OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fort Drum

Fort Drum és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 12.123 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Drum tenia 12.123 habitants, 2.253 habitatges, i 2.203 famílies. La densitat de població era de 185,2 habitants per km².
Dels 2.253 habitatges en un 75,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 91,9% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 2,2% no eren unitats familiars. En el 2% dels habitatges hi vivien persones soles el 2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 37,5% entre 18 i 24, un 36% entre 25 i 44, un 1,5% de 45 a 60 i un 0,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 235,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.699 $ i la renda mediana per família de 31.202 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.779 $ mentre que les dones 19.401 $. La renda per capita de la població era de 13.395 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 6,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Drum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Drum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Golf de Kachchh

El golf de Kachchh o Kutch és un entrant de la mar d'Aràbia a la costa del Gujarat, que separa l'extrem costaner nord-oest de l'estat del Gujarat (districte de Kachchh) de la part occidental de la península de Kathiawar (districte de Jamnagar i en una petita part el districte de Rajkot).
La profunditat màxima de les seves aigües és de 122 metres. La seva longitud és de 160 km i l'amplada mitjana de 48 km. La ciutat principal a la seva costa és Jamnagar i els rius principals que hi desguassen, tots a la part sud, són el Nun, Sasoi, Sihan, Fuljar i Ghi. Al seu extrem sud a la part propera a la mar d'Aràbia hi ha algunes illes, de les quals les principals són la Beyt Shankhodhar (just enfront de Okhamandal), Bhaidar, Nora i Chank, però altres illes segueixen al llarg de la costa sud entre la badia de Pindara i el llogaret de Navlakhi just al límit interior. Les puntes que marquen el golf a la part exterior són al nord la punta Mudwha (a l'oest de la punta Navinal) prop de Mandvi, i al sud la punta Okha.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Enciclopèdia Espasa i mapes
# Audierne

Audierne (en bretó Gwaien) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 2.321 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.782 | 3.794 | 3.517 | 3.033 | 2.746 | 2.471 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Paul Coatmeur | |
| 2008- | Jacqueline Donval | PS |
# Edessa (Grècia)

Edessa (medieval: Vodena, turc: Vodina, otomà: Wodina) és una ciutat de Grècia amb uns 25.000 habitants, al nord del país. És capital de la prefectura de Pel·la a la regió de Macedònia central. El seu nom derivaria de l'il·liri i voldria dir 'ciutat de l'aigua'. El seu nom eslau té el mateix significat. Al llarg de la història ha tingut diferents noms.

## Història

A l'edat mitjana, fou ocupada pels eslaus i va portar el nom de Bodena o Vodena, i també Voden (Воден); fou recuperada per l'emperador Basili II; al final del segle xiv era governada per toparques grecoserbis. Fou finalment conquerida pels otomans, en la campanya d'Evrenos Beg, que va aconseguir la cooperació de l'arcont local Kel Petros, que va trair els seus en una data incerta que, segons les fonts turques, fou entre 1372 i 1374, i al mateix temps que Véria, mentre que segons les fonts gregues fou el 1380; els romans d'Orient la van recuperar en data desconeguda i la van conservar fins al 1430, quan va tornar a mans dels otomans; en turc es va dir Vodina (i també Edessa) i en aromà Edessa o Vudena i fou part del sandjak de Selanik administrat per arconts locals. Fou descrita per Katib Çelebi. El 1668 la va visitar Evliya Çelebi, que diu que tenia 100 cases, 30 botigues, 10 kans i 7 esglésies ortodoxes.
El 1770 va participar en la revolta d'Orlov inspirada per Rússia. Entre 1798 i 1822 va estar sota domini d'Ali Pasha Tepedelenli, i després va participar en la Guerra de la independència. Els búlgars van reclamar la zona als anys 1860. El 18 d'octubre de 1912, durant la Primera Guerra balcànica fou incorporada a Grècia i el 1913 va canviar el seu nom a Edessa, que conserva actualment.

## Referències

* ↑ O'Sullivan, Firmin. The Egnatian Way (en anglès). David and Charles, 1972, p.187.

## Enllaços externs

* http://www.edessacity.gr/.
* http://www.pella.gr Arxivat 2004-09-24 a Wayback Machine..
* http://odysseus.culture.gr/h/2/eh251.jsp?obj_id=1762.
# Cal Cristo

Cal Cristo és una masia del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).
El nom prové del renom del masover de Cal Tarrés

## Referències

* 1 2 Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 224
* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC, al padró municipal i al llibre Masies del Solsonès
# Fort Dunree

Fort Dunree (gaèlic irlandès An Dún Riabhach), localitzat a la zona occidental de la península d'Inishowen, Irlanda, fou una fortificació construïda per la Royal Navy durant les Guerres Napoleòniques. La fortificació és construïda sobre un promontori rocallós al que s'accedeix per una fissura natural. Fou remodelat en 1895 per a allotjar canons QF de 2 x 4.7 polzades (119 mm), i més tard canons QF de 5 kg i 2 x 6 polzades (152 mm) en bateria. Al cim del turó. La part superior d'un turó que domina el lloc estava emmurallada per formar un reducte.
La fortalesa és ara un museu militar amb exposicions detallades, moltes armes restaurades, com Canó naval BL 6 polzades Mc VII i un vell camp militar. També hi ha exhibicions sobre les aus de la zona, la vida marina i la vegetació costanera.

## Enllaços externs

* The Guns of Dunree Military Museum - Web oficial
* Imatges de Dunree Arxivat 2006-03-20 a Wayback Machine. a Irelandscape Arxivat 2005-11-02 a Wayback Machine.
* Photographic Portfolio of Dunree Fort Buildings Arxivat 2007-08-10 a Wayback Machine.
# Golf de Khàtanga

El golf de Khàtanga o badia de Khàtanga (rus: Ха́тангский зали́в, Khàtangski zalib) és un golf rus que es troba al mar de Làptev, a la costa nord de Sibèria, al sud-est de la península de Taimir. És un estuari relativament estret, amb una llargada de 220 km, una amplària màxima de 54 km i una profunditat màxima de 29 metres.
L'illa Bolxoi Beguitxev divideix el golf en dos estrets: l'estret del Nord (13 km d'ample) i l'estret Oriental (8 km d'ample). El riu Khàtanga desemboca en aquest golf. Les costes del golf són altes i costerudes. Les marees són semidiürnes, amb una altura de fins a 1,4 m. El golf de Khàtanga està cobert de gel la major part de l'any.
Les ribes del golf estan, en general, cobertes de vegetació, consistent en una tundra baixa de penya-segat, així com penya-segats de gres i maresmes i zones de sedimentació.
Administrativament, la part occidental pertany a Taimíria, al krai de Krasnoiarsk, i l'extrem sud-oriental a la República de Sakhà.
L'antic assentament i gulag de Nordvik estava localitzat davant la costa sud de la badia, a la zona de l'estret Oriental, una àrea coneguda com a badia Nordvik.

## Referències

* William Barr, The First Soviet Convoy to the Mouth of the Lena
* Olga N. Medkova, Coastal morphology and erosion of the Khatanga Bay. Arctic and Antarctic Research Institute
# Audiència (Tarragona)

L'Audiència és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici públic de caràcter monumental que ocupa una illa sencera de cases. Consta d'una façana principal (carrer La Popular), dues façanes secundàries amb el mateix tractament (Av. del President Lluís Companys i plaça d'Orleans) i una façana més senzilla (Josep Irla). Edifici de caràcter administratiu que actualment és l'Audiència Provincial. Consta de sotobanc, planta baixa i cinc plantes. Als alçats predomina la zona central recalcada amb porta d'accés a la part central. El ritme de les obertures és ascendent amb un tractament de l'últim pis semblant a una galeria. Les finestres presideixen gairebé tot l'edifici. El coronament és molt senzill, sense cornisa. El sistema constructiu és pedra aplacada amb una estructura de formigó armat.

## Referències

* ↑ «Audiència». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Domingo Arrillaga Larrarta

Domingo Arrillaga Larrarta (Eibar, 11 de febrer de 1890 - Lima, 22 de febrer de 1951) fou un futbolista basc de la dècada de 1910.

## Trajectòria

Va començar a jugar al Club Ciclista, precedent de la Reial Societat de Sant Sebastià. El 1910 es traslladà a Barcelona i fitxà pel RCD Espanyol primer i a continuació pel FC Barcelona. El 1911 retornà a Sant Sebastià per tornar a jugar a la Reial Societat. Més tard jugà a clubs com el Comercio i l'Argentino de Quilmes.
Va ser seleccionador de Peru el 1941 i entrenador de l'Alianza de Lima el 1945.

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Foot-ball». La Vanguardia, 25-05-1910. [Consulta: 1r abril 2015].
# Yo te diré

Yo te diré és una cançó espanyola de 1945 amb lletra d'Enrique Llovet i música de Jorge Halpern composta per a la pel·lícula Los últimos de Filipinas d'Antonio Román. La pel·lícula va tenir un èxit notable, contribuint a popularitzar la cançó.
Alguns consideren la cançó una havanera i altres, un bolero.

## Alguns intèrprets

* Nani Fernández (versió original)
* Antonio Machín
* Karina
* Marina Rossell

## Referències

* ↑ «El malagueño que dio nombre a las Filipinas» (en castellà). SUR.es.
* ↑ «"Los últimos de Filipinas" vuelven al cine». La Nueva España, 03-05-2016. Arxivat de l'original el 2016-05-04 [Consulta: 13 octubre 2016].
# San Joaquin (volcà)

San Joaquin, també conegut com a Pico Biao o Pico de Moka és un volcà en escut basàltic cobert de bosc que es troba al sud-est de l'illa de Bioko, a la Guinea Equatorial. El seu cim s'eleva fins als 2.009 msnm i conté una petita caldera que acull un llac de cràter. Es coneix poca cosa de la història geològica d'aquest volcà, però és considerat com a actiu en els darrers 2000 anys per la International Association of Volcanology and Chemistry of the Earth's Interiore.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | San Joaquin» (en anglès). [Consulta: 1r abril 2024].
# Buffalo Soapstone

Buffalo Soapstone és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 699 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Buffalo Soapstone tenia 800 habitants, 400 habitatges, i 250 famílies La densitat de població era de 12 habitants/km².
Dels 400 habitatges en un 45,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,9% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,8% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 33,8% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 2,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones hi havia 117,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 122,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.265 $ i la renda mediana per família de 40.678,09 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.208 $ mentre que les dones 26.167 $. La renda per capita de la població era de 18.021 $. Aproximadament el 22,8% de les famílies i el 22,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Buffalo Soapstone». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 15 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Buffalo Soapstone». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 15 juliol 2010].
# Fundació Miranda

La Fundació Miranda és una fundació sense ànim de lucre que va ser creada l'abril de 2008 i té la seu al Pla de l'Orri, a la Serra del Catllaràs (Espai Protegit d'Interès Natural), a la comarca del Berguedà. Aquesta fundació, que va constituir la reserva de cavalls del Catllaràs, inicialment va ser creada amb els objectius de recuperar cavalls que havien estat maltractats o abandonats i preservar la seva vida en llibertat i plenitud.
El projecte va molt més enllà de la recuperació dels cavalls i desenvolupa també una tasca social i cultural. En aquesta reserva de cavalls, els èquids viuen en llibertat i acompanyen en processos educatius i formatius a través de visites guiades i programes de voluntariat, alhora que contribueixen en gran part al desenvolupament emocional de persones a través de la teràpia amb animals. A més, segons l'època de l'any, aquests cavalls recuperats viuen en plenitud i pasturen en diversos espais naturals de Catalunya, fet que afavoreix la conservació del territori, la biodiversitat i la millora dels boscos. A la primavera inicien la ruta de transhumància des del Parc del Garraf, passant per les comarques del Penedès, el Bages, Osona i el Berguedà per tal d'arribar fins al Pla de l'Orri, on hi passaran tot l'estiu. Aquest desplaçament, que es farà en diferents etapes, té un gran valor afegit tant per les persones que acompanyen els cavalls com per les persones de les poblacions per on passa la ruta, ja que comporta la generació de beneficis econòmics, ecològics i turístics pel territori.

## Antecedents

La Fundació Miranda va ser constituïda com a projecte familiar i de vida per part de Rosa Galindo Solé i Maurici Biosca Riera. Tots dos provenien del sector de la interpretació i van decidir fer un gir a la seva vida per a traslladar-se al Pla de l'Orri (Berguedà) amb el seu fill i emprendre aquest projecte.

## Ubicació

La seu de la Fundació Miranda és el Pla de l'Orri, una finca de 101 hectàrees situada a la Serra de Catllaràs i que pertany al municipi de Castell de l'Areny i a la comarca del Berguedà. Aquesta propietat es troba aproximadament a 1600 metres sobre el nivell del mar i s'hi troben representats hàbitats propis d'alta muntanya. Es pot accedir a la finca per una pista forestal en molt bon estat des de Sant Julià de Cerdanyola o des de Castell de l'Areny.

## Referències

* 1 2 3 «Fundació Miranda - Santuari de cavalls lliures» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ CCMA. «Cavalls molt especials a "Espai Terra"», 27-05-2013. [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ «Comença la transhumància de quaranta cavalls del Parc del Garraf a l'Alt Berguedà» (en espanyol europeu). [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ Fura, La. «Transhumància de 18 cavalls per passar l'hivern lliures al parc del Garraf», 05-12-2017. [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ Navarro, Núria. «Rosa Galindo: "Debemos recordar que somos naturaleza"» (en castellà), 28-10-2017. [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ «Paisatges Vius - ESPAIS EN CUSTÒDIA - Pla de l'Orri». [Consulta: 4 juny 2019].
# Golf de Kandalakxa

El golf de Kandalakxa (en rus Кандалакшский залив, Kandalakxski zaliv; en finlandès Kantalahti) és un golf del nord-oest de Rússia, situat en territori de la república de Carèlia, al sud, i de l'óblast de Múrmansk, al nord i a l'oest. Forma l'extrem nord-occidental de la mar Blanca i és un dels quatre grans entrants d'aquesta mar, juntament amb la badia d'Onega al sud-oest, la de Dvinà al sud i la de Mezèn al sud-est. Té 185 km de longitud, 67 km d'amplada i 330 m de profunditat màxima.
El litoral nord del golf correspon a la península de Kola. Té una costa molt accidentada, amb nombroses illes.
La ciutat de Kandalakxa se situa al fons de tot del golf, a la part nord; a uns 10 km al sud hi ha el nou port petrolier de Vítino. Altres ports són Kovda, al litoral sud, i Umba, a la costa de Kola. S'hi pesquen arengs i bacallà.
La reserva natural de Kandalakxa (Кандалакшский заповедник, Kandalakxski zapovèdnik) inclou parts del litoral del golf i moltes de les seves illes.

## Referències

* ↑ «Golf de Kandalakxa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Direcció del vent

La direcció del vent s'anomena segons la direcció en la qual el vent s'origina. Per exemple un vent del nord bufa des del nord fins al sud. normalment s'indica en direcció cardinal o en graus d'azimut. Així, per exemple, un vent que ve del sud es dona com de 180 graus; un de l'est en 90 graus.
Hi ha diversos instruments que es fan servir per mesurar la direcció del vent, tals com la mànega de vent i el penell. Els dos instruments operen per la minimització de la resistència del vent. La manera com el penell apunta pel vents dominants indica la direcció en la qual està bufant el vent. El punt d'obertura més gran d'una mànega de vent indica la direcció des de la qual el vent bufa.
Els anemòmetres i els penells són instruments moderns que indiquen la velocitat i direcció del vent respectivament. Aquests instruments es fan servir en la indústria eòlica tant per investigar el recurs eòlic com en control de les turbines.
Quan encara no hi havia aquests instruments, una persona podia usar el dit índex per comprovar la direcció del vent. Això es podia fer mullant el dit i apuntant amb ell cap amunt. Així, el cantó del dit que se sentia fred indicava la direcció del vent que bufava. El refredament és causat per l'increment de taxa d'evaporació de la humitat del dit per l'aire que passa pel dit i per això aquest sistema no funciona bé en temps humit. El mateix principi mesura el punt de rosada amb un higròmetre de manera més acurada.

## Referències

* ↑ JetStream. «How to read weather maps». National Weather Service, 2008. Arxivat de l'original el 2012-06-22. [Consulta: 16 maig 2009].
# Zarzosa de Río Pisuerga

Zarzosa de Río Pisuerga és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Odra-Pisuerga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 81 | 66 | 55 | 52 |
# Rozi Liuksemburg (Iurovka)

* Per a altres significats, vegeu «Rozi Liuksemburg (Mirskoi)».
Rozi Liuksemburg - Розы Люксембург (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Kuban. És a 22 km al nord d'Anapa i a 123 km a l'oest de Krasnodar.
Pertany al poble de Iurovka.
# Malika Ahmed

Malika Ahmed Zaid és una especialista en economia i ciències socials i humanes. És professora i directora de recerca i d’estudis de postgrau de la Facultat de Ciències Econòmiques i de Gestió a la Universitat Mouloud Mammeri de Tizi Ouzou, a Algèria. Els seus treballs sobre els drets de les minories són un referent internacional. El 2010 va rebre el Premi Internacional Ramon Llull, com a reconeixement a la seva dedicació en la defensa i promoció de la llengua amaziga i dels drets del poble amazic, i la seva trajectòria professional i acadèmica.
És membre del Consell Científic de Linguapax i delegada per Algèria de Linguapax Àfrica.

## Referències

* ↑ «Malika Ahmed Zaid, Premi Ramon Llull - 02 oct 2010». [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ «Malika Ahmed Zaid, defensora de la cultura amaziga, XX Premi Internacional Ramon Llull». [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ ACN. «La líder tamazic Malika Ahmed Zadi, Premi Ramon Llull», 01-10-2010. [Consulta: 17 maig 2022].
# Fußballclub Hansa Rostock

El Fußballclub Hansa Rostock és un club de futbol alemany de la ciutat de Rostock, Mecklemburg-Pomerània Occidental.

## Història

El club es fundà l'1 de novembre de 1954 com la societat poliesportiva Sportclub Empor Rostock. La secció de futbol nasqué de la transferència del club BSG Empor Lauter de la ciutat de Lauter a Rostock, pràctica comuna a la RDA aquells anys. Aquesta transferència es produí la temporada 1954-55. El 1956 es formà un nou club anomenat BSG Motor Lauter.
La reorganització del futbol de la RDA el 1965 portà a la separació de la secció de futbol en un club independent i el 28 de desembre nasqué el Fußball Club Hansa Rostock.

## Palmarès

* Lliga de la RDA de futbol: 1991
* Copa de la RDA de futbol: 1991
* 2. Bundesliga: 1998

## Futbolistes destacats

* Stefan Beinlich
* Thomas Doll
* Carsten Jancker
* Gerd Kische
* Toni Kroos
* Martin Max
* Ronald Maul
* Oliver Neuville
* Marko Rehmer
* René Schneider
* Joachim Streich
* Gerd Wimmer
* Sergej Barbarez
* Igor Pamić
* Thomas Rasmussen
* Jari Litmanen
* Victor Agali
* Jonathan Akpoborie
* Slawomir Chalaskiewicz
* Marcus Allbäck
* Magnus Arvidsson
* Andreas Jakobsson
* Marcus Lantz
* Joakim Persson
* Rade Prica
* Peter Wibrån
* Michael Blum

## Enllaços externs

* Web oficial
* Notícies
* Web de seguidors
* Web a Abseits Soccer Arxivat 2020-01-13 a Wayback Machine.
# Frances Haugen

Frances Haugen (Iowa City, 1983 ↔ 1984) és una gerent de productes i alertadora estatunidenca. Haugen que treballava d'ençà del 2019 per Facebook va revelar de manera anònima els problemes inherents a l'ús de dades i a les fallades en el control del contingut de Facebook mitjançant fuites de documents de la companya que es van utilitzar per a publicar diversos articles al Wall Street Journal al setembre del 2021.
La seva identitat es féu pública arran de la difusió d'un documental a la sèrie 60 minutes del canal de televisió CBS el 3 d'octubre de 2021. La reveladora ha de testimoniar davant del Congrés dels Estats Units el 5 d'octubre.

## Referències

* ↑ Morrow, Allison. «Jaw-dropping moments in WSJ's bombshell Facebook investigation» (en anglès). CNN. [Consulta: 4 octubre 2021].
* ↑ Duffy, Clare. «Facebook whistleblower revealed on '60 Minutes,' says the company prioritized profit over public good» (en anglès). CNN. [Consulta: 4 octubre 2021].