OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Didi

Didi és el nom dels següents personatges:
* Didi Julià, emperador romà
* Quint Didi, governador de Síria
* Tit Didi, tribú de la plebs el 143 aC
* Tit Didi, cònsol el 98 aC
* Tit Didi, tribú de la plebs el 95 aC
* Gai Didi, militar romà llegat de Juli Cèsar el 46 aC
* Valdir Pereira, conegut com a Didi, futbolista brasiler
# Al-Husayn II ibn Mahmud

Al-Hussayn II ibn Mahmud (àrab: أبو محمد حسين باشا باي, Abū Muḥammad Ḥusayn Bāxā Bāy) (Tunis, 5 de març de 1784 - 20 de maig de 1835) fou bei de Tunis, de la dinastia husaynita de Tunísia, del 1824 a 1835. Era el fill gran de Mahmud ibn Muhàmmad i fou designat príncep hereu el 20 de febrer de 1815. Va succeir el seu pare quan va morir el 28 de març de 1824. Va donar suport a l'Imperi Otomà en les diverses fases de l'anomenada qüestió d'Orient. La seva participació, que va consistir en l'enviament d'uns vaixells, va acabar amb la destrucció de la flota pels anglorussos a batalla de Navarino el 1827 (només es van salvar dos vaixells tunisians). Llavors va comunicar a França que observaria una estricta neutralitat en el seu conflicte amb Alger. Els francesos van ocupar Alger el juliol de 1830; la població reclamava la guerra santa però el bey aconsellava mantenir la calma. El 8 d'agost de 1830 va signar un tractat amb França que confirmava l'abolició de l'esclavatge, la llibertat de comerç dels estrangers a la regència i la supressió del costum dels regals i donacions que s'acostumava a donar als bey i als seus ministres per part dels europeus; a més a més en un apartat secreta el bey li va cedir al rei de França un terreny a Carthage per l'emplaçament d'una catedral en honor de Sant Lluís de França (Lluís IX). El 1831 va rebre el grau de general de divisió de l'exèrcit otomà. Des de 1831 la influència europea es va fer notar a Tunísia.
Va voler intervenir militarment a la Tripolitana després dels incidents al territori entre 1832 i 1835, però la Porta va imposar l'administració provincial directe i va tallar de soca-rel la seva pretensió. A la seva mort el 20 de maig del 1835 el va succeir el seu germà Mustafà ibn Mahmud.

## Bandera

El 20 d'octubre de 1827, després de la destrucció de la seva flota a Navarino, Husayn II va decidir crear una bandera per les naus per distingir-les de les d'altres estats. La bandera es va crear el 1831. Un estendard personal li és atribuït. Segons Witney Smith el model bàsic fou el mateix entre 1830 i 1856, però hi ha nombrosos pavellons amb variacions un de l'altra, sent alguns molt elaborats amb gran nombre d'estels (entre 24 i 96 estels) i discs.

## Descendència

Va tenir nou fills mascles (a més de set filles):
* Muhammad II ibn al-Husayn o M'hamed Pasha/Bey
* Muhammad III al-Sadik
* Sidi Abu Muhammad Hammuda Bey (1816-1863) príncep hereu
* Abu l-Hasan Ali III ibn al-Husayn
* Sidi Muhammad al-Ma'mun (Mimoune Bey, 1819-1861) pare de Muhammad VI al-Habib (Lahbib Pasha/Bey)
* Sidi Muhammad al-Taib Bey (1822-3 de desembre de 1898), hereu amb el títol de bey al-Mahalla de l'1 de novembre de 1882 a la seva mort.
* Sidi Muhammad al-Amin Bey (1827-1878)
* Sidi Muhammad al-Tahir (Tahar Bey, 1828-1871)
* Sidi Muhammad al-Adil (Mohamed El-Adel Bey, 1831-7 de novembre de 1867) revoltat contra el seu germà Muhammad II ibn al-Husayn el 1865, arrestat i empresonat al Bardo on va morir potser enverinat.

## Bibliografia

* El Mokhtar Bey, Les Beys de Tunis 1705-1957. Tunis, 2002.
# Ashford (Alabama)

Ashford és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2007 tenia 2.019 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ashford tenia 1.853 habitants, 763 habitatges, i 527 famílies. La densitat de població era de 117,3 habitants/km².
Dels 763 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,3% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones hi havia 83,5 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.444 $ i la renda mediana per família de 40.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.167 $ mentre que les dones 22.286 $. La renda per capita de la població era de 15.135 $. Aproximadament l'11,3% de les famílies i el 16,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.
# Ukaimeden

Ukaimeden (amazic en caràcters llatins: Ukayemdan; amazic en alfabet tifinagh: ⵓⴽⴰⵢⴻⵎⴷⴰⵏ) és una estació d'esquí a les muntanyes de l'Atles prop de Jebel Toubkal, a uns 80 quilòmetres de Marràqueix, al Marroc. És la principal estació d'esquí del Marroc.
L'Ukaimeden és un cim arrodonit que culmina a 3.273 m altitud i forma part de la serralada de l'Alt Atles. Des del cim, es pot observar una bonica perspectiva de la muntanya més alta de la serralada de l'Atles, el Toubkal. El domini esquiable, situat entre 2.500 i 3.200 m, és el més ben equipat i amb més neu de tot el Marroc.
Cobreix aproximadament 300 hectàrees que es concentren en el flanc nord de l'Ukaimeden. Recentment, s'ha construït un telecadira que et permet baixar per unes pistes més aviat curtes. La neu hi és abundant de manera normal des de novembre fins a finals de març.
A l'esplanada, hi ha alguns hotels i instal·lacions de lloguer d'esquís que, quan la neu ho permet, veuen l'aigua d'un embassament que tanca la vall.
L'indret ha estat popular entre els marroquins rics durant molts anys i ha esdevingut una de les destinacions d'hivern més elegants del país, sempre tenint en compte que és un escenari africà. Per la seva proximitat a Marràqueix, amb un accés relativament fàcil des de la ciutat, i per les seves opcions de fora pista, també s'hi poden trobar esquiadors europeus.
Hi ha certa coexistència de rites, tradicions i drets d'ús dels pastos berebers que reconeixen els drets del règim de l'agdal, l'art rupestre, els túmuls i altres restes arqueològiques disperses en el paisatge de Oukaïmeden. Es dona un cert equilibri a la vall entre tradició i modernitat, malgrat al declivi progressiu de les formes de vida tradicionals.

## Referències

* ↑ Guides, Rough. The Rough Guide to Morocco (Travel Guide eBook) (en anglès). Rough Guides UK, 2016-04-01. ISBN 978-0-241-27652-5.
* ↑ Ruiz Zapata, María Blanca «Vegetation History in the Oukaïmeden Valley. Human Action and the Evolution of the Landscape». Complutum, 25, 2, 2014, pàg. 123–137. ISSN: 1131-6993.
* ↑ Bokbot, Youssef; Ruiz-Gálvez Priego, Marisa «Art, Landscape and Settlement in the Oukaïmeden Valley, (High Atlas): A Research Project1». Complutum, 25, 2, 2014, pàg. 19–24. ISSN: 1131-6993.
* ↑ MAMADOU GUEYE, EL HADJI. «Maroc: L'Oukaimeden classé parmi les 100 meilleures stations de ski au monde de CNN» (en francès). yabiladi.com, 14-01-2014. [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ Sullivan, Paul. A Hedonist's Guide to Marrakech (en anglès). A Hedonist's guide to..., 2006, p. 178. ISBN 978-1-905428-06-9.
* ↑ Midech, Jaouad. «Oukaïmeden, grandeur et décadence d'une station de ski historique» (en francès). La Vie éco, 25-02-2015. [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ Nieto, Carlos «Tradition and Modernity in the Oukaïmeden Valley: Changes in the Rites and Practices of Seasonal Trasterminance». Complutum, 25, 2, 2014, pàg. 191–207. ISSN: 1131-6993.
# Rutherfordina

La rutherfordina és un mineral de la classe dels minerals carbonats i nitrats. Va ser descoberta l'any 1906 a les muntanyes de la regió de Morogoro (Tanzània, sent nomenada així en honor d'Ernest Rutherford, físic britànic.
Un sinònim poc usat és el de diderichita.

## Característiques químiques

És un carbonat anhidre d'uranil, amb una alta concentració de l'element urani. És pseudomòrfic amb la uraninita, fortament radioactiu. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rutherfordina pertany a «05.EB - Uranil carbonats, amb proporció UO₂:CO₃ = 1:1» juntament amb els següents minerals: blatonita, joliotita i bijvoetita-(Y).

## Formació i jaciments

Es forma com a mineral secundari a partir de l'alteració de la uraninita.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: uraninita, becquerelita, masuyita, schoepita, kasolita, curita, boltwoodita, vandendriesscheíta, bil·lietita, metatorbernita, fourmarierita, studtita o sklodowskita.

## Usos

És extret en les mines barrejat amb altres minerals de l'urani com a mena de l'estratègic urani. En ser fortament radioactiu ha de manipular-se amb els protocols de seguretat adequats.

## Referències

* ↑ Marckwald (1906) Centralblatt für Mineralogie, Geologie und Paleontologie, Stuttgart: 761.
* ↑ Palache, C., Berman, H., y Frondel, C., 1951.
* Rutherfordina, mindat.org.
* Rutherfordina, webmineral.com.
* Manual de rutherfordina, Mineral Data Publishing.
# Fausto de Elhúyar

Fausto de Elhúyar y de Suvisa, nascut a Logronyo l'11 d'octubre de 1755 i traspassat a Madrid el 6 de gener o el 6 de febrer de 1833, fou un químic i geòleg espanyol, famós per haver descobert, juntament amb el seu germà Juan José, l'element químic tungstè o wolframi, W.

## Biografia

Els germans Elhúyar eren descendents d'una família de Lapurdi, el seu pare era cirurgià i treballà a Bilbao i, després a Logronyo. Estudiaren a París entre el 1773 i el 1777, medicina, cirurgia i química. Entre 1778 i 1781 anaren a estudiar a la ciutat alemanya de Freiberg on hi havia una important explotació minera amb una escola de renom i on es formaren en totes les matèries relacionades amb la mineria sota la direcció d'Abraham Gottlob Werner, un dels pares de la mineralogia.
Acabada la seva formació científica, Fausto ingressà el 1781 com a catedràtic de mineralogia i metal·lúrgia al Seminario Patriótico de Bergara (Guipúscoa) de la Sociedad Bascongada de Amigos del País. En setembre de 1785 renuncià a la seva càtedra i el juliol de 1786 fou nomenat Director General de Mineria de Mèxic. Abans de partir recorregué Europa entre 1786 i 1788 per completar la seva formació i conèixer el mètode Born d'obtenció d'argent. A Mèxic creà el Colegio de Minería (1792) i construí el Palacio de Minería (1813) i en fou director d'ambdós. L'any 1822 retornà a Espanya, després de la independència de Mèxic, per encarregar-se de la inspecció de mines. L'any 1825 fou nomenat Director General de Mines.

## Obra

El Seminario Patriótico de Bergara Fausto treballa conjuntament amb Pierre François Chavaneau, catedràtic de química, i durant diversos mesos de 1783 amb el seu germà Juan José, aconseguint aïllar per primera vegada l'element wolframi o tungstè, W, a partir d'un mineral anomenat wolframita, un wolframat de ferro i manganès en proporcions variables (berthòl·lid). Dos anys abans el gran químic suec Carl Wilhelm Scheele (1742-1786) havia aïllat d'un mineral ara anomenat scheelita, un òxid de tungstè, el WO₃.
També realitzà investigacions sobre l'obtenció d'or, Au, i d'argent, Ag, emprant mercuri, Hg.

### Obres

* Análisis químico del volframio i examen d'un nuevo metal que entra en su composición (1783).

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Elhuyar, Fausto de». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 176. ISBN 8429270043.
# Fenixs-Petrogradets

El Fenixs-Petrogradets (codi UCI: FEN) va ser un equip ciclista femení rus d'origen italià. Creat al 2004, va tenir categoria UCI Women's Team de 2005 a 2010.
El 2010 es va unir amb l'equip Petrogradets.

## Principals resultats

** Emakumeen Bira: Svetlana Bubnenkova (2005)
** Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini: Svetlana Bubnenkova (2006)

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 7è | Svetlana Bubnenkova (6a) |
| 2006 | 6è | Svetlana Bubnenkova (6a) |
| 2007 | 26è | Natàlia Boiàrskaia (40a) |
| 2008 | 11è | Joanne Kiesanowski (41a) |
| 2009 | 15è | Svetlana Bubnenkova (25a) |
| 2010 | 15è | Aleksandra Burtxenkova (67a) |
Del 2005 al 2010 l'equip va participar en la Copa del món. Abans de la temporada 2006 no hi havia classificació per equips, i es mostra la millor ciclista en la classificació individual.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | - | Svetlana Bubnenkova (59a) |
| 2006 | 33è | Olga Sliússareva (32a) |
| 2007 | 22è | Olga Sliússareva (58a) |
| 2008 | 40è | Monia Baccaille (123a) |
| 2009 | 19è | Catherine Hare Willianson (47a) |
| 2010 | 16è | Natàlia Boiàrskaia (37a) |

## Composició de l'equip

2005 :
2006 :
2007 :
2008 :
2009 :
2010 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Llengües balto-eslaves

Les llengües balto-eslaves són una subfamília de les llengües indoeuropees proposada com avantpassada de les llengües bàltiques i eslaves, que comparteixen molts trets gramaticals, si bé no tots els filòlegs comparteixen aquesta assimilació. August Schleicher seria un dels primers lingüistes partidaris de la llengua comuna, mentre que Jānis Endzelīns s'inclinava per explicar les semblances pel contacte entre els idiomes i no per un origen comú. D'altres estudiosos, per acabar, asseguren que les llengües balto-eslaves s'haurien de dividir en tres branques i no en les dues que indica el seu nom, ja que entre els idiomes bàltics orientals i occidentals es troben mecanismes evolutius diferenciats que podrien suggerir protollengües a part.
Malgrat la polèmica, el que resulta evident és que totes les llengües de la zona van patir una evolució similar en els períodes intermedis de la seva història, especialment a partir del segle VII. Fonèticament es pot explicar amb la llei de Winter, que explica la pronúncia geminada de determinades vocals, i el canvi en la ubicació de l'accent. Aquests idiomes tenen en comú un ús progressivament creixent de l'ablatiu en substitució del genitiu i un plural en -e.

## Referències

* ↑ Barschel; Kozianka; Weber, eds. (1992). Indogermanisch, Baltisch und Slawisch, Kolloquium in Zusammenarbeit mit der Indogermanischen Gesellschaft in Jena, September 1989 (en alemany). Múnic: Otto Sagner. ISBN 3-87690-515-X.
# Alaknanda

Alaknanda és un riu de l'Índia a Uttarakhand, un dels principals afluents superiors del Ganges. Sorgeix a les neus de les muntanyes de l'Himàlaia per la unió del Dhauli i el Saraswati (Sarsuti) i corre al sud cap a l'antic districte de Garhwal. És considerat un riu sagrat i cada punt on troba un afluent és considerat un lloc sant i de peregrinació. Els seus principals afluents són el Nandakini, el Pindar, i el Mandakini. A Deoprayag se li uneix el Bhagirathi, i els rius units formen el Ganges. L'Alakanda és el més important dels afluents del Ganges, però el Bhagirati és popularment considerat com la font del riu sant. Alguna crescuda ha produït inundacions. Hi havia una mica d'or a les seves arenes, però la seva explotació no és rendible.

## Vegeu també

* Karnaprayag.

## Referències

* ↑ Imperial Gazetteer of India
# Asterorhombus annulatus

Asterorhombus annulatus és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Hàbitat

Es troba a una fondària d'entre 32 i 36 m.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Mar de Timor.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Rolf Wüthrich

Rolf Wüthrich (Suïssa, 4 de setembre de 1938 - juny 2004) fou un futbolista suís de la dècada de 1960.
Fou 13 cops internacional amb la selecció de futbol de Suïssa amb la qual participà a la Copa del Món de Futbol de 1962.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Zürich, Servette FC, Grasshopper Club Zürich, 1. FC Nürnberg, BSC Young Boys i FC Luzern.

## Referències

* ↑ «Rolf Wüthrich» (en alemany).
* ↑ Rolf Wüthrich a National-Football-Teams.com (anglès)
# Etensis

Els etensis (llatí: oetensii, grec Οἰτήνσιοι) foren una tribu de Tràcia que vivia a la Mèsia Inferior. Són esmentats per Ptolemeu.

## Referències

* ↑ Eth. Ptol. III 10. § 9
* ↑ William Smith (redacció), «Oetensii»,Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. London. Walton and Maberly, Upper Gower Street and Ivy Lane, Paternoster Row; John Murray, Albemarle Street. 1854
# Expiació limitada

L'expiació limitada (també anomenada expiació definitiva o redempció particular) és una doctrina acceptada en algunes tradicions de la teologia cristiana. Està particularment associat amb la tradició del calvinisme i és un dels Cinc punts del calvinisme. La doctrina estableix que, tot i que la mort de Jesucrist és suficient per expiar els pecats de tot el món, la intenció de Déu Pare era que l'expiació de la mort de Crist es desenvolupés només en els elegits, conduint-los sense falta cap a la salvació. Segons l'expiació limitada, Crist va morir només pels pecats dels elegits, i no es va proporcionar cap expiació per als reprovats. Això contrasta amb la creença que la gràcia prevenient de Déu (o "gràcia habilitant") permet que tots responguin a la salvació oferta per Déu en Jesucrist de manera que sigui la decisió de cadascú i la resposta a la gràcia de Déu la que determina si l'expiació de Crist serà efectiva per a aquesta persona. També existeix una forma modificada de la doctrina en el molinisme.

## Referències

* ↑ Sproul, R. C. «TULIP and Reformed Theology: Limited Atonement». Ligonier Ministries, April 8, 2017. Arxivat de l'original el August 5, 2021. [Consulta: August 5, 2021]. «Prefereixo no utilitzar el terme expiació limitada perquè és enganyós. Parlo més aviat de redempció definitiva o expiació definitiva, que comunica que Déu Pare va dissenyar l'obra de redempció específicament amb l'objectiu de proporcionar la salvació als elegits, i que Crist va morir per les seves ovelles i va donar la seva vida per aquells que el Pare li havia donat.»
* ↑ «Canons of Dort». Arxivat de l'original el 2012-09-19.
* ↑ «Canons of Dort». Arxivat de l'original el 2012-09-19.
* ↑ Lashley, James Douglas. Calvinism, Arminianism, or Another Option: A Hubmaierian/Molinist View of Soteriology, 2013-05-22. ISBN 978-1490323961.

## Vegeu també

* Expiació il·limitada
# Diderot (cràter)

Diderot és un petit cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna, dins del sòl interior (al sud-oest) de l'enorme cràter Fermi, a mig camí entre el punt mig de la conca i la vora sud-oest
* Localització de Diderot (centre esquerra de la imatge)
* Cràter Diderot (imatge de la missió LRO)
El cràter presenta (amb altres cràters més petits situats just al nord-oest i al nord) forma de plat. La paret interna és més estreta al llarg de la banda oriental, i presenta un parell de crestes a la cara sud, sense altres trets distintius apreciables.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Albumen

«Albumen» té aquests significats:
* Albumen (botànica), teixit nutricional de les llavors que acompanya l'embrió i representa la seva reserva d'aliments
* Albumen (ou), part de l'ou que envolta el rovell
Viccionari
# Atlàntia

En la mitologia grega, Atlàntia era una de les esposes de Dànau. Era una hamadríada, i se la coneixia com a «la corredora».
Ningú no sap qui en van ser els pares, però fos qui fos el seu pare, era conegut de tothom que aquest la va rebutjar perquè volia un fill mascle. Per això, va ser abandonada en un bosc perquè es morís. Hi ha qui diu que els ossos la van criar i d'altres diuen que uns caçadors la van trobar i la van criar. Aquesta última interpretació explica per què era tan traçuda per a la caça.

## Referències

* ↑ «Perseus Encyclopedia, Atlantia». [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, II, 1, 5
# Uràzovo

Uràzovo - Уразово (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2021 tenia 6.571 habitants. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# Ràtnoie

Ràtnoie (en rus: Ратное) és un poble (un khútor) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2018 tenia 13 habitants. Pertany al districte rural de Partizanski. Fins al 1972 la vila es deia Xaiga.

## Referències

* ↑ Официальный сайт администрации Партизанского района
* ↑ Постановление Совета Министров РСФСР № 753 от 29 декабря 1972 г.
# Evinayong

Evinayong és un municipi de Guinea Equatorial, de la província de Centre Sud, al sud-est de Mbini. Amb una població de 9.155 habitants, és la capital de la província Centre Sud. Està situada sobre una petita muntanya i als peus de la muntanya Chime. El 1920, durant la colonització espanyola i igual que va ocórrer amb Valladolid de los Bimbiles per estar situada al centre del país es va pensar en ella com a possible capital del país. És coneguda per la seva vida nocturna, pel seu mercat i per unes cascades properes.

## Notables residents

* Benjamín Enzema - Velocista que ha tingut dos rècords nacionald d'atletisme.
* Leandro Mbomio Nsue - Escultor i artista i antic ministre d'educació.

## Bibliografia

* Klotchkoff, Jean-Claude. «Evinayong». A: La Guinée équatoriale aujourd'hui (en francès). París: Éd. du Jaguar, 2009, p. 165. ISBN 978-2-86950-440-0.
* Liniger-Goumaz, Max. «Evinayong». A: La Guinée équatoriale : un pays méconnu (en francès). París: L'Harmattan, 1980, p. 194-195. ISBN 2-85802-132-5.