OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Nacional Corporatiu

El Partit Nacional Corporatiu (en irlandès: 'Páirtí Náisiúnta Corparáidíoch'; anglès: 'National Corporate Party') va ser un partit polític feixista irlandès fundat per Eoin O'Duffy el juny de 1935 en un míting amb 500 persones. Es va separar de Fine Gael quan O'Duffy va ser-ne destituït com a líder, que havia estat fundat per la fusió dels Camises Blaves d'O'Duffy, el Cumann na nGaedheal i el Partit Nacional de Centre.
El Partit Nacional Corporatiu volia establir un estat corporatiu a Irlanda i era fortament anticomunista. La seva ala militar eren els Camises Verdes. Uns vuitanta dels Camises Blaves després es van convertir en Camises Verdes. El partit va recaptar fons a través de balls públics. A diferència dels Camises Blaves, l'objectiu dels quals havia estat l'establiment d'un estat corporatiu mentre romanien dins de la Commonwealth britànica per tal d'apaivagar els moderats de Fine Gael, el Partit Nacional Corporatiu es va comprometre a l'establiment d'una república fora de l'Imperi Britànic amb O'Duffy presentant el seu partit com l'autèntic successor dels ideals de l'Alçament de Pasqua. El partit també es va comprometre amb la preservació i la promoció de la llengua irlandesa i la cultura gaèlica, cosa que serà present en un partit feixista posterior a Irlanda, Ailtirí na hAiséirghe. Aquest era també l'objectiu dels principals partits no feixistes.
Tanmateix, no va aconseguir gaire suport, la majoria dels membres del Fine Gael es van mantenir lleials a aquest partit i O'Duffy només va aconseguir un grapat de seguidors lleials per al seu grup. O'Duffy va marxar d'Irlanda el 1936 per dirigir una brigada irlandesa voluntària a la Guerra Civil Espanyola, una acció que va comportar una nova decadència del Partit Nacional Corporatiu. Quan en va tornar el 1937 es va jubilar; sense ell, tant els Camises Verdes com el Partit Nacional Corporatiu es van esvair i finalment el partit va desaparèixer el 1937.

## Referències

* ↑ Barberis, Peter. Encyclopedia of British and Irish Political Organizations: Parties, Groups and Movements of the 20th Century, gener 2000. ISBN 9780826458148.
* ↑ «Eoin O'Duffy's Blueshirts and the Abyssinian crisis», 12-02-2013.
* 1 2 3 4 Barberis, Peter, John McHugh and Mike Tyldesley, 2005. Encyclopedia of British and Irish Political Organisations. London: Continuum International Publishing Group. ISBN 0-8264-5814-9, ISBN 978-0-8264-5814-8
* ↑ «A number of ads for events to do with Eoin O'Duffys National Corporate Party», 27-05-2013.
* ↑ Martin White, The Greenshirts: Fascism in the Irish Free State, 1935-45, p. 59 & 60
* ↑ Martin White, The Greenshirts: Fascism in the Irish Free State, 1935-45, p. 64
* 1 2 John M. Regan, The Irish Counter-Revolution 1921-1936, Gill & Macmillan, 1999, p. 370
# Paris Concert

Paris Concert és un àlbum de piano solo en viu del pianista estatunidenc Keith Jarrett, i llançat pel segell ECM. Va ser gravat el 17 d'octubre de 1988 a la Salle Pleyel de París, França, davant d'una audiència en viu.
La primera pista de l'àlbum es titula simplement 17 d'octubre de 1988, el nom del dia del concert. És una improvisació de 38 minuts de durada sense pausa. Els primers 7 a 8 minuts amb una certa influència clàssica, gairebé ostinato coral en do menor, recorda molt a un himne religiós tocat en un orgue. Després de sortir d'aquest desenvolupament melòdic, Jarrett toca una repetició de greus reiterats amb la mà esquerra que recorda un rock-ish, i en la seva mà dreta s'improvisa amb notes molt intenses, de vegades quasi sinistres línies en fa menor i si bemoll menor. Després de resoldre de nou amb els temes lents del barroc amb estil nou, conclou.
El segon tema, una balada del compositor de jazz nord-americà Russ Freeman i Gladstone Jerry titulat The Wind, és relativament breu amb poc més de sis minuts de durada; Jarrett utilitza gran part de la seva formació clàssica i tècnica per a embellir la melodia lírica.
L'última peça és un "blues" improvisat (en do major) que es farien habituals en els concerts de Jarrett post-Paris Concert.

## Temes

* October 17, 1988 – 38:23
* The Wind (Russ Freeman, Jerry Gladstone) - 6:32
* Blues - 5:22
    Totes les composicions de Keith Jarrett excepte les incicades.
# Henry Primakoff

Henry Primakoff (12 de febrer de 1914, Odessa, Imperi Rus; † 25 de juliol de 1983, Filadèlfia, Estats Units) fou un físic teòric famós per la seva descoberta de l'efecte Primakoff.
Primakoff contribuí a la comprensió de les interaccions febles, la desintegració beta doble, les ones d'espín en ferromagnetisme, i la interacció entre neutrí i el nucli atòmic. La transformació Holstein-Primakoff, per tractar les ones d'espín com a excitacions bosòniques, rep el nom en honor seu.
El 1940 va treballar al Institut Polytechnic de Brooklyn, i després a la Universitat de Queens, Nova-York. Primakoff fou el primer Professor Donner de Físiques a la Universitat de Pennsilvània. Va estar casat amb Mildred Cohn des del 1938 fins a la seva mort el 1983. El 2011 la Societat Americana Física va establir el Premi Henry Primakoff de Física de Partícules per a investigadors a l'inici de la seva carrera.

## Referències

* ↑ Amado, Ralph D.; Mann, Alfred K. «Henry Primakoff». Physics Today, 01-12-1983, pàg. 72–73. DOI: 10.1063/1.2915406.
* ↑ Maugh, Thomas H. «Mildred Cohn dies at 96; chemist applied physics to problems of biology, earned National Medal of Science». Los Angeles Times, 13-10-2009.
* ↑ Henry Primakoff Award for Early-Career Particle Physics

## Enllaços externs

* Henry Primakoff Acadèmia Nacional de les Ciències (EUA), memòries biogràfiques.
* Henry Primakoff, Físics Americans Contemporanis, AIP
* Publicacions de Primakoff - INSPIRE-HEP
# Herbert Janssen

Herbert Janssen (Colònia, Alemanya, 22 de setembre de 1892 – Nova York, 3 de juny de 1965) va ser un baríton alemany nacionalitzat nord-americà.
Va estudiar Dret i va servir en la Primera Guerra Mundial. Va debutar el 1922 a la Staatsoper de Berlín, on va formar part de l'elenc fins al 1938 i va obtenir un gran èxit en rols de Wagner, Verdi i el repertori francès.
En 1938, i a causa del règim nazi, va abandonar Alemanya i va partir cap a Buenos Aires, a instàncies d'Arturo Toscanini, que la va sol·licitar per a la seva Fidelio a Salzburg el 1944. Després es va establir als Estats Units cantant a Filadèlfia i al Metropolitan Opera de Nova York entre 1939 i 1952. Va ser molt requerit en les companyies d'òpera nord-americanes.
Entre 1937 i 1948 va cantar regularment el Teatre Colón de Buenos Aires, anteriorment va ser estrella al Covent Garden (1926 - 1939) i en el Festival de Bayreuth (1930 - 1937), on després d'una representació va ser convidat a sopar amb Adolf Hitler. Janssen va respondre, "Puc cantar per a ell, però no asseure'm a la seva taula", la qual cosa li va valer l'enemistat i la censura dels nazis. Janssen va haver de fugir la mateixa nit i la seva dona va ser interrogada pels nazis. Després de l'interrogatori, ella també va fugir a Buenos Aires, gràcies a Toscanini.
Ideal com a cantant wagnerià va ser molt apreciat com a Kurwenal, Wolfram, Amfortas, Gunther, Telramund, Kothner, Donner, Heerrufer.
Les seves tardanes aparicions com a Wotan i Hans Sachs no van ser tan reeixides perquè el seu registre pertanyia en realitat al de baríton i no baix-baríton.
Va cantar diverses temporades al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ Sachs, Harvey «Salzburg, Hitler and Toscanini». Grand Street, 6, 1 (tardor, 1986), pàg. 183-198.
# Tecla d'ajuda

La tecla d'ajuda, etiquetada expressament amb el text "Ajuda", o com una altra tecla típica de tecles de funció, en un teclat d'ordinador, és una tecla que, quan es prem, mostra informació a la pantalla per ajudar a l'usuari en la seva tasca actual, tal com utilitzar una funció específica en un programa d'aplicació.
En el cas que no hi hagi una tecla d'ajuda específica, la ubicació de la tecla variarà segons els diferents paquets de programes. És molt comú dins la història dels ordinadors, tanmateix, el desenvolupament d'una tecla Ajuda de facto ubicada per a cada marca d'ordinador, exemplificada en l'ús de la tecla de F1 en els ordinadors IBM compatible PCs.

## Teclats Apple

El 1982, un manual per a desenvolupadors de l'empresa d'ordinadors Apple Inc va declarar que "La tecla d'ajuda estàndard en les sèries d'ordinadors Apple IIe i Apple III és qualsevol OPEN-APPLE-? o SOLID-APPLE-? ... La tecla d'ajuda estàndard en l'Apple II i l'Apple II Plus, quan sigui pràcitc, serà el signe d'interrogació o la barra, o sinó ESCAPE ? o ESCAPE /."
En un teclat Apple de mida normal, la tecla d'ajuda està etiquetada com a "Ajuda", situada a l'esquerra de la tecla d'Inici. En el lloc on els teclats IBM Compatible PC tenen la tecla d'inserció, els teclats Apple teníen en el seu lloc la tecla d'ajuda. A partir del 2007, els teclats d'Apple ja no tenen la tecla d'ajuda. Al seu lloc, els teclats normals d'Apple tenen una tecla de funció Fn. En comptes d'una tecla d'ajuda mecància, la barra de menú de la majoria d'aplicacions té un menú d'ajuda amb un comportament convencional.

## Teclats Commodore i Amiga

El Commodore 128 va tenir una tecla d'ajuda en el segon bloc de tecles de la fila superior. Els teclats Amiga tenien una tecla d'ajuda, etiquetada com a tal, damunt de les tecles de fletxes del teclat, i seguida de la tecla d'esborrat (al lloc on en el teclat convencional hi ha el bloc Inserir/inici/Pàgina endavant).

## Teclats Atari

Els teclats dels ordinadors Atari 16 i 32 van tenir una tecla "Ajuda" damunt de les tecles de fletxes del teclat. Les sèries dels teclats Atari 8 bits XL i XE van tenir una tecla dedicada anomenada "Ajuda", però en grups de tecles de sistemes diferents i separats de la resta del teclat.

## Sun Microsystems (Oracle)

La majoria dels teclats de Sun Microsystems tenen una tecla d'ajuda dedicada al costat superior esquerra (esquerra de la tecla Escape damunt del bloc de les 10 tecles extres (parar, repetir, props, desfer, inici, copiar, enganxar, buscar, tallar).

## Referències

* ↑ Meyers, Joe; Tognazzini, Bruce. Apple IIe Design Guidelines. Apple Computer, 1982, p. 39–40. Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Mezraoua

Mezraoua (àrab مزراوة) és una comuna rural de la província de Taounate de la regió de Fes-Meknès. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.317 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Filitosa

Filitosa és un lloc megalític al sud Còrsega , França. El període d'ocupació va del final del neolític i el començament de l'Edat de Bronze, fins a l'època romana.

## Ubicació

El lloc es troba a la carretera D5 km7, uns quants centtenrs de metres del llogarret de Filitosa, 5 km a l'oest de Sollacaro, en el cantó de Petreto-Bicchisano, districte de Sartène, al nord de Propriano al departament de Còrcega-del-Sud . És localitzat en un turó, mirant cap a la vall del Taravo.
El lloc va ser descobert dins 1946 pel propietari del terreny, Charles-Antoine Cesari. Les excavacions sistemàtiques van començar el 1954 dirigides per Roger Grosjean. Hi va trobar puntes de fletxa i ceràmica que permeteren datar la més antiga ocupació vers el 3300 BC. Al voltant 1500 BC, hi foren erigits 2-3 menhirs d'un metre d'alçada esculpits amb representacions de cares humanes, armadura i armes.

## Referències

* ↑ Roger Grosjean (1961). Filitosa et son contexte archéologique dans la vallée di Taravo (Corse): recherches et fouilles 1954-1959 (in French). In: Monuments et mémoires de la Fondation Eugène Piot 52 (1): 3-96. doi:10.3406/piot.1961.1486

## Enllaços externs

* Fotografies
* Filitosa Pàgina web oficial
# Parc Tineretului

Tineretului Park (en romanès: Parcul Tineretului, "Parc de la joventut") és un gran parc públic que es troba al sud de Bucarest (sector 4).

## Història

El parc es va crear el 1965 i va acabar el 1974. Va ser planejat per l'arquitecte Valentin Donose. Va ser dissenyat com l'espai recreatiu principal del sud de Bucarest, una zona molt desenvolupada durant els anys seixanta i setanta. Té una superfície de 94 hectàrees i atrau una mitjana de 7.800 visitants en un dia de cap de setmana.

## Fites

A part de les zones verdes, el parc conté diversos parcs infantils i un llac navegable, utilitzat pels vaixells d’oci a l'estiu. El parc Tineretului conté la Sala Polivalentă, una de les sales polivalents més grans de Bucarest, que s’utilitza per a concerts i esdeveniments esportius coberts.
L'angle sud-est del parc és una zona infantil anomenada "Orăşelul Copiilor" ("Mini-ciutat infantil"). Dins Orăşelul Copiilor es poden trobar passejades en terreny just, petites muntanyes russes i altres atraccions divertides per a totes les edats. Hi ha un minitren que porta la gent al parc. El 2013 es va redissenyar la zona i es van construir noves barres obertes i zones recreatives i atraccions.

## Transport

Al parc s'hi pot arribar amb metro, a través de les dues estacions: Tineretului i Constantin Brâncoveanu.

## Referències

* ↑ «Parcul Tineretului» (en romanès). cmpgb.ro. Arxivat de l'original el 20 de març 2023. [Consulta: 12 agost 2020].
* ↑ Iojă, Cristian I.; Rozylowicz, Laurențiu; Pătroescu, Maria; Niță, Mihai R.; Vânau, Gabriel O. (en anglès) Landscape and Urban Planning, 103, 1, 2011, pàg. 74–82. DOI: 10.1016/j.landurbplan.2011.06.002.
# Paretaquene

Paretaquene (Paraetacene) fou un districte de Persis a la part nord del país, fronterer amb la Mèdia Magna. El nom és esmentat per Heròdot que diu que era poblat entre d'altres pels medis paretaquens. Correspon a les modernes muntanyes Bakhtyar habitades per tribus muntanyeses d'arrel persa. Limitava amb la província de Cossea (Cossaea).

## Vegeu també

* Paretacene
# Heterodoxy (grup)

Heterodoxy va ser el nom adoptat per un grup de debat feminista al Greenwich Village a principis del segle xx. Va ser notable per proporcionar un fòrum per al desenvolupament de concepcions més radicals del feminisme que el sufragi i els moviments del clubs femenins de l'època. Heterodòxia va ser fundat el 1912 per Marie Jenney Howe, que va especificar només un requisit per a la pertinença: que la sol·licitant "no sigui ortodoxa segons la seva opinió".
El club que va començar amb 25 membres, es reunia cada dues setmanes els dissabtes. El club va ser dissolt a la dècada de 1940. Les membres del grup, que tenien tenir diverses visions polítiques, es referien a si mateixes com "Heterodites". La membresia també va incloure dones bisexuals i lesbianes, a més d'heterosexuals. El grup es va considerar important en els orígens del feminisme nord-americà.
Entre les membres notables es trobaven Sara Josephine Baker, Agnes de Mille, Elsie Clews Parsons, Susan Glaspell, Charlotte Perkins Gilman, Margaret Wycherly i Ida Rauh. Les heterodites Alice Kimball, Alison Turnbull Hopkins, Doris Stevens i Paula Jakobi van ser arrestades en 1917 i 1918 per les protestes pel sufragi femení i van dedicar el seu temps a Occoquan Workhouse, a la presó o a les sales psiquiàtriques de la presó.
Les reunions d'heterodòxia van ser valuoses fonts d'informació sobre les lluites pels drets de les dones per a les seves membres. Moltes no membres van dirigir-se al grup, incloent Helen Keller, Margaret Sanger, Emma Goldman i Amy Lowell.
Les membres d'Heterodoxy vivien principalment a Greenwich Village, Harlem i Lower East Side. Mentre que algunes heterodites eren famoses per dret propi, poc se'n sap de moltes d'altres.

## Referències

* 1 2 3 4 Schwarz, Judith. Radical feminists of Heterodoxy: Greenwich Village, 1912-1940 (en anglès). Norwich, Vt.: New Victoria Publishers, 1986. ISBN 9780934678087.
* ↑ Eisenmann, Linda. Historical Dictionary of Women's Education in the United States (en anglès). Greenwood Publishing Group, 1998. ISBN 9780313293238.
* ↑ Douglas, Carol Anne «Review of Radical feminists of Heterodoxy : Greenwich Village, 1912-1940.» (en anglés). Off Our Backs, 12, 10, 01-11-1982.
# Hannó (406 aC)

Hannó era el fill d'Hamílcar, segons Justí. Probablement va ser el pare d'Himilcó que va conquerir Agrigent l'any 406 aC.
Diodor de Sicília diu que Himilcó era de la mateixa família que Anníbal fill de Gisgó i com que aquest Anníbal era net d'Hamílcar es pot suposar que Hannó era el seu oncle. Alguns autors pensen que aquest Hannó era Hannó el navegant autor d'un Periplus, el Periple d'Hannó, que relatava l seu viatge per una part de les costes d'Àfrica.

## Referències

* ↑ 2.Hanno a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 342
# Tetractinèl·lides

Els tetractinèl·lides (Tetractinellida) són un ordre de demosponges de la subclasse Heteroscleromorpha. Per primer cop descrit el 1876, aquest ordre va rebre una nova descripció el 2012 i va incloure els dos ordres (Astrophorida i Spirophorida), que es van convertir en subordres amb els noms Astrophorina i Spirophorina.

## Taxonomia

L'ordre Tetractinellida inclou 23 famílies repartides en tres subordres, amb un total de 1155 espècies:
* Subordre Astrophorina Sollas, 1887
** Família Ancorinidae Schmidt, 1870
** Família Calthropellidae Lendenfeld, 1907
** Família Corallistidae Sollas, 1888
** Família Geodiidae Gray, 1867
** Família Isoraphiniidae Schrammen, 1924
** Família Macandrewiidae Schrammen, 1924
** Família Neopeltidae Sollas, 1888
** Família Pachastrellidae Carter, 1875
** Família Phymaraphiniidae Schrammen, 1924
** Família Phymatellidae Schrammen, 1910
** Família Pleromidae Sollas, 1888
** Família Theneidae Carter, 1883
** Família Theonellidae Lendenfeld, 1903
** Família Thrombidae Sollas, 1888
** Família Vulcanellidae Cárdenas, et al. 2011
* Subordre Spirophorina Bergquist & Hogg, 1969
** Família Azoricidae Sollas, 1888
** Família Samidae Sollas, 1888
** Família Scleritodermidae Sollas, 1888
** Família Siphonidiidae Lendenfeld, 1903
** Família Spirasigmidae Hallmann, 1912
** Família Stupendidae Kelly & Cárdenas, 2016
** Família Tetillidae Sollas, 1886
* Subordre Thoosina Carballo et al., 2018
** Família Thoosidae Cockerell, 1925

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Tetractinellida» (en anglès). [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 30 novembre 2020].
# Mezquital (municipi)

Mezquital és un municipi de l'estat de Durango. Mezquital és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Durango. Limita al nord amb els municipis de Canatlán, al sud amb Mezquital, a l'oest amb Riva Palacio i a l'est amb Cuencamé.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Mezquital Arxivat 2016-05-24 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Parc Tecnològic del Vallès

El Parc Tecnològic del Vallès és una societat immobiliària que gestiona una àrea industrial de Cerdanyola del Vallès on hi ha diferents empreses dedicades a la tecnologia. Cedeix terrenys a empreses per desplegar-hi les seves instal·lacions, lloga el seu recinte a empreses i gestiona serveis de manteniment.

## Història

La societat Parc Tecnològic del Vallès S.A va ser creada el 1987 i és participada per la Generalitat de Catalunya, mitjançant Acció, i el Consorci de la Zona Franca de Barcelona. Abans, el 1983, la Corporació Metropolitana de Barcelona havia iniciat estudis de viabilitat i el 1985 s'havia aprovat el Pla parcial de la zona, expropiant uns terrenys a Cerdanyola del Vallès.
La primera empresa a instal·lar-s'hi fou la Hispano Olivetti l'any 1989, a l'espai actualment ocupat per Laboratorios Lacer. El pacte fundacional preveia la incorporació de les universitats catalanes, centres de recerca, entitats financeres i ajuntaments com a futurs accionistes de la societat. Es volia crear un Silicon Vallès, emulant el famós Silicon Valley de Califòrnia.
El 1990 es va realitzar una ampliació de capital, on van incorporar-se algunes universitats i escoles de negoci catalanes, així com algun ajuntament i alguna entitat financera. Un dubte que es va generar fou si el parc, inicialment de 58 hectàrees, s'havia d'ampliar fins a les 222 hectàrees, ocupant l'espai on 20 anys després es va construir el Sincrotró Alba. Aquest espai ha conformat finalment un parc específic, el Parc de l'Alba, promogut internacionalment com a Barcelona Synchrotron Park. En aquell moment es va decidir no dur a terme l'ampliació, pressupostada en 108 milions d'euros. Es va fer un estudi per determinar que els sectors econòmics més prioritaris eren la microelectrònica, la informàtica, les telecomunicacions, el làser, nous materials, la biotecnologia i la química fina, i es va animar a empreses d'aquests sectors a instal·lar-se.

## Referències

* ↑ Salvador, Rosa «Empresa i Ocupació escapça el Parc Tecnològic del Vallès». La Vanguardia, 31-08-2015 [Consulta: 5 juliol 2016].
* ↑ Daniel Romaní «La vitalitat dels parcs tecnològics». Ara.cat [Barcelona], 09-04-2011 [Consulta: 19 abril 2014].
* 1 2 Garganté, Toni «El Silicon Vallès i les batalles polítiques». Ara, 27-07-2014 [Consulta: 5 juliol 2016].

## Vegeu també

* Llista de Parcs Científics i Tecnològics de Catalunya

## Enllaços externs

* Web del Parc Tecnològic del Vallès
# Paris Terres d'Envol

La Paris Terres d'Envol és una de les divisions o Établissement public territorial de la Metròpoli del Gran París creada al 2016.
Està formada per 8 municipis que pertanyen al districte de Le Raincy del departament del Sena Saint-Denis.

## Municipis

* Aulnay-sous-Bois
* Le Blanc-Mesnil
* Le Bourget
* Drancy
* Dugny
* Sevran
* Tremblay-en-France
* Villepinte

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2018-02-03 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Paris Terres d'Envol
# Test d'anticossos (desambiguació)

«Test d'anticossos» té aquests significats:
* Western blot
* Proves serològiques: proves que detecten anticossos específics a la sang
* Immunoassaig: proves que utilitzen anticossos per detectar substàncies
* Títol d’anticossos: proves que mesuren la quantitat d’un anticòs específic en una mostra