OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castel San Niccolò

Castel San Niccolò és un municipi situat al territori de la província d'Arezzo, a la regió de la Toscana (Itàlia).
Limita amb els municipis de Castelfranco Piandiscò, Loro Ciuffenna, Montemignaio, Ortignano Raggiolo, Poppi, Pratovecchio Stia i Reggello.
Les frazione de Barbiano, Battifolle, Borgo alla Collina, Caiano, Castello, Cetica, Garliano, Pagliericcio, Pratarutoli, Prato di Strada, Rifiglio, Ristonchi, San Pancrazio, Santa Maria, Spalanni, Strada in Casentino, Torre, Valgianni, Vertelli pertanyen al municipi de Castel San Niccolò.

## Referències

* ↑ «Frazioni — Comune di Castel San Niccolò». Arxivat de l'original el 2013-11-25. [Consulta: 31 juliol 2014].
# Masurques op. 63 (Chopin)

El Masurques op. 63 són un conjunt de 3 masurques compostes per Frédéric Chopin el 1846. Foren publicades l'any següent, el 1847. Una interpretació típica de les tres masurques dura al voltant de sis minuts.

## Referències

* ↑ Mazurkas (3) for piano, Op. 63, CT. 89-91
# Vicente Iborra Gil

Vicente Iborra Gil (València, 1898 - 1964) fou un empresari i polític valencià, president del València Club de Futbol entre el 1959 i el 1961.
Destacat comerciant agrícola, va liderar un important grup exportador de creïlles. Els seus coneixements de comerç exterior, li van portar a ser nomenat director general de Comerç del Ministeri d'Indústria i Comerç d'Espanya dirigit pel ministre i exalcalde de València Ricardo Samper, en el govern de Lerroux el 1933. El seu nomenament va ser ben acceptat pels mitjans econòmics i polítics, especialment a València, que anhelava una obertura comercial que afavorís les exportacions. Si bé la seva gestió es va veure afectada per la signatura del Tractat d'Ottawa entre el Regne Unit i la Commonwealth, que imposava elevades tarifes per a la resta de països, i que va haver de ser contestada per una política de preus subvencionats.
La seva privilegiada condició social va posar en perill la seva vida a principis de la Guerra Civil espanyola, fet traumàtic que va condicionar posteriorment l'abandó del seu compromís polític, i que li va portar a centrar-se en els seus negocis particulars. Finalitzada la guerra va impulsar les seves activitats d'exportació de fruites i hortalisses, fundant les navilieres Cofruma i Trafrume especialitzades en el transport de fruita. Així mateix va entrar en els consells de Docks Comercials València, SA i Docks de Barcelona, SA. Fervent partidari de la concentració, va impulsar l'Agrupació Llevantina d'Exportadors i Colliters de Taronges, SA, de la que va ser conseller, i de Fesa Fruits Espanyols, SA de la que va ser president. Va impulsar també aquest tipus d'accions en el sector de l'arròs.
A la seva condició de gran exportador se li sumava la de conseller del Banc de València, del Banc Central i de la Mútua Llevantina d'Assegurances. El prestigi obtingut va fer que el governador civil de València recorregués a ell per a la presidència de l'Ateneu Mercantil. Quan va deixar el càrrec, en 1955, va ser nomenat president d'honor, distinció que només ostentava fins a aquesta data el Marquès del Túria. En 1959 va ser elegit president del València Club de Futbol, succeint a Lluís Casanova.
Vicente Iborra Gil va morir als 66 anys. Li va succeir en la direcció de les seves empreses, el seu fill Vicente Iborra Martínez, que estava ja incorporat als negocis paterns.

## Bibliografia

Vidal Olivares, Javier. Cien empresarios valencianos (en castellà). 2005. LID Editorial Empresarial, SL, p. 282-294. ISBN 84-88717-47-4.
# Synasellus minutus

Synasellus minutus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Portugal.

## Referències

* ↑ Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Braga, J. M., 1967. Trois Synasellus (Crust., Isopoda) nouveaux du Portugal: Synasellus serranus sp. nov., Synasellus nobrei sp. nov., Synasellus minutus sp. nov. Anais da Faculdade de Ciencias Universidade do Porto 50 (3–4): 301–324.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37.

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Othmarsingen

Othmarsingen és un municipi del cantó d'Argòvia (Suïssa), situat al districte de Lenzburg.

## Enllaços externs

* Web oficial del municipi
* Othmarsingen en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Xovinisme de partícules

El Xovinisme de partícules és el terme utilitzat per l'astrofísic britànic Martin Rees per descriure la suposició (errònia) que allò que pensem com a matèria normal: àtoms, quarks, electrons, etc. (exclosa la matèria fosca o una altra matèria) - és la base de la matèria a l'univers, més que un fenomen rar.

## Domini de la matèria fosca

Amb el reconeixement creixent a finals del segle XX de la presència de matèria fosca a l'univers, la matèria bariònica ordinària ha arribat a ser vista com una cosa còsmica tardana. Com va dir John D. Barrow, "Aquest seria el gir copèrnic final en el nostre estatus a l'univers material. No només no estem al centre de l'univers: ni tan sols estem fets de la forma predominant de qüestió."
El segle XXI va veure que la part de la matèria bariònica en l'energia total de l'univers es va rebaixar encara més, fins a potser fins a l'1%, ampliant encara més el que s'ha anomenat la desaparició del xovinisme de partícules, abans de ser revisat fins a un 5% dels continguts de l'univers.

## Vegeu també

* Principi antròpic
* Xovinisme del carboni

## Referències

* ↑ Rees, Martin. Just Six Numbers: The Deep Forces That Shape The Universe (en anglès), 2000, p. 83.
* ↑ Fabian, A C. Origins (en anglès), 1988, p. 19. ISBN 0521351898.
* ↑ Weidenfeld & Nicolson. The Origin of the Universe (en anglès), 1994, p. 74.
* ↑ Gasperini, Maurizio. Springer. The Universe Before the Big Bang (en anglès), 2008, p. 159. ISBN 978-3-540-74421-4.
* ↑ Coles, Peter. Routledge. The Routledge Companion to the New Cosmology (en anglès), 14 de gener de 2004, p. 28.
* ↑ Clark, Stuart. Head Of Zeus. The Unknown Universe (en anglès), 3 de novembre de 2016, p. 13.

## Enllaços externs

* Why does dark matter matter? Arxivat 2018-10-07 a Wayback Machine. (anglès)
# Pedro Flores Martínez

Pedro Flores Martínez (Còrdova, 1915 - Coulanges-lès-Nevers, 2001) va ser un militant anarquista molt vinculat a Manresa.

## Biografia

Quan tenia 10 anys, la seva família originària d'Almeria es va establir a Manresa on va començar a treballar al tèxtil i després a la Pirelli.
Anarquista convençut, home d'acció i lluitador antifeixista en el sentit literal de la paraula, Pedro Flores s'afilià a la CNT el 1931, i va crear, el 1934, les Joventuts Llibertàries de Manresa. Va allistar-se voluntari a la Columna Rojo y Negro, després "Tierra y Libertad" a l'inici de la Guerra Civil, i va lluitar als fronts de Madrid, Conca, Terol, Osca i Segre. Va ser comissari de batalló per elecció dels seus companys.
Acabada la guerra va ser internat als camps de refugiats francesos, d'on va fugir, i participà tant en el maquis francès contra les tropes alemanyes en la Segona Guerra Mundial, com en el maquis espanyol contra el franquisme. Visqué exiliat a França on fou secretari de la Federació Local de la CNT d'Oullins i de l'Ateneu Cervantes de Lió. El 1976, ja jubilat, es retirà a Àguilas (Múrcia) on va escriure bona part de les seves obres històrico-literàries. Posteriorment feu petites estades a Manresa i, finalment, va morir a Coulanges-les-Nevers (França) el 25 de desembre de 2001.
La seva preocupació en deixar testimoni escrit d'alguns fets polítics i socials -especialment relacionats amb el moviment obrer- i el seu interès per la història de Manresa el portaren a publicar una biografia de Ramon Vila Capdevila "Caracremada" i les obres Las luchas sociales en el Alto Llobregat y Cardoner, Tipos manresanos i Tipos manresanos II. Però també ha deixat centenars de fulls mecanografiats sobre temes ben diversos, molts d'ells relacionats amb Manresa, i algunes obres literàries. Es pot dir que va estar escrivint gairebé fins al final dels seus dies. Tota aquesta documentació la va anar dipositant progressivament a la biblioteca del Casino de Manresa, on es pot consultar.

## Referències

* Joaquim Aloy, Jordi Basiana i Pere Gasol La República a Manresa en un clic (1931-1936)
# Cecina de León

La cecina de León és una varietat de cecina que s'elabora a la província de León amb carn de boví.

## Història

El 2017, en unes excavacions arqueològiques realitzades a la Penya del Castro, a La Ercina, a més d'un magatzem de llavors i cereals, es van trobar restes de carn de vaca curada datades en els primers anys de la nostra era.
La cecina apareix esmentada en diferents relats al llarg de la història. Així, Gabriel Alonso de Herrera, en el seu Tratado de Agricultura General, destacava la cecina i la salaó i indicava que es podien cecinar diversos tipus de carns, incloent-hi la de boví. També al segle xvi, la cecina de boví apareix esmentada entre les viandes que ofereix l'hostalera de La pícara Justina.
Al segle xix, Enrique Gil i Carrasco va recollir els costums lleonesos, entre els quals es trobava la producció i el consum de cecina. A mitjans del mateix segle, i segons el Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar, el 1835 es pagaven 6,20 rals per 1 kg de cecina a la plaça Major de León, i cada habitant consumia 972 arroves de cecina en un any.
A banda dels testimonis històrics, la tècnica del fumat té un llarga tradició a la província de Lleó. Per exemple, els traginers maragatos, que passaven llargues temporades fora de casa, procuraven que els queviures duressin tot el possible, per la qual cosa a més del salat i el curat, el fumat va ser habitual com a mètode de conservar les carns.
La seva matèria primera són els especejaments dels quarts del darrere de bestiar boví, d'un mínim de cinc anys i un pes de 400 quilos. A més, el procés, que consta de sis fases –perfilat, salat, rentat, assentament, fumat i assecat o curació– s'ha de prolongar com a mínim durant set mesos. El 1994 es va aprovar el reglament de la Indicació Geogràfica Protegida i el seu Consell Regulador per ordre de la Conselleria d'Agricultura i Ramaderia de la Junta de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Cecina curada hace dos mil años». [Consulta: 21 desembre 2020].
* 1 2 «Historia y cómo se hace…la cecina de León». [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ «Cecina de León IGP, así se elabora este tesoro gastronómico». , 12-11-2018 [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ «I.G.P. Cecina de León». www.mapa.gob.es. [Consulta: 21 desembre 2020].
# Masurques op. 7 (Chopin)

Les Masurques op. 7 són un conjunt de cinc peces per a piano sol de Frédéric Chopin, compostes durant els anys 1830-1832 i publicades el 1832.
* Núm. 1. La primera masurca està en la tonalitat de si bemoll major. La indicació de tempo és Vivace i és, potser, la masurca més coneguda del conjunt.
* Núm. 2. Està en la menor. Malgrat la indicació de Vivo, ma non troppo, aquesta masurca se sol interpretar bastant lentament, i el tema principal és més aviat dolc.
* Núm. En fa menor.
* Núm. 4. En la bemoll major.
* Núm. 5. És en do major i és la més curta de les cinc masurques; dura menys d'un minut. Se la reconeix com un bon exemple de sentit de l'humor de Chopin.

## Referències

* ↑ Allmusic
# Joan Romagosa i Pros

Joan Romagosa i Pros (La Bisbal del Penedès, 17 d'octubre de 1791 - Igualada, 18 de setembre de 1834) va ser un militar carlí.
Va iniciar la seva carrera militar durant la Guerra del Francès. El 1822 va ser el cap de la insurrecció absolutista contra el règim liberal. El 1825 va ser designat governador del corregiment de Mataró i va ser ascendit a mariscal de camp. Durant la revolta de 1827 es va mantenir fidel al govern malgrat haver-hi sospites que podria haver estat un dels impulsors de la revolta. El 1831 va ser ascendit a general i quan va morir Ferran VII va marxar cap a França.
El mes de setembre del 1834 va sortir en vaixell de Gènova i va desembarcar a les platges de Sant Salvador (el Vendrell) i Barà, com a comandant general de les tropes carlines del Principat en la Primera Guerra Carlina. Sembla que mantenia contactes amb l'infant Sebastià, el qual ja conspirava contra Isabel II. Però Romagosa fou detingut malgrat haver-se refugiat a casa del capellà de Selma i afusellat a Igualada, juntament amb el seu secretari, pocs dies després.

## Referències

* ↑ «Joan Romagosa i Pros». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Narració sobre l'estada al poble de Selma
# Teng Fanglan

    En aquest nom xinès, el cognom és Teng.
Teng Fanglan :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 滕芳蘭 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 滕芳兰 |
Teng Fanglan, formalment coneguda com a Emperadriu Teng, va ser una emperadriu de Wu Oriental durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Ella va estar casada amb Sun Hao, el quart i últim emperador de Wu Oriental.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* ↑ «Empress Teng Fanglan – Kingdom of Wu» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2021-09-08. [Consulta: 8 setembre 2021].
* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 50, Biografies de dames i concubines.
* Sima Guang. Zizhi Tongjian, Capítols 78-79.
| Precedit per: Emperadriu Zhu | Emperadriu de Wu Oriental 264 – 280 |
| Precedit per: Emperadriu Zhu | Emperadriu de la Xina (del sud-est) 264 – 280 | Succeït per: Emperadriu Yang Zhi de Jin |
# Xovinisme planetari

El xovinisme planetari és un terme que es creu que va ser encunyat per Isaac Asimov, tot i que en una entrevista amb Bill Boggs Asimov esmenta que el va sentir de Carl Sagan originalment. És un terme per descriure una creença comuna que la societat humana sempre estarà basada en el planeta (encara que s'estengui més enllà de la Terra) i passa per alt o ignora els beneficis potencials de la vida basada en l'espai. El contraargument és que tots els beneficis d'un planeta es poden aconseguir a l'espai, normalment mitjançant una estructura de tipus cilindre O'Neill.

## Referències

* ↑ Boggs, Bill. «Asimov Interview with Bill Boggs (35 minutes in)» (en anglès). Arxivat de l'original el 19 de desembre de 2021. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ Combs, Mike. «Somewhere Else Entirely» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-01-05. [Consulta: 15 febrer 2022].

## Vegeu també

* Antropocentrisme
* Xovinisme del carboni
* Xovinisme
* Xovinisme de partícules
# Castell de Glücksburg

El Castell de Glücksburg (en alemany, Schloss Glücksburg, és un castell ubicat a la localitat de Glücksburg, Alemanya. És un dels més important castells renaixentistes del Nord d'Europa. És la seu de la Casa de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg i també va ser utilitzat pels reis danesos. Situat al fiord de Flensburg el castell és ara un museu propietat d'una fundació, i no és habitat per la família ducal. El consell de la fundació està presidit per Christoph, Príncep de Schleswig-Holstein, l'actual duc titular i cap de la Casa de Glücksburg i la Casa d'Oldenburg.

## Referències

* ↑ Hans u. Doris Maresch: Schleswig-Holsteins Schlösser, Herrenhäuser und Palais. Husum Verlag, Husum 2006 (alemany)
* ↑ «Homepage of Schloss Glücksburg». Arxivat de l'original el 2017-11-04. [Consulta: 31 març 2013].
# Masmouda

Masmouda (àrab مصمودة) és una comuna rural de la província d'Ouezzane de la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.106 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Vicent Alfonso Cardona

Vicent Alfonso Cardona (Rocafort, 10 d'agost de 1940) és un antic futbolista valencià de la dècada de 1960.

## Trajectòria

Es formà a la Peña Deportiva Pasiego, club que prenia el nom de l'antic futbolista Pasieguito. Posteriorment passà al Burjassot CF de categoria regional, i amb 19 anys ingressà al CD Mestalla de Segona Divisió. Tres temporades més tard fitxà pel Reial Oviedo, de primera divisió. L'any 1964 ingressà al RCD Espanyol on només romangué una temporada, amb vuit partits de lliga disputats. La següent temporada la disputà al Calvo Sotelo CF de Segona, i el 1966 fitxà pel Llevant UE, també a la categoria de plata. Finalitzà la seva carrera a la SE Eivissa.

## Referències

* 1 2 «Gent de Rocafort - 1». Gent de Rocafort a Facebook. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 4 «Vicente Alfonso». Mundo Deportivo, 14-10-1964. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Alfonso fichó por el Valencia». Mundo Deportivo, 24-08-1966. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Reus 2 Levante 2». Mundo Deportivo, 21-04-1969. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Ibiza 1 At. Baleares 1». Mundo Deportivo, 25-05-1970. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Ibiza 2 Poblense 1». Mundo Deportivo, 07-09-1970. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «El Nàstic cedió otro punto frente al Ibiza». Mundo Deportivo, 17-05-1971. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Joan Roma i Cunill

Joan Roma i Cunill (Borredà, 25 de novembre de 1950) és un polític català.
Llicenciat en ciències de l'educació per la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED). Ha estudiat francès, anglès, alemany i rus. Visqué set anys a Berna (Suïssa) on compaginà estudis i feina en la xarxa d'acadèmies d'idiomes Inlingua; també hi fou co-president de l'associació Casa Nostra a Berna (1973-1979), i col·laborà en la revista Plançó. També fou membre de l'Assemblea de Catalunya.
Tornà de Suïssa el 1979 per encapçalar una candidatura a les eleccions municipals de 1979 a Borredà. Sortí escollit regidor, càrrec que ocupà fins al 1991, quan obtingué l'alcaldia. Ha estat membre de la Coordinadora d'Entitats Juvenils i Culturals del Berguedà (1983-1988) i col·labora regularment al diari Regió 7. Ha estat vicepresident del Consell de Muntanya del Berguedà (1984-1987) i membre del Consell Comarcal del Berguedà.
És conseller de la Federació XI del PSC-PSOE, fou elegit diputat al Parlament de Catalunya a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1988, 1992 1999 i 2003. A les eleccions municipals de 2007 i 2011 fou reelegit alcalde de Borredà.
L'any 1974 va ser un dels fundadors de la comissió de festes de Borredà, i n'exercí de coordinador fins al 2007.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la III Legislatura p. 163

## Enllaços externs

* Bloc de Joan Roma
# Tecla Enter

Als teclats d'ordinador, la tecla Enter o Entrada (o tecla de retorn o tecla de validació) en la majoria de casos acciona una línia de comandament, finestra del sistema operatiu o quadre de diàleg perquè tingui lloc la seva funció per defecte, que normalment és d'engegar el procés desitjat o simplement de validar.

## Mapa de teclat

* Teclat IBM/Windows (disposició de teclat espanyola)
* Esc
* F1
* F2
* F3
* F4
* F5
* F6
* F7
* F8
* F9
* F10
* F11
* F12
* ª º   \
* ! 1   |
* " 2   @
* · 3   #
* $ 4   ~
* % 5   €
* & 6   ¬
* / 7
* ( 8
* ) 9
* = 0
* Tab ↹
* Q
* W
* E       €
* R
* T
* Y
* U
* I
* O
* P
* Bloq Maj
* A
* S
* D
* F
* G
* H
* J
* K
* L
* Ñ
* Ç        }
* Retorn ↲
* Maj ⇧
* Z
* X
* C
* V
* B
* N
* M
* _ -
* Maj ⇧
* Ctrl
* Win (Cmd)
* Alt
* Alt (Gr)
* Win (Cmd)
* Menú (Cmp)
* Ctrl
* ImpPnt PetSis
* Bloq Despl
* Pause Inter
* Insert
* Inicio
* Re Pág
* Supr
* Fi
* Av Pág
* Bloq Núm
* 7 Inici
* 8 ↑
* 9 RePág
* 4 ←
* 5
* 6 →
* 1 Fin
* 2 ↓
* 3 AvPág
* Intro
* 0 Ins
* . Supr

## Vegeu també

* Mapes de teclats
* Ctrl+Alt+Supr
* AltGR
* Alt (tecla)
* Bloc Maj
* Bloc Num
* Tecla insert
* Tecla de funció
* Retorn de carro
# Orach Chaim

Orach Chaim (en hebreu: אורח חיים) és una secció dels llibres Arba Turim del Rabí Jacob ben Asher, i del Xulhan Arukh del Rabí Yossef Qaro, tots dos llibres són compilacions de la llei jueva, la Halacà. Aquesta secció tracta sobre tots els aspectes de la llei jueva relacionats amb el calendari hebreu (ja sigui el calendari diari, setmanal, mensual o anual).
El Rabí Yossef Qaro va modelar el marc de treball de la seva obra el Xulhan Arukh (en hebreu: שולחן ערוך), la seva compilació de la llei pràctica jueva, a imatge i semblança del llibre del Arba Turim, del Rabí Jacob ben Asher.
Molts comentaristes posteriors també van fer servir aquest marc de treball. Per tant, l'Orach Chaim en l'ús comú, pot referir-se a una àrea concreta de la llei jueva, que no apareix d'una manera explícita en la recopilació del Rabí Jacob ben Asher. La secció del Orach Chaim tracta sobre, però no està limitada únicament, als següents temes: com rentar-se les mans al matí, com posar-se les filactèries (tefil·lín), com portar les tsitsit, com fer l'oració jueva, com guardar el Shabat, com celebrar les festivitats jueves, i com llegir la Torà a la sinagoga.

## Referències

* ↑ «Programa de estudio del Shulján Aruj: Código de leyes judías» (en castellà). Shema Yisroel Torah Network, 07-01-2019.
* ↑ «Orthodox Union: Orach Chaim» (en anglès). Orthodox Union, 07-06-2006.
# Pere Ferris

Pere Ferris Cocentaina, 14 d'abril de 1415 - Roma, 25 de setembre de 1478) va ser un cardenal valencià. Ferris és un fill il·legítim i és parent del papa Pau II.

## Biografia

Ferris estudia a la universitat de Bolonya. A Roma, entra al servei del cardenal Guillaume-Hug d'Estaing, bisbe de Metz, com magister domus i auditor suus, i del cardenal Pietro Barbo, el futur papa Pau II. És canonge a Mallorca, auditor al Tribunal de la Rota Romana, referendari apostòlic i comissari apostòlic a Lieja. L'any 1462 Ferris és nomenat legat apostòlic a Alemanya.
L'any 1464 Ferris és nomenat bisbe de Tarassona. Ferris ret molts serveis als papes i és anomenat el dextera Pontificum, la mà dreta del pontífex.
És nomenat cardenal in pectore pel papa Pau II al consistori secret del 21 de novembre de 1468 però la seva creació no és publicada. És fet cardenal pel papa Sixt IV en el Consistori papal de 15 de desembre de 1476. El cardenal Ferris és agent del rei d'Aragó a Roma entre 1474 i 1479. Funciona com Camarlenc del Col·legi Cardenalici durant l'absència del titular a causa de la pesta. L'any 1478 és nomenat abat comendatari de l'abadia de San Juan de Corias a la diòcesi d'Oviedo, i de Santa Maria de Verola, a la diòcesi de Tarassona. Tenia una gran biblioteca i estava molt interessat per les lletres i la història.

## Referències

* 1 2 3 «Biography from Biographical Dictionary of the Cardinals of the Holy Roman Church».