OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vela als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - 6 metres

Vela als  Jocs Olímpics d'estiu de 1908 :
| 6 metres | open |
| 7 metres | open |
| 8 metres | open |
| 12 metres | open |
| < 1900 1912 > ||||||
Els 6 metres va ser una de les quatre proves de vela que es van disputar al camp de regates de Ryde durant els Jocs Olímpics de Londres de 1908. Hi van prendre part 15 navegants repartits ens cinc vaixells, que representaven a 4 països. Es disputà entre el 27 i el 29 de juliol de 1908.

## Normativa

La competició constava de tres regates i el vencedor era l'embarcació que aconseguia més victòries. Si cada regata era guanyada per un vaixell diferent s'atorgaven tres, dos i un punt segons la posició aconseguida (1r, 2n i 3r), mentre a partir de la quarta posició no es rebia cap punt; sent el vencedor final el vaixell amb més punts. Si es mantenia l'empat s'havia de disputar una regata extra entre els vaixells implicats per decidir la posició final.

## Resultats finals

L'equip Dormy fou el clar dominador en guanyar les dues primeres regates i assegurar-se la victòria final. El Zut fou segon gràcies a la victòria en la tercera regata, mentre el Guyoni fou tercer.
| Pos. | Vaixell | Tripulació | Victòries | Punts Totals | 1a regata | 1a regata | 1a regata | 2a regata | 2a regata | 2a regata | 3a regata | 3a regata | 3a regata |
| Pos. | Vaixell | Tripulació | Victòries | Punts Totals | Pos. | Temps | Punts | Pos. | Temps | Punts | Pos. | Temps | Punts |
| | Dormy Regne Unit | Gilbert Laws Thomas McMeekin Charles Crichton | 2 | 7 | 1r | 3h 52' 14" | 3 | 1r | 4h 17' 23" | 3 | 3r | 4h 19' 33" | 1 |
| | Zut Bèlgica | Léon Huybrechts Louis Huybrechts Henri Weewauters | 1 | 4 | 3r | 3h 56' 20" | 1 | 4t | 4h 19' 17" | 0 | 1r | 4h 13' 46" | 3 |
| | Guyoni França | Henri Arthus Louis Potheau Pierre Rabot | 0 | 4 | 4t | 4h 03' 21" | 0 | 2n | 4h 17' 55" | 2 | 2n | 4h 15' 16" | 2 |
| 4 | Sibindi Regne Unit | John Leuchars William Leuchars Frank Smith | 0 | 3 | 2n | 3h 54' 06" | 2 | 3r | 4h 18' 19" | 1 | 4t | 4h 19' 47" | 0 |
| 5 | Freja Suècia | Karl-Einar Sjögren Birger Gustafsson Jonas Jonsson | 0 | 0 | 5è | 4h 24' 00" | 0 | 5è | 4h 36h 48" | 0 | 5è | 4h 59' 51" | 0 |

## Referències

* 1 2 (ed.) Theodore Andrea Cook. The Fourth Olympiad, Being the Official Report (PDF). Londres: British Olympic Association, 1908. Arxivat 2013-01-16 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) Sailing at the 1908 London Summer Games Arxivat 2016-07-20 a Wayback Machine. a Sports-reference.com
# Torre dels Màrtirs (Benicarló)

La torre dels Màrtirs de Benicarló, a la comarca del Baix Maestrat, són unes poques restes d'una antiga torre de vigilància que se situen en les proximitats de l'ermita del mateix nom, i del poblat iber fortificat “Puig de la Nau”, que se situen en el cim del turó conegut com a Puig de la Nau, d'uns 160 metres d'altitud. Les restes estan catalogades, de manera genèrica Bé d'Interès Cultural, amb codi: 12.03.027-011.
Es tracta d'una torre de vigilància de la qual no es té cap documentació pel que resulta bastant complexa la seva datació. Presentant un lamentable estat d'abandó i ruïna.

## Referències

* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=403.
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://www.monumentalnet.org/castellon/benicarlo/benicarlo/torre_de_los_martires/index.php Arxivat 2016-02-03 a Wayback Machine.
* ↑ Castillos, Torres y Fortalezas de la Comunidad Valenciana. Editorial Prensa Valenciana S.A. 1995Pág.245
# Copa del Món de ciclisme de 1990

La Copa del Món de ciclisme de 1990 fou la 2a edició de la Copa del Món de ciclisme.

## Calendari

| Data | Cursa | País | Vencedor | Equip |
| 17 de març | Milà-Sanremo | Itàlia | Gianni Bugno | Chateau d'Ax |
| 1 d'abril | Tour de Flandes | Bèlgica | Moreno Argentin | Ceràmica Ariostea |
| 8 d'abril | París-Roubaix | França | Eddy Planckaert | Panasonic |
| 15 d'abril | Lieja-Bastogne-Lieja | Bèlgica | Eric van Lancker | Panasonic |
| 21 d'abril | Amstel Gold Race | Països Baixos | Adri van der Poel | Weinmann |
| 29 de juliol | Wincanton Classic | Regne Unit | Gianni Bugno | Chateau d'Ax |
| 11 d'agost | Clàssica de Sant Sebastià | Espanya | Miguel Indurain | Banesto |
| 19 d'agost | Campionat de Zuric | Suïssa | Charly Mottet | R.M.O. |
| 30 d'agost | Gran Premi de les Amèriques | Canadà | Franco Ballerini | Del Tongo |
| 26 de setembre | Gran Premi de la Libération | Països Baixos | TVM | TVM |
| 14 d'octubre | París-Tours | França | Rolf Sörensen | Ceràmica Ariostea |
| 20 d'octubre | Giro de Llombardia | Itàlia | Gilles Delion | Helvetia-La Suisse |
| 27 d'octubre | Final de la Copa del Món (Lunel) | França | Erik Breukink | PDM |

## Classificacions finals
### Individual

| Posició | Ciclista | Equip | Punts |
| 1 | Gianni Bugno | Chateau d'Ax | 133 |
| 2 | Rudy Dhaenens | PDM | 99 |
| 3 | Sean Kelly | PDM | 94 |
| 4 | Franco Ballerini | Del Tongo | 89 |
| 5 | Gilles Delion | Castorama | 82 |
| 6 | Claudio Chiappucci | Amica Chips | 78 |
| 7 | Steve Bauer | Motorola | 68 |
| 8 | Thomas Wegmuller | Festina | 67 |
| 9 | Rolf Sørensen | Landbouwkrediet | 66 |
| 10 | Federico Etxave | CLAS-Cajastur | 65 |

### Equips

| Posició | Equip | Punts |
| 1 | PDM | 92 |
| 2 | Helvetia | 77 |
| 3 | Panasonic | 59 |
| 4 | Ceramiche Ariostea | 55 |
| 5 | Weinmann | 52 |

## Enllaços externs

* Resultats de la Copa del Món de ciclisme de 1990 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Classificaó individual i per equips a memoire-du-cyclisme.net
# Sense títol (Malèvitx)

Sense títol és una pintura a l'oli sobre tela realitzada per Kazimir Malèvitx el 1916. El quadre forma part de l'etapa suprematista del pintor.

## Història

Kazimir Malèvitx va proposar l'estil reductiu i abstracte del suprematisme com a alternativa de formes artístiques anteriors, que considerava inapropiat a la seva pròpia època. Va observar com les proporcions de les formes en l'art del passar corresponien amb les dels objectes de la natura, que es determinen segons les seves funcions. En oposició a això, va proposar un art auto-referencial en què la proporció, l'escala, el color i la disposició obeïen lleis intrínseques i no utilitàries. Malèvitx considerava que les seves formes no objectives eren reproduccions de sensacions purament afectives que no guardaven cap relació amb fenòmens externs. Va rebutjar convencions com la gravetat, la clara orientació, la línia horitzontal o els sistemes de perspectiva.
Les unitats de Malèvitx estan desenvolupades a partir de la línia recta i la seva extensió bidimensional, el pla, i estan constituïts per àrees que es contrasten amb colors no modelats, distingits per diversos efectes de textura. L'orientació diagonal de formes geomètriques crea ritmes a la superfície de la tela. La superposició d'elements i les seves relacions d'escales diferents sobre un fons blanc proporcionen un sentit d'espai indefinidament extensiu. Tot i que l'organització de formes pictòriques no es correspon amb la dels subjectes tradicionals, hi ha diversos principis que regulen el quadre internament. En aquesta obra l'atracció i la repulsió magnètica semblen dictar el moviment lent de rotació de les parts.

## Referències

* ↑ «Untitled» (en anglès). Guggenheim Museum. Lucy Flint. [Consulta: 14 febrer 2016].
# Jardim

Jardim és una ciutat de l'estat brasiler de Mato Grosso do Sul. El 2020 tenia 26.328 habitants. Es troba al marge esquerre del riu Miranda i és coneguda per la seua riquesa natural i per les seues atraccions turístiques, com el parc nacional de la Serra da Bodoquena.
La història de Jardim es remunta al segle xix, quan la regió era habitada per tribus indígenes. En el segle XX, la zona va començar a ser colonitzada per colonitzadors que van arribar des de les regions veïnes. El desenvolupament de la ciutat es va accelerar amb la construcció de la carretera BR-060, que connecta la regió amb altres parts del país.
Hui en dia, Jardim és una ciutat amb una economia basada principalment en la producció agropecuària, especialment la producció de soja i bestiar boví. La ciutat també té un petit sector turístic, gràcies a la seva ubicació en una zona de gran bellesa natural. El turisme es centra principalment en l'observació d'aus i la pràctica d'esports nàutics al riu Miranda.
Jardim té una estructura urbana moderna, amb bons serveis públics i una àmplia oferta cultural. La ciutat té diverses institucions educatives i centres de salut, així com també una biblioteca pública i un museu d'història local. La ciutat celebra diverses festes i esdeveniments culturals al llarg de l'any, com ara la Fira Agropecuària de Jardim i el Festival de la Cançó de Jardim.
# Carles de França

Carles de França és el nom dels següents personatges:
* Carles de França (duc de Berry) (Versalles, 1686 - Marly, 1714), príncep de França, duc de Berry, d'Alençon i d'Angulema
* Carles I de França (742 - Aquisgrà, 814), rei dels francs (768 - 814), dels llombards (774 - 814) i emperador d'Occident (800 - 814)
* Carles II de França (Frankfurt del Main, Sacre Imperi, 823 - Avrieux, França, 877), rei de França (840-877), Emperador d'Occident, Rei d'Itàlia i comte de Provença (875-877)
* Carles III de França dit el Simple (879-929), rei de França (893 -923)
* Carles IV de França dit el Bell (Clermont, 1295 - Vincennes, 1328), rei de França i Navarra (1322-1328)
* Carles V de França dit el Prudent (Vincennes, 1337 - Beauté-sur-Marne, 1380), regent de França (1356-1360) i rei de França (1364-1380)
* Carles VI de França dit el Ben Estimat o el Boig (París, 1368 - 1422), rei de França (1380-1422)
* Carles VII de França dit el Victoriós o el Ben Servit (París, 1403 – 1461), rei de França (1422-1461)
* Carles VIII de França dit l'Afable (Amboise, 1470 - 1498), rei de França (1483-1498)
* Carles IX de França (Saint-Germain-en-Laye, 1550 - Vincennes, 1574), Duc d'Orleans (1550-1560) i rei de França (1560-1574)
* Carles X de França (Versalles, 1757 - Goritz, Il·líria, 1836), rei de França i de Navarra i copríncep d'Andorra (1824 - 1830)
* Carles Ferran de França (Versalles, 1778 - París, 1820), Príncep de França
* Carles-Orland de França (Plessis-lez-Tours, 1492 - Amboise, 1495), delfí de França
# Cornelis Lely

Cornelis Lely (Amsterdam, 23 de setembre de 1854 - La Haia, 22 de gener de 1929) va ser un enginyer civil neerlandès i polític. Va ser governador de Surinam entre el 1902 i el 1905. Va ser enviat a Surinam pels Països baixos per buscar-hi or en aquell moment colònia neerlandesa. Als Països Baixos va dissenyar l'Afsluitdijk, un dic que connecta el nord d'Holanda Septentrional amb la província de Frísia, tot tancant l'IJsselmeer, separant-lo del Mar de Wadden. La ciutat de Lelystad fou anomenada en honor de Lely.

## Referències

* ↑ «Cornelis Lely, hoe de zee verdween» (en neerlandès). Oneindig Noord-Holland. [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Portret Cornelis Lely - Architect van de Afsluitdijk» (en neerlandès). Museum Vereniging. [Consulta: 21 desembre 2022].
# Smimou

Smimou (àrab: سميمو, Smīmū; amazic estàndard marroquí: ⵙⵎⵉⵎⵓ, Smimu) és una comuna rural de la província d'Essaouira, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.026 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Pleuron

Pleuron (Πλευρών) és el nom de dues ciutats d'Etòlia, Pleuron Vella i Pleuron Nova, el territori de les quals fou anomenat Pleurònia.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Pleuron». A: Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood (en anglès). Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Torre medieval (Puçol)

La Torre Medieval de Puçol, és un monument registrat com a Bé d'Interès Cultural, amb el codi 46.13.205-005 a la Direcció General de Patrimoni Cultural, de la Conselleria de Turisme, Cultura i esport de la Generalitat Valenciana; està situada al municipi del mateix nom, a la comarca de l'Horta Nord, de la província de València.

## Descripció

La torre de Puçol data del segle XIV i actualment forma part d'altres edificis que la tapen en part. Se situa al nucli antic de la població i es va construir amb la finalitat de defensar i vigilar la localitat davant possibles atacs. La seva fàbrica és de pedra, teula i maó de fang. Té forma de prisma, de base quadrangular i les seves dimensions són aproximadament 5,5 metres d'ample per uns 10 d'alt.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=841
* ↑ http://va.comunitatvalenciana.com/on-anar/valencia-terra-i-mar/pucol/monument/torre-talaia
# Cornelis Springer

Cornelis Springer (Amsterdam, 1817 – Hilversum, 1891) fou un pintor neerlandès de paisatges.

## Biografia

Cornelis Springer va ser alumne del seu pare —el fuster Willem Springer (1778 – 1857)—, de Hendrik Gerrit ten Cate, Kasparus Karsen i Jacobus van der Stok. Es convertí en membre del col·lectiu de pintors d'Amsterdam Felix Meritis i el 1847 va guanyar una medalla d'or per a una pintura de l'interior d'una església. El 1865 se'l condecorà amb l'Orde de Leopold i el 1878 se'l convidà, juntament amb Jozef Israëls, a aconsellar el Ministeri Neerlandès d'Afers Públics sobre la planificació del Rijksmuseum. És conegut per les seves aquarel·les, aiguaforts i dibuixos, especialment de vistes i escenes quotidianes que va esbossar mentre viatjava arreu del país.
El seu fill, Leonard Springer, es convertiria en un arquitecte paisatgista.

## Galeria d'imatges

* Port de Middelburg (1859), conservat al Museu Teyler
* L'Athenaeum Illustre a l'Oudezijds Voorburgwal d'Amsterdam (1879), conservat al Museu Teyler
* Església de Sint-Michaëlskerk de Zwolle (1862)
* Sint-Maartenskerk, Zaltbommel
* Vista d'una ciutat al llarg del Rin (1841)

## Referències

* 1 2 3 «Cornelis Springer» (en neerlandès). Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie.

## Enllaços externs

* Cornelis Springer a artnet (anglès)
# Sil

«Sil» té aquests significats:
* Biografies:
** Sil (cognom), cognom romà
** Gai Albuci Sil, retòric romà
** Marc Sergi Sil, besavi de Catilina.
* Geografia: Riu Sil.
* Llengües: Codi SIL, codi de tres lletres assignats a les llengües per SIL International.
# Pintor de Delos

El Pintor de Delos fou un pintor grec d'atuells que va treballar a Atenes a la fi del segle vi abans de la nostra era.
Fou un dels primers pintors de cílixs de figures roges que estigueren actius més o menys al mateix temps que l'anomenat grup pioner de l'estil de figures vermelles. Igual que els altres pintors de copes, el Pintor de Delos no provà pas les possibilitats de la nova tècnica amb la mateixa profunditat que els representants del grup pioner, per la superfície de treball comparativament més petita de les copes -tant la interior (tondo) com les dues superfícies externes- però així i tot va contribuir a l'èxit del nou estil. Pintà sobretot copes bilingües, amb el tondo normalment decorat en negre i els costats externs en roig, així com copes de figures totes vermelles de tipus C. És un dels millors pintors de segona categoria i el seu mètode de treball lineal recorda els mestres Olto i Fidipos. El seu tondo de figures negres està molt ben fet. El seu nom no ens ha pervingut pas, per la qual cosa John Beazley el distingí amb un nom convencional, a partir d'un cílix de la col·lecció del Museu Arqueològic de Delos. Beazley també considerà que les obres del Pintor de Delos podrien ser les primeres obres del Pintor d'Evèrgides.

## Vegeu també

* Ceràmica àtica de figures vermelles.

## Referències

* ↑ «Arachne». [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ «201559, ATHENIAN, Delos, Archaeological Museum, 652». [Consulta: 1r juny 2024].
# Jaume Bauçà Coll

Jaume Bauçà Coll, "Barona", és entrenador professional de futbol i exjugador del RCD Mallorca.

## Trajectòria

Bauçà va néixer el 15 de febrer de 1959 a Sineu. Va cursar estudis de magisteri i ha exercit durant anys de mestre d'escola. Està casat amb qui va ser nedadora professional Antònia Real.
Bauçà va defensar els colors del Real Mallorca com a futbolista durant dues temporades. Entre l'any 1992 i l'any 1995 va ser tècnic del primer equip del Real Mallorca, quan aquest militava encara a segona divisió, i el metge i copropietari de la Policlínica Miramar, Miquel Dalmau Diana (també sineuer) n'era el president. Posteriorment va exercir com a entrenador del Club Esportiu Constància d'Inca (en tercera divisió) durant diverses temporades. La temporada 2005-2006 Bauçà entrena un equip serbi, el FK Smederevo (Futbol Club Smederevo), al que aconsegueix mantenir en primera divisió sèrbia. L'estiu del 2006 Bauçà torna al Real Mallorca, per exercir d'entrenador del Real Mallorca B (juntament amb el també exmallorquinista Vicente Engonga) en principi fins al juny del 2008.
# Carretera y manta

Carretera y manta és una pel·lícula espanyola de comèdia d'estil "road movie" dirigida el 2000 per Alfonso Arandia i protagonitzada per Carmen Maura i Eduardo Noriega.

## Argument

Luis és un executiu hipocondríac que viatja amb la seva xicota Marta, que és metgessa avorrida i insatisfeta. Ambdós són segrestats per una parella, Concha i Félix, que volen passar a França amb cotxe. Concha, una simple cuinera, ha convençut el seu marit Félix, que es troba de permís penitenciari, de fugir per marxar al Brasil i muntar-hi un restaurant.

## Repartiment

* Carmen Maura - Concha
* Eduardo Noriega - Luis
* Natalia Verbeke - Marta
* Jordi Bosch - Félix
* Ramón Barea - Mikel
* Joseba Apaolaza - Policia Municipal
* Anartz Zuazua - Gasoliner

## Recepció

Malgrat no assolir gaire èxit en públic i crítica Carmen Maura va obtenir el Fotogramas de Plata a la millor actriu de cinema de 2000 i Noriega fou nominat al Fotogramas de Plata al millor actor de cinema.

## Referències

* ↑ Carretera y manta a decine21.com
* ↑ Carretera y manta a Fotogramas
* ↑ Carretera y manta a ejercicioanatomico.blogspot
* ↑ Javier Bardem y Carmen Maura, los más votados de 'Fotogramas', El País, 27 de febrer de 2001
# Concert per a trompeta (Weinberg)

El Concert per a trompeta en si bemoll major, op. 94, vas ser compost per Mieczysław Weinberg entre 1966 i 1967. Es va estrenar a la Sala Gran del Conservatori de Moscou el 6 de gener de 1968 per Timofei Dokxitser i l'Orquestra Filharmònica de Moscou dirigida per Kiril Kondraixin.

## Moviments

Amb una durada de 22 minuts, consta de tres moviments, els dos darrers es toquen seguits:
* I Études (Allegro molto)
* II Épisodes (Andante)
* III Fanfares (Andante—Allegro)

## Referències

* ↑ Whitehouse, Richard. «Ressenya del disc» (en anglès). Naxos. Arxivat de l'original el 4 d’abril 2022. [Consulta: 26 novembre 2021].

## Bibliografia

* Fanning, David. Mieczysław Weinberg. In Search of Freedom (en anglès). Segona. Hofheim: Wolke Verlag, 2019. ISBN 978-3-95593-050-9.
# Smoking Room

Smoking Room és una pel·lícula espanyola de 2002 el guió i la direcció de la qual va ser obra de Julio D. Wallovits i Roger Gual, que furga en les misèries del món laboral. Va ser la pel·lícula amb la qual Gual es va donar a conèixer i amb la qual va obtenir diversos premis i reconeixements tant en l'àmbit nacional com internacional. S'ha subtitulat al català.

## Argument

La sucursal espanyola d'una empresa americana es veu obligada a prohibir el tabac a les seves oficines. Els qui vulguin fumar en horari laboral hauran de fer-ho al carrer. Ramírez (Eduard Fernández), un dels empleats, comença a reunir signatures perquè s'utilitzi un despatx desocupat com a sala de fumadors. En principi, tots semblen estar d'acord, però a l'hora de la veritat posaran tot tipus d'excuses per a no figurar en aquesta llista; en canvi, cap tindrà problemes per a inscriure's en una altra, la de l'equip que jugarà un partit de futbol contra els empleats d'una altra oficina.

## Repartiment

* Eduard Fernández - Ramírez
* Juan Diego - Sotomayor
* Ulises Dumont - Armero
* Pep Molina - Gómez
* Francesc Orella - Martínez
* Francesc Garrido - Fernández
* Manuel Morón - Rubio
* Antonio Dechent - Enrique
* Chete Lera - Puig
* Vicky Peña - Marta
* Juan Loriente - Coral
* Miguel Ángel González - El Missatger
* Vivi Lepori - La entrevistada

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Resultat |
| 2002 | Premis de Cinema de Barcelona | Més ben Director | Guanyadora |
| 2002 | Premis Butaca | Millor pel·lícula catalana | Nominada |
| 2002 | Premis Butaca | Millor actor (Eduard Fernández) | Guanyadora |
| 2002 | Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary | Esment Especial | Guanyadora |
| 2002 | Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary | Crystal Globe | Nominada |
| 2002 | Premis del Cinema Europeu | European Discovery of the Year | Nominada |
| 2002 | Festival de Màlaga | Biznaga de Plata. Premi Especial del Jurat | Guanyadora |
| 2002 | Festival de Màlaga | Premi a la millor interpretació masculina (al conjunt d'actors) | Guanyadora |
| 2003 | Premis ADIRCAE | Best First Work | Guanyadora |
| 2003 | Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics | Millor Guió Original | Nominada |
| 2003 | Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics | Premi Revelació | Guanyadora |
| 2003 | Premis Goya | Al millor guió original | Nominada |
| 2003 | Premis Goya | Millor director novell | Guanyadora |

## Bibliografia

* "Smoking room" (2002), de J.D. Wallovits y Roger Gual de Marta Sanz. A: Miradas para un nuevo milenio: fragmentos para una historia futura del cine español / coord. por Hilario Jesús Rodríguez Gil, 2006, ISBN 84-87153-87-9, págs. 365-366

## Referències

* ↑ 'Smoking room' hurga en las miserias de la oficina, El País, 14 de juny de 2002
* ↑ «Smoking Room». Goita què fan ara. [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ Smoking Room a Fotogramas
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2002». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-10-30. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ Smoking Room, al web dels premis Goya
# Pomacentrus caeruleus

Pomacentrus caeruleus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental (començant a Durban) fins a les Maldives.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.