OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torreya

Torreya és un gènere de coníferes de la família de les taxàcies (antigament englobada dins la família de les cefalotaxàcies). Conté 6 espècies acceptades, dos de les quals són natives de Nord-amèrica i 4 de l'Àsia oriental.

## Descripció

Els espècimens del gènere Torreya són arbres o arbustos perennifolis que atenyen els 5 - 20 metres d'alçada. Presenten una escorça fissurada marró a bru-grisenc, amb coloracions ataronjades. Presenta un port de ramificació estesa o ascendent.
Les fulles estan disposades de forma espiralada al llarg de la tija, són lineals de 2 a 8 centímetres de longitud i de 3 a 4 mm d'amplada, coriàcies amb àpex recorbat. Presenten una característica banda estomàtica estreta a banda i banda del nervi. Són plantes dioiques i més rarament monoiques. Els cons masculins apareixen agrupades a la part inferior dels brots, tenen una forma globosa o oblonga mesuren de 5 a 8 mm de gruix; presenten entre 6 i 8 verticils de 4 esporofil·les cadascun dels quals amb 4 esporangis. Els cons femenins es desenvolupen de forma solitària o en petits grups de (2 a 8) al capdamunt de curts peduncles. Són de mida petita però després de la pol·linització i la posterior maduració (que pot durar fins a 24 mesos), es transformen en un con amb aparença de drupa amb una llavor solitària de 2 a 4 centímetres de llarg envoltada d'una coberta carnosa de color verd, porpra o marró quan és madura del tot. Algunes espècies, especialment la torreya japonesa (Torreya nucifera), el fruit és comestible i conté un oli utilitzat en la cuina tradicional japonesa. També són font d'aliment de diferents mamífers com els esquirols.

## Galeria

* Detall dels fruits de Torreya nucifera
* Fruits madurs de Torreya grandis
* Vista general de Torreya californica
* Il·lustració de Torreya nucifera

## Taxonomia

El gènere Torreya fou descrit per George Arnott Walker Arnott. El nom genèric honora el botànic estatunidenc, John Torrey. El gènere conté 6 espècies vivents i dos extintes:
* Torreya californica
* Torreya bilinica †: Extinta, paleotaxon del oligocè i miocè, fòssils descrits a Txèquia, Espanya i Anatòlia.
* Torreya clarnensis †: Extinta, paleotàxon de l'eocè, fòssils trobats a Oregon.
* Torreya grandis
* Torreya jackii
* Torreya nucifera
* Torreya parvifolia
* Torreya taxifolia

## Referències

* 1 2 «Torreya». The Plant List. [Consulta: 26 octubre 2019].
* ↑ Christenhusz, M. J.; Reveal, J. L., Farjon, A., Gardner, M. F., Mill, R. R., Chase, M. W. «A new classification and linear sequence of extant gymnosperms». Phytotaxa, 19, 1, 2011, pàg. 55–70. ISSN: 1179-3163.
* 1 2 Li, J.; Davis, C. C., Donoghue, M. J., Kelley, S., & Del Tredici, P. «Phylogenetic Relationships of Torreya (Taxaceae) Inferred from Sequences of Nuclear Ribosomal DNA ITS Region». Harvard Papers in Botany, 2001, pàg. 275-281.
* ↑ «Torreya genus». American Conifer Society. [Consulta: 26 octubre 2019].
* ↑ «Torreya». The Gymnosperm Database. [Consulta: 26 octubre 2019].
# Torreya nucifera

Torreya nucifera, coneguda en japonès com a kaya (榧), és una espècie de conífera de la família Taxaceae, nadiua del sud del Japó i a l'illa Jeju del sud de Corea del Sud.

## Descripció

És un arbre de creixement lent que fa fins a 15-25 m d'alt. Les fulles són persistents i aciculars de 2-3 cm de llargada i de 3 mm d'amplada; estan disposades espiralment. És una planta de sexualitat subdioica. Les pinyes masculines són globulars, de 5-6 mm de diàmetre Les pinyes femenines apareixen en grups i maduren en 18–20 mesos, presenten una sola llavor envoltada per una capa carnosa de, 2 cm de llargada i 1,5 cm d'amplada.

## Usos

La seva fusta és preuada per a fer taulers de jugar al "go" pel seu atractiu color groc daurat i les seves qualitats tecnològiques. És un arbre actualment protegit al Japó on ha esdevingut escàs.
Les llavors són comestibles i contenen un oli.

## Referències

* ↑ «Torreya nucifera (榧, カヤ, Japanese torreya) description». [Consulta: 16 juny 2023].
* Katsuki, T. & Luscombe, D (2010). Torreya nucifera. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 4 gener 2014.

## Enllaços externs

* Arboretum de Villardebelle - Torreya nucifera
# Torreyochloa

Torreyochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies. És originari del nord d'Àsia i Amèrica del Nord.
El gènere va ser descrit per George Lyle Church i publicat a American Journal of Botany 36: 163. 1949. L'espècie tipus és: Torreyochloa pauciflora (J. Presl) G.L. Church.

## Taxonomia

* Torreyochloa california
* Torreyochloa californica
* Torreyochloa erecta (Hitchc.) Church
* Torreyochloa fernaldii (Hitchc.) Church
* Torreyochloa natans (Kom.) Church
* Torreyochloa otisii
* Torreyochloa pallida (Torr.) G.L.Church
* Torreyochloa pauciflora (J.Presl) Church
* Torreyochloa viridis

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2014-11-28. [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ «Torreyochloa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 febrer 2013].

## Bibliografia

* Clayton, W. D. & S. A. Renvoize. 1986. Genera graminum. Grasses of the world. Kew Bull., Addit. Ser. 13: 1–389.
* Davis, J. I. 2003. Torreyochloa. In Catalogue of New World Grasses (Poaceae): IV. Subfamily Pooideae. Contr. U.S. Natl. Herb. 48: 655–656. View in BotanicusView in Biodiversity Heritage Library
* Missouri Botanical Garden. MO Generic Names in Use
* Soreng, R. J., G. Davidse, P. M. Peterson, F. O. Zuloaga, E. J. Judziewicz, T. S. Filgueiras & O. N. Morrone. 2003 and onwards. On-line taxonomic novelties and updates, distributional additions and corrections, and editorial changes since the four published volumes of the Catalogue of New World Grasses (Poaceae) published in Contr. U.S. Natl. Herb. vols. 39, 41, 46, and 48. http://www.tropicos.org/Project/CNWG:. In R. J. Soreng, G. Davidse, P. M. Peterson, F. O. Zuloaga, T. S. Filgueiras, E. J. Judziewicz & O. N. Morrone (editors) Internet Cat. New World Grasses. Missouri Botanical Garden, St. Louis.

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 en endavant). Torreyochloa. A: GrassBase - The Online World Grass Flora.
# Tetraleurodes tuberculosa

Tetraleurodes tuberculosa és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Nakahara el 1995.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
* ↑ Nakahara, Sueo «Taxonomic studies of the genus Tetraleurodes (Homoptera: Aleyrodidae)». Insecta mundi, 1995.
# Toni Jerrman

Toni Jerrman (nascut el 1964) és un crític i editor de la revista de ciència-ficció finlandesa Tähtivaeltaja. Va fundar els Premis Tähtivaeltaja i Tähtifantasia.
Ha guanyat diversos premis, entre ells:
* Publicació de l'Arctic Comic Festival-Lempi per a Tähtivaeltaja (1998)
* Dark Fantasy's Golden Chainsaw per a la millor impressió de terror (antologia de relats curts Himon anatomia, editada per Jerrman) (1998)
* Premi Cosmos Pen de l'Associació Finlandesa d'Escriptors de Ciència Ficció per promoure la literatura finlandesa de ciència-ficció (1992)
* Premi de Ciència Ficció Europea de la Societat Europea de Ciència Ficció: Millor editor en cap (1988)

## Vegeu també

* Fanzine
* Fandom de ciència-ficció

## Referències

* ↑ VanderMeer, Jeff. "Jeff VanderMeer Interviews ‘Tähtivaeltaja’ Editor Toni Jerrman about Finnish SF/Fantasy, His Iconic Magazine, and Alastair Reynolds", SF Signal. Published May 13 2011. Retrieved February 7 2019.
* 1 2 Matilainen, Hanna: Mitä kummaa: Opas kotimaiseen spekulatiiviseen fiktioon, p. 176. Helsinki: Avain, 2014. ISBN 978-952-304-024-3

## Enllaços externs

* Web oficial de Tähtivaeltaja
* Jeff VanderMeer: Dispatches From Smaragdine. SF Site, November 2006.
* Jeff VanderMeer entrevista Toni Jerrman. The SF Signal 5/2011.
# La Drôme Classic 2020

La Drôme Classic 2020 fou la 8a edició de La Drôme Classic. La cursa es va disputar l'1 de març de 2020 i formava part del calendari de l'UCI ProSeries 2020 amb una categoria 1.Pro.
El vencedor final fou l'australià Simon Clarke (EF Pro Cycling), que s'imposà a l'esprint als seus companys d'escapada, Warren Barguil (Arkéa-Samsic) i Vincenzo Nibali (Trek-Segafredo), segon i tercer respectivament.

## Equips

En aquesta edició hi van prendre part 20 equips:

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Simon Clarke se apunta la victoria en la Royal Bernard-Drôme Classic». biciciclismo.com, 01-03-2020 [Consulta: 3 març 2020].
# William Cavendish-Bentinck

William Henry Cavendish-Bentinck, III duc de Portland KG PC (Nottinghamshire, 14 d'abril de 1738 - Bulstrode Park, Buckinghamshire, 30 d'octubre de 1809) fou un polític whig i estadista britànic, que va ocupar els càrrecs de rector de la Universitat d'Oxford i Primer Ministre del Regne Unit. Abans de 1762, era conegut pel títol de marquès de Titchfield. Va tenir un títol de tots i cada un dels graus de la noblesa britànica (de duc, el de marquès, el de comte, vescomte i baró). Va un ascendent de la reina Isabel II d'Anglaterra (per part materna).

## Vida

Va ser el fill gran de William Bentinck, II duc de Portland i Margaret Cavendish Bentinck, de la qual va heretar bastes extensions de tierra. Educat a Westminster School i Christ Church (Oxford), va ser elegit per, l'avui extint municipi de Weobley (absorbit per Herefordshire) a la Cambra dels Comuns el 1761, abans de prendre possessió del lloc que després de la seva mort, va deixar vacant el seu pare a la Cambra dels Lords a l'any següent. Associat amb l'aristocràtic partit whig de Charles Watson-Wentworth, II marquès de Rockingham, va servir com Lord Camarlenc en el primer mandat de Charles, i després com Lord tinent d'Irlanda en el segon (entre abril i agost de 1782).
L'abril de 1783, el duc va ser cap titular d'un govern de coalició, els líders reals eren Charles James Fox i Frederick North, II comte de Guilford. Va exercir com a Primer Lord del Tresor (First Lord of the Treasury) en aquest ministeri fins a la seva destitució el desembre del mateix any.
En 1789, el duc es va convertir en un dels vicepresidents de l'Hospital Foundling de Londres. Aquesta entitat benèfica s'havia convertit en un dels més moderns de l'època, amb diversos notables de l'època que van prestar servei en la seva junta directiva. En la seva creació, cinquanta anys abans, el seu pare, el II duc de Portland, havia estat un dels membres fundadors, inscrit per Decret Reial concedit per Jordi II d'Anglaterra. La missió de l'hospital era tenir cura dels nens abandonats a Londres i va arribar fama ràpidament a través de la seva missió commovedora, la seva col·lecció d'art donada per donar suport als artistes i concerts populars benèfics de Georg Friedrich Händel. El 1793, el duc es va fer càrrec de la presidència de la institució. Juntament amb molts altres conservadors whigs (com Edmund Burke), el duc estava molt incòmode amb la Revolució Francesa, i finalment va trencar amb Fox per aquest motiu, unint-se al govern de William Pitt el "Jove" com a secretari de l'Interior el 1794. Va continuar exercint en el gabinet fins a la mort de Pitt el 1806 (encara que de 1801-1805 com a President del Consell (Lord President of the Council), i després com a ministre sense cartera.

## Títols i tractaments

* Marquès de Titchfield (1738-1762).
* La seva gràcia, el III duc de Portland (1762-1765).
* La seva gràcia, el III duc de Portland, conseller privat (1765-1794).
* La seva gràcia, el III duc de Portland, cavaller de l'Orde de la Lligacama i conseller privat (1794-1809).
# Sergio Floccari

Sergio Floccari (Vibo Valentia, Itàlia, 12 de novembre de 1981) és un futbolista italià ja retirat. Jugava com a davanter.

## Carrera

Després d'haver jugat en la lligues menors al començament de la seua carrera, Floccari feu un ràpid pas pel Gènova en el 2002 abans d'incorporar-se al Rimini durant quatre temporades, sent protagonista en dos ascensos, de la Serie C2 a la Serie B. En gener del 2006, partí al Messina, on tingué el seu primer vol al futbol de màxim sabor.
En l'estiu del 2007, després del descens del Messina de la Serie A, se sumà a l'Atalanta, on fou a la batalla per un lloc entre els davanters, entre els quals estaven Simone Inzaghi, Antonio Langella i Riccardo Zampagna. Després del canvi d'entrenador, a l'arribada de Luigi Del Neri, augmentà la quantitat d'oportunitats de Floccari per assolir un lloc de titular en l'Atalanta i anotà un total de sis gols durant la temporada, també proporciona impressionants actuacions.
Posteriorment jugà al Genoa, al Lazio i al Bologna.

## Enllaços externs

* Atalanta B.C. Official Player Profile Arxivat 2008-08-21 a Wayback Machine. (italià)
* Career profile (from La Gazzetta dello Sport) (italià)
# Mount Sterling (Wisconsin)

Mount Sterling és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 215 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Sterling tenia 215 habitants, 89 habitatges, i 59 famílies. La densitat de població era de 58,5 habitants per km².
Dels 89 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 26% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.375 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 13.891 $. Aproximadament el 8% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Sterling» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Sterling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Andreu Dupuy

Andrieu Dupuy (La Vit, 31 d'octubre de 1928 - Montpeller, 17 de març de 2018) fou un historiador i enciclopedista occità.

## Biografia

Fill de pagesos, als setze anys decideix que vol ser historiador. Escriví sobre Lomanha i també sobre Occitània i occitans famosos: Fermant, D'Astros, etc. La seva obra més coneguda és la Petite encyclopédie occitane. Fundà l'associació La Lomagne mémoire pour demain i, el 1996, l'editorial Lo libre occitan per a editar grans autors occitans com Joan Bodon i Max Roqueta.

## Obres

* Encyclopédie occitane (éditions Slatkine), 1989
* J.-G. Dastros : poète gascon, Saint-Christol, 1993
* Histoire chronologique de la civilisation occitane (en 3 volums) (éditions Champion/Slatkine), 1998
* Lavit de Lomagne, des origines a nos jours, 2003
* Dictionnaire biographique de la Lomagne, Cahiers de la Lomagne, 2007

## Referències

* ↑ «Andrieu Dupuy que’s morí» (en occità). Jornalet, 26-03-2018.
# Andreas Sàmaris

Andreas Samaris (grec: Ανδρέας Σάμαρης; nascut el 13 de juny de 1989) és un futbolista grec que juga com a migcampista central per l'Olympiacos i l'equip nacional grec
# Anna Magdalena de Birkenfeld-Bischweiler

Anna Magdalena de Birkenfeld-Bischweiler (en alemany Anna Magdalena von Pfalz-Birkenfeld-Bischweiler) va néixer a Estrasburg (França) el 14 de febrer de 1640 i va morir a Babenhausen el 12 de desembre de 1693. Era una noble alemanya filla del comte palatí Cristià I (1598-1654) i de Magdalena Caterina de Wittelsbach (1607-1648).

## Biografia

El 19 d'octubre de 1659 es va casar a Bischwiller amb Joan Reinhard II de Hanau-Lichtenberg (1628-1666), fill del comte Felip Wolfgang (1595-1641) i de Joana d'Oettingen-Oettingen (1602-1639). El matrimoni va tenir cinc fills:
* Joana Magdalena (1660-1715), casada amb el comte Joan Carles August de Leiningen-Dagsburg-Falkenburg (1662-1698).
* Lluïsa Sofia (1662-1751), casada amb el comte Frederic Lluís de Nassau-Saarbrücken-Ottweiler (1651-1728).
* Francesca Albertina (1663-1736).
* Felip Reinhard (1664-1712).
* Joan Reinhard III (1665-1736), casat amb Dorotea Frederica de Brandenburg-Ansbach (1676-1731).
En morir el seu marit va fixar la seva residència al palau de Babenhausen. Va ser enterrada al panteó familiar de l'església de Sant Joan, a Hanau, destruït en un dels bombardejos de la Segona Guerra Mundial.

## Bibliografia

* Katalog der fürstlich Stolberg-Stolberg’schen Leichenpredigten-Sammlung. Bd. 3, Leipzig 1930.
* Rudolf Lenz u.a.: Katalog der Leichenpredigten und sonstigen Trauerschriften in der Universitätsbibliothek Gießen = Marburger Personalschriften-Forschungen 7,1. Marburg 1985.
* Reinhard Suchier: Genealogie des Hanauer Grafenhauses. A: Festschrift des Hanauer Geschichtsvereins zu seiner fünfzigjährigen Jubelfeier am 27. August 1894. Hanau 1894.
* Reinhard Suchier: Die Grabmonumente und Särge der in Hanau bestatteten Personen aus den Häusern Hanau und Hessen. A: Programm des Königlichen Gymnasiums zu Hanau. Hanau 1879. S. 1 - 56.
* Ernst J. Zimmermann: Hanau Stadt und Land. 3. Auflage. Hanau 1919, ND 1978.
# Antic Hospital d'Artés

L'Antic Hospital d'Artés és un edifici del municipi d'Artés (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció civil: casa entre mitgeres situada dins el nucli antic de la vila d'Artés, format per planta baixa i un pis superior; l'habitatge és cobert amb doble vessant i amb el carener paral·lel a la façana principal, orientada a ponent. Totes les obertures són modernes llevat de la porta d'accés, que dona al carrer del Padró, i que conserva la llinda i la decoració superior formada per una creu llatina. Tota la façana és avui arrebossada.

## Història

Aquest edifici acollia el petit hospital de la vila d'Artés al segle xviii. Deuria fer les funcions pròpies d'un hospital, quant als serveis mèdics, i també, seguint la tradició medieval deuria acollir i fer les funcions assistencials a viatgers, pobres i captaires.
La llinda porta referència la data de 1773. al s. XIX fou una escola.

## Referències

* 1 2 3 «Antic Hospital d'Artés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Anticongelant

Un anticongelant és una substància que hom afegeix a un líquid —generalment aigua— per rebaixar-li el punt de congelació, aprofitant el fenomen del descens crioscòpic.
Les característiques dels anticongelants són: alta constant crioscòpica, estabilitat química, miscibilitat amb l'aigua, calor específica elevada, capacitat anticorrosiva, baix coeficient de dilatació, baixa volatilitat i ininflamabilitat. Els anticongelants més emprats són alguns alcohols (metanol, etanol, glicerol, propilenglicol) i el clorur de calci. L'ús més estès dels anticongelants és per a evitar la congelació de l'aigua en circuits exposats a baixes temperatures. Així l'anticongelant més emprat és l'etilenglicol, però és tòxic, per la qual cosa només s'empra en circuits de refredament dels motors de combustió interna exposats a baixes temperatures. En canvi el propilenglicol no és tòxic i s'empra en els sistemes d'obtenció d'aigua calenta domèstica, com ara els panells solars, i no hi ha perill si es produeixen fuites que passin a l'aigua calenta sanitària.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Catalana. L'Enciclopèdia, 1999.
* ↑ Whitman, W.C.; Johnson, W.M. Tecnología de la refrigeración y aire acondicionado. Tomo 3 (en castellà). Barcelona: Marcombo, 1999. ISBN 84-267-1180-4.
# Anton Bühler

Anton Bühler (Winterthur, 15 de juny de 1922 - Sankt Gallen, 29 de març de 2013) fou un genet suís, vencedor de dues medalles olímpiques. Era fill del també genet i medallista olímpic el 1924, Hans Bühler.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1948, als Jocs de Londres, va disputar dues proves del programa d'hípica. Amb el cavall Amour Amour aconseguí una quarta posició en la prova del concurs complet per equips com a millor resultat. El 1960, als Jocs de Roma, guanyà dues medalles del programa d'hípica amb el cavall Gay Spark. La de plata en el concurs complet per equips i la de bronze en el concurs complet individual. La tercera, i darrera participació en uns Jocs fou el 1972, a Múnic, on destaca la sisena posició en la prova del concurs complet per equips.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en la competició per equips als Campionat d'Europa de concurs complet de 1955 i sis campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Willi Büsing». [Consulta: 26 novembre 2021].
* ↑ «Equestrian – European Championships – Three Day Event Teams». Sports123.com, 2011. Arxivat de l'original el 3 novembre 2011.
# Antonio Catalán Díaz

Antonio Català Díaz (Corella, Navarra, 25 de juny de 1948) és un empresari espanyol dedicat a l'hostaleria. Va crear la cadenes hoteleres NH Hotels que va vendre i posteriorment AC Hotels-AC by Marriot.

## Biografia

Antonio Català és llicenciat per l'antiga Escola de Comerç de la Universitat Pública de Navarra. La seva carrera professional s'ha desenvolupat en el sector de l'hostaleria. La seva primera experiència econòmica va ser portar la gestió d'una gasolinera propietat del seu pare.
En 1977, amb 29 anys, va obrir el seu primer hotel, el Ciudad de Pamplona, sobre el que va constituir la cadenes hotelera nacional i internacional NH Hotels.
En 1997, després de discrepàncies amb l'administració del grup, abandona NH venent totes les seves participacions als accionistes italians, per un total de 12.000 milions de pessetes (70 milions d'Euros). Després de la venda, va emprendre el nou projecte hoteler AC Hotels; una cadena hotelera composta en la seva majoria per hotels de 4 i 5 estels que són del 100% de la propietat d'empresa matriu AC.
L'any 2011 va vendre un 50% d'AC a Marriott per 80 milions d'euros. AC by Marriott compta amb més de 140 hotels oberts o en projecte a tot el món.
Català Díaz és membre del Consell Assessor Universitari de la Universitat Europea de Madrid i màster Honoris causa per IEDE, Escola de Negocis. En diverses ocasions s'ha mostrat crític amb el procés sobiranista català.

## Referències

* ↑ «Quién es Antonio Catalán, el empresario que pide la subida del Salario Mínimo y derogar la reforma laboral». El Diario (España). eldiario.es, 25-11-2016 [Consulta: 27 novembre 2016].
* ↑ «´Mi ventaja es que nací en el 48 y sé qué significa que te pongan coderas en el jersey´». Informacion.es, 28-10-2009 [Consulta: 27 novembre 2016].
* ↑ Error en el títol o la url.«».
* ↑ Patiño, Miguel Angel «Así gestiona Antonio Catalán». , 19-07-2016 [Consulta: 23 novembre 2106].
* ↑ «Catalán (AC Hoteles), sobre el 1-O: "Yo les hubiera dejado con la butifarra, y el lunes a la trena"» (en castellà). [Consulta: 8 octubre 2017].
* ↑ Araujo, Laureano «Antón Arias e Antonio Catalán, empresarios descontentos» (en gallec). Praza Pública, 18-06-2018.

## Enllaços externs

* Entrevista en la Cadena Ser a Antonio Català Díaz - 2016