OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# William Francis Giauque

William Francis Giauque (Niagara Falls, Canadà 1895 - Berkeley, EUA 1982) fou un químic i professor universitari canadenc-estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1949.

## Biografia

Va néixer el 12 de maig de 1895 a la població de Niagara Falls, situada a la província canadenca d'Ontario. Retornà als Estats Units, d'on provenia la seva família, però a la mort del seu pare el 1908 retornà a Niagara Falls. Va estudiar secundària al seu poble de naixements, entrant a treballar posteriorment en diverses centrals hidroelèctriques. Posteriorment va estudiar química a la Universitat de Berkeley, on es llicencià el 1920 i es doctorà el 1922.
Sota la supervisió de Gilbert Lewis inicià la seva tasca docent a la Universitat de Berkeley l'any 1922, arribant a ser nomenat professor titular de química l'any 1934, càrrec que ostentà fins al 1962. Giauque va morir el 28 de març de 1982 a la població de Berkeley, situada a l'estat nord-americà de Califòrnia.

## Recerca científica

Giauque es va interessar en la recerca del Tercer Principi de la termodinàmica, durant aquesta investigació experimental va estar sota la tutela del professor G.E. Gibson que comparava les entropies relatives de cristalls amb les del cristall de la glicerina. El seu objectiu principal era demostrar a través d'una gamma de proves apropiades que el Tercer Principi de la termodinàmica és una llei natural bàsica.
El 1926 va proposar un mètode per observar temperatures considerablement inferiors a un kelvin (-272,15 °C). Va desenvolupar així mateix un dispositiu magnètic de refrigeració segons el seu propi disseny per a assolir aquest resultat, aconseguint arribar més prop del zero absolut que el que molts científics pensaven possible. Aquest treball "trailblazing", a part de provar una de les lleis fonamentals de la naturalesa, va conduir a fortificar l'acer, millorar la gasolina i a desenvolupar processos més eficients en una diversitat d'indústries. Les seves investigacions i la dels seus estudiants van incloure una gran quantitat de determinacions de l'entropia amidades a baixa temperatura, particularment en gasos condensats. Les entropies i altres característiques termodinàmiques de molts gasos també van ser determinades a través de l'estadística quàntica i dels nivells d'energia moleculars disponibles a la banda espectral així com d'altres fonts. Les seves investigacions interrelacionades amb l'entropia de l'oxigen de Herrick. Johnston van conduir al descobriment dels isòtops 17 i 18 de l'oxigen a l'atmosfera terrestre i va demostrar que els físics i els químics havien estat utilitzant diverses escales de pes atòmic per anys sense saber-ho.
El 1949 fou guardonat amb el Premi Nobel de Química pels seus estudis en termodinàmica, especialment per les seves investigacions sobre les propietats de les substàncies a baixes temperatures.

## Enllaços externs

* «William Francis Giauque» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Isabel Cueto

Isabel Cueto (Kehl, Alemanya Occidental, 3 de desembre de 1968) és una exjugadora de tennis alemanya.

## Biografia

Filla de Toni i Jutta, enginyer elèctric d'origen bolivià i mare alemanya. Va créixer a Aspach i estudiar a Backnang.
L'any 1984 va esdevenir la campiona nacional alemanya més jove, campionat que va guanyar en dos ocasions més (1986, 1987).
Va estudiar educació a la Pädagogische Hochschule Ludwigsburg de Ludwigsburg i posteriorment va treballar com a mestra a Großbottwar.
Es va casar amb Oliver Baumann i van tenir dos fills, Ines i Eric.

## Palmarès: 6 (5−1)
### Individual: 8 (5−3)

* Llegenda
* Grand Slam (0−0)
* WTA Tour Championships (0−0)
* Tier I (0−0)
* Tier II (0−0)
* Tier III (0−0)
* Tier IV (1−1)
* Tier V (4−0)
* Virginia Slims (0−2)
* Títols per superfície
* Dura (0−0)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (5−3)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Oponent | Marcador |
| Finalista | 1. | 21 de setembre de 1987 | Hamburg, Alemanya Occidental | Terra batuda | Steffi Graf | 2−6, 2−6 |
| Finalista | 2. | 30 de novembre de 1987 | Buenos Aires, Argentina | Terra batuda | Gabriela Sabatini | 0−6, 1−6 |
| Guanyadora | 1. | 4 de juliol de 1988 | Båstad, Suècia | Terra batuda | Sandra Cecchini | 7−5, 6−1 |
| Guanyadora | 2. | 1 d'agost de 1988 | Atenes, Grècia | Terra batuda | Laura Golarsa | 6−0, 6−1 |
| Guanyadora | 3. | 17 de juliol de 1989 | Estoril, Portugal | Terra batuda | Sandra Cecchini | 7−6(3), 6−2 |
| Guanyadora | 4. | 31 de juliol de 1989 | Sofia, Bulgària | Terra batuda | Katerina Maleeva | 6−2, 7−6(3) |
| Finalista | 3. | 23 d'abril de 1990 | Barcelona, Espanya | Terra batuda | Arantxa Sánchez Vicario | 7−6(3), 6−2 |
| Guanyadora | 5. | 9 de juliol de 1990 | Palerm, Itàlia | Terra batuda | Barbara Paulus | 6−2, 6−3 |

### Dobles: 1 (1−0)

| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Guanyadora | 1. | 15 de setembre de 1986 | Atenes, Grècia | Terra batuda | Arantxa Sánchez Vicario | Silke Meier Wiltrud Probst | 4−6, 6−2, 6−4 |

## Trajectòria
### Individual

| Torneig | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | Títols | V − D |
| Open d'Austràlia | A | A | NC | A | A | A | A | 2R | 1R | A | 0 / 2 | 1 − 2 |
| Roland Garros | A | 3R | 1R | 2R | 1R | 1R | 3R | 1R | A | A | 0 / 7 | 5 − 7 |
| Wimbledon | A | A | A | A | 2R | A | A | A | A | A | 0 / 1 | 1 − 1 |
| US Open | A | 2R | 1R | 3R | 3R | 2R | A | A | A | A | 0 / 5 | 6 − 5 |
| Rànquing a final d'any | 168 | 105 | 101 | 29 | 33 | 28 | 26 | 119 | 282 | 263 | | |
| Llegenda: G: Guanyadora; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin |||||||||||||

## Enllaços externs

* Isabel Cueto a la WTA (anglès)
* Isabel Cueto al web de la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Isabel Cueto al lloc web de la Billie Jean King Cup (anglès)
# Juonniïta

La juonniïta és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La juonniïta és un fosfat de calci, magnesi i escandi, de fórmula química CaMgSc(PO₄)₂(OH)·4H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic format cristalls aplanats, subparal·lels o corbs, en esfèrules. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la juonniïta pertany a «08.DH: Fosfats amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ < 1:1» juntament amb els següents minerals: minyulita, leucofosfita, spheniscidita, tinsleyita, jahnsita-(CaMnFe), jahnsita-(CaMnMg), jahnsita-(CaMnMn), keckita, rittmannita, whiteita-(CaFeMg), whiteita-(CaMnMg), whiteita-(MnFeMg), jahnsita-(MnMnMn), kaluginita, jahnsita-(CaFeFe), jahnsita-(NaFeMg), jahnsita-(NaMnMg), jahnsita-(CaMgMg), manganosegelerita, overita, segelerita, wilhelmvierlingita, calcioferrita, kingsmountita, montgomeryita, zodacita, arseniosiderita, kolfanita, mitridatita, pararobertsita, robertsita, sailaufita, mantienneita, paulkerrita, benyacarita, xantoxenita, mahnertita, andyrobertsita, calcioandyrobertsita, englishita i bouazzerita.

## Formació i jaciments

És un mineral rar que es troba en cavitats juntament amb minerals en contacte amb carbonatites metasomatitzades. Sol trobar-se associada a altres minerals com: dolomita, magnesita, bobierrita, kovdorskita, manasseïta, hidrotalcita, apatita, estronciowhitlockita, pirita, col·linsita, rimkorolgita, talc, baddeleyita, zirconi i guix. Només se n'ha trobat a la mina de ferro Kovdor Zheleznyi, a la península de Kola (óblast de Múrmansk, Rússia).

## Referències

* ↑ «Juonniite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 novembre 2015].
* ↑ «Juonniite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 22 novembre 2015].
# Miguel María Iribarren

Miguel María Iribarren (Urrotz, 1782 - 16 d'abril de 1837) fou un militar carlista d'origen basc. Va participar en la primera guerra carlina i va ser dels primers a unirse a la rebel·lió que va esclatar el 1833 quan va morir el rei Ferran VII i a causa de la seva successió, perquè els absolutistes no acceptaven la seva filla Isabel II d'Espanya, declarada hereva en virtut de la Pragmàtica Sanció de 1830.

## Biografia

El 1812 era sergent major i comandant interí del regiment de cavalleria d'hússars de Navarra de la divisió del general Espoz y Mina. Sent general durant la primera guerra carlina va comandar la columna cristina de la Ribera de Navarra, amb la que el 1836 va derrotar Francisco Iturralde a Cárcar i a Ramon Cabrera a la batalla de Rincón de Soto, dispersant completament els 900 infants i 400 cavalls carlins i la fugida del general tortosí, sol i ferit.
El 24 de maig de 1837 el seu exèrcit, de 10.000 a 11.000 homes d'infanteria, 1.000 cavalls i 14 canons, va ser vençut per les forces carlines a la batalla d'Osca, morint l'endemà a l'hospital d'Almudébar per les ferides rebudes en combat.

## Referències

* ↑ «Miguel María Iribarren» (en castellà). Real Academia de la Historia, 2008. [Consulta: 27 novembre 2020].
* ↑ Calbo y Rochina de Castro, Damaso; Cabrera y Griñó, Ramón. Historia de Cabrera y de la guerra civil en Aragon, Valencia y Murcia (en castellà), 1843, p. 240-241.
* ↑ «Miguel María Iribarren» (en castellà). Auñamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 22 agost 2015].
# Sackets Harbor

Sackets Harbor és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.386 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sackets Harbor tenia 1.386 habitants, 653 habitatges, i 370 famílies. La densitat de població era de 234,7 habitants per km².
Dels 653 habitatges en un 23,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 43,3% no eren unitats familiars. En el 35,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 37,7% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.629 $ i la renda mediana per família de 51.397 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.696 $ mentre que les dones 26.917 $. La renda per capita de la població era de 23.269 $. Entorn del 5,8% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sackets Harbor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sackets Harbor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ruza

* No s'ha de confondre amb Ruza (riu).
Ruza - Руза (rus) - és una ciutat de l'óblast de Moscou, a Rússia. El 2020 tenia 12.743 habitants. Es troba a la vora del riu Ruza, a 89 km a l'oest de Moscou.

## Història

La primera menció a Ruza es remunta al 1339, quan formava part del Principat de Zvenígorod. Passà sota sobirania del Gran Ducat de Moscou a començaments del segle xvi, quan era una fortalesa que protegia els voltants occidentals de Moscou.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Московской области на 1 января 2020 года и в среднем за 2019 год по муниципальным образованиям Arxivat 2020-06-06 a Wayback Machine. (en rus).
# Rocallarga

La Rocallarga és una muntanya de 1.187 metres que es troba al municipi de Tavertet, a la comarca catalana d'Osona.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 296096001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Rodolfo Condado Rodríguez

Rodolfo Condado Rodríguez (Madrid, 24 de febrer de 1965) és un exfutbolista i entrenador madrileny. Com a jugador, ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Es va formar a les categories inferiors de l'Atlètic de Madrid. Només jugaria un partit amb el primer equip, a la 84/85, dins la jornada de vaga dels futbolistes professionals que va obligar els clubs a treure els juvenils.
Posteriorment, Rodolfo fitxa pel Getafe CF, i el 1989, per la UD Salamanca, amb qui pujaria de Segona B a primera divisió. La 95/96 va ser el seu retorn a la màxima categoria, i va jugar 23 partits. El Salamanca va baixar i el defensa va continuar un any més al planter. El 1996 recala al CD Ourense, on penjaria les botes a l'any següent.
Després de retirar-se, Rodolfo ha seguit vinculat al món del futbol com a tècnic de clubs modestos, com el madrileny CD Galapagar.

## Enllaços externs

* Fitxa de Rodolfo
# Ryoko Takara

Ryoko Takara (高良 亮子, 9 de abril de 1990) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2013. Va disputar 3 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2013 | 1 | 0 |
| 2014 | 0 | 0 |
| 2015 | 2 | 0 |
| Total | 3 | 0 |

## Referències

* ↑ 2013, 2015 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Ryoko Takara, Fitxa a Soccerway
# Sabine Kuegler

Sabine Kuegler (Patan Lalitpur, 25 de desembre de 1972) és una escriptora alemanya.

## Biografia

Els seus pares treballaven a Mepal, com a lingüistes i missioners protestants. En 1978 la família es tralladà a Indonèsia, a l'illa de Nova Guinea per, el 1980, endinsar-se en la jungla de Irian Jaya situada en el més profund de Papua Occidental amb el propòsit d'estudiar la llengua i els costums dels fayu, una tribu encara verge i que mai havia rebut influència del món civilitzat.
La infància i adolescència de Sabine va transcórrer en aquest lloc. Es va educar juntament amb els seus germans i amb els nens fayu, amb absoluta llibertat i en ple contacte amb la naturalesa. Als disset anys va tornar a Europa per estudiar i aprendre a integrar-se en la societat dels seus orígens. El xoc va ser molt dur però va aconseguir adaptar-se. En el seu primer llibre la nena de la jungla deixa constància de tot aquest procés. Actualment viu prop d'Hamburg i és mare de quatre fills.

## Comentaris sobre la seva obra

La seva obra pot catalogar-se com a literatura-testimonio en la qual utilitza un llenguatge senzill i directe per comunicar el contrast en aquests dos mons que ha viscut.

## Obra

* Dschungelkind (2005) Traduït a l'espanyol com La nena de la jungla (Styria)
* Ruf des Dschungels (2006)
* Gebt donin Frauen dónes Geld (2007)
# Sammy Nelson

Samuel Nelson (1 d'abril de 1949) és un exfutbolista nord-irlandès de la dècada de 1970.
Fou 51 cops internacional amb la selecció d'Irlanda del Nord amb la que participà en la Copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Arsenal i Brighton & Hove Albion. and turned professional on his 17th birthday in 1966. Nelson played in the 1966 FA Youth Cup final in which Arsenal beat Sunderland 5-3 over two legs.

## Palmarès

Arsenal
* FA Youth Cup: 1965-66
* FA Cup: 1979

## Referències

* ↑ «Sammy Nelson Northern Ireland». [Consulta: 9 novembre 2017].
* ↑ «Sammy Nelson: Profile». FIFA. Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 9 novembre 2017].
* 1 2 3 Jones, Max. «Defining moments: Sammy Nelson». Arsenal F.C., 28-04-2016. [Consulta: 9 novembre 2017].
* 1 2 Harris, Jeff. Arsenal Who's Who. Londres: Independent UK Sports, 1995, p. 206. ISBN 978-1-899429-03-5.
* ↑ «Academy Palmarès». Arsenal F.C., 01-06-2017. [Consulta: 9 novembre 2017].
# San Pablo

«San Pablo» té aquests significats:
* San Pablo (Califòrnia), ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* San Pablo de Valladolid, convent de l'orde dels dominics, un dels temples més representatius de la ciutat de Valladolid (Castella)
* San Pablo-Santa Justa, districte administratiu de la ciutat de Sevilla
* San Pablo de la Moraleja, municipi a la província de Valladolid a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* San Pablo de los Montes, municipi a la província de Toledo (Castella la Manxa)
* Palau Municipal d'Esports San Pablo, pavelló a Sevilla (Andalusia)
* Província de San Pablo, província al departament de Cajamarca, al Perú
* Universitat CEU San Pablo, universitat espanyola privada, catòlica, amb seu a Madrid i campus a Madrid i Alcorcón
# San Pablo (Califòrnia)

San Pablo és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 30.215 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, San Pablo tenia 30.215 habitants, 9.051 habitatges, i 6.489 famílies. La densitat de població era de 4.521,7 habitants/km².
Dels 9.051 habitatges en un 44% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,5% hi vivien parelles casades, en un 19,7% dones solteres, i en un 28,3% no eren unitats familiars. En el 22,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,7% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 16,9% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.184 $ i la renda mediana per família de 42.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.599 $ mentre que les dones 28.140 $. La renda per capita de la població era de 14.303 $. Entorn del 15,5% de les famílies i el 18,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- San Pablo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- San Pablo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Saint-Denis-le-Ferment

Saint-Denis-le-Ferment és una població i comuna francesa, en la regió de Normandia, departament de l'Eure.
# Sant Cebrià de Palautordera

Sant Cebrià de Palautordera és un edifici religiós del municipi de Sant Esteve de Palautordera (Vallès Oriental).

## Descripció

Edifici religiós situat dins el castell de Fluvià. És un edifici de tipus romànic, de tres absis en disposició trevolada i amb una planta un xic ultrapassada o de ferradura. La seva entrada és independent de l'edifici al qual està unit. Davant hi ha un jardí, la façana que dona a aquest té un atri a ponent i el mur de llevant del casal deixa visible un trosset de la conca exterior de l'absis central, que es veu apujat i fortificat.

## Història

El castell de Fluvià antigament es deia casa de Palau. Les primeres notícies històriques són del segle xii (1154). L'església però, situada dins el modern edifici del castell, indica que ja existia al segle xi. Fou restaurada l'any 1966, encara que conserva el seu estil romànic, l'interior està pintat amb pintures modernes.

## Referències

* 1 2 «Sant Cebrià de Palautordera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Saint-Laurent-des-Bois

«Saint-Laurent-des-Bois» té aquests significats:
* Saint-Laurent-des-Bois (Eure), municipi francès del departament de l'Eure.
* Saint-Laurent-des-Bois (Loir i Cher), municipi francès del departament de Loir i Cher.
# Santa Margarida del Castell d'Aubirí

Santa Margarida del Castell d'Aubirí, de vegades esmentada com del Castell de Verdú, és una capella del terme comunal de vila de Ceret, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord), situada en el Castell d'Aubirí, castell de darreries del segle xix, seu d'una explotació vitivinícola.
És a l'extrem nord-oriental del terme comunal, a l'esquerra del Tet. És al darrere, al nord-oest, del castell.
És una capella petita, d'estil neoclàssic. D'una sola nau, orientada de sud a nord, no té absis aparent a l'exterior.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «36 - Ceret». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Vall 22. Santa Margarida del Castell de Verdú». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Ceret». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ La capella de Santa Margarida del Castell d'Aubirí en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Martí de Poià

Sant Martí de Poià va ser una capella ubicada a la vall de Poià o de Betlem, a Badalona, documentada entre els segles XII i xiv.
Se'n desconeix la seva ubicació exacta. Els seus orígens tampoc són clars, Josep Maria Cuyàs i Tolosa situa la seva construcció en l'època de la conquesta de Barcelona, moment en què els francs haurien fundat esglésies i capelles advocades al seus sants titulars, amb Sant Martí de Tours com un dels més destacats. La capella està documentada a partir del segle xii, la primera aparició documental data de 1143: apareix en el testament de Maria Rigolf, la qual va llegar un camp a les esglésies de Santa Maria de Badalona i de Sant Martí de Poià, situades ambdues a la parròquia de Badalona, en el terme de Sistril (Sistrells), a la zona de la Llacuna. El 1153 es troba inclosa en la descripció d'unes propietats que confrontaven amb la muntanya de Sant Martí de Poià i amb el lloc de Poiano. El 1329 encara subsistia, perquè està documentada en una donació de 3 diners a la capella de Sant Martí que fa Berenguer Mataró de la parròquia de Badalona.
Mn. Josep Mas apunta en la seva obra que, segons les confrontacions dels documents, que la capella de Sant Martí havia estat en el lloc on s'aixeca el monestir de Sant Jeroni de la Murtra, que va substituir l'antiga construcció. No obstant, la documentació no aporta prou dades i tampoc hi ha hagut cap excavació arqueològica per a saber la possible situació de la capella de Sant Martí. Font i Cussó va aportar una altra dada: un document de 1725, en el qual el propietari del mas Rovira, l'actual can Butinyà, demanava fer una completa renovació del mas i hi feia constar: «Ego Dor. Phelipe Butinyà y Modonell ciudadano de Barna. digo que en el término y parroquia del lugar de San Martín de Badalona...»; també oferia una altra possibilitat dient que la Villa Poiano podia haver estat situada a la Torre Pallaresa, originalment situada al terme de Badalona i avui a Santa Coloma de Gramenet, perquè es creia d'origen romà o fins i tot a can Butinyà, sense oblidar la teoria de Mn. Mas sobre la successió del monestir, el qual succeí igualment el mas conegut com a Sa Murtra, moment en què es pensa que Sant Martí ja no existia, perquè en el moment de la seva arribada a la vall l'orde dels jerònims no tenia on resar o meditar.

## Referències

* ↑ Mas, 1921, p. 86.
* ↑ Cuyàs i Tolosa, 1975-1982, p. 50.
* 1 2 3 Mas, 1921, p. 85.
* ↑ Font i Cussó, 1980, p. 144.
* ↑ Font i Cussó, 1980, p. 165.
* ↑ Font i Cussó, 1980, p. 229.

## Bibliografia

* Cuyàs i Tolosa, Josep Maria. Història de Badalona. vol. IV. Gràfiques Duran, 1975-1982.
* Font i Cussó, Joaquim. 62 articles. Badalona: Museu de Badalona, 1980.
* Mas, Josep. Notes històriques del Bisbat de Barcelona. XIII. Tipografia Católica Pontificia, 1921.