OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manolón, conductor de camión

Manolón, conductor de camión es un personatge fictici i una sèrie de còmics, creada per Raf per a Editorial Bruguera l'any 1969. Les seves historietes eren d'una pàgina, però tenia certa continuïtat interna que es va veure quan va ser despatxat i es va convertir en ex-conductor de camió, fent altres feines o anant-se'n de vacances. Excepcionalment es va publicar una història de quatre pàgines al Almanaque de 1970 de Gran Pulgarcito.

## Trajectòria editorial

Va aparèixer al primer número de la revista Gran Pulgarcito, de gener de 1969, publicant-se en la mateixa fins al seu tancament, quan va passar a altres revistes de l'editorial, com Mortadelo, Mortadelo Gigante o Super Mortadelo entre d'altres.

## Argument i personatges

La sèrie és protagonitzada per dos transportistes de mercaderies:
* El cap Manolón, corpulent, amb boina per amagar el poc cabell i sempre amb camises arramangades.
* El seu diminut ajudant Tapón, també calv. Amb el temps va passar de subaltern a convertir-se en company i amic de Manolón.
* També apareixia de vegades el seu tirànic cap, que sempre acabava recorrint a ells pels treballs més complicats.
Es caracteritzen per la seva incompetència, acabant habitualment els seus encàrrecs de forma desastrosa. Ja en el primer lliurament són acomiadats pel director de la seva companyia de transports, anomenat Sr. Pórrez. La seva companyia es denomina apropiamente Transportes C. Pórrez.

## Referències

* 1 2 Quadrat (2000), pp. 1045-1046.
* ↑ «Manolón, conductor de camión» (en castellà). [Consulta: 6 abril 2019].
* ↑ Los Burgomaestres. «Manolones a montones» (en castellà). [Consulta: 6 abril 2019].
* ↑ Moreno, Antonio. «Manolón, conductor de camión» (en castellà). [Consulta: 6 abril 2019].
* ↑ Gran Pulgarcito nº3, pàg. 40.

## Bibliografia

* Cuadrado, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000 (en castellà). Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* Guiral, Antoni. Los tebeos de nuestra infancia: La Escuela Bruguera (1964-1986) (en castellà). Barcelona: Ediciones El Jueves, S. A., 11/2007. B-50353-2007. ISBN 978-84-9741-589-7.
* Regueira, Tino. Guía visual de la Editorial Bruguera (1940-1988). Barcelona: Ediciones Glénat S. L., 2005. B-2551-05.
* «Manolón, Conductor de camión». Humoristan. [Consulta: 6 abril 2019].
# Mare de Déu de la Mata

Mare de Déu de la Mata és una església de Castellar del Riu (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba a ponent del terme municipal, al marge esquerre de l'Aigua de Llinars, un centenar de metres per damunt de la vall. S'aixeca al peu de la masia de la Mata. S'hi accedeix per la carretera asfaltada i ben senyalitzada que surt al km. 19,4 (42° 06′ 52″ N, 1° 42′ 32″ E﻿ / ﻿42.114485°N,1.708905°E﻿ / 42.114485; 1.708905) de la carretera de Berga a Sant Llorenç de Morunys, riu amunt, direcció "Llinars". Al cap d'1,7 km. (42° 07′ 44″ N, 1° 42′ 32″ E﻿ / ﻿42.129018°N,1.709023°E﻿ / 42.129018; 1.709023) es pren, a la dreta, la pista-camí que mena a Sant Martí de les Canals de Catllarí. No està indicat. Amb poc més de 800 metres s'arriba a la Mata.

## Descripció

Església d'una sola nau flanquejada per estretes i petites capelles laterals amb el presbiteri quadrat amb un campanar de torre de secció quadrada bastida al peu del mur de ponent, on hi ha una senzilla façana. La nau és coberta amb volta de canó i el campanar, a quatre vessants. La façana té un òcul circular que il·lumina la nau i la porta és allindada; s'hi accedeix mitjançant una senzilla escala.

## Història

Construït a finals del segle xvii o principis del segle xviii és una senzilla construcció barroca bastida en època de gran devoció mariana que provocà la reconstrucció gairebé completa de tots els santuaris marians de la comarca i arreu de Catalunya.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 «Mare de Déu de la Mata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Luís de Freitas Branco

Luís de Freitas Branco (Lisboa, 12 d'octubre de 1890 - Lisboa, 27 de novembre de 1955), fou un compositor portuguès i una de les més importants personalitats de la cultura portuguesa del segle xx.

## Breu biografia

Va desenvolupar la seva activitat en diverses àrees de la vida cultural. Educat en el medi familiar, ben aviat va prendre contacte amb la música, estudiant violí i piano. Als 14 anys ja componia cançons que van atènyer una gran popularitat. Als 17 anys va començar la tasca de crític musical al Diário Ilustrado. També va estudiar orgue.
El 1910 s'instal·la a Berlín per tal d'estudiar composició, música antiga i metodologia d'història de la música. El maig de 1911 va viatjar a París on va tenir ocasió de conèixer Claude Debussy i el corrent estètic impressionista. El 1916 va ser nomenat director del Conservatori de Lisboa. Entre 1919 i 1924 en va ser subdirector.
Va mantenir relacions estretes amb diferents personatges de la vida cultural portuguesa, com ara Bento de Jesus Caraça i António Sérgio.
A partir de 1940 és acusat d'irreverent per comportar-se de manera "impròpia" a les aules i per fets de la seva vida privada, i va patir un procés que culminaria en la seva suspensió com a docent del Conservatori. A partir de llavors es va dedicar a la ràdio i als seus deixebles com ara en Joly Braga Santos.

## Enllaços externs

* Informació sobre Freitas Branco al web de la Radiotelevisió Portuguesa Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. IV, pàg. 1273. (ISBN|84-7291-226-4)
# Marco Canola

Marco Canola (Vicenza, Vèneto, 25 de desembre de 1988) fou un ciclista italià, professional des del 2012 fins al 2022. Actualment corre a l'equip Nippo-Vini Fantini. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 2014, quan va superar a l'esprint a Jackson Rodríguez i Angelo Tulik a Rivarolo Canavese.
El març de 2022 el seu equip Gazprom-RusVelo fou suspès per a Unió Ciclista Internacional a conseqüència de la invasió russa d'Ucraïna, motiu pel qual es va quedar sense equip i no en va trobar cap altre. Al desembre del mateix any anuncià la seva retirada.

## Palmarès

* 2011
** 1r al Giro del Vèneto i de les Dolomites i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi Colli Rovescalesi
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Tour de Langkawi
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor de la classificació de la muntanya a la Tirrena-Adriàtica
* 2017
** 1r a la Volta Limburg Classic
** 1r a la Japan Cup
** Vencedor de 3 etapes a la Volta al Japó
** Vencedor d'una etapa al Tour de Utah
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Tour de Utah

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. 139è de la classificació general
* 2014. 122è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2019. 107è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Retraité, Canola en veut à l'UCI : «Être abandonné comme ça...»» (en francès). cyclismactu, 17-12-2022. [Consulta: 18 desembre 2022].
* ↑ EFE «Marco Canola hace valer una larga escapada, Urán sigue de líder». El Mundo Deportivo. EFE, 23-05-2014 [Consulta: 25 maig 2014].
* ↑ Simon, Lluís. «La UCI també aparta els equips russos». L'Esportiu de Catalunya, 01-03-2022. [Consulta: 10 març 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Marco Canola a sitiodeciclismo.net
# Mara Faye Lethem

Mara Faye Lethem (Nova York, 1971) és escriptora i traductora literària del català i del castellà a l'anglès. Ha traduït novel·les d'Albert Sánchez Piñol, Gemma Lienas, Albert Espinosa, David Trueba, Javier Calvo Perales i Patricio Pron, entre d'altres. Les seves traduccions de relats i assaigs s'han publicat a Granta, The Paris Review, The Drawbridge, The Atlantic, Virginia Quarterly Review i The Best American Non-Required Reading 2010. És llicenciada pel Macalester College i té un màster per la Rutgers University. El 2022 va guanyar el Premi Internacional J. B. Cendrós d'Òmnium Cultural per la seva “tasca incansable i de llarg recorregut” ajudant a internacionalitzar la cultura catalana a través de la traducció a l’anglès d’obres escrites en català.

## Referències

* ↑ «Mara Faye Lethem». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ «Mara Faye Lethem». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ ACN. «La traductora Mara Faye Lethem, Premi Internacional J. B. Cendrós d'Òmnium Cultural - 10 des 2022». [Consulta: 14 febrer 2023].
# Mara Bouneva

Mara Bouneva (Tetovo, 1902 - Skopje, 14 de gener de 1928) (en búlgar: Мара Бунева) va ser una revolucionària macedònia membre de l'IMRO, i va participar en la lluita contra l'ocupació de Macedònia de Vardar pel regne dels serbis, croats i eslovens.
Mara Bouneva es va suïcidar, el 14 de gener de 1928, després d'assassinar el científic i representant oficial serbi Vladimir Prelić, conegut per arrestar i torturar estudiants de Vardar Macedònia per la seva consciència nacional macedònia. Aquest acte va marcar la resistència local a la política sèrbia d'assimilació forçada.

## Referències

* ↑ O'Reilly, Andrea. Encyclopedia of Motherhood (en anglès). SAGE Publications, 2010-04-06. ISBN 978-1-4129-6846-1.
* ↑ «Подвигът на Мара Бунева». [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ «Бугарската окупаторска власт и' оддаде незапаметена почит, Која е контроверзната тетовка што ја слават Бугарите?». Arxivat de l'original el 2014-01-13. [Consulta: 15 juny 2022].
# Margaret Geller

Margaret Geller (Ithaca, 8 de desembre del 1947), també coneguda com a Margaret Joan Geller, és una astrofísica estatunidenca, investigadora del Smithsonian Astrophysical Observatory, pionera en cartografia de l'Univers, coneguda principalment per la seva descoberta, junt amb John Huchra, de la Gran Barrera CfA2.
Margaret Geller va estudiar Física a la Universitat de Califòrnia a Berkeley i a la Universitat de Princeton. Va començar a treballar a l'Smithsonian Astrophysical Observatory el 1983 i com a professora d'astronomia de la Universitat Harvard el 1988. És pionera en l'elaboració de mapatge a gran escala de l'univers observable, incloent-hi prop de 15.000 galàxies. Els seus mapes van mostrar que les galàxies no es distribueixen uniformement en l'espai, sinó que s'estructuren en forma de filaments al voltant de grans forats.
Margaret Geller ha publicat molts articles científics i ha produït alguns curtmetratges per difondre els seus coneixements. Ha guanyat nombrosos premis en reconeixement per les seves investigacions. És doctora honoris causa per la Universitat Rovira i Virgili. És membre de la Unió Astronòmica Internacional, de la Societat Astronòmica Estatunitenca i de l'Associació americana per l'avanç de la ciència.

## Referències

* 1 2 Carey, Charles W. American Scientists (en anglès). Infobase Publishing, 2014-05-14, p. 131. ISBN 978-1-4381-0807-0.
* ↑ Macho Stadler, Marta. «Margaret J. Geller, astrofísica» (en castellà). Mujeres con ciencia, 08-12-2014. [Consulta: 26 octubre 2022].
* 1 2 «Margaret Geller, pionnière en cartographie de l’Univers» (en francès). L'histoire par les femmes, 03-10-2017. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ «Margaret J. Geller | Doctors honoris causa». Universitat Rovira i Virgili, 17-06-2009. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ Levi-Montalcini, Rita. Las pioneras: las mujeres que cambiaron la sociedad y la ciencia desde la Antigüedad hasta nuestros días. Barcelona: Crítica, 2011, p. 108-109. ISBN 9788498922226.
* ↑ «Margaret Joan Geller Facts» (en anglès). LoveToKnow, Corp. [Consulta: 12 maig 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina de Margaret Geller Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics.
# Maarten van Trijp

Maarten van Trijp (Bergen op Zoom, 6 d'octubre de 1993) és un ciclista holandès professional des del 2016 i actualment a l'equip Metec-TKH.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa etapa de la Volta a la Província d'Anvers
* 2011
** 1r al Gran Premi Bati-Metallo
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Baixa Saxònia júnior
* 2013
** Vencedor d'una etapa del Tour de Gironda
* 2016
** 1r a l'Arno Wallaard Memorial
* 2017
** 1r a la Dorpenomloop Rucphen
** 1r al Circuit de Valònia
* 2018
** 1r a la Ster van Zwolle
** Vencedor d'una etapa etapa a la Volta a Sèrbia

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclingarchives.com
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Maracena

Maracena és un municipi situat en la part central de la Vega de Granada (província de Granada), a uns 3 km de la capital provincial. Limita amb els municipis de Peligros, Pulianas, Granada, Atarfe i Albolote.
El topònim Maracena té un origen mixt, car com indica Ramón Menéndez Pidal, procedeix de l'antropònim romà Maratius, seguit del sufix preromà -ena, que significaria la hisenda o vila de Maratio.
# Marquesat de Calanda

El Marquesat de Calanda va ser un títol nobiliari espanyol creat per Felip III, el 9 de gener de 1608 a favor de Martín-Artal de Alagón y Fernández de Heredia.
El 2 juny de 1761, el rei Carles III va convertir el títol en el Marquesat d'Aguilar de Ebro, a favor de Francisco Cristóbal Fernández de Còrdova y de Alagón, últim marquès de Calanda i primer marquès d'Aguilar de Ebro.

## Marquesos de Calanda

| | Titular | Període |
| Creat el 1608 pel rei Felip III |||
| I | Martín-Artal de Alagón y Fernández de Heredia | 1609 - 1611/14 |
| II | Martín Artal de Alagón y Pimentel | 1611/14 - 1639 |
| III | Enrique de Alagón y Pimentel | 1639 - 1651 |
| IV | Carlos de Aragón Borja y Gurrea | 1651 - 1692 |
| V | Cristóbal Fernández de Córdoba y Alagón | 1692 - 1748 |
| VI | Francisco-Cristóbal Fernández de Córdoba y de Alagón | 1748 - 1761 |
| Convertit el 2 de juny de 1761 en el Marquesat d'Aguilar de Ebro, on segueix la seva línia. |||

## Referències

* ↑ Elenco de grandezas y títulos nobiliarios españoles (2014), Instituto Español de Estudios Nobiliarios, Ediciones Hidalguía, Madrid, 2014.
* ↑ «Guía de Títulos», Diputación Permanente y Consejo de la Grandeza de España.
# Marquesat de Besora

El marquesat de Besora és un títol nobiliari concedit el 1698 pel rei Carles II a favor de Narcís Descatllar i de Çarriera, senyor de Besora (Osona), del Catllar i de Rocabruna (Ripollès), mort el 1707. Posteriorment, passà als Queralt, comtes de Santa Coloma, i als García de Samaniego, marquesos de La Granja de Samaniego.

## Referències

* ↑ «Marquesat de Besora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Marqués de Comillas

* No s'ha de confondre amb Marquès de Comillas.
Marqués de Comillas és un municipi a l'estat de Chiapas. Zamora Pico de Oro és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Chiapas. Limita al nord amb el municipi de Ococingo, al sud amb Guatemala, a l'oest amb Monte Bello i a l'est amb Guatemala.

## Notes

* ↑ Monografia municipal de Campeche Arxivat 2018-06-15 a Wayback Machine., INAFED, 2015, (castellà)
# Mamelodi Sundowns Football Club

El Mamelodi Sundowns Football Club és un club de futbol sud-africà de la ciutat de Mamelodi.

## Història

El Mamelodi Sundowns Football Club era originari de Marabastad, al nord-oest de Pretòria. Format a inicis dels 60 per un grup de joves com Frank Motsepe, Roy Fischer, Ingle Singh i Bernard Hartze, esdevingué oficialment club de futbol el 1970.
S'afilià a la Federation Professional Soccer League el 1973, disputant la National Professional Soccer League. A inicis dels 80 el club es traslladà a la ciutat de Mamelodi. El 1984 nasqué la National Soccer League i el club ascendí a la lliga el 1985. En el seu palmarès destaca el campionat africà l'any 2016.

## Palmarès

* Premier Soccer League:
       1997–98, 1998–99, 1999–00, 2005–06, 2006–07, 2013–14, 2015–16, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020–21, 2021/22, 2022/23
* National Soccer League:
       1988, 1989–90, 1992–93
* Nedbank Cup:
       1986, 1998, 2008, 2014–15, 2019–20
* Telkom Knockout:
       1990, 1999, 2015, 2019
* MTN 8:
       1988, 1990, 2007
* Lliga de Campions de la CAF:
       2016
* Supercopa africana de futbol:
       2017

## Referències

* ↑ Football, CAF-Confedération Africaine du. «Sundowns break the record – Biggest victories in CAF Champions League history» (en anglès). [Consulta: 28 maig 2020].
* ↑ «Mortada Mansour blames sorcery for Zamalek African Champions League defeat». The Guardian, 24-10-2016. [Consulta: 24 octubre 2016].
* 1 2 «South Africa Champions». RSSSF.
* 1 2 3 «South Africa Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Martí Miret i Queraltó

Martí Miret i Queraltó (la Granada, 13 de novembre de 1846 — Barcelona, 15 d'abril de 1896) va ser un militar carlí.
Després d'abandonar la carrera eclesiàstica el 1872, en iniciar-se la Tercera Guerra Carlina, va prendre partit pel pretendent carlí i inicià una brillant trajectòria militar que el portà finalment a ser ascendit a general de divisió, cap de la Divisió de Barcelona de l'exèrcit carlí del Principat i intervenint en més de 20 accions militars.
Participà en la majoria d'accions del capitost Savalls, algunes d'elles de gran crueltat, com l'assalt de la vila de Cardedeu el 6 de novembre del 1873, que acabà amb l'afusellament de 19 presoners.
Un cop acabada la guerra, es traslladà a França. Posteriorment, l'exèrcit espanyol li oferí el càrrec de coronel del grup de Voluntaris Catalans a la Guerra Chiquita i li fou reconegut el grau de brigadier. El 1880, ja acabada la insurrecció, s'integrà en la reserva militar i el 1888 retornà a Catalunya i es retirà a Vic, on el mes de gener del 1874 havia pres part en la presa de la ciutat a les ordres de Tristany.
El 1890 fundà, amb un altre soci, la primera fàbrica de sucre de Catalunya tot aprofitant la seva experiència adquirida a Cuba, però fou de vida efímera i hagué de tancar el 1894.

## Referències

* ↑ «Martí Miret i Queraltó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Centenari de l'assalt a Cardedeu recordat pel diari La Vanguardia
* ↑ Actes de les V Jornades d'Arqueologia Industrial
# Martí Mayol i Moragues

Martí Mayol i Moragues (Palma, Mallorca, 1916 – 1997) fou un escriptor i autor dramàtic vinculat al fenomen del teatro regional de les Illes Balears.
Com a autor teatral, destacà per una personalitat i unes característiques molt singulars. Les seves obres, escrites en mallorquí popular, Portes Obertes, Orgull de casta, Es sogre de Madò Rosa, Més vell que es pastar, Ca'n Miraprim, Mal llamps es doblers, Així és el món, S'estopa ran d'es foc, El tio al cel sia, Dilluns de Festa Major, A on anam?, Mala rel o Es metge per força, adaptació de Le medecin malgré lui de Molière, foren estrenades per la Companyia Artis, però poques d'aquestes obres varen ser editades i ara són males de consultar.
La seva producció no es limita, emperò, a la seva creació teatral, sinó que troba un altre camí d'autorrealització literària a través de la narrativa, bona mostra de la qual va aparèixer a la revista Ponent quaderns literaris, on hi trobam: El vaquer murcià (1958), Don Luïset, pvre. (1960), Oui, papa (1964), L'escàndol (1965-66), i articles com, per exemple, L'essència del teatre (1957) i Babel (quatre comentaris d'altri sobre teatre) (París, 1965), publicats a la mateixa revista, i els articles en castellà sortits a la plana de col·laboracions de Baleares, avui Diari de Balears.
Després d'uns anys de silenci i de dedicació a altres afers, recobrà la seva veu amb Visca Alcanada lliure. Una altra de les facetes més interessants, però manco conegudes, del polifacètic Martí Mayol és la seva obra com a pintor, amb exposicions a Sóller, Sencelles, Alcúdia, Muro, Caracas, etc.

## Obres publicades

* Ca'n Miraprim Palma: Editorial Moll, 1954 (Col·lecció Les Illes d'Or)
* Dilluns de Festa Major (Premi "Bartomeu Ferrà", Ajuntament de Palma, 1955)
* Així és el món (Ponent quaderns literaris, 1964)

## Enllaços externs

* Literatura Mallorquina: Martí Mayol i Moragues
* Ponent, quaderns literaris, cuadernos literarios
# Marius Sandu Iordache

Marius Iordache (Craiova, 8 d'octubre de 1978) és un futbolista romanés que ocupa la posició d'extrem esquerre.
Ha jugat en diversos equips de primer nivell del seu país, com l'Universitatea Craiova, l'Steaua Bucureştio el Naţional Bucureşti. També va militar al Vila-real CF, de la primera divisió espanyola, o a l'Ethnikos Achnas grec.
# Marc Antoni (mestre de la cavalleria)

Marc Antoni (en llatí: Marcus Antonius) va ser un militar romà del segle iv aC. Formava part de la gens Antònia.
Va ser nomenat magister equitum del dictador Publi Corneli Rufí l'any 334 aC, durant les guerres samnites. Però tant ell com el dictador van ser obligats a deixar el seu càrrec a causa d'una falta en els auspicis quan van ser elegits. L'any següent van tornar a ser elegits i van exercir el seu càrrec. Els menciona Titus Livi.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VIII, 17
# Marc Antoni Cepeda Martín

Marc Antoni Cepeda Martín, de naixement Marco Antonio Cepeda Martín, tot i que es més conegut com a Marc Cepeda (Viladecans, Baix Llobregat, 1 de juliol de 1974) és un atleta català, corredor de fons, que va competir en els 3.000 metres obstacles masculins als Jocs Olímpics d'Estiu de 2000.
Tot i que de ben jove ja el seduïen les distàncies llargues, Fali Sánchez, qui va ser entrenador de grans atletes, marxadors i fondistes catalans, li va recomanar que se centrés en els 3.000 obstacles. Especialistant-se, doncs, en la prova de 3.000 metres obstacles, l’any 2000 establí el rècord de Catalunya amb una marca de 8.14,74 min. Participà regularment en campionats d'àmbit català i estatal, però el 1998 també arribà a disputar un Campionat Iberoamericà, el 1999 un campionat Mundial, i, finalment, l'any 2000 els Jocs Olímpics de Sydney. L'any següent, el 2001, quan la seva carrera estava en plena ascensió i ja preparava uns campionats d'Europa plens d'expectatives, els metges li van diagnosticar una leucèmia. L'atleta, encara que no amb els temps excepcionals anteriors a la seva malaltia, ha continuat aconseguit marques molt bones i guanyant competicions destacades, com per exemple la tradicional carrera pedestre del 2004 organizada pel Club Atletismo Huesca, o en la Mitja Marató del Mediterrani el 2011. Aquest mateix any 2001 Cepeda va rebre el premi de la Unió de Federacions Esportives de Catalunya (UFEC) a l'esperit de superació a la festa de l'esport català. Amb el temps, però, quan es va adonar que difícilment podria recuperar el nivell del passat i que seria gairebé impossible viure de l'atletisme, Cepeda va decidir encaminar el seu futur professional cap a una altra direcció. Primer, com a policia local; després com a mosso d'esquadra.

## Referències

* 1 2 3 Colmena, Dani «Una cursa de superació. L'exolímpic Marc Cepeda es va sobreposar a una leucèmia el 2001 i ara afronta la seva tercera marató de Barcelona». L'Esportiu, 05-03-2011 [Consulta: 21 juny 2022].
* ↑ «Marc Antoni Cepeda Martín». Enciclopèdia de l'Esport Català. Grup Enciclopèdia Catalana [Barcelona] [Consulta: 21 juny 2022].
* ↑ «Marc Cepeda y Vasil Spasov, ganadores de la carrera pedestre y del open de ajedrez». Radio Huesca, 07-08-2004 [Consulta: 21 juny 2022].
* ↑ «Marco Aantonio Cepeda Martín». Reial Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2022. [Consulta: 21 juny 2022].
* ↑ Simon, Lluís «"Encara no sé si seré el mateix d'abans". Entrevista a Marc Cepeda. Atleta, recordista català dels 3000 obstacles». El 9 Esportiu, 02-01-2002, pàg. 26 [Consulta: 21 juny 2022].
# Masegosa

Masegosa és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. El 2020 tenia 62 habitants.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Maria Amàlia d'Àustria

Maria Amàlia d'Àustria és el nom dels següents personatges:
* Maria Amàlia d'Àustria (electriu de Baviera) (1701 - 1756)
* Maria Amàlia d'Àustria (duquessa de Parma) (1746 - 1804)