OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa al passeig del Remei, 63 (Caldes de Montbui)

Casa al passeig del Remei, 63 és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici originàriament unifamiliar, casa d'estiueig entre mitgeres, donant façana a dos carrers encara que sols té sortida al passeig del Remei, amb un petit jardí a la part posterior. Presenta planta baixa i dos pisos.
L'edifici té una estructura de parets de càrrega, amb els forjats unidireccionals de biguetes. La coberta és plana i transitable.
La façana està clarament ordenada en la disposició i el tipus de forats. La composició és de tres eixos verticals que ordenen els forats. La façana era completament simètrica respecte un eix central, encara que posteriorment es va realitzar una nova obertura a la planta baixa que trenca la composició. Hi ha una clara disminució dels forats segons l'alçada, i són iguals en cada pis. En la planta baixa i la primera són de grans dimensions i tenen proporcions verticals. A la primera planta els forats són tres portes que tenen sortida a un balcó corregut que les engloba. A la segona planta els forats són tres finestres bastant petites de proporcions quasi quadrades amb un component marcadament horitzontal. La façana està rematada per una cornisa i un ampit opac que forma la barana de la coberta. La façana és arrebossada imitant l'especejament de la pedra. Tots els forats tenen una decoració senzilla i estan remarcats per un realçat sobre el pla de la façana.

## Història

L'edifici es realitzà al segle xx. A l'últim pis hi ha un suport metàl·lic de ferro forjat per la subjecció de les politges, on hi ha la data de 1887, que fa referència possiblement a la construcció de l'edifici.
La casa se situa al passeig del Remei, construït als voltants de l'any 1860 i empedrat entre el 1918 i 1919. El seu nom es deu al fet que porta a l'ermita del Remei. Les edificacions del passeig es realitzaren principalment a finals del segle xix i principis del XX, encara que posteriorment s'han realitzat força modificacions, sobretot a l'interior de les cases, però no han fet desmerèixer la imatge del conjunt.
L'arquitectura és força homogènia, sobretot amb la tipologia d'habitatges unifamiliars d'estiueig entre mitgeres. Les alçades són principalment de dues i tres plantes. És un dels espais urbans més peculiars i representatius de la vila de Caldes, amb unes característiques molt pròpies.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa al passeig del Remei, 63». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Tenir el cor trencat

Un tenir el cor trencat és una metàfora per a l'intens estrès o dolor emocional que se sent en experimentar una gran pèrdua o enyor profund. El concepte és intercultural, sovint citat amb referència a l'amor no correspost o perdut.
L'amor romàntic fracassat pot ser extremadament dolorós; les persones amb el cor trencat poden sucumbir a depressió, ansietat i, en casos més extrems, trastorn per estrès posttraumàtic.

## Referències

* ↑ Johnson, R. Skip. «A Broken Heart can Really Hurt You». BPDFamily.com. [Consulta: 14 juny 2014].
* ↑ Zisook, S; Shuchter, SR «Depression through the first year after the death of a spouse». American Journal of Psychiatry, vol. 148, 10, 01-10-1991, pàg. 1346–52. DOI: 10.1176/ajp.148.10.1346. PMID: 1897615.
* ↑ Goleman, Daniel. The Emotional Brain and Emotional Intelligence: New Insights. North Hampton, Mass, 2011.

## Vegeu també

* Miocardiopatia de takotsubo, una afectació física del cor per un sever estrès emocional.
# Mas dels Frares (Constantí)

El Mas dels Frares és una obra de Constantí (Tarragonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia important, situada entre els Camins dels Abellons, de Sant Llorenç i d'Amoster, a la partida de Sant Llorenç. La terra és de vinyes i la masia té moltes sitges. En dividir la finca entre els germans es va bastir un nou edifici a no gaire distància del primitiu.

## Història

El mas posseeix un jardí davant la façana principal de força gràcia i presència, que actualment es troba força deteriorat.

## Referències

* 1 2 «Mas dels Frares». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 27 març 2019].

## Enllaços externs

* «Mas dels Frares». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Falsa Creu

La Falsa Creu és un asterisme visible en l'hemisferi austral que s'hi troba entre les constel·lacions de la Vela i la Quilla, ambdues part de l'antiga Nau Argos.
El seu nom prové del fet que la Falsa Creu és confosa en ocasions amb la constel·lació de la Creu del Sud (Crux), la qual és més petita i lluminosa; aquesta confusió es veu afavorida pel fet que tots dos grups d'estels s'hi troben a una declinació similar, tenen una orientació gairebé igual, i s'hi troben a poca distància en el cel.

## Observació

L'asterisme s'hi pot observar bé des de latituds tropicals boreals, car és circumpolar en gran part de l'hemisferi sud. Els seus quatre estels, dos grups de dos estels de Vela i Quilla, eren ja coneguts per les grans civilitzacions de l'antiguitat car a causa de la precessió dels equinoccis, aquests estels estaven per sobre de l'horitzó en molts llocs al voltant de la Mediterrània.

## Característiques

Els estels que formen l'asterisme són κ Velorum i δ Velorum, al nord, i Aspidiske (ι Carinae) i Avior (ε Carinae), al sud. Són estels de diferent color i tipus espectral, sent blau el primer, blanc-groguencs els dos següents i ataronjat l'últim. La Via Làctia passa enmig de l'asterisme, en un tram enfosquit per pols interestel·lar, però ric en objectes com cúmuls oberts, destacant IC 2391, visible cap al nord-oest.
# Parkway Drive

Parkway Drive és un grup de metalcore de Byron Bay, New South Wales, Austràlia. Parkway Drive ha llençat un EP, dos àlbums compartits i set discs de llarga duració.

## Membres
### Actualment

* Winston McCall - Vocal
* Ben Gordon - Bateria
* Jeff Ling - Guitarra
* Luke Kilpatrick - Guitarra
* Jia "Pipey" O'Connor - Baix

### Altres membres

* Brett Versteeg
* Paul Lynch
* Tom Jagels
* Liam Readen-Smith
* Shaun Cash

## Discografia
### Àlbums

* 2005 - Killing with a Smile (Resist Records, Epitaph Records)
* 2007 - Horizons (Resist Records, Burning Heart Records, Epitaph Records)
* 2010 - Deep Blue (Resist Records, Burning Heart Records, Epitaph Records)
* 2012 - Atlas (Resist Records, Epitaph Records)
* 2015 - Ire (Epitaph Records)
* 2018 - Reverence (Epitaph Records)
* 2022 - Darker Still (Epitaph Records)

### EP'S

* 2003 - Split EP amb I Killed The Prom Queen
* 2004 - Don't Close Your Eyes EP (Resist Records)
* 2006 - Don't Close Your Eyes (Reissue) EP (Resist Records)

### Altres llançaments

* N/A - "What We've Built" BBHC compilation
* 2006 - Smoke 'Em If Ya Got 'Em [Music Video] (Resist Records)
* 2007 - Boneyards [Music Video] (Resist Records)

## Referències

* Pàgina web All Music

## Enllaços externs

* Parkway Drive - Lloc web oficial
# Palau Gravina

El Palau Gravina o Palau del Comte de Lumiares és un edifici històric de la ciutat d'Alacant. Actualment és la seu del Museu de Belles Arts Gravina.
Es va construir al segle xviii i va servir de residència per a Antoni Valcárcel Pío de Saboya, comte de Lumiares (1748-1808). En estar ubicat al carrer Gravina (antic carrer del Postiguet), a la ciutat vella alacantina, també va rebre aquesta denominació. L'abril del 1770, el palau original es va ampliar amb la compra de les dues cases contigües, per la part de Llevant.
És de planta rectangular, amb tres entrades a la façana principal, de les quals hi destaca la del centre per la seua ornamentació. Consta de tres altures: la planta baixa és diàfana, amb arcs de mig punt en les portades, així com finestres quadrangulars. Per la seua banda, a la planta noble cal destacar les finestres i els balcons que s'obrin al carrer.

## Referències

* ↑ http://sientealicante.com/palacio-de-gravina/ Arxivat 2014-12-17 a Wayback Machine.
* ↑ Abascal, Juan Manuel. Díe, Rosario. Cebrián, Rosario: Antonio Valcárcel Pío de Saboya, Conde de Lumiares (1748-1808) Institut Alacantí de Cultura Juan-Gil Albert, 2009
* ↑ http://www.urbealicante.com/palacio-gravina/ Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Una princesa en l'Alacant del set-cents (Diari Información)
# Himalayacalamus

Els bambús Himalyacalamus són del gènere de la família Poaceae i de la subfamília bambusoides. És pròpia de les muntanyes. Els membres de l'espècie es troben a altituds baixes de l'Himàlaia a Bhutan, Tibet, Índia i Nepal.
El gènere sovint es confon amb Drepanostachyum, però mentre que Drepanostachyum té moltes branques iguals, les espècies de Himalayaacalamus tenen una branca dominant.

## Taxonomia

* Himalayacalamus asper Stapleton
* Himalayacalamus brevinodus Stapleton
* Himalayacalamus collaris (T.P.Yi) Ohrnb.
* Himalayacalamus cupreus Stapleton
* Himalayacalamus falconeri (Hook.f. ex Munro) Keng f.
* Himalayacalamus fimbriatus Stapleton
* Himalayacalamus hookerianus (Munro) Stapleton
* Himalayacalamus planatus R.Govaerts
* Himalayacalamus porcatus Stapleton

## Referències

* ↑ Tropicos, Himalayacalamus Keng f.
* ↑ Keng, Pai Chieh. 1983. Journal of Bamboo Research 2(1): 23–24
* ↑ Flora of China Vol. 22 Page 98 喜马拉雅筱竹属 xi ma la ya xiao zhu shu Himalayacalamus P. C. Keng, J. Bamboo Res. 2(1): 23. 1983.
* ↑ Kew World Checklist of Selected Plant Families
# Gregory van der Wiel

Gregory van der Wiel (nascut a Amsterdam, Països Baixos, el 3 de febrer del 1988), és un futbolista professional neerlandès que actualment juga com a defensa al PSG del campionat francès de futbol. Van der Wiel també ha jugat per la selecció neerlandesa des del 2009.
Nascut a Amsterdam, fill d'un pare de Curaçao i d'una mare blanca neerlandesa, és un producte del famós planter de l'Ajax, que interpreta bé el paper de lateral dret ofensiu i és conegut per les seves veloces carreres per la banda. El 2010, Van der Wiel va ser guardonat amb el premi Johan Cruyff al "Jugador Jove de l'Any" als Països Baixos.
Va fer el seu debut amb la selecció neerlandesa el febrer de 2009, i va participar en l'equip dels Països Baixos que va obtenir el subcampionat a la Copa del món de la FIFA 2010 a Sud-àfrica. El seu company d'equip nacional John Heitinga l'ha etiquetat com al successor espiritual de Michael Reiziger per als Països Baixos.

## Referències

* ↑ «Heitinga: wat Alves kan, kan Van der Wiel ook» (en neerlandès). Nu Sport, 04-06-2010. Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 6 juny 2010].
# Castell de la Donzell d'Urgell

El Castell de la Donzell d'Urgell és un castell termenat, documentat el 1328, del poble de la Donzell d'Urgell, al municipi d'Agramunt (Urgell) declarat bé cultural d'interès nacional. Està situat entre el carrer Estret i el de l'Empedrat, al costat del portal que s'obre al nord de la vila. Possiblement és situat on hi havia l'antiga fortificació bastida al segle xii.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular dividit en tres pisos: planta baixa, planta noble i una tercera planta. La baixa es constitueix per la típica porta d'entrada de l'habitatge formada per un arc de mig punt dovellat i amb l'escut central de la família. Aquest escut hi ha la figura d'un sol acompanyat de la data de 1767. A banda i banda de la porta principal hi ha obertures minúscules quadrangulars. En la planta noble hi ha tres finestrals simètrics tancats amb una barana forjada. En cada un d'ells hi ha restes d'arrebossats blanc, sobretot en la part esquerra de l'edifici. Finalment, en la tercera planta s'hi obren diverses finestretes quadrangulars, de diferents mides.

## Història

Les primeres referències que es troben del castell de Donzell són del 1190 quan Ramon de Seró i la muller (Alet) llegaren, testamentàriament, a la seva filla Berenguera, casada amb Ramon de Camporrells, el castell de Seó així com altres drets. Un altre document del 1314, concretament en la donació del Comtat d'Urgell feta per Jaume II al seu fill Alfons, quan s'anomenen els castells i les viles surt documentat el de la Donzell. En esclatar la Guerra de la Generalitat contra Joan II, el 1462, el senyor de Donzell era Joan de Casadàliga, ciutadà de Lleida. Finalment, en ser extingits els senyorius, Donzell era propietat de Pau Solà.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de la Donzell d'Urgell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2015].
# Teng Guangyin

Teng Guangyin és un esportista xinès que va competir en judo, guanyador d'una medalla de bronze al Campionat Asiàtic de Judo de 1997 en la categoria de –86 kg.

## Palmarès internacional

Campionat Asiàtic :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1997 | Manila (Plantilla:Bandera2) | 3 | –86 kg |

## Referències

* ↑ Teng Guangyin en Judoinside.com (anglès)
# Mastacembelus tinwini

Mastacembelus tinwini és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 37,7 cm de llargària màxima.
* 36-39 espines i 64-71 radis tous a l'aleta dorsal.
* 3 espines i 63-73 radis tous a l'aleta anal.
* Nombre de vèrtebres: 89-93.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Salween a Myanmar.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Britz, R., 2007. Two new species of Mastacembelus from Myanmar (Teleostei: Synbranchiformes: Mastacembelidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 18 (3): 257-268.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Fernando Atzori

Fernando Atzori (Ales, Sardenya, 1 de juny de 1942 - Florència, 9 de novembre de 2020) va ser un boxador italià.

## Biografia

Fernando Atzori va ser campió olímpic dels pesos mosques als Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1964 després de la seva victòria a la final contra el polonès Artur Olech. Atzori va passar a professional l'any següent i va aconseguir el títol de campió d'Europa de pes mosca EBU els anys 1967 i 1973.

## Recorregut als Jocs Olímpics

Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 a Tòquio (pesos mosca):
* Bat Mahmoud Mersal (Egipte) 5-0
* Bat Darryl Norwood (Austràlia) 5-0
* Bat John McCafferty (Irlanda) 5-0
* Bat Bob Carmody (Estats Units) 4-1
* Bat Artur Olech (Polònia) 4-1

## Referències

* ↑ Sabrina Schiesaro. «Fernando Atzori, the Sardinian gold medalist at the Tokyo Olympics, dies in Florence» (en anglès). L'Unione Sarda.it. unionesarda. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2020. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ «Boxe, Addio Atzori, trionfò nei pesi mosca ai Giochi di Tokyo 1964» (en italià). La Gazzetta dello Sport, 10-11-2020. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ «Palmarès amateur de Fernando Atzori» (en anglès). boxrec.com.
* ↑ «Resultats dels Jocs olímpics de 1964». amateur-boxing.strefa.pl.
# Paret toma

Paret formada per una acumulació provisional de pedres en forma d'un parament simple.

## Ús

Delimita un corral de figueres de moro.

## Ubicació

Està situada a una zona planera entre tanques de conreus d'herbàcies i arbrat de seca, prop de les cases de possessió.

## Materials

Pedra calcària sense adobar.

## Mesures

29cm d'amplària i 1m d'alçada.

## Referències

* ↑ Alomar Canyelles EtAl, Guillem. La pedra en sec:materials, eines i tècniques tradicionals a les illes mediterrànies (en català i anglès). Palma, Palern: FODESMA Consell Insular, 2002, p. 316.
# Outwitted (pel·lícula de 1925)

Outwitted és una pel·lícula muda dirigida i produïda per J. P. McGowan i protagonitzada per Helen Holmes i William Desmond.) Basada en una història del mateix director, la pel·lícula es va estrenar als voltants del gener de 1925. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Tiger McGuire, el cap d’una banda de falsificadors, és capturat per Jack Blaisdel, un agent del Tresor, i condemnat a 20 anys de presó. De camí a la presó, Tiger s’escapa i es reuneix amb la seva antiga colla, prometent venjar-se de Jack. John Kinney, el secretari adjunt del Tresor, suspèn a Jack del departament per haver abandonat les seves funcions habituals, però a petició de la seva filla, Helen (que està enamorada de Jack), li dona 48 hores per capturar Tiger. Durant un ball a casa seva, Helen és segrestada per Tiger, que la porta a bord del iot que utilitza com a amagatall. Jack descobreix on és l'embarcació, enganya la banda i rescata Helen i deté Tiger.

## Repartiment

* Helen Holmes (Helen Kinney)
* William Desmond (Jack Blaisdel)
* J. P. McGowan (Tiger McGuire)
* Grace Cunard (Lucy Carlisle)
* Alec B. Francis (John Kinney)
* Emily Fitzroy (Meg)

## Referències

* ↑ «Outwitted». Variety, 21-01-1925, pàg. 37.
* ↑ «Outwitted» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 27 maig 2021].
* 1 2 «Outwitted» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 27 maig 2021].

## Enllaços externs

* Outwitted al catàleg de l'American Film Institute
# Himantopus melanurus

Himantopus melanurus és un camallarga, per tant un ocell de la família dels recurviròstrids (Recurvirostridae) que habita aiguamolls i estanys des de l'est del Perú, centre i sud de Bolívia, el Paraguai, Uruguai i sud-est del Brasil cap al sud fins a la zona de Río Negro a l'Argentina i el nord de Xile. És considerat per alguns autors una subespècie del camallarga comú.
# Guy Bedouelle

Guy Bedouelle OP (6 d'abril de 1940, Lisieux, França - 22 de maig de 2012, Friburg, Suïssa) fou un frare dominic teòleg i historiador francès.

## Estudis

Es va doctorar en teologia el 1973, en dret el 1968 i en història a l'Institut d'estudis polítics de París.
Especialista en història religiosa i en relacions entre l'Església i l'Estat, va presidir el Centre d'Estudis de Saulchoir del convent de dominics de Saint-Jacques a París. Professor d'història a la Universitat de Friburg, a Suïssa, durant 30 anys, del 1977 al 2007, va ser també rector a la Universitat Catòlica de l'Oest del 2007 al 2011, membre fundador del comitè de redacció de la versió francesa de la revista Communio, també ha dirigit les revistes dominicanes Mémoire dominicaine i Pierre d'Angle.

## Publicacions

* L'Invisible du cinéma, 2006
* Une république, des religions, 2003
* La Réforme du catholicisme, 2002
* Les Laïcités à la française, 1998
* L'Histoire de l'Église, 1997
* Le Temps des Réformes et la Bible, 1989
* Du spirituel dans le cinéma, 1985
* Dominique ou la grâce de la parole, 1982
* L'Église d'Angleterre et la société politique contemporaine, 1968

## Referències

* ↑ La Croix, "Décès du dominicain Guy-Thomas Bedouelle, théologien et maître spirituel", 25 mai 2012
* ↑ http://www.sudoc.fr/040923282.
* ↑ http://www.sudoc.fr/084259434.
# Castell de la Donzell

El Castell de la Donzell és una fortalesa documentada el 1190 del municipi de la Baronia de Rialb (Noguera). És un edifici declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Es conserven les restes d'una torre i murs medievals del castell. Era un caseriu situat a 1,5 km de Sant Cristòfol de la Donzell, avui despoblat. Hi ha l'església romànica de Sant Pere de la Donzell, avui sense culte i convertida en magatzem, amb aparell del segle xi, d'una nau amb absis escapçat on hom ha obert una porta moderna; al mur de ponent té una porta, avui tapiada, d'arc de mig punt.
La Donzell i Sant Cristòfol, que constituí l'antiga dotació del cenobi de Sant Cristòfol de Salinoves, eren una propietat del monestir d'Olius i després dels canonges de Castellbó.

## Referències

* 1 2 3 4 «Castell de la Donzell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2014].
# Tanaophysopsis

Tanaophysopsis és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrita per Eugene G. Munroe el 1964. La seva única espècie, Tanaophysopsis xanthyalinalis, descrita per George Hampson el 1918, es troba a l'Equador.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 13 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Tanaophysopsis Munroe, 1964» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Mastacembelus unicolor

Mastacembelus unicolor és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.
Fa 55 cm de llargària màxima. És un peix d'aigua dolça, demersal, potamòdrom i de clima tropical. Es troba a Indonèsia, Malàisia, Myanmar i Tailàndia.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1832. Histoire naturelle des poissons. Tome huitième. Livre neuvième. Des Scombéroïdes. Historie naturelle des poissons. v. 8: i-xix + 5 pp. + 1-509, Pls. 209-245.
* 1 2 3 Casal, Christine Marie V.; Torres, Armi G. «Mastacembelus unicolor Cuvier, 1832» (en anglès). FishBase, s.d. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn. 329 p.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok. 353 p.
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi – Ikan air tawar Indonesia Bagian Barat dan Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 344 p.
* ↑ Parenti, L.R. i K.K.P. Lim, 2005. Fishes of the Rajang basin, Sarawak, Malaysia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):175-208.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
# Façana del Casal de Joves

La Façana del Casal de Joves és una obra de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Era un edifici de notables dimensions entre mitgeres, de façana amb composició simètrica de tres plantes. En destacaven l'horitzontalitat de la cornisa, franja i els balcons de la primera planta.
Actualment l'edifici està enderrocat i només es conserva part de la façana que dona al c/ Laureà Miró i la que dona al c/ Anselm Clavé, aquesta última decorada amb un grafitti. El solar està ocupat ara per pistes de bàsquet i el Casal de Joves.

## Referències

* 1 2 «Façana del Casal de Joves». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Paris Ouest La Défense

La Paris Ouest La Défense és una de les divisions o Établissement public territorial de la Metròpoli del Gran París. Creada al 2016, substitueix les antigues Comunitats d'aglomeració del Mont-Valérien, Seine-Défense i Cœur de Seine
Està formada per 11 municipis que pertanyen al districte de Nanterre del departament dels Alts del Sena.

## Municipis

* Courbevoie
* Garches
* La Garenne-Colombes
* Levallois-Perret
* Nanterre
* Neuilly-sur-Seine
* Puteaux
* Rueil-Malmaison
* Saint-Cloud
* Suresnes
* Vaucresson

## Referències

* ↑ Paris Ouest La Défense

## Enllaços externs

* Pàgina oficial