OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aalten

Aalten és un municipi de la província de Gelderland, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener del 2021 tenia 27.120 habitants repartits sobre una superfície de 97,09 km² (dels quals 0,52 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Oost Gelre, al nord-est amb Winterswijk, a l'oest amb Oude IJsselstreek i al sud amb Bocholt.

## Centres de població

Aalten, Barlo, Bredevoort, Dale, Dinxperlo, Haart, Heurne, IJzerlo, 't Klooster i Lintelo.

## Administració

Des del 14 de gener del 2019, l'alcalde del municipi és Anton Stapelkamp del ChristenUnie. Els 21 membres del consistori municipal són, des del 2022:
Resultats eleccions municipals 2022 :
| Partit | Escons |
| CDA | 7 |
| Gemeentebelangen | 4 |
| BBB | 4 |
| Progressieve Partij | 2 |
| VVD | 1 |
| D66 | 1 |
| ChristenUnie | 1 |
| Font: ||

## Galeria d'imatges

* Ajuntament
* Bredevoort
* Dinxperlo
* Església vella d'Aalten

## Referències

* ↑ «Kerncijfers wijken en buurten 2021» (en neerlandès). Oficina Central d'Estadística, 06-08-2021. [Consulta: 11 agost 2022].
* ↑ «Anton Stapelkamp nieuwe burgemeester van Aalten» (en neerlandès). Vereniging van Nederlandse Gemeenten. Arxivat de l'original el 26 de setembre 2020. [Consulta: 11 agost 2022].
* ↑ «Gemeenteraad 16 maart 2022» (en neerlandès). Kiesraad. [Consulta: 11 agost 2022].

## Enllaços externs

* Web del municipi
# Michel-Gabriel Paccard

Michel-Gabriel Paccard (Chamonix, França, 1757–1827) era un metge i alpinista de la Savoia, ciutadà del Regne de Sardenya. Nascut a Chamonix, va estudiar medicina a Torí. Arran de la seva passió per la botànica i els minerals, va conèixer Horace-Bénédict de Saussure, qui va iniciar la cursa per ser el primer a coronar el Mont Blanc.
| « | En tant que Saussure és un devot de les ciències naturals, té un somni: portar un baròmetre al cim del Mont Blanc i fer-hi una lectura. (És) un alpinista excel·lent, ja ho ha intentat diversos cops. | » |
| — Gaston Rébuffat |||
Paccard feu un primer atac al cim l'any 1783, amb Marc Theodore Bourrit. L'any 1784, va fer diversos intents al costat de Pierre Balmat. Finalment, va ser el primer a coronar el Mont Blanc amb Jacques Balmat el 8 d'agost de 1786, assenyalant una gran fita en la història de l'alpinisme.
| « | L'ascensió per ella mateixa ja era un fet magnífic; una fantàstica gesta de valor i resistència sostinguda duta a terme per aquests dos homes en solitari, sense cordes ni piolets, carregats d'instruments científics i servint-se de llargs bastons amb puntes de ferro. El temps afortunat i una lluna en solitari al cel van assegurar que tornessin vius. | » |
| — C. Douglas Milner |||
| « | El seu era un magnífic assoliment de valor i determinació, un dels més grans dels annals de l'alpinisme. Va ser acomplert per homes que no només estaven en terres no explorades anteriorment, sinó també en una ruta que tots els guies creien que era impossible. | » |
| — Eric Shipton |||
Després de la gesta, Paccard es va casar amb la germana de Jacques Balmat, i va esdevenir jutge de pau.
A Chamonix hi ha una estàtua en honor seu.

## Vegeu també

* Mont Blanc
* Cim del Mont Blanc
* Horace-Bénédict de Saussure
* Jacques Balmat

## Referències

* ↑ Rébuffat, Gaston. The Mont Blanc Massif: The 100 Finest Routes. Nova York: Oxford University Press, 1875, p. 12. ISBN 0-19-519789-5.
* 1 2 Milner, C. Douglas. Mont Blanc and the Aguilles. Londres: Robert Hale Limited, 1955, p. 16.
* ↑ Shipton, Eric. Mountain Conquest. Nova York: American Heritage Publishing Co., 1966, p. 28.
# Pelagalls

Pelagalls és una entitat de població del municipi Els Plans de Sió a la comarca de la Segarra. El 2006 tenia 28 habitants. Situat al sud de Les Pallargues i a l'esquerra del riu Sió. De la seva església parroquial romànica de Sant Esteve depenen Sisteró, Golonó i Queralt de Meca. Al segle xix formava municipi amb Sisteró.

## Llocs d'interès
### Monuments

* Marcio: En 2019 l'Artista i veí, Albert Cantero, va donar una escultura dedicada al pastor romà Marcio. Segons la llegenda Marcio havia de portar un missatge al senat i només es va aturar un moment per treure's una espina que tenia clavada al peu. Actualment l'escultura se situa al mirador al costat de l'església.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Albert Cantero i Aznar».
# KSK

KSK té els següents significats:
* KSK Tongeren (de l'acrònim en neerlandès Koninklijke SportKring), club de futbol de la ciutat de Tongeren, a Bèlgica
* KSK Beveren (de l'acrònim en neerlandès Koninklijke SportKring), club de futbol de la ciutat de Beveren, a Bèlgica
* KSK Lierse (de l'acrònim en neerlandès Koninklijke SportKring), club de futbol de la ciutat de Lier, a Bèlgica
* KSK Vorst (de l'acrònim en neerlandès Koninklijke SportKring), club de futbol de la ciutat de Vorst, a Bèlgica
* KSK Ronse (de l'acrònim en neerlandès Koninklijke SportKring), club de futbol de la ciutat de Ronse, a Bèlgica
* KSK Kaunas (de l'acrònim en alemany Kownoer Sport Klub), club de futbol de la ciutat de Kaunas, a Lituània
* Karşıyaka Spor Kulübü, club esportiu de la ciutat d'Esmirna, a Turquia
* KSK Rochade Eupen-Kelmis (de l'acrònim en alemany Königlicher SchachKlub), club d'escacs de la ciutat d'Eupen, a Bèlgica
* KSK 47 Eynatten (de l'acrònim en alemany Königlicher SchachKlub), club d'escacs de la ciutat de Raeren, a Bèlgica
* Kommando Spezialkräfte, unitat de forces especials de l'exèrcit d'Alemanya
* Kommando Spezialkräfte (Suïssa), unitat de forces especials de l'exèrcit de Suïssa
* Caixa d'estalvis (del seu nom en alemany KreisSparKasse), entitat financera sense ànim de lucre
* Key Signing Key, clau utilitzada per DNSSEC per a signar altres claus
* Ksk també és l'abreviatura de la kasatkinita, mineral de la classe dels silicats
* ksk també és el codi ISO 639-3 del kansa, llengua siouan parlada per la tribu Kaw d'Oklahoma (Estats Units)
# Parlament de Ruanda

El Parlament de Ruanda (kinyarwanda Inteko Ishinga Amategeko y’u Rwanda, francès Parlement du Rwanda) consisteix en dues cambres.
* El Senat (francès: Sénat; Kinyarwanda: Sena) (cambra alta)
* La Cambra de Diputats (francès: Chambre des députés; Kinyarwanda: Umutwe w’Abadepite) (cambra baixa)
Abans de 2003 el Parlament de Ruanda era unicameral. Els antics noms són l'Assemblea Legislativa, el Consell Nacional per al Desenvolupament (francès: Conseil national de développement) (1982 i 1994) i l'Assemblea Nacional de Transició (1994, 2003).

## Dones al Parlament

El parlament de Ruanda té el major percentatge de dones en un parlament arreu del món. El govern ha reservat 24 dels 80 escons a la Cambra dels Diputats per a dones. Els 24 escons destinats a dones es reparteixen entre cada província i la ciutat de Kigali, on són elegits per una assemblea formada per diversos consells i membres dels comitès.
A més dones se'ls van concedir escons a causa dels efectes del genocidi ruandès sobre la població. Després del genocidi ruandès, la població estava formada per més dones que homes, i això es reflectia en el sistema parlamentari. Ruanda va començar a experimentar molts guanys a mesura que avança el temps, inclòs el creixement de l'economia, la igualtat de gènere i un augment del comerç.

## Presidents del Consell Nacional de Desenvolupament de Ruanda (1982-1994)

| Nom | Inici càrrec | Fi càrrec |
| Maurice Ntahobari | 1982 | ? |
| Théodore Sindikubwabo | 1988 | 1994 |
| Joseph Nzirorera | 1994 | 1994 |

## Llista de presidents de l'Assemblea Nacional de Transició de Ruanda (1994-2000)

| Nom | Inici càrrec | Fi càrrec |
| Juvénal Nkusi | 1994 | 10 de febrer de 1997 |
| Joseph Sebarenzi | 7 de març de 1997 | 6 de gener de 2000 |
| Dr. Vincent Biruta | 19 de gener de 2000 | 23 d'agost de 2003 |

## Notes

* ↑ «www.parliament.gov.rw». Arxivat de l'original el 2011-07-17. [Consulta: 23 maig 2018].
* ↑ «Which countries have the most women in parliament?».
* ↑ Paul, Kagame. «The Constitution of the Republic of Rwanda», 26-05-2003. Arxivat de l'original el 3 de juliol 2017.
* ↑ «Rwanda: The Only Government in the World Dominated by Women».
* ↑ Rwanda
* ↑ Rwanda 1994: les politiques du génocide à Butare
* ↑ Arxivat 2018-05-24 a Wayback Machine. NKUSI Juvénal
* ↑ Arxivat 2012-09-11 a Wayback Machine. Joseph Sebarenzi - SIT CONTACT
* ↑ Arxivat 2018-05-24 a Wayback Machine. BIRUTA Vincent

## Enllaços externs

* Pàgina del Parlament de Ruanda
# Abd-al-Qàdir al-Jilaní

Muhyí-d-Din Abu-Muhàmmad Abd-al-Qàdir ibn Abi-Sàlih Jengi-Dost al-Jilaní Mazandarani (o al-Jilí), més conegut senzillament com a Abd-al-Qàdir al-Jilaní (persa: عبدالقادر گیلانی) (regió de Gilan, Pèrsia, 1077 - Bagdad, 1166) fou un teòleg hanbalita i xeic sufí que va donar el seu nom a la tariqa de la qadiriyya, considerada com el més antic dels ordes sufís.
Al-Jilaní va pertànyer a la cadena espiritual de Junayd al-Baghdadí. Va escriure diverses obres i sermons. La seva frase més cèlebre és «el meu peu està al clatell de cada sant de Déu» que expressava el seu desig de ser superior a tots, i va rebre l'aprovació dels teòlegs del seu temps. És considerat com un dels sants més importants de l'islam.

## Referències

* B. Lawrence, “'Abd-Al-Qader Jilani,” Encyclopædia Iranica, I/2, pp. 132-133; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abd-al-qader-jilani
# Mistaken Point

La reserva ecològica de Mistaken Point és un àrea silvestre que es troba a l'extrem sud-est de la península d'Avalon, a Terranova i Labrador, Canadà que conté el Mistaken Point, el lloc de fòssils de l'Ediacarià que representen la més antiga vida multicel·lular a la Terra.
Situat en l'extrem sud-oriental de l'illa canadenca de Terranova, enfront del litoral aquest del subcontinent septentrional americà, aquest lloc fossilífer s'estén al llarg d'una estreta franja de 17 km. de longitud formada per penya-segats abruptes. Sorgits del fons del mar, aquests penya-segats daten del Període Ediacàric (uns 580 a 560 milions d'anys enrere). En ells es poden observar els conjunts més antics de fòssils assemblats de gran grandària descoberts fins ara, que il·lustren un moment crucial de la història de la vida a la Terra: l'aparició d'organismes biològicament complexos de grans dimensions, després d'una fase de l'evolució que va durar tres mil milions d'anys i va estar presidida pel predomini dels microbis.
Més de 10.000 impressions fòssils, que van des d'uns pocs centímetres fins a gairebé 2 metres de longitud, són fàcilment visibles per a l'estudi científic al llarg de la costa de Mistaken Point. Aquests fòssils mostren un punt d'inflexió crític en la història primerenca de la vida a la Terra: l'aparició d'organismes grans i biològicament complexos, incloent els primers animals ancestrals.

## Història

El primer fòssil que es va trobar a la zona, (un fòssil de Fractofusus misrai), va ser descobert el juny de 1967 per Shiva Balak Misra, un estudiant indi de geologia a la Memorial University de Terranova.
La reserva va ser establerta primer provisionalment pel govern provincial l'any 1984 i va ser designat de manera permanent el 1987. Més tard, es va ampliar l'any 2009 després de més descobriments fòssils.
Els llocs amb fòssils al llarg de la costa, dins de la reserva, van ser inscrits a la llista de Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO el dia 17 de juliol del 2016.

### Bibliografia

* Gouvernement de Terre-Neuve-et-Labrador. Parks and Natural Areas Division, Department of Environment and Conservation. Mistaken Point Ecological Reserve Management Plan (en anglès), 2009, p. 26.

## Referències

* 1 2 «Mistaken Point Ecological Reserve». Government of Newfoundland and Labrador. [Consulta: 17 juliol 2016].
* 1 2 Informació a la plana de la Unesco
* ↑ BBC News. «Rare honour for Indian geologist». BBC South Asia, 18-09-2007. [Consulta: 10 juliol 2011].
* ↑ «Mistaken Point» (en anglès). United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ «Newfoundland's Mistaken Point named UNESCO World Heritage site». CBC News [Consulta: 17 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Mistaken Point - Lloc web oficial
* Management Plan, Newfoundland & Labrador, Dept. of Environment and Conservation] (anglès)
# Plagiotremus rhinorhynchos

Plagiotremus rhinorhynchos és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 1-40 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Knysna (Sud-àfrica), les Illes de la Línia, les Illes Marqueses, les Illes de la Societat, el sud del Japó i l'Illa de Lord Howe.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ketkhuda

Ketkhuda fou el nom d'un funcionari a Pèrsia i a l'Imperi Otomà. El nom vol dir cap de família, però a Pèrsia va agafar el sentit de cap de tribu o de poble, i de perceptor de l'impost a un poble.
Els ketkhudes eren les autoritats locals en temps dels il-kànides. Després apareix al territori otomà com a persona influent i suplent de funcionaris. Progressivament tots els funcionaris incloent els beglerbegis i sandjakbegis tenien el seu ketkhuda o suplent, i fins i tot el gran visir; també hi havia, com a Pèrsia, ketkhudes que dirigien els pobles petits fins que foren suprimits per decret el 1790; el 1799 el ketkhuda del gran visir s'ocupava dels afers fins i tot d'altres visirs, però aquell any la seva tasca es va limitar a auxiliar del gran visir.
Els prínceps vassalls, com els de Transsilvània, Moldàvia, Valàquia i Crimea, tenien un ketkhuda (representant personal) a Istanbul.
El títol de ketkhuda no es va utilitzar a l'Àfrica del nord on existia el kahiya, que a Tunísia que era un funcionari amb àmplia autoritat adjunt de diversos funcionaris i a Algèria el lloctinent del bey i comissari de policia; a l'exèrcit d'Abd el-Kader el kahiya era un brigadier.
A Turquia s'anomenava ketkhuda tanmateix als caps de corporacions; més tard es va donar el nom a funcionaris retirats que renunciaven a la seva pensió.

## Bibliografia

* G. Demorgny, Essai sur l'administration de la Perse, París 1913
* " Ketk̲h̲udā". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2012. 9 abril 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/ketkhuda-COM_0481>
# Chaudforn

Chauç Forn (en francès Chauffour-sur-Vell) és un municipi francès del departament de la Corresa, a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 274 | 287 | 297 | 289 | 325 | 320 | 368 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1935-1947 | André Vergne | |
| 1947-1989 | Armand Farges | |
| 1989-2008 | Henri Salvant | UMP |
| 2008- | Jean-Marie Blavignac | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net es pronuncia d'aquesta forma, encara que Toponímia de la Corresa prefereix Chauforn de Velh.
# Virgil Ivan Grissom

Virgil Ivan Grissom (Mitchell, 3 d'abril de 1926 - Cape Canaveral, 27 de gener de 1967), conegut també com a "Gus" Grissom, va ser un pilot i astronauta estatunidenc. Fou el segon astronauta estatunidenc enviat a l'espai durant els vols del Projecte Mercury, i una de les tres primeres víctimes de la carrera espacial estatunidenca, al costat d'Edward White i Roger Chaffee en l'incendi del Apollo 1. Es considera el primer home que va volar dues vegades a l'espai.

## Carrera militar

Grissom va assolir en les forces aèries estatunidenques (USAF) el grau de tinent coronel. Des de l'inici de la seva carrera com a pilot va volar a 100 missions de combat a Corea a bord de caces F-86 del 334 esquadró de caces interceptors. Després de tornar de Corea va passar a treballar com a instructor de vol a Bryan (Texas).
L'agost de 1955, Grissom va entrar en l'Institut de Tecnologia de les Forces Aèries, en la base de Wright-Patterson, Ohio, on va estudiar enginyeria aeronàutica. L'octubre de 1956 va passar a treballar com a pilot de proves en base de les Forces Aèries d'Edwards a Califòrnia, i va tornar Wright-Patterson com a pilot de proves assignat a la secció de caces.

## Les tragèdies de Grissom

Un vol suborbital el 21 de juliol de 1961, realitzat per l'astronauta Virgil I. Grissom, gairebé acaba en tragèdia. La portella lateral de la càpsula Mercury es va obrir massa aviat després de l'ameratge a l'oceà Atlàntic, i la nau ràpidament es va omplir d'aigua. Grissom va poder escapar nedant.
El 27 de gener de 1967, els estatunidencs Virgil Grissom, Edward White i Roger Chaffee van morir carbonitzats en un simulacre de llançament de l'Apollo 1, sent el primer accident mortal de la carrera espacial. Les versions de l'Apollo qual van ser millorades fins a aterrar en la Lluna el 1969.

## Referències

* ↑ D'Arc, Joan. Space Travelers and the Genesis of the Human Form (en anglès). Book Tree, 2000, p. .65. ISBN 1585091278.
* ↑ Burgess, Colin; Doolan, Kate; Vis, Bert. Fallen Astronauts: Heroes Who Died Reaching for the Moon (en anglès). University of Nebraska Press, 2003, p.78. ISBN 0803262124.
* ↑ Orloff, Richard W.; Harland, David Michael. Apollo: The Definitive Sourcebook (en anglès). Springer Science & Business, 2006, p.105. ISBN 0387300430.
# Paraierxovita

La paraierxovita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom per la seva relació amb la ierxovita.

## Característiques

La paraierxovita és un silicat de fórmula química Na₃K₃Fe$^{3+}$₂Si₈O$_{20}$(OH)₄·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la paraierxovita pertany a «09.DF - Inosilicats amb 2 cadenes múltiples periòdiques» juntament amb els següents minerals: chesterita, clinojimthompsonita, jimthompsonita, ierxovita, tvedalita, bavenita i bigcreekita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 3793.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Iukspor, una muntanya del massís de Khibini, a l'óblast de Múrmansk (Rússia), tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Paraershovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 gener 2020].
# Abd-al-Qàdir al-Fassí

Abd-al-Qàdir ibn Alí ibn Yússuf al-Fassí (Kasr al-Kabir, Marroc, 1599-1680) fou un membre de la família dels Fasiyyun, que va assolir la direcció de la famosa zàwiya dels xadhiliyya a Kasr al-Kabir. Fou autor d'una fahrhasa i alguns escrits sobre el hadit, i fou un dels principals representants del sufisme marroquí. El seu fill,

## Bibliografia

* E. Levi-Provençal, Histoire Chorfa
# Meriones sacramenti

Meriones sacramenti és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Egipte, Israel i Palestina. S'alimenta de les parts verdes de les plantes, arrels, bulbs, llavors, cereals, fruita i insectes. El seu hàbitat natural són les dunes costaneres amb poca vegetació. Està amenaçat per l'expansió urbana, la conversió del seu medi per a usos agrícoles i la volatilitat geopolítica de la regió on viu.

## Referències

* ↑ Hutterer, R. et al. Meriones sacramenti. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 18 agost 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Plagnolia vandeli

Plagnolia vandeli és una espècie de triclàdide planàrid, l'única del gènere Plagnolia. Aquesta espècie va ser descrita a partir d'espècimens trobats a una cova de la conca de l'Arieja, als Pirineus.

## Referències

* ↑ Sluys, R.; Kawakatsu, M.; Riutort, M.; Baguñà, J. «A new higher classification of planarian flatworms (Platyhelminthes, Tricladida)» (en anglès). Journal of Natural History, 43, 29-30, 2009, pàg. 1763-1777. DOI: 10.1080/00222930902741669.
* ↑ Roman Kenk, 1974. Index of the Genera and Species of the Freshwater Triclads (Turbellaria) of the World. Smithsonian Contributions to Zoology, nº183.
* ↑ Paul de Beauchamp, Nicole Gourbault, 1964. Plagnolia vandeli n.g., n. sp., Turbellarie Triclade obscuricole. Annales de Speleologie 19, 487-492.
# Ketkino

Ketkino (en rus: Кеткино) és un poble (un possiólok) del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2020 tenia 290 habitants. Pertany al districte de Iélizovo.

## Referències

* ↑ Населенные пункты Камчатки (даты возникновения, наименования, переименования, упразднения; краткая топонимика Камчатки)
* ↑ Березняки (Камчатский край — Россия)
# Charles Alexandre Lesueur

Charles Alexandre Lesueur (Le Havre, 1 de gener de 1778 – Sainte-Andresse, 12 de desembre de 1846) va ser un naturalista i explorador francès.
L'any 1801 viatjà a Austràlia com artista en l'expedició de Nicolas Baudin. Amb François Péron va substituir al naturalista zoòleg René Maugé després de la mort d'aquest. Junts van recollir més de 100.000 espècimens zoològics.
Entre 1815 i 1837 va viure als Estats Units. El 1833, vistà Vincennes, Indiana on va dissenyar la mansío Grouseland de William Henry Harrison.
En els anys 1825–1837 Lesueur vaviure a New Harmony, Indiana on contactà amb els moviments utòpics fundats pel seu amic William Maclure.
Lesueur tornà a França el 1837, només quan ja havien mort els seus amics Thomas Say i Joseph Barabino A Françava ser fet Chevalier de l'Ordre Royal de la Légion d'honneur per la seva contribució a la ciència.
Commemoren el seu nom una espècie de granota i dues de llangardaixos:
* Litoria lesueurii (Duméril & Bibron, 1841) – (Hylidae)
* Amalosia lesueurii (Duméril & Bibron, 1836) – Gecko (Diplodactylidae)
* Intellagama lesueurii (Gray, 1831) – (Agamidae)

## Bibliografia

* Josephine Mirabella Elliott and Jane Thompson Johansen, Charles-Alexandre Lesueur: Premier Naturalist and Artist, New Harmony, Indiana, 1999.
* Claus Nissen: Die zoologische Buchillustration. Ihre Bibliographie und Geschichte. Vol. I: Bibliographie. Anton Hiersemann, Verlag 1969. Page 252.
* R. W. G. Vail, The American Sketchbooks of Charles Alexandre Lesueur, 1816–1837, American Antiquarian Society, 1938.
* Cédric Crémière et Gabrielle Baglione, Lesueur, Peintre voyageur, Un trésor oublié, coll. Très Grande Bibliothèque Thalassa, Éditions de Conti, Paris, 2009 (ISBN 9782351030110)

## Enllaços externs

* Charles Alexandre Lesueur (1778–1846) naturalist, artist
* Historic New Harmony (Indiana) Arxivat 2006-04-27 a Wayback Machine.
# Tournon

«Tournon» té aquests significats:
* Tournon (Savoia), municipi al departament de Savoia (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Tournon-d'Agenais, municipi al departament d'Òlt i Garona (regió de la Nova Aquitània, França)
* Tournon-Saint-Martin, municipi al departament de l'Indre (regió de Centre – Vall del Loira, França)
* Tournon-Saint-Pierre, municipi al departament de l'Indre i Loira (regió de Centre – Vall del Loira, França)
* Tournon-sur-Rhône, municipi al departament de l'Ardecha (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Cantó de Tournon-Saint-Martin, cantó al districte de Le Blanc (departament de l'Indre, França)