OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ràtio impuls-pes

El ràtio impuls-pes (on "pes" es refereix al pes a la superfície de la Terra) és un paràmetre adimensional característic dels motors de coet, els motors de reacció i els vehicles propulsats per aquest tipus de motors (generalment vehicles espacials i avions de reacció). Es fa servir com a paràmetre de qualitat per a comparacions quantitatives de vehicles i motors.
Evidentement el valor és superior pel motor que per la totalitat del vehicle de llançament. Aquest últim ha de ser superior a u (per exemple 1,4) al moment del llançament des de la superfície d'un cos celeste (tenint en compte que el pes varia segons la gravetat del cos en qüestió).
Existeixen molts factors que afecten la ràtio impuls-pes i, per a una comparació vàlida, cal mesurar l'impuls en condicions controlades. Entre els factors que afecten l'impuls hi ha la temperatura, la pressió, la densitat i la composició del flux lliure d'aire. Depenent del motor o vehicle estudiat, el pes efectiu pot canviar a mesura que es consumeix el combustible i segons la gravetat al punt d'ús.

## Exemples

El motor de coet rus RD-180 proporciona 3.820 kN d'impuls al nivell del mar i té una massa en buit de 5.307 kg. Utilitzant una gravetat de 9,80665 m/s², la ràtio impuls-pes es calcula com segueix: (1 kN = 1.000 N = 1.000 kg⋅m/s²)
    ${\frac {T}{W}}={\frac {3.820\ \mathrm {kN} }{(5.307\ \mathrm {kg} )(9,807\ \mathrm {m/s^{2}} )}}=0,0734\ {\frac {\mathrm {kN} }{\mathrm {N} }}=73,4\ {\frac {\mathrm {N} }{\mathrm {N} }}=73,4$

## Avions

La ràtio impuls-pes i la càrrega alar són els dos paràmetres més importants per determinar el rendiment d'un avió. Per exemple, la ràtio impuls-pes d'un avió de combat és un bon indicador de la maniobrabilitat de l'aparell.
La ràtio impuls-pes varia constantment durant el vol. L'impuls varia amb la configuració de l'accelerador, la velocitat aerodinàmica, l'altitud i la temperatura de l'aire. El pes varia amb la quantitat de combustible disponible i els canvis de càrrega. Per un avió, la ràtio impuls-pes calculat sol ser l'impuls estàtic màxim al nivell del mar dividit pel pes carregat.
    ${\frac {E}{P}}={\frac {impuls\ m{\grave {a}}xim\ (N)}{pes\ carregat\ (kg)*9,807\ (m/s^{2})}}={\frac {impuls\ m{\grave {a}}xim}{pes\ carregat*9,807}}$

## Referències

* ↑ Daniel P. Raymer, Aircraft Design: A Conceptual Approach, Secció 5.1
* ↑ John P. Fielding, Introduction to Aircraft Design, Secció 4.1.1 (p. 37)
* ↑ John P. Fielding, Introduction to Aircraft Design, Secció 3.1 (p.21)
# Garmin-Cervélo (equip femení)

El Garmin-Cervélo (codi UCI: CWT), conegut anteriorment com a Univega, Raleigh Lifeforce o Cervélo, va ser un equip ciclista femení britànic, que també va tenir abans llicència, suïssa, alemanya i neerlandesa. Creat al 2005, tenia categoria UCI Women's Team. Va desaparèixer després de la temporada de 2011 per manca de diners. Va estar vinculat als equips masculins Cervélo TestTeam i Garmin-Cervélo

## Principals resultats

* A les proves de la Copa del món:
** Fletxa Valona femenina: Nicole Cooke (2006), Emma Pooley (2010)
** Gran Premi Castella i Lleó: Nicole Cooke (2006)
** L'hora d'or femenina: (2006)
** Geelong World Cup: Nicole Cooke (2007)
** Tour de Flandes femení: Nicole Cooke (2007)
** Open de Suède Vårgårda TTT: (2008, 2009, 2010)
** Tour de Berna femení: Kristin Armstrong (2009)
** Copa del món ciclista femenina de Mont-real: Emma Pooley (2009)
** Gran Premi de Plouay Bretagne: Emma Pooley (2009, 2010)
** Volta a Nuremberg: Kirsten Wild (2009)
** Gran Premi de la Vila de Valladolid: Charlotte Becker (2010)
** Open de Suède Vårgårda: Kirsten Wild (2010)
** Trofeu Alfredo Binda-Comune di Cittiglio: Emma Pooley (2011)
* Altres:
** Gran Bucle femení: Priska Doppmann (2005), Nicole Cooke (2006, 2007), Christiane Soeder (2008), Emma Pooley (2009)
** Volta a Turíngia femenina: Nicole Cooke (2006)
** Giro d'Itàlia femení: Claudia Lichtenberg (2009)
** Tour de l'Aude femení: Claudia Lichtenberg (2009), Emma Pooley (2010)
** Emakumeen Bira: Claudia Lichtenberg (2010)

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 8è | Karin Thürig (16a) |
| 2006 | 1r | Nicole Cooke (1a) |
| 2007 | 3r | Nicole Cooke (2a) |
| 2008 | 3r | Christiane Soeder (8a) |
| 2009 | 1r | Kirsten Wild (2a) |
| 2010 | 1r | Kirsten Wild (3a) |
| 2011 | 4t | Emma Pooley (7a) |
Del 2005 al 2011 l'equip va participar en la Copa del món. Abans de la temporada 2006 no hi havia classificació per equips, i es mostra la millor ciclista en la classificació individual.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | - | Priska Doppmann (31a) |
| 2006 | 1r | Nicole Cooke (1a) |
| 2007 | 1r | Nicole Cooke (2a) |
| 2008 | 4t | Kristin Armstrong (12a) |
| 2009 | 1r | Kirsten Wild (3a) |
| 2010 | 1r | Kirsten Wild (3a) |
| 2011 | 3r | Emma Pooley (6a) |

## Composició de l'equip

2008 :
2009 :
2010 :
2011 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Sympetrum striolatum

Sympetrum striolatum és un odonat anisòpter de la família Libellulidae. Es tracta d'una espècie que s'estén des d'Europa fins al Japó i al voltant de la Mediterrània. Habita en aigües estancades o amb poc corrent, encara que siguin pobres en oxigen, en àrees assolellades.
Envergadura alar d'uns 58 mm. Presenta un marcat dimorfisme sexual, sobretot en la coloració: els mascles són vermelloses mentre que les femelles són groguenques o marronoses. El mascle immadur és similar a una femella. Les ales són completament transparents amb venació marró vermellosa i el pterostigma també el tenen marró vermellós o simplement vermell.

## Referències

* ↑ «Sympetrum striolatum» (en anglès). [Consulta: 25 gener 2013].
* 1 2 3 «Sympetrum striolatum» (en castellà). Granada Natural. [Consulta: 25 gener 2013].

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual
* Oxygastra, grup d'estudis dels odonats de Catalunya
# Batalló de la Immaculada Concepció

El batalló de la Immaculada Concepció fou una de les unitats militars de la Coronela de Barcelona durant la guerra a ultrança de la guerra de successió espanyola.
Fou creat en 1713 quan el comandament general de l'Exèrcit de Catalunya, el tinent mariscal Antoni de Villarroel va suggerir reformar la Coronela per fer-la més funcional i el 2 d'agost se'n va aprovar la nova escala. Estava format per nou companyies:
* 1a Companyia: Escrivans o notaris públics de Barcelona
* 2a Companyia: Paraires i tintorers de draps
* 3a Companyia: Cotoners, assaonadors i pelleters
* 4a Companyia: Julians, pentiners, guanters, barreters, ullerers, Carters
* 5a Companyia: Mariners i mestres d'aixa
* 6a Companyia: Flequers i forners
* 7a Companyia: Velluters i espoliners
* 8a Companyia: Espardenyers
* 9a Companyia: Calceters i candelers de sèu

## Referències

* ↑ «La Coronela». Ajuntament de Barcelona, 2014. Arxivat de l'original el 2020-08-11. [Consulta: 11 setembre 2015].
* ↑ Hernàndez i Cardona, Francesc Xavier; Riart i Jou, Francesc; Rubio i Campillo, Xavier. La Coronela de Barcelona 1705-1714. Rafael Dalmau Editor, 2010, p. 39-41. ISBN 9788423207503.
* ↑ «II Batalló de la Coronela "Immaculada i Puríssima Concepció de Maria Santíssima" (1713-1714)». 11setembre1714.org. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 11 setembre 2015].
# TT319

La TT319 es una tomba que es troba a Deir el-Bahari, Egipte. Forma part de la necròpolis tebana, a la riba esquerra del Nil, davant de Luxor. La tomba pertany a l'esposa reial Neferu II, dona del rei egipci Mentuhotep II (c. 2000 aC). Neferu era filla de la reina Iah i d'Antef III.
La tomba de Neferu esta tallada a la roca i consisteix en una capella pavimentada amb lloses de pedra calcària. Aquesta capella estava decorada amb escenes en relleu enfonsat i elevat que mostren a la reina amb perruqueres, criats i en escenes religioses. Tanmateix, avui en dia aquestes escenes es conserven malament i de forma fragmentària en museus d'arreu del món.
Darrere de la capella hi ha un passadís que condueix a la cambra funerària, que també estava decorat. A les parets hi ha frisos de béns funeraris pintats i llargs textos de difuns. A la cambra funerària també hi havia el sarcòfag de la reina. La cambra es va trobar pertorbada quan va ser excavada els anys 1924 i 1925 per l'equip de l'egiptòleg nord-americà Herbert E. Winlock.
La tomba es troba just al nord del temple mortuori de Mentuhotep II i actualment es troba sota el temple d'Hatxepsut, que va deixar una entrada oberta per a poder-hi entrar.

## Referències

* ↑ Porter i Moss, 1964, p. 391-393.
* ↑ Dodson, 2009.
* 1 2 3 Rasha, 2009, p. 67-75.
* ↑ Winlock, 1942, p. 101-104.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan. Amarna Sunset: Nefertiti, Tutankhamun, Ay, Horemheb, and the Egyptian Counter-Reformation (en anglès). The American University in Cairo Press, 2009. ISBN 978-977-416-304-3.
* Porter, B.; Moss, R. Topographical bibliography of ancient Egyptian hieroglyphic texts, reliefs and paintings. I. The Theban necropolis, part 2 (en anglès). Oxford University Press, 1964.
* Rasha, Soliman. Old and Middle Kingdom Theban Tombs (en anglès). Londres: GHP, 2009. ISBN 978-1-906137-09-0.
* Winlock, Herbert E. Excavations at Deir el Bahri: 1911–1931 (en anglès). Nova York: Macmillan, 1942.
# Marató d'alta muntanya

Una marató d'alta muntanya és una modalitat o variant de cursa d'altitud que consisteix a recórrer una distància superior a la d'una mitja marató (21,079 km), en terrenys situats a més de 4.000 metres d'altitud, amb pendents d'una inclinació superior al 30%, però que no poden excedir els 40º ni superar el segon grau de dificultat tècnica.

## Referències

* ↑ «Marató d'alta muntanya». TERMCAT. Centre de Terminologia [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ «Marató d’alta muntanya». L'Enciclopèdia.cat - Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona:Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 5 agost 2022].
# Ràtio de tresoreria

La Ràtio de Tresoreria (acrònim: Rt; en anglès: Acid test Ratio) és una ràtio financera que intenta mesurar si una empresa disposa de suficients actius a curt termini (excloses les existències) per a cobrir els seus deutes a curt termini. Aquesta ràtio s'utilitza per estimar la liquiditat d'una empresa, és a dir, si disposa de prou actius líquids per pagar els seus deutes a curt termini. És una ràtio similar però més exigent que la ràtio de fons de maniobra, perquè intenta detectar un risc que el fons de maniobra no pot copsar, és a dir, si l'empresa podria pagar els seus deutes a curt termini en el cas extrem que els seus creditors volguessin cobrar immediatament, i a més no pogués vendre cap ni un producte de les seves existències. En una anàlisi relacional, si el fons de maniobra és molt més gran que la ràtio de tresoreria, ens trobaríem davant d'una empresa on els actius corrents són majoritàriament existències, tret característic dels negocis dedicats a la venda minorista. En resum, la ràtio de tresoreria ens mostra una imatge molt precisa de quina és la liquiditat d'una empresa.

## Càlcul i interpretació

S'exclouen del numerador les existències doncs es parteix del supòsit que l'empresa ha de fer front al pagament immediat i no té temps o no pot esperar a vendre les seves existències, que són la part menys líquida i és molt més difícil convertir en diners en un curt termini. A l'Estat Espanyol és de mitjana 0,8, així doncs, per cada 100 € de deutes a curt termini, les empreses disposen 80 € en actius fàcilment convertibles en tresoreria per fer-hi front. La seva fórmula és la següent:
| Ràtio financera | Fórmula | Descripció | "Òptim" | Criteri |
| Ràtio de tresoreria | Rt=(C+B+Acc+Re+DC)/PC Rt = (AC − E) / PC | Rt = [Disponible:(Caixa+Bancs+Accions) + Realitzable:(Deutors+Dcts.per Cobrar)] / Passiu corrent Rt = (Actiu corrent - Existències) / Passiu corrent | 0,8<Rt<1,2 | Rt < 0,8: perill de suspensió de pagaments. Rt > 1,2: hi ha excés de liquiditat ociosa; no es maximitza la Rendibilitat econòmica. |
Per evitar problemes de liquiditat, el valor de la ràtio ha d'estar a prop d'1, ja que si és inferior hi un risc manifest de suspensió de pagaments perquè, amb els recursos de curt termini, l'empresa no pot pagar els seus deutes a curt termini. Si el valor de la ràtio és molt superior a 1 vol dir que hi ha un excés de liquiditat; és a dir, l'empresa té actius sense rendiment.
# Georg Klebs

Georg Klebs (alemany: Georg Albrecht Klebs) (Nidzica, 23 d'octubre de 1857 - Heidelberg, 15 d'octubre de 1918) va ser un botànic alemany. El seu germà era l'historiador Elimar Klebs.
Va estudiar química, filosofia i història de l'art a la Universitat de Königsberg i va ser ajudant d'Anton de Bary a la Universitat d'Estrasburg. També va ser ajudant de Julius Sachs a la Universitat de Würzburg i de Wilhelm Pfeffer a la Universitat de Tübingen. Va ser professor de la Universitat de Basilea el 1887, així com de la Universitat de Halle el 1898 i de la Universitat de Heidelberg el 1907, on va fundar l'actual jardí botànic, el Botanischer Garten der Universität Heidelberg. Va viatjar per Sibèria, Japó, Java, Índia i el Caucas entre 1910 i 1912. Va morir de grip durant la pandèmia de la grip espanyola de 1918.

## Publicacions

* Zur Entwicklungsphysiologie der Farnprothaillen, 3 Bände, 1917.
* Beiträge zur Physiologie der Pflanzenzelle, 1888.
* Die Bedingungen der Fortpflanzung bei einigen Algen und Pilzen, 1896, 2. Auflage 1928.
* Willkürliche Entwicklungsänderungen bei Pflanzen – Ein Beitrag zur Physiologie der Entwicklung, 1903.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* Biography (alemany)
# Batalló de la Santíssima Trinitat

El batalló de la Santíssima Trinitat fou una de les unitats militars de la Coronela de Barcelona durant la guerra a ultrança de la guerra de successió espanyola.
Fou creat en 1713 quan el comandament general de l'Exèrcit de Catalunya, el tinent mariscal Antoni de Villarroel va suggerir reformar la Coronela per fer-la més funcional i el 2 d'agost se'n va aprovar la nova escala. Estava format per vuit companyies:
* 1a Companyia: Adroguers i confiters
* 2a Companyia: Mercaders (Banquers o Companyia de la Llotja del Mar)
* 3a Companyia: Mestres sastres
* 4a Companyia: Manyans, ferrers, clavetaires i agullers (Mestres de claus i agulles)
* 5a Companyia: Mestres de cases i molers
* 6a Companyia: Esparters, capsers i torners
* 7a Companyia: Espasers, tapiners, oripellers i guadamassilers
* 8a Companyia: Estudiants de lleis

## Referències

* ↑ «La Coronela». Ajuntament de Barcelona, 2014. Arxivat de l'original el 2020-08-11. [Consulta: 11 setembre 2015].
* ↑ Hernàndez i Cardona, Francesc Xavier; Riart i Jou, Francesc; Rubio i Campillo, Xavier. La Coronela de Barcelona 1705-1714. Rafael Dalmau Editor, 2010, p. 39-41. ISBN 9788423207503.
* ↑ «Sabies que els estudiants de lleis van tenir un comportament heroic durant la guerra de successió?». El Món. [Consulta: 11 setembre 2015].
# Maillardia borbonica

Maillardia borbonica és una espècie de planta de la família de les Moràcies. És endèmica de l'illa de la Reunió, un departament francès d'ultramar al sud-oest de l'oceà Índic.
# Kujórskaia

Kujórskaia - Кужорская (rus) és una stanitsa de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la confluència dels rius Kujora i Seral, a 20 km al nord de Tulski i a 17 km al nord-est de Maikop, la capital de la república.
Pertanyen a aquest municipi el khútor de Karmir-Astkh i el possiólok de Triókhretxni.
# Georg Kolbe

Georg Kolbe (Waldheim, 1877 - Berlín, 1947) fou un escultor alemany. Treballà a París, Roma, Leipzig i Berlín. D'estil classicista, posteriorment rebé la influència de l'expressionisme. Autor d'obres com Dansarina, el projecte de Monument a Beethoven a Berlín, el Monument als Caiguts en Guerra de Leipzig i El Matí, al Pavelló d'Alemanya de l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929.
A la fi de la Segona Guerra Mundial va ser llistat a la Gottbegnadeten-Liste d'artistes irreemplaçables que eren exempts de serveis al front per a protegir l'heritatge cultural alemany.
* El Matí, al Ceciliengärten de Berlín
* Monument dedicat a Ludwig van Beethoven, Frankfurt
* Fliegender Genius, Ludwigsplatz, Ludwigshafen
* Der Morgen i Der Abend a Berlín

## Referències

* ↑ «Georg Kolbe».
# Sørreisa

Sørreisa (en sami septentrional: Ráisavuona) és un municipi situat al comtat de Troms, Noruega. Té 3,452 habitants (2016) i la seva superfície és de 362.95 km².

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 24 desembre 2016].
# Tabanera de Valdavia

Tabanera de Valdavia és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 61 | 57 | 50 | 48 |
# María Victoria Atencia

María Victoria Atencia (Màlaga, 28 de novembre de 1931) és una poeta andalusa, pertanyent a la generació del 50. El seu corpus poètic està dotat de gran personalitat i elevat sentit estètic.
Va fundar la revista “Cuadernos de Poesía”. De la seva obra destaquen Tierra mojada (1953), Marta y María (1976), El coleccionista (1979), Ex libris (1984), Compás binario (1984) i La pared contigua (1989). El 1991 va publicar un recull de la seva obra poètica amb el títol La señal.
El 2014 el Centre Cultural de Màlaga va rebatejar-se amb el nom de Centro Cultural María Victoria Atencia, en honor seu. Aquell mateix any va rebre el Premi Reina Sofía de Poesia Iberoamericana.

## Obra Publicada

* Arte y parte, (1961)
* Cañada de los ingleses, (1961)
* Marta & María, (1976)
* Los sueños, (1976)
* El mundo de M. V., (1978)
* El coleccionista, (1979)
* Ex libris, (1984)
* Compás binario, (1984)
* Paulina o el libro de las aguas, (1984)
* Trances de Nuestra Señora, (1986)
* De la llama en que arde, (1988)
* La pared contigua, (1989)
* La señal, (1990)
* La intrusa, (1992)
* El puente, (1992)
* Las contemplaciones, (1997), Premio Andalucía de la Crítica y Premio Nacional de la Crítica 1998.
* Las niñas, (2000)
* El hueco, (2003)
* De pérdidas y adioses (2005)
* El umbral (2011), Premio Real Academia Española 2012.

## Referències

* ↑ «María Victoria Atencia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* La Poesia de María Victoria Atencia (castellà)
* Poemas de María Victoria Atencia (castellà)
* María Victoria Atencia en la Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes (castellà)
# Kara Mehmed

Kara Mehmed fou emir qara qoyunlu, nebot i successor del primer gran emir Bayram Khodja, i fill de Turemish (germà de Bayram).
Va succeir al seu oncle el 1380 i va seguir oposat als djalayàrides, i el 1382 va obtenir a Nakhitxevan una victòria decisiva sobre els generals djalayàrides Shahzada Shaykh Ali i Pir Ali Bar Beg que van morir els dos a la lluita. La victòria de Kara Mehmed va facilitar l'arribada al tron djalayàrida d'Ahmed ibn Uways, revoltat a Ardabil, que va derrotar fàcilment al djalayàrida de Tabriz Husayn ibn Uways al que va matar. Ahmad es va casar per aquest temps amb la filla de Kara Mehmed.
Llavors Ahmad es va haver d'enfrontar a l'altra germà, Shaykh Ali de Bagdad, i a l'amir Adil (que havia ocupat Rayy on governava un altre germà djalayàrida, Baiazet, el 1383). Ahmad va demanar ajut als kara koyunlu. Shaykh Ali va morir en lluita contra aquestos i Adil i Baiazet es van retirar a Sultaniyya. Ahmad va quedar senyor de l'Iraq i l'Azerbaidjan però no es va poder consolidar en aquest darrer territori, primer per atacs de l'Horda d'Or i després de Tamerlà, i es va retirar a Bagdad (1385).
En aquest temps Kara Mehmed es va dedicar a consolidar el seu poder, va derrotar a l'emir d'Urfa i Kalat Djabar, Döger Salim Beg, que actuava contra els peregrins procedents de Mossul, que va haver de fugir a territori mameluc; va assetjar Mardin on va derrotar a Malik Isa i es va casar amb la seva filla i amb el suport de Mitahharten d'Erzindjan va derrotar a la confederació dels aq qoyunlu que estaven al servei de diversos emirs, i als que va obligar a servir al seu aliat el cadi Burhan al-Din; el 1387 va fer front a l'atac de Tamerlà als seus territoris i quan es va retirar a Transoxiana va aprofitar per ocupar Tabriz (1388) on va deixar una guarnició retornant a Anatòlia oriental on un dels seus principals generals, Pir Hasan Beg (fill de Husayn Beg que havia estat assassinat pel seu oncle Bayram Khodja el 1351) s'havia revoltat. Pir Hasan s'havia destacat en els combats contra Tamerlà i havia adquirit un gran prestigi, el qual va aprofitar per revoltar-se amb la intenció de venjar la mort del seu pare; Pir Hasan va derrotar i matar a Kara Mehmed en combat el 1389, apoderant-se del principat de Mossul.
Les tribus es van agrupar a l'entorn de Misr Khodja, fill de Kara Mehmed.

## Bibliografia

* F. Sümer, Kara Koyunlular, Ankara, 1967
# Mathieu Kérékou

Mathieu Kérékou (2 de setembre de 1933 - 14 d'octubre de 2015) fou president de Benin des de 1972 fins a 1991, i després també des de 1996 fins al 2006. Després d'aconseguir el poder amb un cop d'estat militar, va governar el seu país durant 17 anys, la major part del temps sota la ideologia oficial marxista-leninista, fins que fou desposseït dels seus poders per la Conferència Nacional de 1990. Va ser derrotat a les eleccions presidencials de 1991, però va recuperar la Presidència a les noves eleccions de 1996 i reelegit enmig d'una gran polèmica el 2001.

## Referències

* ↑ "Après 29 ans de pouvoir, le Président Kérékou tire sa révérence", IRIN, 6 d'abril de 2006 (francès)

## Vegeu també

* President de Benín
# SSI

SSI és acrònim de l'anglès Small-Scale Integration (integració a baixa escala) i fa referència als primers circuits integrats que es van desenvolupar. Complien funcions molt bàsiques, com portes lògiques i abasten des d'uns pocs transistors fins a un centenar d'ells.
Els circuits SSI van ser crucials en els primers projectes aeroespacials, i viceversa, ja que els programes espacials com Apollo o el míssil Minuteman necessitaven dispositius digitals lleugers. El primer va motivar i guiar el desenvolupament de la tecnologia de circuits integrats, mentre que el segon va fer que es realitzés una producció massiva.
Aquests programes van comprar pràcticament la totalitat dels circuits integrats des de 1960 a 1963, i van ser els causants de la forta demanda que va originar un descens dels preus en la producció de 1.000 dòlars la unitat (en dòlars de 1960) fins a tot just 25 dòlars la unitat (en dòlars de 1963).
El següent pas en el desenvolupament dels circuits integrats, que va tenir lloc a finals dels 60, va introduir dispositius que contenien centenars de transistors en cada xip i va ser anomenat MSI: Escala de Mitja Integració (Medium-Scale Integration).