanon (poble)
* Lenox (poble)
* Lincoln (poble)
* Madison (vila)
* Madison (poble)
* Morrisville (vila)
* Munnsville (vila)
* Nelson (poble)
* Oneida (ciutat)
* Smithfield (poble)
* Stockbridge (poble)
* Sullivan (poble)
* Wampsville (vila)
** En parèntesi el tipus de govern

## Vegeu també

* Mystic Order of Veiled Prophets of the Enchanted Realm
# El Guerdane

El Guerdane (en àrab الكردان, al-Gardān; en amazic ⵍⴳⵔⴷⴰⵏ) és un municipi de la província de Taroudant, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.313 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Margarita Isabel Cabrer González

Margarita Isabel Cabrer González (Mabel Cabrer) (Barcelona, 9 de maig de 1969) és una política mallorquina del Partit Popular de les Illes Balears.
És filla de l'exconseller de Sanitat i Seguretat Social Bartomeu Cabrer Barbosa. Va estudiar EGB, BUP i COU a l'escola Madre Alberta, a Palma. Va estudiar la carrera de dret a la UIB (Universitat de les Illes Balears). És casada amb el mallorquí Antoni Vera des del 1997 i és mare de tres fills.
A la quarta legislatura fou Secretària Tècnica de la Conselleria d'Economia i Hisenda del Govern de les Illes Balears (octubre 1995-juny 1996) llavors gestionada per Jaume Matas passant llavors el mateix dia a ser Secretària Tècnica de la Conselleria de Presidència del Govern de les Illes Balears, conselleria en mans de Rosa Estaràs, però fou nomenada per Jaume Matas, llavors convertit en president del Govern, segons consta al BOIB.
L'any 1999 el que fou president del govern Jaume Matas i Palou va confirmar la seva presentació a les autonòmiques com a candidata a diputada pel Partit Popular. Des del 2003 fins al 2007 fou consellera d'Obres Públiques, Habitatge i Transports. Va realitzar diverses infraestructures qüestionades com el Metro de Palma i l'autopista d'Eivissa a Sant Antoni, que va costar 10 cops més del previst.
Fou escollida diputada a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1999, 2003 (tot i que renuncià en ser nombrada Consellera a l'inici de legislatura), 2007 i 2011. L'any 2011 va anar a les llistes presidides per José Ramón Bauzá Díaz i va ser anomenada Portaveu del Grup Parlamentari Popular. En 2012 fou implicada judicialment sota l'acusació de finançament electoral irregular amb altres ex-alts càrrecs de Jaume Matas.
Fou consellera insular de Mallorca del 2007 al 2011 com a consellera electe per al PP, estant a l'oposició. El 22 de novembre de 2016 tornà entrar al Parlament de diputada substituint a Maria Salom Coll que havia estat escollida Delegada del Govern a les Illes Balears, i Cabrer fou diputada fins a final de legislatura.

## Referències

* ↑ Mabel Cabrer no calla ni bajo el agua, Diario de Mallorca, 28 d'abril de 2013
* ↑ La portavoz del PP balear será imputada por financiación irregular, El País, 27 d'octubre de 2012

## Enllaços externs

* Notícies sobre Mabel Cabrera a El País