OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Irene (pintora)

Irene (en grec, Ἐιρήνη; Grècia, fl. 200 aC), també referida com a Eirene o Yrenes, va ser una pintora de l'antiga Grècia i considerada una de les sis dones artistes de l'antiguitat segons Plini el Vell, juntament amb les pintores Timareta, Calipso, Aristarete, Iaia de Cízic i Olímpia.

## Biografia

La breu ressenya biogràfica de Timareta que es coneix avui dia ve donada per les referències d'altres autors al llarg de la història. Filla i deixeble de l'il·lustrador Cratí, aquest li hauria ensenyat l'art pictòric pel qual es va fer famosa.
Plini el Vell li atribueix a la seva obra Naturalis Historia una taula pintada que representava a una dona i que va estar situada a Eulesis, a la regió grega d'Àtica. També hi esmenta altres representacions pictòriques de Prosèrpina, l'oceànide o nimfa Calipso, una dona vella, un gladiador (o bé joglar) de nom Teodor i el ballarí Alcístenes. Durant el Renaixement, Giovanni Boccaccio també va recuperar-ne detalls a De mulieribus claris, malgrat que se sospita que podria haver barrejat aspectes de diverses biografies de Plini El Vell —tot conferint-li moltes altres obres.

## Referències

* ↑ Linderski, J. «The Paintress Calypso and Other Painters in Pliny» (en anglès). Zeitschrift für Papyrologie und Epigraphik, Bd. 145, 2003, pàg. 83-96.
* 1 2 3 «Irene (Fl. 200 BCE?)» (en anglès). Women in World History: A Biographical Encyclopedia. Encyclopedia.com. [Consulta: 17 abril 2018].
* ↑ Pliny (the Elder.). The Natural History of Pliny. H. G. Bohn, 1857, p. 281–.
* ↑ Plini el Vell, 77-79 d.C., 35.40.
* ↑ Salisbury, 2001, p. 21.

## Bibliografia

* Plini el Vell. Naturalis Historia (en anglès). Book XXXV. An Account Of Paintings and Colours, 77-79 d.C. [Consulta: 17 abril 2018].
* Salisbury, Joyce E. Encyclopedia of Women in the Ancient World (en anglès). ABC-CLIO, 2001. ISBN 9781576070925.
# Ister de Cirene

Ister o Istre (en llatí Ister o Istrus, en grec antic Ἴστρος) fou un historiador grec l'origen del qual és incert, ja que se'l fa nascut a Cirene, a algun lloc del Regne de Macedònia o a Pafos, a l'illa de Xipre.
Siebelis pensa que va néixer a Cirene, que era esclau i fou comprat per Cal·límac amb el que va viure a Alexandria, i que després va anar a viure durant un temps a Pafos. Plutarc l'anomena alexandrí. Després de ser esclau de Cal·límac va ser amic seu. Se suposa que va viure en temps de Ptolemeu II Filadelf i va florir vers 250 aC-220 aC.
Va escriure un gran nombre d'obres de les que Suides en dona una llista, totes elles perdudes, però se'n conserven alguns fragments. Les més importants són:
* Ἀτθίς, o τὰ τῆς συναγωγῆς, Ἀττικαὶ συναγωγαί, συναγωγή, o Ἄτακτα. L'obra porta diferents títols, i Eli Harpocratió en menciona el setzè llibre.
* Αἱ Ἀπόλλωνος ἐπιφανείαι. Obra que segons Plutarc parla de diversos rituals religiosos.
* Πτολεμαΐς. Es creu que aquesta obra sobre la ciutat egípcia de Ptolemais estava escrita en vers, però no es pot dir del cert. La menciona Ateneu de Naucratis.
* Αἰγυπτίων ἀποικίαι. Sobre les colònies dels egipcis.
* Ἀργολικά. Una història d'Argòlida.
* Ἡλιακά. Obra mencionada per Esteve de Bizanci.
* Συναγωγὴ τῶν Κρητικῶν Δυσιῶν.
* Περὶ ἰδιότητος ἄθλων.
* Μελοποιοί.
* Ὑπομνήματα. Comentaris.
* Ἀττικαὶ λέξεις.

## Referències

* ↑ 1.Ister or Istrus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 634
# Ister

«Ister» té aquests significats:
Onomàstica:
Geografia:
# Isthmohyla debilis

Isthmohyla debilis és una espècie de granota que viu a Costa Rica i Panamà.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* * Solís, F., Ibáñez, R., Chaves, G., Savage, J., Jaramillo, C., and Fuenmayor, Q. (2004). Isthmohyla debilis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 10 de gener de 2008 (en anglès). (anglès)
# Isthmohyla

Isthmohyla és un gènere de granotes de la família dels hílids.

## Taxonomia

* Isthmohyla angustilineata
* Isthmohyla calypsa
* Isthmohyla debilis
* Isthmohyla graceae
* Isthmohyla infucata
* Isthmohyla insolita
* Isthmohyla lancasteri
* Isthmohyla picadoi
* Isthmohyla pictipes
* Isthmohyla pseudopuma
* Isthmohyla rivularis'
* Isthmohyla tica
* Isthmohyla xanthosticta
* Isthmohyla zeteki

## Referències

* IUCN (anglès)
# Institut d'Estudis Vallencs

Institut d'Estudis Vallencs (IEV) és una entitat cultural no lucrativa, creada el 1960 per Ramon Barbat i Miracle, Josep M. Bigas i Canals, Cèsar Martinell i Brunet i Josep M. Selva i Grifell, vallencs residents a Barcelona i traslladada posteriorment a la ciutat de Valls. Des del 1979 té també el reconeixement de centre d'estudis d'abast comarcal. Està adherida al Consell Superior d'Investigacions Científiques a través de la Confederación Española de Centros de Estudios Locales i és membre fundador de la Coordinadora de Centres d'Estudis de Parla Catalana. El 2006 va rebre la Creu de Sant Jordi.
Té com a objectius bàsics l'estudi i divulgació de la història i la realitat local i comarcal a través, no tan sols de la investigació, sinó també de l'anàlisi biogràfic i crític de la persona i de l'obra de la gent de Valls i de l'Alt Camp que ha sobresortit per les seves actuacions. Està regit per una assemblea general formada per membres honorífics, numeraris i corporatius. Aquesta Assemblea designa la Junta Directiva de l'entitat, la qual analitza el treball realitzat i defineix les línies de futur. Per tal d'afavorir un bon funcionament, existeix una Comissió Permanent que es reuneix cada setmana i que garanteix la realització dels acords de la Junta Directiva. També formen part de l'IEV els socis col·laboradors i els subscriptors de les publicacions. L'IEV té també un important paper com a organisme consultiu i assessor d'institucions locals i comarcals, sobretot l'Ajuntament de Valls.
Durant la dècada dels 1980 del segle xx va ser un dels agents cabdals per a la creació del Museu Casteller de Catalunya, que en l'actualitat s'està construint a la ciutat de Valls.
Durant l'any, l'Institut d'Estudis Vallencs i les entitats que hi estan vinculades diferents premis i beques per tal de fomentar i incentivar la recerca. Els premis que anualment convoca l'IEV són: Premis a la Salvaguarda del Patrimoni de l'Alt Camp, que es divideix entre el de restauració arquitectònica i des de l'any 2000 el de cultura; Premi de Natura; i Concurs Estatal de Fotografia «Ciutat de Valls».

## Referències

* ↑ «Premis a la Salvaguarda del Patrimoni de l'Alt Camp». Arxivat de l'original el 2014-05-21. [Consulta: 21 maig 2014].
* 1 2 «Premis de l'IEV». Arxivat de l'original el 2014-05-21. [Consulta: 21 maig 2014].

## Bibliografia

* «Valls; Creación del «Instituto d'Estudis Vallencs Jaume Huguet»» (pdf) (en castellà). . La Vanguardia, 04-08-1964 [Consulta: 21 maig 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'IEV
# Issy-les-Moulineaux

Issy-les-Moulineaux és un municipi francès, situat al departament d'Alts del Sena i a la regió d'Illa de França. L'any 1999 tenia 52.647 habitants.
Forma part del cantó d'Issy-les-Moulineaux i del districte de Boulogne-Billancourt. I des del 2016, de la divisió Grand Paris Seine Ouest de la Metròpolis del Gran París.
# Valders

Valders és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 948 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Valders tenia 948 habitants, 375 habitatges, i 258 famílies. La densitat de població era de 362,4 habitants per km².
Dels 375 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.167 $ i la renda mediana per família de 55.714 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.429 $ mentre que les dones 24.440 $. La renda per capita de la població era de 19.691 $. Aproximadament el 0,8% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Valders» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Valders». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Escala de Penrose

L'escala de Penrose, anomenada "escala infinita" o "impossible", és una il·lusió òptica descrita pels matemàtics anglesos Lionel i Roger Penrose juntament amb altres objectes impossibles en un article publicat el 1958.
Aquesta escala és la representació bidimensional d'unes escales que canvien la seva direcció de 90° graus quatre vegades mentre fa la sensació que pugen o baixen a la vegada, sigui la direcció que sigui. Si bé l'assoliment d'un objecte tridimensional d'aquest tipus no és possible, la il·lusió òptica de la imatge de Penrose es basa a enganyar la perspectiva.
L'artista neerlandès Maurits Escher va fer ús de l'escala de Penrose en algunes de les seves obres, incloent-hi la famosa litografia Klimmen en Dalen (en català, Ascens i descens), en què es veuen alguns monjos dedicats a pujar i baixar les escales a la part superior d'un monestir. En la novel·la d'Andrea Camilleri La scomparsa di Patò (La desaparició d'Ànec), un astrònom anglès suggereix que el protagonista és víctima de la més perniciosa escala, i sigui condemnat a descendir de l'eternitat. El director de cinema Christopher Nolan incorporà l'escala de Penrose a la pel·lícula Inception, explicant que les estructures que normalment són impossibles es poden crear dins els mons dels somnis lúcids.

## Referències

* ↑ L.S. Penrose i R. Penrose, «Impossible objects: A special type of visual illusion» in: British Journal of Psychology tom 49, 1958, pàgines 31–33. (anglès) (en català: «Objectes impossibles: un mena especial d'il·lusions òptiques»)

## Enllaços externs

* Solució de l'enganyifa òptica de l'escala de Penrose (YouTube).
# Colieto

«Colieto» té aquests significats:
# Gandikota

Gandikota o Gandikot (Fort de la Gorga) és una vila d'Andhra Pradesh al districte de Kadapa, famosa per una antiga fortalesa situada a una gorga al riu Penner a uns 515 metres d'altura. La vila tenia 973 habitants el 1881.
Segons la tradició fou fundada per un rei de nom Kapa, de Bommanapalle, una vila propera. El rei Harihara de Vijayanagar hi hauria construït un temple. No obstant segons l'historiador Ferishta, la fortalesa no fou construïda fins al 1589, capturada pel sultà de Golconda i governada per Mir Jumla. Després fou capital d'un dels cinc sarkars del Carnàtic fins que fou absorbit pel nawab de Cuddapah. Fou en aquest lloc que es va donar a conèixer Fateh Naik, el pare d'Haidar Ali de Mysore. Aquest va establir guarnició al fort, el qual fou capturat pel capità Little en la guerra contra el seu fill Tipu Sultan el 1791 (no estava ben defensat, ja que en cxas contrari era impossible de conquerir).

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Casa al carrer Santa Caterina, 12

La Casa al carrer Santa Caterina, 12 és una obra de Lloret de Mar (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici cantoner que consta de planta baixa, pis i coberta plana. A la façana del carrer Santa Caterina trobem les següents obertures: a la planta baixa hi ha una porta d'accés a l'interior i una finestra. Al pis hi ha dues finestres. La façana del carrer Santa Anna té un balcó al primer pis i una finestra a la planta baixa. Totes les obertures, excepte la finestra de la planta baixa del carrer Santa Anna, estan emmarcades amb pedra i les llindes són d'una sola peça. La façana està arrebossada i pintada de blanc. A la part inferior hi ha un sòcol amb aplacat de pedra.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Santa Caterina, 12». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 agost 2021].
# Colima

«Colima» té aquests significats:
* Colima (ciutat), ciutat mexicana i capital de l'estat de Colima
* Colima (municipi), municipi a l'estat de Colima amb capital a la població homònima de Colima
* Volcà de Colima, estratovolcà situat als límits dels estats de Colima i Jalisco, a Mèxic
* Estat de Colima, estat de la federació mexicana
* Territori de Colima, territori federal de Mèxic administrat per la federació fins que fou admès com a estat el 1857
* Universitat de Colima, institució d'educació superior de l'Estat de Colima a Mèxic
* Bisbat de Colima, seu de l'Església Catòlica a Mèxic, sufragània de l'arquebisbat de Guadalajara, a la regió eclesiàstica Occidente
# Coloma (gossa)

Coloma (1992-2006) era una gossa, considerada la millor en les competicions de gossos pastors del Pirineu. Va esdevenir popular més enllà d'aquest àmbit, amb expressions com ara Jau, Coloma, jau! que li proferia el seu cuidador, Jordi Muxach de l'Estartit, en els concursos que eren emesos per televisió.
Va romandre en actiu al llarg dels anys 90. A la seua retirada el 1999 a Castellar de n'Hug, havia guanyat fins a trenta-dos campionats de gossos pastors, incloent sis cops el de Catalunya, dos el d'Espanya i tres el de gossos Border Collie.
Coloma va tindre nou fills; alguns dels seus descendents també han destacat en concursos de gossos pastors, com ara les seues netes Blanca o Nina, cuidades també per Muxach.

## Referències

* ↑ «Mor Coloma, la gossa pastora catalana que va guanyar 32 concursos». 324.cat, 09-11-2006. [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «Deu gossos que han triomfat al cinema i a la televisió». 324.cat, 14-08-2015. [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «La Blanca i la Nina, netes de la Coloma, segueixen les passes de la millor gossa d'atura». 324.cat, 09-11-2006. [Consulta: 14 agost 2015].
# Coloma

«Coloma» té aquests significats:
* Coloma o paloma (Macrolepiota procera), bolet comestible de l'ordre dels agaricals
* Coloma (prenom), prenom femení
* Constel·lació de Coloma, constel·lació al sud de Canis Major i de Lepus
* Biografies:
** Coloma de Sens (Espanya?, 257 - Sens, 273), màrtir
** Coloma Antònia Martí i Valls (Badalona, 1860 - 1899), religiosa
** Coloma Julià Adrover(Llucmajor, 1949), activista lingüística mallorquina
** Andrés Coloma, torero en actiu entre les dècades de 1920-40
** Joan Coloma i de Cardona (? - Elda, 1586), noble valencià, virrei de Sardenya, 3r Senyor d'Elda i comte d'Elda
** Joan de Coloma (Borja, Regne d'Aragó, 1442 - ? 1515), secretari de Joan II d'Aragó
** José Cano Coloma, polític valencià i alcalde de València
** Rafael Coloma (Catalunya, segle xvi), compositor i mestre de capella
** Coloma (gossa) Gossa d'atura guanyadora de concursos durant els anys 1990
* Toponímia:
** Coloma (Olius), masia al municipi d'Olius a la comarca del Solsonès
** Coloma (Wisconsin), població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin
** Serra de Coloma, serra entre els municipis d'Argelaguer i Sant Ferriol (la Garrotxa, Catalunya)
** Coloma (Avià)
# Coll de Planyàs

El Coll de Planyàs és una collada situada a 1.767,4 metres d'altitud en el lloc on es troben els termes comunals de Mosset i de Noedes, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a la zona sud-oest del terme de Mosset i al nord-est del de Noedes, a ponent del Pic de Portapàs.
Aquest coll es troba en diverses de les rutes excursionistes de la zona, especialment les que van als anomenats Estanys de Noedes, el Gorg Blau i el Gorg Estelat.

## Referències

* ↑ El Coll de Planyàs en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Payré, 1995.

## Bibliografia

* Payré, Didier. «La processó al Gorg Estelat». A: Muntanya, Núm. 801. Octubre 1995. Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1995. ISBN ISSN 0212-2111.
# Iñaki Núñez

José Ignacio Núñez Rosados, més conegut com a Iñaki Núñez (Vitòria, 31 de juliol de 1953) és un director i productor de cinema basc, i darrerament vinater.

## Biografia

Va començar a estudiar arquitectura però finalment es va decidir per ingressar a l'Escola Oficial de Cinematografia. El 1975 torna al País Basc, on comença a fer cinema infantil per ikastoles i el 1976 funda la productora Araba Films. Amb aquesta productora va rodar el 1976 el seu primer curtmetratge, Estado de excepción. Durant el rodatge ell i part de l'equip foren detinguts i empresonats, el rodatge detingut i la productora precintada, i després de l'estrena fou jutjat per injúries a la policia i apologia del terrorisme. El 1978 va dirigir el seu únic llargmetratge, Toque de queda.
Posteriorment s'ha dedicat a la distribució i exhibició cinematogràfica com a amo del Cinema Mikeldi de Bilbao, que va tancar el 2006 durant la crisi del sector.

## Filmografia
### com a productor

* Locos por el sexo (2006)
* Poniente (2002)
* Marujas asesinas (2001)
* The Old Man Who Read Love Stories (2001)
* Sabotage! (2000)
* The Ninth Gate (1999)

### Com a director

* Bakarrik (1983)
* Ignacio Zurikalday (1979)
* Saski naski (1979)
* El sol sí, gracias (1979)
* Sueño y mentira de Franco (1979)
* Herrialde berdea (1978)
* Toque de queda (1978)
* La última tierra (1977)
* Boltxebikeak irriparrez (1977)
* Estado de excepción (1976)
* Vera, un ensayo de arquitectura popular (1976)

### Com a guionista

* Bakarrik (1983)
* Ignacio Zurikalday (1979)
* Saski naski (1979)
* El sol sí, gracias (1979)
* Sueño y mentira de Franco (1979)
* Herrialde berdea (1978)
* Toque de queda (1978)
* La última tierra (1977)
* Boltxebikeak irriparrez (1977)
* Estado de excepción (1976)
* Vera, un ensayo de arquitectura popular (1976)

## Referències

* ↑ Navarra I a El Mundo
* ↑ José Ignacio Núñez Rozados a Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Eta y el Cine. Las fuentes de información de los profesionales del cine per Antonio MALALAÑA UREÑA i Gonzalo FERNÁNDEZ GONZÁLEZ]
* ↑ Toque de queda a filmoteca.org
* ↑ Se vende un cine Mikeldi en Madrid por 8,7 millones, El Correo, 16 de març de 2016
# Ventilair-Steria

L'equip Ventilair-Steria (codi UCI: JVC) va ser un equip ciclista belga, de ciclisme en ruta que va competir entre 2004 i 2013. Va tenir categoria continental.

## Principals resultats

* Gran Premi Criquielion (Beyne-Heusay): Kurt Hovelijnck (2004)
* Circuit de Valònia: Erik Lievens (2005), Francis De Greef (2007)
* Tour de Berlín: Dominique Cornu (2005)
* Fletxa ardenesa: Francis De Greef (2005)
* Omloop Het Nieuwsblad sub-23: Nick Ingels (2005), Dominique Cornu (2006)
* Fletxa de Gooik: Jürgen Roelandts (2005), Benjamin Verraes (2011)
* Kattekoers: Greg Van Avermaet (2006)
* Gran Premi de Waregem: Jelle Vanendert (2006)
* Zellik-Galmaarden: Greg Van Avermaet (2006)
* Internationale Wielertrofee Jong Maar Moedig: Greg Van Avermaet (2006)
* Crono de les Nacions sub-23: Dominique Cornu (2006)
* Volta a Lleida: Francis De Greef (2007)
* París-Tours sub-23: Jürgen Roelandts (2007)
* Gran Premi de la vila de Pérenchies: Steven De Neef (2008)
* Gran Premi de la vila de Geel: Timothy Dupont (2010)
* Volta al Brabant flamenc: Benjamin Verraes (2012)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

Fins al 1998 els equips ciclistes es trobaven classificats dins l'UCI en una única categoria. El 1999 la classificació UCI per equips es dividí entre GSI, GSII i GSIII. D'acord amb aquesta classificació els Grups Esportius I són la primera categoria dels equips ciclistes professionals. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2004 | 36è (GSIII) | Sven Renders (782è) |
A partir del 2005, l'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2009 | 10è | Joeri Calleeuw (8è) |
| 2013 | 20è | Joeri Calleeuw (188è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 45è | Dominique Cornu (153è) |
| 2006 | 36è | Jelle Vanendert (102è) |
| 2007 | 39è | Francis De Greef (96è) |
| 2008 | 72è | Steven De Neef (269è) |
| 2009 | 75è | Sven Vandousselaere (327è) |
| 2010 | 48è | Timothy Dupont (120è) |
| 2011 | 63è | Benjamin Verraes (214è) |
| 2012 | 44è | Timothy Dupont (129è) |
| 2013 | 51è | Timothy Dupont (40è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Escanyavelles

«Escanyavelles» té aquests significats:
* Tirabec, mena de pèsol.
* Escanyavelles (raïm), varietat de vinya que produeix un raïm blanc, de pell dura i aspra, no gaire apreciat.
* Escanyavelles (planta) (Rosa canina), arbust de la família de les rosàcies.
* Escanyavelles (peix) o (Apogon imberbis),espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.