OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ramon Trullenque Peris

Ramon Trullenque Peris (Carlet, la Ribera Alta, 19 de juny de 1938) és un metge cirurgià i historiador valencià.
Havent cursat els estudis primaris i secundaris en el Parc Escolar de Carlet, estudià medicina a la Universitat de València, i el 1962 feu la residència de cirurgia en l'Hospital General Sanjurjo (avui Hospital Doctor Peset). El 1966 accedí per oposició a la plaça de cirurgià de l'Hospital General Universitari de València, del Servei de Cirurgia del qual va ser el cap a partir del 1990. Fou també cap de cirurgia de la Seguretat Social des del 1974, i des del 1987 professor titular de cirurgia de la Universitat de València. Ha estat president de la Societat Valenciana de Cirurgia, i vicepresident de la Societat Espanyola de Cirurgians. El 2003 va presidir a València la XIV Reunió Nacional de Cirurgia, i el mateix any va ser nomenat Senior Fellow de l'American College of Surgeons. Autor de centenars d'articles en revistes mèdiques i comunicacions en congressos sobre la seua especialitat, és membre de diverses societats científiques internacionals del món de la cirurgia, ha dirigit una trentena de tesis doctorals, i una de les seues publicacions és el primer tractat de cirurgia abdominal escrit en català.
Una vegada jubilat, es va llicenciar en història per la Universitat de València, estimulat per l'interés a revisar i actualitzar unes notes sobre la història de Carlet del seu avi, Ramon Trullenque Esteve (1866-1925), i el resultat fou una obra que, com diu l'historiador Marc Baldó en el pròleg, «enllaça dues mirades sobre la història de Carlet: la de l'apotecari naturalista i la del metge historiador», separades per un segle.

## Obres
### Medicina

* «Empleo de material protésico en la herniorrafía preperitoneal», en: Enrique Martínez Rodríguez, José Paz Jiménez (coords.), Biomateriales en cirugía: Contribuciones al VIII Curso de Avances en Cirugía, Servicio de Publicaciones de la Universidad de Oviedo, 1998, p. 175-186 ISBN 8483170493
* Cirurgia abdominal. València: Publicacions de la Universitat de València, 2002 ISBN 9788437053639
* Medicina i gènere: La incorporació de les dones a la medicina. València: Institució Alfons el Magnànim, 2013 ISBN 9788478226382
* L'estat actual de la medicina: Perspectives de futur. València: Institució Alfons el Magnànim, 2017 ISBN 9788478227143

### Història

* Història de Carlet: Dues mirades diacròniques (Ramon Trullenque Esteve - Ramon Trullenque Peris), València: Publicacions de la Universitat de València, 2010 ISBN 9788437078434
* Gent del meu poble. Carlet: Fundació Caixa Carlet, 2015

## Referències

* ↑ «Biografia de Ramon Trullenque Peris». Ajuntament de Carlet. [Consulta: 10 octubre 2015].
* ↑ Herrero, Sal·lus «Ramon Trullenque: medicina i gènere». La Veu. Diari digital del País Valencià [Consulta: 10 octubre 2015].
* ↑ Bausset, Josep Miquel «Història de Carlet». Vilaweb [Consulta: 10 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Carlet presenta Gent del meu poble de Ramon Trullenque, Ribera TV (consulta: 10 octubre 2015)
# Raquel

Segons el llibre del Gènesi, Raquel (hebreu: רחל בת-לָבָן, Rāhēl bat Lāvān‎) va ser l'esposa preferida del patriarca Jacob i la mare dels patriarques Josep i Benjamí.
Raquel era la segona filla de Laban, un terratinent d'Aram-Naharaim (Mesopotàmia). Un dia el seu pare acollí Jacob, un parent que venia de Canaan perquè s'amagava del seu germà gran Esaú, que volia assassinar-lo. El jove s'instal·là a casa seva i de seguida s'enamorà de Raquel.
Va demanar la mà de la noia però Laban, seguint la tradició, va dir-li que primer havia de casar la filla gran. Així va ser com Jacob va passar un total de catorze anys treballant per a Laban; després de set anys li va donar Lia, la filla gran, i set anys més tard, a Raquel.
Lia, la germana de Raquel, va donar-li diversos fills a Jacob i Raquel, que no aconseguia quedar-se embarassada, es va sentir envejosa. Aleshores va demanar al seu espòs que s'allités amb la seva esclava Bilhà que li va donar dos fills:
* Dan
* Neftalí
Al cap d'un temps, va aconseguir quedar-se prenyada i va tenir un nadó:
Amb el temps, la família de Laban va enemistar-se amb la de Jacob, que decidí tornar a la seva terra, Canaan. S'instal·laren prop de Siquem però un dia Dina (filla de Jacob i Lia) va ser raptada pel príncep local, que la va violar. A continuació, el pare del violador anà a trobar Jacob i li demanà la mà de la filla per al jove príncep així com donar les seves filles als fills de Jacob, a fi d'unir-se en un sol poble.
Els germans i germanastres de Dina digueren als cananeus de la ciutat de Siquem que no podien donar les seves dones a persones incircumcises. Així, tota la població va ser circumcidada. Dos dies més tard, però, dos dels germans de Dina, Simeó i Leví, van entrar a la ciutat i aprofitant que els homes tenien dolors a les parts, els van matar a tots i es van apropiar dels seus ramats i de les seves dones i fills. Així que se n'assabentà, Jacob, va ordenar desfer el campament i marxar de Siquem per evitar una guerra venjativa.
Aleshores van instal·lar-se a Betlem. Allà, Raquel es va quedar embarassada i va donar a llum un altre nen:
La noia, però, va morir dels dolors provocats pel part i tota la família va enterrar-la en un lloc entre Betlem i Jerusalem. Jacob va posar una columna damunt de la seva tomba.

## Referències

* ↑ Gènesi. 46:19
* ↑ Gènesi. 29:10-12
* ↑ Gènesi. 29:20, 29:25, 29:28
* ↑ Gènesi. 30:4-7
* ↑ Gènesi. 30:23
* ↑ Gènesi. 31:32-35
* ↑ Gènesi. 34:1-30
* ↑ Gènesi. 35:18
* ↑ Gènesi. 35:20

## Imatges

* Raquel i Jacob, per Palma el Vell, ca. 1523 (Dresden, Gemäldegalerie)
* Raquel, per Miquel Àngel (Roma, San Pietro in Vincoli)
* La tomba de Raquel en 1910
* Sepulcre de Raquel
Viccionari
# Henri Saint Cyr

Henri Saint Cyr (Estocolm, Suècia 1902 - Kristianstad 1979) fou un genet suec, guardonat amb quatre medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Va néixer el 15 de març de 192 a la ciutat d'Estocolm.
Va morir el 27 de juliol de 1979 a la ciutat de Kristianstad, població situada al comtat d'Escània.

## Carrera esportiva

Va iniciar la seva carrera en el concurs complet participant, als 34 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 realitzats a Berlín (Alemanya nazi) en el concurs complet individual, on finalitzà vint-i-cinquè, i en el concurs per equips, on finalitzà en última posició. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres (Regne Unit) participà en la prova de doma clàssica, aconseguint un diploma olímpic en la prova individual i finalitzant últim en la prova per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia) aconseguí guanyar la medalla d'or tant en la prova de doma individual com per equips, un fet que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia), tot i que les proves eqüestres es realitzaren a Estocolm (Suècia). En aquests últims Jocs realitzà el Jurament Olímpic per part dels atletes en la cerimònia d'obertura (alhora que John Landy ho feu a Melbourne). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia), i amb 58 anys, finalitzà quart en la prova individual de doma, aconseguint així un nou diploma olímpic.
# Wear OS

Wear OS (també conegut simplement com Wear i anteriorment Android Wear) és el sistema operatiu per Dispositius Corporals (Wearables) basat en Android que Google va presentar a la societat el 18 de març de 2014 (en el Google I/O). El sistema en si, està pensat per ser utilitzat en rellotges intel·ligents, polseres intel·ligents (WristBand), anells intel·ligents (SmartRings), i qualsevol altre dispositiu Wearable pugui anar sorgint en aquesta nova era de la Internet de les Coses.

## Història

El 18 de març de 2014, Google va anunciar Android Wear amb la publicació d'una Preview Developer (Un SDK per a desenvolupadors) que es comunica amb Android per establir una connexió sincronitzada entra les apps del mateix mòbil i qualsevol dispositiu que vulgui fer ús d'Android Wear. Integra Google Now com a funcionalitat principal i va ser presentat al costat dels tres primers rellotges intel·ligents que posseiran suport per a aquest nou sistema operatiu: el Motorola 360, el Samsung Galaxy Gear Live i el LG G Watch. Altres empreses com HTC, Sony o ASUS també han tret al mercat dispositius que integren Android Wear.

### Personalització

Quan el sistema va ser anunciat es va indicar que els fabricants no tindrien opció a incorporar la seva pròpia capa de personalització, però Google va fer marxa enrere i permetrà la personalització tant per part de fabricants com pels desenvolupadors, això amb la intenció del llançament d'Android L.

## Dispositius anunciats

* Motorola Moto 360
* LG G Watch
* Samsung Galaxy Gear Live
* LG G Watch R
* ASUS ZenWatch
* Sony SmartWatch 3

## Llista de Partners

* ASUS
* Broadcom
* FOSSIL
* HTC
* Intel
* LG
* MediaTek
* Imagination Technologies (MIPS)
* Motorola
* Qualcomm
* Samsung

## Referències

* ↑ Amadeo, Ron. «Google, Samsung, and Fitbit team up to save Wear OS» (en anglès americà), 18-05-2021. [Consulta: 2 setembre 2021].
* ↑ Android Wear si permitirá capas de personalización Arxivat 2014-07-21 a Wayback Machine., Android Wear si permet capes de personalització
* ↑ Moto 360: It's Time.
* ↑ «LG introdueixes G Watch, first SmartWatch running en Android Wear». Arxivat de l'original el 2014-07-02. [Consulta: 15 setembre 2014].
* ↑ «LG anuncio el LG G Watch R». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 15 setembre 2014].
* ↑ «ASUS ZenWatch anunciado oficialmente». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 15 setembre 2014].
* ↑ «Sony presento el Smartwatch 3 con Android Wear». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 15 setembre 2014].

## Vegeu també

* Google Glass
# Rizla

Rizla és una marca francesa de paper de fumar i parafernàlia relacionada. L'empresa va ser adquirida el 1997 per Imperial Tobacco. El nom Rizla és compon de riz (en francès «arròs») i la+ (abreviatura del cognom Lacroix, «la creu»). Els paquets de paper Rizla estan disponibles en una varietat de gruixos, colors i mides.

## Història

L'any 1942, la marca Rizla va revolucionar el món del paper de fumar quan els germans Lacroix van adquirir una patent per aplicar goma a la vora del paper d'enrotllar. Aquesta nova característica va consolidar la posició de Rizla com a líder en la indústria del paper.
El 1977, Rizla va comercialitzar el primer dels seus papers de fumar king size i, el 1981, el paper amb gust de regalèssia. El 1986, Rizla va començar un creixement ràpid i una publicitat a gran escala arribant a presentar la seva pròpia línia de roba, venuda als seus cafès. El 2002, Rizla va tancar un acord amb Suzuki i es va convertir en un dels seus principals patrocinadors de curses de motos, formant l'equip Rizla-Suzuki. Rizla va afegir un nou producte al seu catàleg l'any 2003, amb la introducció del paper de rotlle.
L'any 2002, Imperial Tobacco va tancar la històrica fàbrica de Rizla a Maseras de Salat. El setembre de 2005, Imperial Tobacco va anunciar el tancament de la fàbrica Treforest de Rizla a Pontypridd, prop de Cardiff, amb la pèrdua de 134 llocs de treball. Després del tancament de la fàbrica, la producció de Rizla es va traslladar a Wilrijk, Bèlgica.

## Referències

* ↑ «Branding lessons from Rizla». The Economist, 14-01-2021. ISSN: 0013-0613.
* ↑ «Le triste Noël des salariés de Riz Lacroix» (en francès). [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ «CigaretteRollingPapers History of Tobacco & Weed», 07-03-2013. Arxivat de l'original el 2013-03-07. [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ Laval, Gilbert. «Imperial Tobacco ne roule pas pour Mazères» (en francès). [Consulta: 7 desembre 2021].
# Robert Fauria i Danés

Robert Fauria i Danés és un polític català, exalcalde de Sant Hilari Sacalm (La Selva) i expresident del Consell Comarcal de la Selva que va deixar ambdós càrrecs el 26 de març de 2013 per la seva implicació en el cas Manga, una investigació sobre corrupció derivada de l'Operació Pokémon, amb epicentre a Galícia. Actualment està imputat per suborn, tràfic d'influències, malversació de fons públics i falsificació documental. Per tal de no entrar a la presó degut als càrrecs del que se l'acusen va pagar una fiança de 30.000 €.

## Referències

* ↑ «Robert Fauria serà de nou el president del Consell i durant tot el mandat». Diari de Girona, 16-06-2011. [Consulta: 4 març 2014].
* ↑ «Robert Fauria presenta la renuncia als seus càrrecs». Convergència Democràtica de Catalunya, 26-03-2013. Arxivat de l'original el 2014-03-06. [Consulta: 6 març 2014].
* ↑ «El alcalde de Sant Hilari Sacalm, Robert Fauria, abandona todas sus responsabilidades políticas» (en castellà). La Vanguardia, 22-02-2012. [Consulta: 3 març 2014].
* ↑ «Corrupción en La Selva» (en castellà). El País, 15-03-2014.
# Robert Filmer

Robert Filmer (1588 - 26 de maig de 1653) va ser un teòric polític i escriptor anglès del Patriarcha o El poder natural dels reis. Es va publicar en 1680, Vint anys després de la seva mort, en defensa de la doctrina del dret diví o "poder natural dels reis". J. Locke el va anomenar "el gran campió del poder absolut". Es va publicar en vigílies de la revolució de 1688, que va posar punt final a l'absolutisme dels Estuard a Anglaterra.

## Llibres

* Of the Blasphemie against the Holy Ghost (1647)
* The Free-holders Grand Inquest (1648)
* The Anarchy of a Limited or Mixed Monarchy (1648)
* The Necessity of the Absolute Power of All Kings (1648)
* Observations Concerning the Originall of Government, upon Mr Hobs Leviathan, Mr Milton against Salmasius, H. Grotius De Jure Belli (1652)
* Observations Upon Aristotles Politiques concerning Forms of Government, Together with Directions for Obedience to Gouvernors in dangerous and doubtfull times (1652)
* Patriarcha (1680)

## Referències

* Biografia
* Entrada a la Britannica
# Iúlovski

Iúlovski (en rus: Юловский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.751 habitants, pertany al districte de Salsk.

## Referències

* ↑ Шаблевка (отселок села Екатериновского) (Медвеженский уезд)
# Miren Guillo Arakistain

Miren Guillo Arakistain (Elgoibar, 1983) és una antropòloga feminista basca i professora de la Universitat del País Basc. Ha investigat la normativitat menstrual i la política de festes des d'una perspectiva de gènere. És membre de l'organització abertzale Bilgune Feminista.

## Pensament

Guillo ha investigat la política de la menstruació i les relacions de gènere des d'una dimensió corporal. A més d'analitzar els principals significats biomèdics i culturals de la menstruació, ha analitzat les polítiques i cultures alternatives que hi responen, és a dir, aquelles accions corporals que desafien la visió hegemònica i cerquen noves representacions i imatges alternatives. També ha examinat els debats feministes, les configuracions i les relacions de gènere que tenen lloc en aquestes propostes i contextos, prenent les experiències i pràctiques de les persones investigadores com a punt de partida del procés etnogràfic profund. D'altra banda, ha observat la importància de les relacions i els afectes en aquests processos, la socialització per al canvi i les formes col·lectives de creació de coneixement, i ha teixit el context científic d'aquesta anàlisi, en particular, a través de la teoria social del cos, l'antropologia mèdica i la teoria feminista. En la seva tesi, centrada en el cos, va entrevistar 36 persones en profunditat i en diferents moments, i va fer treballs d'observació participant en diverses activitats:
| « | En una societat on la menstruació és una cosa per amagar, utilitzar la sang visualment és infringir una regla. | » |
| — Miren Guillo |||
Al remat, ha analitzat les claus per a fer festivals i festes no violentes que posen el plaer de tothom al centre de la realitat:
| « | Els partits, d'una banda, existeixen per mantenir l'ordre social: sovint els rituals serveixen per a aquest propòsit, per a reforçar l'ordre i les jerarquies. Però al mateix temps, el festival ofereix l'oportunitat de capgirar les condicions imperants en el procés quotidià: el festival té una capacitat de dissidència notable. | » |

## Obra publicada

* Festak, genero-harremanak eta feminismoa, UEU, 2016.
* Sangre y resistencia. Políticas y culturas alternativas de la menstruación. Bellaterra Edicions, 2023. ISBN 978-84-19160-34-8
* La antropología feminista como desafío. Barcelona: Bellaterra, 2023. ISBN 978-84-19160-38-6. (amb Mari Luz Esteban)

## Referències

* ↑ Reguero Ríos, Patricia. «La ideología de la normatividad menstrual polariza los cuerpos y produce violencias» (en castellà). El Salto, 11-07-2023. [Consulta: 4 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Festa dezagun gaurdanik geroa! (Bilgune Feminista, 2014)
# Raquel Andueza

Raquel Andueza Soto (Pamplona, 6 de desembre de 1980) es una cantant, soprano de projecció internacional i gestora cultural navarressa.
Becada pel Govern de Navarra i l'Ajuntament de Londres, amplia estudis a la Guildhall School of Music and Drama de Londres, on obté el Bachelor of Music amb menció honorífica i també rep el premi School Singing Prize. Ha actuat en els principals festivals i auditoris de tot el món, debutant en l'any 2012 al Carnegie Hall de Nova York i en els Proms de Londres. Ha col·laborat assíduament amb diverses formacions, com La Colombina, L'Arpeggiata, Orquesta Barroca de Sevilla, Orquesta Barroca de Granada, Gli Incogniti, La Tempestad, Al Ayre Español, El Concierto Español, Private Musicke, La Real Cámara, Hippocampus, Íliber Ensemble, B'Rock, Orphénica Lyra.
Més enllà de la seva activitat com a cantant i soprano, des del 2020 es va posar al capdavant de la direcció artística del event cultural de la Setmana de Música Antiga d'Estella/Lizarra, organitzat conjuntament per la Direcció General de Cultura del Govern de Navarra i la Fundación Baluarte.

## Referències

* ↑ Reverter, Arturo «Raquel Andueza baila a Lope y Cervantes». El Cultural, 04-05-2020 [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Raquel Andueza Soto – Soprano “Estamos consolidándonos en el panorama musical europeo” Febrero 2013». Ritmo, 2013 [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Raquel Andueza». La Galania. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Raquel Andueza». El Arte de Vivir el Flamenco [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Raquel Andueza y la Galanía». Agencia Andaluza de Instituciones Culturales. Junta d'Andalucia. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Raquel Andueza, nueva directora artística de la Semana de Música Antigua de Estella». Scherzo, 29-04-2020 [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Raquel Andueza, nueva directora artística de la Semana de Música Antigua de Estella-Lizarra. Se presentaron siete candidaturas al proceso de contratación y Andueza destacó por presentar un proyecto “con acciones novedosas, y programación variada y ambiciosa”». Govern de Navarra, 28-04-2020 [Consulta: 6 juliol 2021].
# Honoré Gabriel Riqueti

Honoré Gabriel Riqueti, comte de Mirabeau (Le Bignon-Mirabeau, Illa de França, 9 de març de 1749 — París, 2 d'abril de 1791) va ser un destacat polític, activista i teòric de la Revolució Francesa, en la qual va destacar per la retòrica apassionada i convincent, tant oral com escrita. Fou fill de Victor Riqueti.
Va reaccionar a la severa educació rebuda del seu pare amb un estil de vida rebel, desordenat i escandalós, que el va incapacitar per a liderar l'ala reformista de la noblesa, guanyada a les idees liberals; va passar gran part del seu temps a la presó o fugint de la justícia, tractant de viure de la ploma entre grans dificultats econòmiques. Als Estats Generals de França de 1789, veient-se rebutjat per la noblesa, es va fer escollir diputat pel Tercer estat.
Va destacar per la seva eloqüència, al servei de la causa revolucionària, si bé en una versió moderada. Va defensar la instauració d'una monarquia constitucional limitada per una assemblea legislativa, inspirant-se en el model britànic i en els escrits de Montesquieu. Quan, efectivament, un règim d'aquestes característiques es va obrir pas a França, Mirabeau va fer el doble joc d'intentar mantenir-se com líder de l'Assemblea Nacional (de la qual va arribar a ser president) i actuar en secret com a conseller de Lluís XVI, de qui va acceptar generosos pagaments; però la seva posició es veia soscavada per l'acció de Maria Antonieta d'Àustria i el partit reaccionari de la cort.
El 23 de juny de 1789, quan els soldats reials van voler dispersar els diputats del Tercer estat reunits al Jeu de Paume, després que Lluís XVI hagués prohibit als diputats dels tres braços dels Estats Generals de trobar-se en comú, i quan alguns diputats de la noblesa, com La Fayette posaven ja la mà a l'espasa, Mirabeau va pronunciar una frase cèlebre: Digueu als que us envien que som aquí per la voluntat del poble i que no ens n'anirem sinó és per la força de les baionetes!
La seva mort va afeblir les possibilitats de la monarquia constitucional, desbaratada dos mesos més tard pel fallit intent de la família reial d'escapar del país, traint el règim revolucionari (1791). Entre les seves obres destaquen «Assaig sobre el despotisme» (1774), «La Monarquia prussiana sota Frederic el Gran» (1787), vers aquest llibre donà dades perquè l'escriptor alemany Jacob Mauvillon (1743-1794) pogués escriure una versió a l'alemany, titulada Schilderung des preussischen Staats unter Friedrich II, (Leipzig, 1793-1795) i, «Cartes a Sofia» (1792).

## Vegeu també

* Antoine-Pierre Barnave

## Referències

* ↑ «Honoré Gabriel Riqueti». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Weallup Lake

Weallup Lake és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 882 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Weallup Lake tenia 882 habitants, 452 habitatges, i 273 famílies. La densitat de població era de 78,8 habitants per km².
Dels 452 habitatges en un 12,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,2% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 39,6% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,4% tenia menys de 18 anys, un 3,9% entre 18 i 24, un 18,5% entre 25 i 44, un 36,5% de 45 a 60 i un 27,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 55 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.143 $ i la renda mediana per família de 45.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.426 $ mentre que les dones 36.667 $. La renda per capita de la població era de 22.390 $. Aproximadament l'1,2% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Weallup Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Weallup Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].