OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cristacirrhitus punctatus

Cristacirrhitus punctatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels cirrítids i l'única del gènere Cristacirrhitus.

## Descripció

* Pot arribar a fer 17 cm de llargària màxima.
* Cos amb taques irregulars de color marró i pàl·lides.
* Les 2/3 parts superiors del cap presenten punts negres.
* 10 espines i 11 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 6 radis tous a l'anal.
* Té una línia corba i negrosa amb origen als ulls.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical, el qual habita les costes rocalloses.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: Madagascar, Maurici, Moçambic, Sud-àfrica i Reunió.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 1986. Cirrhitidae. P. 664-666. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.). Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* ↑ Baissac, J. de B., 1990. SWIOP/WP/54 - Checklist of the marine fishes of Mauritius. RAF/87/008/WP/54/90 Regional Project for the Development & Management of Fisheries in the Southwest Indian Ocean.
* ↑ Smith, J.L.B., 1969. Fishes of Inhaca. p. 131-136. A: W. Macnae i M. Kalk (eds.) A natural history of Inhaca Island, Moçambique. Witwatersrand University Press, Johannesburg.
* ↑ Letourneur, Y., P. Chabanet, P. Durville, M. Taquet, E. Teissier, M. Parmentier, J.-C. Quéro i K. Pothin, 2004. An updated checklist of the marine fish fauna of Reunion Island, south-western Indian Ocean. Cybium 28(3):199-216.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Cruz Díaz Marcos

Cruz Díaz Marcos (Casillas de Còria, 2 de desembre de 1955 - Badajoz, 18 de setembre de 2023) fou un escriptor extremeny, centrat en la poesia.

## Trajectòria poètica

Va començar la seva trajectòria pública, publicant en el suplement setmanal del periòdic d'Extremadura, “Hoy”, anomenat “Seis y Siete”, les seves primeres creacions poètiques. També va treballar com a col·laborador en revistes literàries com Clarín y Gemma de Aranguren (Biscaia). Els seus poemes s'han publicat en llibres i antologies com:
* “Ruta de la Plata, 1977-1986, 10 años de poesía en Extremadura”.
* Antología “Voces poéticas”, de la Colección “El juglar y la luna” editado por Seuba Ediciones, de Barcelona.
* Antología, “Cantando en tus estrellas, homenaje a Miguel Hernández” editado por Editorial Lofornis, de Barcelona.
* “Promesas poéticas de hoy”, publicat per Edicions “El Paisatge”, de Aranguren (Biscaia).
A més apareixen ressenyes sobre ell en obres publicats per l'Editorial “El Paisatge”, de Aranguren (Biscaia), com:
* “Escritores de Cáceres”,
* “Biografías de literatos”,
* “Diccionario de poetas” i
* “Enciclopedia de Escritores”.
A més va publicar diversos llibres de poesia, algun publicat, com és el cas de “Los instantes vividos”, publicat per l'Editorial Círculo Rojo, i uns altres encara inèdits, com, “Árbol de ausencias”, “Sucesión de albas”, “De la luz en la sombra” y “Sonetos de la contemplación”.

## Premis i reconeixements

Cruz Díaz Marcos va participar l'any 1980 en la quarta edició de el “Premio de Poesía Ruta de la Plata”, amb el poema «Solo ante la belleza», que encara que no va ser premiat sí va quedar entre els finalistes. Més tard, en 1990 va guanyar el primer premi de poesia “Ruta de la Plata”, en la seva cinquena convocatòria. També ha guanyat, en dues convocatòries, el premi de poesia Ciutat de Còria, ciutat en la qual va guanyar també va guanyar el segon premi en el concurs de relat breu “San Juan 2002” de Còria. Va ser el guanyador de el “Concurso de Poesía 2002” de Calzadilla (Càceres), i es va portar el premi en el III concurs de poesia “Ciudad de Jerez”, de Jerez de los Caballeros (Badajoz) en la modalitat de Sonet Clàssic.

## Referències

* ↑ Cruz Díaz Marcos presenta “Los instantes vividos”, en Plasència.
* ↑ Cruz Díaz Marcos.
* ↑ El escritor casillano, Cruz Díaz Marcos, publica su libro de poemas “Los instantes vividos".
* ↑ El cacereño Cruz Díaz Marcos presenta su primer libro de poemas, ‘Los instantes vividos'.
* ↑ el reútu dela literatura en estremeñu.
# Cotorra d'El Oro

La cotorra d'El Oro (Pyrrhura orcesi) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida de l'oest de l'Equador.
# César Portela

César Portela Fernández-Jardón (Pontevedra, 18 d'abril de 1937) és un arquitecte gallec.

## Trajectòria

Va estudiar a les Escoles Superiors d'Arquitectura de Madrid i Barcelona, llicenciat el 1966 i doctorat dos anys més tard.
Va ser professor convidat a diferents universitats i institucions, com l'Escola Superior d'Arquitectura de Pamplona, Nancy, Caracas, Lisboa o Weimar. Va col·laborar en l'organització i disseny de seminaris i tallers d'arquitectura dins i fora d'Espanya.
Va rebre el Premi Nacional d'Arquitectura d'Espanya el 1999 per l'edifici de l'Estació d'autobusos de Còrdova. Ha rebut diverses distincions i honors de diferents institucions estatals i internacionals. També ha dut a terme una extensa tasca docent, ocupant actualment la Càtedra de Projectes Arquitectònics de l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de la Corunya.

## Obres

* Facultat de Belles Arts de Pontevedra (Pontevedra, 1990).
* Museu del Cuir 'Fábrica de Curtidos Familia Nogueiras' (Allariz, 1993).
* Torre Lombarda (Allariz, 1994).
* Domus - Casa do Home (La Corunya, 1995, amb Arata Isozaki).
* Far de Punta Nariga (Malpica de Bergantiños, 1995).
* Cementiri de Fisterra (Fisterra, 2002).
* Museu del Mar (Vigo, 2002, amb Aldo Rossi).
* Estació d'Autobusos de Còrdova (Còrdova, 1999), Premi Nacional d'Arquitectura d'Espanya.
* Verbum - Casa das Palabras, (Vigo, 2003).
* Auditori Municipal (Vilagarcía de Arousa, 2003).
* Pazo de Congresos (La Corunya, 2003, amb Ricardo Bofill).
* Rehabilitació del Teatro Cine Fraga (Vigo, 2007).
* Observatori astronòmic de Cotobade (Carballedo, 2009, amb Magdalena Portela).
* Piscina termal d'As Burgas (Ourense, 2010).
* Auditori Pazo de Congresos Mar de Vigo (Vigo, 2011).
* Ampliació de l'Aeroport de Peinador (Vigo, en execució)

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Cotorra ventrevermella

La cotorra ventrevermella (Pyrrhura perlata) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida del Brasil amazònic i nord i est de Bolívia.
# Cova de Hornos de la Peña

Cova de Hornos de la Peña és un enclavament arqueològic de Cantàbria amb nivells ocupacionals que van del Paleolític Mitjà al neolític, durant més de 30000 anys. És una de les coves incloses dins de la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des de juliol de 2008, dins del lloc «Cova d'Altamira i art rupestre paleolític del Nord d'Espanya» (en anglès, Cave of Altamira and Paleolithic Cave Art of Northern Spain).
Es troba al costat del barri de Tarriba, (een el municipi de San Felices de Buelna) i s'hi han trobat restes que pertanyeren als neandertals i als cromanyons. El que la fa peculiar és que només compta amb gravats, sense cap mena de puntura. En l'abric exterior s'hi troben les representacions rupestres més antigues que es coneixen a la cornisa cantàbrica, datades de l'època aurinyacià. Hi destaca un cavall gravat amb molta profunditat, i encara que avui dia han desaparegut, hi havia fins a principis de segle XX representacions de bisons, cavalls, cérvols... que s'han conservat en fotografies.
A la zona interior, a partir dels 60 metres de profunditat, en diferents sales s'hi troben representacions de bòvids, cèrvids, cabres i fins i tot un ren, totes elles gravades amb els dits sobre l'argila o amb un burí a la roca. Una bona quantitat d'aquestes representacions serien característics del magdalenià superior. A la zona on acaba la cova hi ha representacions antropomòrfiques.

## Referències

* ↑ «Cave of Altamira and Paleolithic Cave Art of Northern Spain» (en anglès). UNESCO Culture Sector, 17-02-2013.
# Cova de Gomereta - Sa Quintana

La cova de Gomereta - Sa Quintana o cova de Gomereta - Ses Cases és una cova artificial prehistòrica situada a la tanca anomenada Sa Quintada, al costat de les Cases de la possessió de Gomereta del municipi de Llucmajor, Mallorca.
És una cova que presenta un accés complicat perquè hi ha abocat molta pedra petita. A l'interior, que té una altura d'uns 3 m, s'ha aixecat una paret seca d'1 m d'alçària que recorre tota la cova en sentit transversal. La resta es presenta espaiat i net.

## Referències

* ↑ «Coordenades a Esconatura.com».
* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 58. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom VI» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 14 [Consulta: 1r gener 2013].
# Cova de Gorham

La Cova de Gorham és una cova marina situada en el territori britànic d'ultramar de Gibraltar,és considerada com una de les darreres morades conegudes dels neandertals a Europa. La Cova de Gorham dona nom al complex de la cova de Gorham, que és una combinació de quatre coves diferents de tal importància que es combinen en un Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2016. Les altres tres coves són la cova Vanguard, Hyaena Cave, i la cova de Bennett.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Gorham's Cave Complex» (en anglès). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Coësmes

Coësmes (en bretó Koem) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.311 habitants.

## Demografia

Evolució de la població (INSEE) :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1405 | - | 1447 | 1600 | - | - | - | - | 1627 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | - | - | - | 1895 | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1666 | - | - | - | 1519 | - | - | 1319 | - |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1251 | 1191 | 1087 | 1035 | 1078 | 1073 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1944-1965 | Marcel Girard |
| 1965-1977 | Henri Cherruault |
| 1977-2005 | Paul David |
| 2005-2008 | Michel Heude |
| 2008- | Luc Gallard |
# Daniel Ramón Vidal

Daniel Ramón Vidal és un biòleg valencià. Es llicencià en biologia a la Universitat de València. En 1988 es va doctorar amb premi extraordinari al departament de genètica molecular de l'empresa Antibióticos SA. S'ha especialitzar en la biotecnologia dels aliments.
De 1988 a 1989 va ser professor ajudant en el Departament de Microbiologia de la Universitat de València, de 1991 a 1994 fou investigador al Departament de Genètica de la Universitat Agrícola de Wageningen (Països Baixos) i de 1995 a 1996 fou científic investigador en l'Institut de Agroquímica i Tecnologia d'Aliments (IATA) del Consell Superior d'Investigacions Científiques. De 1996 a 2001 fou coordinador Nacional de Ciència i Tecnologia d'Aliments del CSIC, i de 2001 a 2002 fou el Coordinador Regional del CSIC de la Comunitat Valenciana. Des de 2002 és catedràtic de tecnologia d'aliments en la Universitat de València. Actualment és Professor de Recerca del CSIC i dirigeix l'empresa biotecnològica Biópolis S.L. el soci majoritari de la qual és el CSIC.
En 2007 va rebre el Premi Nacional d'Investigació Juan de la Cierva. També ha rebut el Premi Internacional Hipòcrates i la Medalla de al Foment de la Invenció de la Fundació García Cabrerizo. En 2018 forma part del jurat dels Premis Rei Jaume I.

## Llibres

* Els gens que mengem: la manipulació genètica dels aliments Alzira : Bromera, 1997. ISBN 84-7660-319-3
* Clonaje del gen de la isopenicilina N sintetasa de "Aspergillus nidulans" València : Servicio de Publicaciones, Universitat de València, 1987. ISBN 84-370-0332-6

## Referències

* ↑ Currículum
* ↑ "Los transgénicos son los alimentos más seguros y además son ecológicos", Entrevista a la Revista Consumer
* ↑ Daniel Ramón Vidal, una fructífera carrera investigadora vinculada al sector empresarial Arxivat 2018-02-04 a Wayback Machine., a madrimasd.org
* ↑ «Un buen uso de la tecnología no nos va a ayudar a ser menos individualistas» elcomercio.es
* ↑ «DANIEL RAMÓN VIDAL, JURADO DE LOS PREMIOS REY JAIME I DE NUEVAS TECNOLOGÍAS 2016». Arxivat de l'original el 2018-02-04. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Enllaços externs

«Obra de Daniel Ramón Vidal» a Dialnet.
* Articles de Daniel Ramón a El País
* Conferencia de Daniel Ramón Vidal, experto en Biotecnología de Alimentos, Universitat Pablo Olavide
# Cranc de pinces roges

El cranc de pinces roges (Parasesarma bidens) és una espècie de crustaci decàpode de la família dels gràpsids. És un cranc molt comú als estuaris del Japó, Tailàndia, Singapur, Hong Kong i Corea del Sud. Esta espècie és molt popular perquè és utilitzada pels aficionats als aquaris ornamentals.

## Característiques

Arriba a l'etapa adulta en vuit mesos i té una vida mitjana d'entre dos i quatre anys. El diàmetre del seu cos està entre 2 i 4 cm i la seua coloració va des del roig fosc fins al marró vermellejat també fosc exceptuant les seues pinces que tenen un color roig brillant que li dona el seu nom comú. La diferenciació sexual és molt fàcil, ja que les femelles presenten unes pinces molt més menudes i allargades que els mascles.

## Història natural

És un cranc que fa una vida amfíbia passant la majoria de la vida completament submergit a aigües salobres. És omnívor carronyaire que menja pràcticament qualsevol cosa que cau a les seues pinces, si bé una dieta que barreja plantes i animals dona un major creixement i millor salut de l'animal.
La seua reproducció en captivitat és molt complicada a causa del fet que la femella transporta els ous al seu abdomen durant tres setmanes buscant aigües salades-salobres on els ous es desclouen amb unes condicions molt específiques, per la qual cosa quasi el 100% dels exemplars utilitzats per aquaròfils són exemplars capturats al seu hàbitat natural, ja que la seua cria és molt cara i poc viable econòmicament.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Parasesarma bidens (De Haan, 1835 [in De Haan, 1833-1850)]». [Consulta: 25 setembre 2021].
# Cresques

Cresques és el nom dels següents personatges:
* Cresques Abraham, cartògraf jueu mallorquí del segle xiv autor de l'Atles català (1375), juntament amb el seu fill Jafudà Cresques
* Hasdai Cresques, rabí jueu barceloní dels segles xiv i xv, reconegut filòsof i halaquista
* Jafudà Cresques, cartògraf jueu dels segles xiv i xv, fill de Cresques Abraham, també conegut amb el nom de Jaume Ribes
* Vidal de Qislad Cresques
# Danse serpentine par Mme Bob Walter

Danse serpentine par Mme Bob Walter és una pel·lícula francesa muda dirigida per Alice Guy, estrenada el 1897. Produïda per Société L. Gaumont et compagnie, dura uns 2 minuts.

## Sinopsi

Una imitadora de Loïe Fuller interpreta la coreografia de la dansa serpentina.

## Anàlisi

Moltes danses serpentines es van gravar en els primers dies de les pel·lícules, inclosa Annabelle Serpentine Dance, interpretada el 1894 per William Kennedy Dickson, després aquesta versió dirigida per Alice Guy, i una altra, dirigida el 1902 per la mateixa Alice Guy: Lina Esbrard, Danse serpentine.

## Repartiment

* Mme Bob Walter: La dansaire

## Producció

* La datació de 1897 i l'atribució a Alice Guy es proposen al llibret del conjunt de DVD Le cinéma premier 1897-1913 volum 1, publicat per Gaumont el 2008.
* La pel·lícula es va projectar especialment al Festival de Cinema de La Rochelle el 2018.

## Referències

* ↑ Gaumont: Le cinéma premier 1897-1913. Volume 1 per Donald McWilliams
* ↑ Danse serpentine al web del Festival de La Rochelle
# Cúmul de Centaure

El cúmul de Centaure (Abell 3526) és un grup de centenars de galàxies, situades aproximadament 170 milions d'anys llum de distància en la constel·lació de Centaure. La galàxia més brillant membre és la galàxia el·líptica NGC 4696 (~ 11 m). Cúmul de Centaure comparteix el seu supercúmul, el supercúmul Hidra-Centaure, amb el cúmul d'Hidra Abell 3565, Abell 3574 i Abell 3581.
El grup es compon de dos diferents subgrups de galàxies amb diferents velocitats. Cen 30 és el subgrup principal que conté NGC 4696 Cen 45 es mou a 1500 km/s respecte a Cen 30, i es creu que és la fusió amb el grup principal.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://nedwww.ipac.caltech.edu/.
* 1 2 George Ogden Abell «A catalog of rich clusters of galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 01-05-1989, pàg. 1–138. DOI: 10.1086/191333.
* ↑ Lucey J. R.; Currie M. J.; Dickens R. J. «The Centaurus cluster of galaxies. II - The bimodal velocity structure». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 221, 1986, pàg. 453–472. Bibcode: 1986MNRAS.221..453L. DOI: 10.1093/mnras/221.2.453.
# DKK

DKK té els següents significats:
* Dansk Kennel Klub, club de criadors de gossos de Dinamarca
* Deutsches Klima-Konsortium, federació d'organitzacions d'estudi del clima d'Alemanya
* DKK també és el codi ISO 4217 de la corona danesa, moneda oficial de Dinamarca
* DKK també és el codi de la UCI del Designa Køkken, equip ciclista de Dinamarca
# DKV

* Per a altres significats, vegeu «DKV Joventut».
DKV Seguros és una companyia d'assegurances de salut filial a Espanya de la multinacional ERGO Insurance Group. Segons la mateixa empresa el 2011 tenia un volum de facturació de 625 milions d'euros.

## Patrocinis i mecenatges

Com moltes altres organitzacions privades desenvolupen activitats més enllà de la producció de béns i serveis per a l'obtenció de beneficis en el marc del que s'ha vingut a anomenar la responsabilitat social corporativa. En aquest sentit DKV creà la fundació Integralia per a la integració social de persones amb discapacitat.
Amb motiu de l'obertura de l'Hospital de Dénia-Marina Salut de València, es va començar a gestar un projecte que pretenia apropar l'art a la ciutadania en aquest centre de salut. La col·lecció d'art inclou noms d'artistes com Sergio Barrera, Juan Olivares, Ramon Roig, Carolina Ferrer, Ximo Amigó o María Zárraga. La col·lecció -encara en formació- es nodreix d'obres d'artistes espanyols al voltant dels 40 anys, amb pes específic en artistes del País Valencià.
L'empresa també és responsable de la creació de la Càtedra de Salut amb la Facultat de Belles Arts de la Universitat Politècnica de València, el concurs FreshArt i FreshArt Kids i del programa Artèria.

## Referències

* ↑ https://www.dkvseguros.com/ca/informacio_corporativa/dkv_a_espanya/qui_som# Arxivat 2014-02-27 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.fundacionintegralia.org/inicio.asp?menu=1,1,5 Arxivat 2014-02-23 a Wayback Machine.
* ↑ Alsina, Mercè «L'Art de col·leccionar: Col·leccionisme corporatiu». Revista Bonart, 163, Febrer-març 2014, pàg. 22-23 [Consulta: 12 febrer 2014].
* ↑ Càtedra
# DeWanda Wise

DeWanda Wise (Jessup, 30 de maig de 1984) és una actriu estatunidenca. És la protagonista de la sèrie creada per l'Spike Lee She's Gotta Have It, emesa a la plataforma Netflix, on interpreta el personatge de Nola Darling. La sèrie és una versió contemporània de la pel·lícula homònima de 1986.

## Biografia

Wise va néixer a Baltimore i està casada des de l'any 2009 amb l'actor Alano Miller.

## Principals treballs

* Shots fired (2017)
* Underground (2017)
* She's Gotta Have It (2017)
* Someone Great (2019)

## Referències

* ↑ «Baltimore actress to star in Spike Lee's 'She's Gotta Have It' Netflix series; Maryland musicians to be featured». Baltimore Sun. Arxivat de l'original el 11 d’octubre 2018. [Consulta: 13 juliol 2017].
* ↑ Andreeva, Nellie. «‘She’s Gotta Have It’: DeWanda Wise Is Nola Darling In Netflix Series». Deadline, 14-10-2016. [Consulta: 13 juliol 2017].
* ↑ «10 Photos That Prove Married 'Underground' Stars Alano Miller and DeWanda Wise's Love Is Everything» (en anglès). Essence.com.
* ↑ «'Underground' Star Alano Miller Can't Get Enough Of His Wife DeWanda Wise's Beauty» (en anglès). Essence.com.
# De Aetatibus Mundi Imagines

De Aetatibus Mundi Imagines és un quadern de dibuix literari i pictòric. L'autor del manuscrit i pintor de les imatges va ser Francisco de Holanda qui ho va començar l'any 1545. S'allotja a la Biblioteca Nacional d'Espanya a Madrid amb el número de catàleg: bdh0000137315. Té en total 89 pàgines i a la portada en lletres majúscules i daurades hi ha la inscripció[GLORIA TIBI / IN OMNIBUS.
Francisco de Holanda va néixer i va morir a Lisboa (1517-1584) fill del també miniaturista Antonio de Holanda un immigrant neerlandès. Va ser un gran humanista que es va dedicar a diverses arts fent aportacions importants durant el renaixement tant a Espanya com a Portugal. L'any 1540 després d'haver recorregut gran part d'Itàlia, va abandonar Roma per tornar a Lisboa. Allà l'any 1540 va començar el llibre De Aetatibus Mundi Imaginis amb el que pretenia realitzar una crònica del món en sis edats, començant pels dibuixos dels set dies de la Creació, a on el relat del Gènesi es mescla amb les idees de Plató. El llibre, que consta de 164 dibuixos, sembla probable que el mateix Francisco de Holanda l'hi regalés a Felip II d'Espanya el 1582 a Lisboa, després de la seva proclamació com a rei de Portugal.
Per l'abril de 2016, el llibre «De Aetatibus Mundi Imaginis» va ser seleccionat com una de les quinze obres artístiques més importants d'Espanya pel projecte Europeana.

## Referències

* ↑ «De Aetatibus Mundi Imagines» (en castellà). Catàleg BNE. [Consulta: 8 maig 2016].
* ↑ Bury, JB. «Francisco de Holanda and His Illustrations of th Creation» (en inglès). JSTOR. [Consulta: 8 maig 2016].
* 1 2 «De Aetatibus Mundi Imagines. Francisco de Hollanda». europeana.eu. [Consulta: 8 maig 2016].
* ↑ «España, país destacado esta semana en Europeana» (en castellà), 06-05-2016. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Europeana collections» (en inglès). Europeana pro). [Consulta: 8 maig 2016].

## Enllaços externs

* Digitalitzat per la Biblioteca Nacional de España