OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carta internacional de les dades obertes

La Carta Internacional de les Dades Obertes és un conjunt de principis i bones pràctiques per a l'alliberament de dades obertes governamentals. La carta va ser formalment adoptada per disset governs de països, estats i ciutats en el Cim Global de l'Aliança per al Govern Obert a Mèxic a l'octubre de 2015. Els signants inclouen els governs de Xile, Guatemala, França, Itàlia, Mèxic, Filipines, Corea del Sud, el Regne Unit i l'Uruguai, les ciutats de Buenos Aires, Minatitlán, Pobla, Veracruz, Montevideo, Reynosa, l'estat de Morelos i Xalapa. Catalunya la va subscriure el 2018.

## Principis

La carta estableix que les dades alliberades per governs han d'ajustar-se a aquests principis:
* Obert per defecte
* Oportú i complet
* Accessible i utilitzable
* Comparable i interoperable
* Per a la millora de la governança i la participació ciutadana
* Per al desenvolupament Inclusiu i Innovació

## Referències

* ↑ «The Open Data Charter: A Roadmap for Using a Global Resource». The Huffington Post. [Consulta: 29 octubre 2015].
* ↑ «Seventeen Governments Adopt the New International Open Data Charter» (en anglès). World Wide Web Foundation. [Consulta: 29 octubre 2015].
* ↑ «Acords de govern de dades obertes». Arxivat de l'original el 2023-02-02. [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ «Principles | International Open Data Charter». opendatacharter.net. [Consulta: 29 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Carta internacional de les dades obertes - Lloc web oficial
# Giovanni Cazzulani

Giovanni Cazzulani (Pandino, província de Cremona, 5 d'agost de 1909 - Varzi, 22 d'octubre de 1983) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1933 i 1940. En el seu palmarès destaca la victòria al Giro de Toscana de 1936 i una tercera posició final al Giro d'Itàlia de 1934.

## Palmarès

* 1933
** 1r a la Coppa Maccarese
* 1936
** 1r al Giro de Toscana

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1934. 3r de la classificació general
* 1936. 12è de la classificació general
* 1937. 21è de la classificació general
* 1939. 19è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1934. 16è de la classificació general

## Referències

* ↑ memoire-du-cyclisme.eu

## Enllaços externs

* Fitxa de Giovanni Cazzulani a sitiodeciclismo.net
# Nou Moles

Nou Moles és un barri de la ciutat de València, situat a l'oest, al districte de l'Olivereta. Forma un romboide entre els barris de Patraix, Tres Forques, Campanar, Soternes i la Petxina. Limita al sud amb l'avinguda del Cid, al nord amb el Jardí de Túria i el passeig de la Petxina, a l'oest amb el carrer del Nou d'Octubre, i a l'est amb l'avinguda de Benito Pérez Galdós.
El barri concentra importants serveis i instal·lacions municipals, com l'antiga Presó Model de València per a homes i per a dones, el parc de l'Olivereta, la central elèctrica de Nou Moles, una oficina de correus, el CP Doctor Barcia i unes facilitats esportives.

## Transport

El barri se situa entre l'avinguda del Cid, que comunica amb l'interior i Madrid, i les rondes de circumval·lació tercera segona i tercera (Ronda Sud de València). El passeig de la Petxina el connecta amb el centre.
Les línies 3, 7, 17, 20, 29, 70, 73, 81, 89, 90, 95 i el nitbús N10 de l'EMT de València serveixen el barri. A més a més, té dues estació de metro a l'avinguda al sud del barri, l'estació de l'Avinguda del Cid i l'estació del Nou d'Octubre.

## Referències

* ↑ Oficina d'estadística València

## Enllaços externs

* Plànol de Nou Moles a la web de l'Ajuntament de València
# Barnstead

Barnstead és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 3.886 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Barnstead tenia 3.886 habitants, 1.422 habitatges, i 1.096 famílies. La densitat de població era de 35,8 habitants per km².
Dels 1.422 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,2% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 22,9% no eren unitats familiars. En el 17% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.449$ i la renda mediana per família de 49.404$. Els homes tenien una renda mediana de 34.130$ mentre que les dones 24.904$. La renda per capita de la població era de 19.773$. Entorn del 2,8% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Barnstead». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Barnstead». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tenla

Tenla (en rus: Тенла) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 67 habitants. Pertany al districte rural d'Agvali.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Cantó de Suresnes

El cantó de Suresnes és un antic cantó francès del departament dels Alts del Sena, que estava situat al districte de Nanterre. Comptava amb el municipi de Suresnes.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori es va unir al nou cantó de Nanterre-2.

## Municipis

* Suresnes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1988 | Robert Pontillon | SFIO, després PS |
| 1988-1993 | Christian Dupuy | RPR |
| 1993-1998 | Jean-Luc Delin | RPR |
| 1998- | Christian Dupuy | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 39.100 | 40.616 | 37.537 | 35.187 | 35.998 | 39.706 | 46.723 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Go Chuck Yourself

Go Chuck Yourself (lliurat com Happy Live Surprise al Japó) és un àlbum en directe per Sum 41 gravat a Londres, Ontario l'abril del 2005. Va ser llançat en un principi el 21 de desembre al Japó, i va ser empaquetat amb un bonus DVD amb cinc cançons del xou i de Basketball Butcher. La versió americana i europea va ser lliurada el 7 de març del 2006 sense el DVD.

## Llista de pistes

* "The Hell Song" – 3:21
* "My Direction" - 2:21
* "Over My Head (Better Off Dead)" – 3:11
* "A.N.I.C." – 0:43
* "Never Wake Up" – 1:08
* "We're All to Blame" – 3:44
* "There's No Solution" – 4:48
* "No Brains" – 4:32
* "Some Say" – 3:30
* "Welcome to Hell" – 4:26
* "Grab the Devil" – 1:14
* "Makes No Difference" – 5:46
* "Pieces" – 3:04
* "Motivation" – 3:47
* "Still Waiting" – 2:43
* "88" – 5:35
* "No Reason" – 3:48
* "I Have a Question" – 0:32
* "Moron" – 2:28
* "Fat Lip" – 3:05
* "Pain for Pleasure" – 3:06
# Octavio Vial

Octavio Vial (Mèxic, 26 de novembre de 1918 - 19 de gener de 1989) va ser un futbolista i entrenador mexicà. Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1950 com a seleccionador.

## Referències

* ↑ «1950 FIFA World Cup Brazil». Arxivat de l'original el 2011-10-25. [Consulta: 23 desembre 2017].
# Batista

«Batista» té aquests significats:
* Batista (teixit)
* Fulgencio Batista (1901 – 1973), militar, president (1940-1944) i dictador (1952-1959) de Cuba
* David Michael Bautista, Jr. (1969), lluitador de lluita lliure
* Sergio Batista (1962), jugador i entrenador argentí de futbol
* Adilson Batista (Curitiba, 1968), futbolista brasiler
# Synasellus notenboomi

Synasellus notenboomi és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Espanya.

## Referències

* ↑ Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J. P. & Magniez, G., 1987. Isopodes aselloides stygobies d'Espagne recoltés par J. Notenboom et I. Meijers. 1. Le genre Synasellus et description de trois nouvelles espèces. Stygologia 3(4): 331-344.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Stockwork

El terme stockwork s'utilitza en geologia i, en concret en dipòsits minerals i mineralogia, per a referir-se a una estructura de múltiples vetes orientades aleatòriament, en diferents direccions, i per les quals s'ha estès la mineralització. A diferència de mineralitzacions que es troben en grans filons o vetes úniques o amb orientacions similars, la irregularitat dels dipòsits de tipus stockwork sovint obliga a explotar el jaciment de manera conjunta.

## Referències

* ↑ «Stockwork». Diccionari de Geologia - IEC.
* ↑ «Stockwork». enciclopèdia.cat. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ «Zona de stockwork» (en castellà). Real Academia de Ingeniería. [Consulta: 14 abril 2019].
# Revere (Minnesota)

Revere és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 100 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Revere tenia 100 habitants, 41 habitatges, i 23 famílies. La densitat de població era de 67,7 habitants per km².
Dels 41 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 43,9% no eren unitats familiars. En el 41,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 22% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,61.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 34% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.643 $ i la renda mediana per família de 21.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 16.875 $. La renda per capita de la població era de 14.519 $. Entorn del 33,3% de les famílies i el 34,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Revere». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Revere». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Capella del Mas Pilar

La Capella del Mas Pilar és un edifici del municipi de Sant Feliu Sasserra (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una capella de planta rectangular amb absis semicircular i contraforts als murs laterals. Té un campanar d'espadanya de dos ulls que conserva una campana. A la façana hi ha una única finestra i el portal d'entrada és rectangular i adovellat. A l'interior hi ha la imatge de la Verge del Pilar.
Els murs són de maçoneria i arrebossats. Altres elements de reforç, com ara els contraforts, o destacables, com el campanar o les obertures, són de pedra ben tallada i polida.

## Història

És la típica capella edificada al segle xvii al costat del mas al qual pertany, mas del Pilar (antic mas Fàbregues). La capella havia estat erigida sota advocació de santa Julita i santa Bàrbara. A l'interior hi havia un retaule barroc que fou cremat durant la darrera guerra civil (els propietaris del mas en conserven una fotografia). La capella fou reformada el segle xix.

## Referències

* 1 2 3 «Capella del Mas Pilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].
# Casa Datsira

La Casa Datsira és una obra de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa situada al nucli antic de Castellterçol. En la llinda de pedra de la porta d'entrada de la casa es pot llegir: "Si en ta casa hya bunansa i seras si fas farmansa".

## Història

Al segle xvii i principis del xviii, amb el floriment del gremi dels paraires i del negoci de la neu, la població experimentà una notable creixença.

## Referències

* 1 2 «Casa Datsira». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Octavio Vicent

Salvador Octavio Vicent Cortina conegut com a Octavio Vicent va ser un escultor i tallador d'imatges valencià i ocasionalment també artista faller. Va nàixer el 25 de desembre de 1913 i va morir a València el 20 d'octubre de 1999.

## Biografia

Fill de l'escultor Carmelo Vicent. El 1930 va ingressar a la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando i el 1935 va aconseguir per oposició la pensió Piquer d'aquesta institució que li va permetre continuar la seva preparació acadèmica en l'Accademia delle Belle Arti de Florència. En finalitzar la Guerra civil espanyola, en la qual va participar com combatent, va regressar a València natal.
En 1945 va obtenir la tercera medalla de l'Exposició Nacional de Belles Arts amb una obra que representa al màrtir Sant Sebastià. En 1947 va guanyar per oposició la càtedra de modelatge al natural de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València i en 1948 obté la segona medalla de l'Exposició de Belles Arts de Madrid amb dos relleus "La música profana" i "la música religiosa". Va ser primer premi d'Escultura Mediterrània a Alacant en 1957. En 1958 rep el Premi Nacional d'Escultura, i en 1959 el Premi Guadalquivir de Sevilla.
Va realitzar nombroses exposicions, com per exemple el març l'any 1962 a la Galeria Estil de València.
El 2013 la policia de la Generalitat Valenciana descobreix tres escultures seves que anaven a ser foses.

## Obra

De la seva prolífica obra destaca la següent:
* 1964: Font de la plaça del Patriarca, València.
* 1965: Monument al Mestre Serrano, València.
* 1966- 1971: Font de la glorieta Galán, Terol.
* 1966: Imatge peregrina de la Verge dels Desemparats, València.
* 1973- 1976: Retaule de l'Altar Major de l'Església de Xixona.
* 1981: Monument a Félix Rodríguez de la Fuente al Parc zoològic de Madrid.
* 1983: Estàtua d'Azorín a Moguer.
* 1985: Pas del Sant Sopar de la Setmana Santa de Conca.

## Referències

* ↑ http://hemeroteca-paginas.lavanguardia.com/LVE07/HEM/1966/11/26/LVG19661126-013.pdf
* ↑ http://hemeroteca-paginas.lavanguardia.com/LVE07/HEM/1972/03/21/LVG19720321-005.pdf
* ↑ http://www.jdiezarnal.com/valenciapersonajesoctaviovicent.html
* ↑ http://www.jesusamarrado.com/semanasanta/guia/escultores/ficha.asp?id=8 Arxivat 2007-10-20 a Wayback Machine.
* ↑ http://hemeroteca.abc.es/nav/Navigate.exe/hemeroteca/madrid/abc/1983/10/16/101.html
* ↑ Fullet exposició localitzat a la Biblioteca del MUVIM, signatura: A.R. C.001/078
* ↑ Notícia a El Levante 4 de juny de 2013«Una chatarrería guardaba tres obras de Octavio Vicent listas para su fundición - Levante-EMV».

## Enllaços externs

* «Octavio Vicent Cortina» (en castellà). BDFallas. [Consulta: 21 març 2020].
# Barranc dels Horts

El paratge del Barranc dels Horts és una microrreserva de flora del municipi d'Ares del Maestrat (Alt Maestrat). Declarat per acord de la Generalitat Valenciana l'1 de febrer de 2001.
S'estén des de la rambla Carbonera (a 675 msnm) fins al Tossal de la Marina, al nord del mas Vell (a 1.175 msnm), cosa que explica l'existència de microclimes i singularitats geològiques molt distintes en esta zona de l'Alt Maestrat, que donen un caràcter especial al paratge.
El barranc dels Horts és un espai natural relicte, d'incalculable valor ecològic i social, i únic en l'àmbit del País Valencià i de la península Ibèrica.

## Microreserves de flora

Es troben diverses microrreserves de flora:
* Barranc dels Horts
* Font dels Horts
* Mas Vell

## Espècies prioritaries

Paeonia officinalis ssp. microcarpa, Pimpinella gracilis, Acer granatense, Acer monspessulanum, Epipactis microphylla, Quercus faginea (exemplars monumentals).

## Unitats de vegetació prioritàries

* Carrascals sublitorals castellonenses (còdi Natura 2000: 9340).
* Rouredes de Quercus faginea amb exemplars monumentals (còdi Natura 2000: 9240).
* Vegetació rupícola termòfila (còdi Natura 2000: 8210).

## Referències

* ↑ «Barranc dels Horts Ares del Maestrat | Naturaleza en Castellón» (en castellà). [Consulta: 17 abril 2023].

## Vegeu també

* Ares del Maestrat
* Mola d'Ares
* Rambla Carbonera
* Llista d'espais naturals del País Valencià

## Enllaços externs

* Generalitat Valenciana. Conselleria de Medi Ambient Aigua Urbanisme i Habitatge
# Synasellus robusticornis

Synasellus robusticornis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Portugal.

## Referències

* ↑ Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 ¨Afonso, O., 1987. Contribution pour la connaissance des rapports entre la qualité de l'eau phreatique et les communautes d'asellides (Crustacea, Isopoda, Asellota). Publicações do Instituto de Zoologia "Dr Augusto Nobre" 198: 1-61.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37.
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Discover Life (anglès)
* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Son Peretó

* Per a altres significats, vegeu «Basílica de Son Peretó».
Son Peretó és un barri de la ciutat de Palma situat al districte de Ponent.
El seu origen és la possessió de Son Peretó denominada també Son Castanyer dins l'antic Vinyet de Palma. Aquesta possessió estava limitada per Son Serra, Son Dameto, el Camí de Sa Vileta i Son Quint.
La possessió de Son Peretó va ser parcelada i urbanitzada entre els anys 1964 i 1980, però patí des del principi greus problemes d'infraestructures, de comesa elèctrica, d'aigües i clavagueram el que va generar un moviment veinal, juntament amb el de Son Flor per reivindicar un pla parcial que acabés amb totes les deficiències. Fins a mitjans dels anys 90 no es varen solventar aquestes deficiències.
Les cases de Son Peretó foren adquirides per projecte de compensació per l'Ajuntament de Palma per destinar-les a equipament sociocultural
Actualment la barriada es troba entre els barris de Son Serra (Carrer Zaforteza), Son Rapinya (Carrer Bernat Vidal i Tomàs), el camí dels Reis i el Camí de la Vileta.
Comptava amb 1.699 habitants l'any 2018. Per la rodalia del barri passen dues línies de l'EMT de Palma:
* Línia 7: Son Rapinya-Son Gotleu
* Línia 8: Son Roca

## Referències

* ↑ «Districtes i barris de Palma». Arxivat de l'original el 2017-02-13. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Gestió de la Diversitat Cultural de Palma». Arxivat de l'original el 2019-08-07. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ Llista de línies de l'EMT de Palma
# Riu Major (Albanyà)

El Riu Major és un torrent de la Catalunya del Nord i de les Comarques gironines, que trepitja els termes comunal de Costoja, al Vallespir i municipal d'Albanyà, a l'Alt Empordà.
Neix en el terme de Costoja, a la Coma del Forn, al nord del Roc de Bau, a prop al nord-est del poble de Costoja, des d'on davalla cap al sud-est. Al cap de poc comença a fer de límit entre aquest terme i el d'Albanyà (i, per tant, fa de límit entre les comarques del Vallespir i de l'Alt Empordà, i, com a conseqüència, fa de límit estatal). Al cap d'un tram bastant llarg, entra definitivament en el terme d'Albanyà, fins que s'aboca a la Muga a prop de Pincaró.
Aquest riu fa de límit comunal o municipal, comarcal i estatal entre el vessant nord-est del Puig d'en Roger, on hi ha la fita 543, i el seu capdamunt, d'on puja cap al puig de la Creu del Canonge, on hi ha la fita 544.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «51 - Costoja». A: Atles toponímic de Catalunya Nord.al I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Costoja i Sant Llorenç de Cerdans». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ «ICGC - Vissir3». [Consulta: 7 desembre 2022].
* ↑ El Riu Major en els ortofotomapes de l'IGN
# Captain Canuck

El Captain Canuck és un superheroi canadenc de còmics. Creat pel dibuixant Ron Leishman i l'artista i escriptor Richard Comely, l'original Captain Canuck va aparèixer per primera vegada a Captain Canuck #1 (juliol de 1975). La sèrie va ser el primer còmic canadenc d'èxit des del col·lapse de la indústria del còmic del país després de la Segona Guerra Mundial.
Tres personatges han portat el vestit de fulla d'auró del captain Canuck. El primer captain Canuck va patrullar el Canadà l'any futurista de 1993, on "Canadà s'havia convertit en el país més poderós del món". Era l'agent disfressat de l'"Organització de Seguretat Internacional del Canadà" (CISO). El 1995, el captain Canuck va ser honrat amb un segell de correus canadenc, juntament amb Superman, Johnny Canuck, Fleur de Lys i Nelvana of the Northern Lights.
Com la majoria dels còmics independents, les aventures del captain Canuck s'han publicat esporàdicament.

## Referències

* ↑ «Captain Canuck». [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ Edwardson, Ryan «The Many Lives of Captain Canuck: Nationalism, Culture, and the creation of a Canadian Comic Book Superhero». The Journal of Popular Culture, 37, 2, 01-11-2003, pàg. 184–201. DOI: 10.1111/1540-5931.00063.
* ↑ «Superheroes put their stamp on Canada». The Ottawa Citizen, 14-10-1995, p. J3. — via ProQuest
* ↑ «history». CAPTAIN CANUCK INC.. Arxivat de l'original el 2014-12-26.

## Bibliografia

* Comely, Richard. Captain Canuck, Volume 2. IDW; London : Diamond, 2009. ISBN 978-1-60010-573-9.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'editorial (anglès)