OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mètodes d'entrada del xinès per a ordinadors

Els mètodes d'entrada de l'escriptura xinesa són un conjunt de procediments informàtics per transcriure els caràcters xinesos dins d'una aplicació que utilitza aquest idioma.
L'enorme quantitat de caràcters que s'utilitzen per escriure en xinès, sigui cantonès o mandarí, tradicional o simplificat, dificulta la transcripció en sistemes informàtics. Per solucionar aquest problema s'han desenvolupat diferents mètodes per transcriure caràcters xinesos que s'anomenen IME (per les seves sigles en anglès Input Method Editors).

## Tipus de mètodes informàtics

Els mètodes poden ser de diferents tipus:
* Basats en l'estructura dels caràcters.
* Basats en pronunciació o transliteració.
* Reconeixement de veu.
* Reconeixement de la cal·ligrafia.
Dins de cadascun d'aquests tipus hi ha diferents variacions, i tenen punts forts i punts febles. Per exemple, el basat en la pronunciació pinyin (que fa servir l'alfabet llatí) és fàcil d'aprendre per qui estigui familiaritzat amb aquest sistema de transliteració, però entre els sistemes més veloços es troba el Wubi, que serveix per caràcters simplificats, encara que té una corba d'aprenentatge baixa. Un equivalent per als caràcters tradicionals és el Dayi, molt difós a Taiwan. També a Taiwan es fa servir el Zhuyin o Bopomofo, basat en caràcters fonètics propis. Aquests sistemes, combinats amb mètodes especials d'inserció de frases o amb memòria de caràcters més usats, proporcionen velocitats similars o majors a les d'un bon mecanògraf occidental.
Aquests sistemes funcionen per a diversos tipus de codificació de caràcters, com el GB, GBK o Big5.

## Vegeu també

* Text predictiu
* IME
* T9
* iTap
* WordWise
* SMS
# Narcís Colom i Molla

Narcís Colom i Molla (Calonge, Baix Empordà, 1898 – Sabadell, Vallès Occidental, 1978) fou músic instrumentista català de saxo i tible.

## Biografia

Narcís Colom va néixer el 3 de desembre de 1898 a Calonge. Els seus pares eren Rafael Colom i Dominga Molla. El seu pare, natural de Fontclara (Palau-sator) treballava de fuster, però també era mestre de solfeig i instrumentista. La seva mare era natural de Calonge.
Les primeres lliçons musicals les va rebre del seu pare, com ja va fer el mateix amb el seu germà, Josep Colom i Molla. L'any 1923 apareix tocant amb la Principal Calongina, juntament amb el seu pare i el seu germà. El 27 de setembre de 1924 es va casar a Calonge amb Teresa Pallí i Vergeli, natural del poble. Aquell mateix any de 1924 va anar a tocar a la Principal del Vallès, de Sabadell, cridat pel seu germà, que ja hi tocava. I s'hi va estar fins a l'any 1932. Aquell any va decidir fundar, juntament amb el calongí Josep Jubert i Escapa, la Principal de Sabadell, que va perviure fins a la Guerra Civil Espanyola.
L'any 1939, en acabar el conflicte bèl·lic, va fundar, amb exmembres de la Principal de Sabadell, la cobla Molins, que l'any 1952 es va passar a dir cobla Sabadell. Va deixar l'agrupació l'any 1971, sobretot per problemes de visió. En aquesta formació sempre va tenir com a segon tible Francesc Gutsens, que es va jubilar un any més tard que ell.
De Colom, deien que tenia un privilegi, el morro molt dur, la qual cosa li permetia tocar peces complicades.
Va morir a Sabadell el 23 de desembre de 1978.

## Referències

* ↑ Albert Vilar Massó, "Calonge, terra de músics". Girona. 2009. pp 42
* ↑ [Llibre de naixements de l'arxiu parroquial de Sant Martí de Calonge]
* ↑ «Fotos». [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «Fotos».
* ↑ [Puerto, Jordi. "Diccionari de cobles. Del segle xiv al XXI". Edita GISC/GARONUNA. Girona. 2007]
# Narcís Casas

Narcís Casas és el nom dels següents personatges:
* Narcís Casas i Vila, O Rei, motociclista campió d'enduro.
* Narcís Casas Devesa (Olot 1907 - Barcelona 2001), excursionista i esquiador català
# Ninot de neu

Un ninot de neu és una figura feta de neu condensada. La imatge del ninot de neu està connectada popularment amb el Nadal i lligada a la cultura occidental. La construcció d'un ninot de neu és un entreteniment hivernal per als nens a països on abunda aquest element. Un ninot de neu pot ser construït fent rodar una bola gran de neu per fabricar un "cos". S'hi posa una segona (i sovint una tercera) bola més petita damunt i la superior figurarà com el "cap". Els trets facials, com ara els ulls i la boca, es fan tradicionalment usant trossos de carbó o petites pedres, i també botons. També s'hi pot afegir un nas fent servir un tros de fruita o de verdura, com ara una pastanaga. Finalment, als laterals es col·loquen de vegades uns pals per a formar els braços.

## Referències

* ↑ Armstrong, Nancy; McCauley, Adam. Snowman in a Box: Everything You Need to Build Classic and Cool Snow Creations Just Add Snow Even Works in Sand! (en anglès). Running Press Book Publishers, 2002. ISBN 9780762413522.
* ↑ Eckstein, Bob. «My Search for The First Snowman». The History of the Snowman. Open Salon, 02-12-2008. Arxivat de l'original el 2010-03-04. [Consulta: 11 gener 2010].
* ↑ Hawken, Abe. «First EVER snowman picture is uncovered 150 years after it was taken by pioneering woman photographer». Daily Mail, 23-12-2016. [Consulta: 23 desembre 2016].
* ↑ Ross, Kathy. The Best Christmas Crafts Ever! (en anglès). Millbrook Press, 2002. ISBN 9780761316886.
# Nizínne (Djankoi)

* Per a altres significats, vegeu «Nizínnoie».
Nizínne (en (ucraïnès): Низинне, en rus: Низинное, Nizínnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 243 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1948 la vila es deia Nogailí-Kirk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Nastri d'argento 1948

Els Nastri d'argento 1948 foren la tercera edició de l'entrega dels premis Nastro d'Argento (Cinta de plata).

## Guanyadors
### Millor llargmetratge

* Gioventù perduta de Pietro Germi

### Millor director

* Alberto Lattuada - Il delitto di Giovanni Episcopo
* Giuseppe De Santis - Caccia tragica

### Millor argument

* Ennio Flaiano - Roma città libera

### Millor guió

* Gaspare Cataldo, Guido Pala i Alberto Vecchietti - I fratelli Karamazoff

### Millor fotografia

* Piero Portalupi - Preludio d'amore

### Millor escenografia

* Piero Filippone - La figlia del capitano

### Millor banda sonora

* Renzo Rossellini - I fratelli Karamazoff

### Millor interpretació de protagonista femenina

* Anna Magnani - L'onorevole Angelina

### Millor interpretació de protagonista masculí

* Vittorio De Sica - Cuore

### Millor interpretació femenina de repartiment

* Vivi Gioi - Caccia tragica

### Millor interpretació masculí de repartiment

* Nando Bruno - Il delitto di Giovanni Episcopo

### Millor documental

* Piazza San Marco de Francesco Pasinetti
* N. U. - Nettezza urbana de Michelangelo Antonioni

### Millor actor estranger en pel·lícula italiana

* Jacques Sernas - Gioventù perduta

### Millor actor debutant

* Luigi Tosi - Tombolo, paradiso nero

### Pel significat moral del guió

* Giovanni Battista Angioletti - L'ebreo errante

### Millor pel·lícula estrangera

* My Darling Clementine (Sfida infernale) - de John Ford

## Referències

* ↑ Nastri d'Argento 1947, mymovies.it
* ↑ 1947-1948 a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento

## Enllaços externs

* Nel mondo del cinema: il Nastro d'argento 1948 a YouTube
# Navasfrías

Navasfrías és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord-est amb Casillas de Flores, a l'Est amb El Payo, al Sud amb Eljas i Valverde del Fresno (província de Càceres) i a l'Oest amb Sabugal (Portugal).

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2009-04-06 a Wayback Machine.
# Navas de Riofrío

Navas de Riofrío és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 218 | 262 | 280 | 343 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Neró Cèsar

Neró Cèsar (en llatí Nero Caesar Germanicus) va ser el fill gran de Germànic Cèsar i Agripina Major. Tenia 12 anys quan va morir el seu pare a l'any 19.
L'any següent Tiberi el va recomanar al senat per permetre que fos qüestor cinc anys abans de l'edat mínima legal. També va ser pontífex per la mateixa època per concessió de Tiberi, i es va casar amb Júlia Drusa la filla de Drus Menor, el fill de Tiberi. Anteriorment el seu pare l'havia promès a la filla de Silà, però aquest matrimoni mai es va produir que se sàpiga.
A la mort de Drus Menor enverinat per instigació de Sejà l'any 23, Neró va esdevenir l'hereu de l'imperi i com que Sejà, el cap dels pretorians, planejava la seva pròpia successió a l'imperi, Neró va passar a ocupar un lloc perillós igual que el seu germà Drus Cèsar. El suport popular a Neró Cèsar i Drus Cèsar (especialment perquè eren fills del molt estimat Germànic) va alarmar a Tiberi que ho considerà una mostra contra ell, i va començar a conspirar contra ambdós.
La dona de Neró formava part del bàndol de Sejà, ja que la seva mare (la sogra de Neró Cèsar) era l'amant del cap dels pretorians. Drus Cèsar, que no tenia el suport de la seva mare Agripina Major, va ser convençut de participar en els designis de Sejà, que li va assegurar que una vegada mort l'emperador li correspondria la successió. L'any 29 Tiberi va enviar una carta al senat en la que acusava a Agripina Major i al seu fill Neró Cèsar de forma genèrica però sense aportar cap prova, de rebel·lió o deslleialtat. El poble es va manifestar davant el senat cridant que la carta era un invent. El senat va posposar la discussió però l'endemà Tiberi va tornar a presentar els càrrecs. El senat no es va poder oposar més a discutir el tema. Neró va ser declarat enemic de l'estat i enviat a l'illa de Pòntia (Ponça) on va morir de gana. Aquesta és la versió més comuna però també hi ha qui diu que es va suïcidar abans de ser executat.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. II. Londres: Walton and Maberly, 1846, p. 1166.
# Neoperla coxi

Neoperla coxi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'estat de Mississipi (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1995. Proc.Biol.Soc.Wash. 108(1):45.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Mississippi (anglès)
* ↑ Stark, B.P. & A.B. Harrison, 2010. The Larva of Amphinemura alabama Baumann and new records of Nemouridae (Plecoptera) from Mississippi, U.S.A. Illiesia, 6(16):234-240. «PDF».
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Hinds County, Mississippi (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Copiah County, Mississippi (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Discover Life (anglès)
# Niobokupletskita

La niobokupletskita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la kupletskita. Rep el nom pel seu contingut en niobi i la seva relació amb la kupletskita.

## Característiques

La niobokupletskita és un inosilicat de fórmula química K₂Na(Mn,Zn,Fe)₇(Nb,Zr,Ti)₂Si₈O$_{26}$(OH)₄(O,F). Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la niobokupletskita pertany a «09.DC - Inosilicats amb ramificacions de 2 cadenes senzilles periòdiques; Si₂O₆ + 2SiO₃ Si₄O₁₂» juntament amb els següents minerals: astrofil·lita, hidroastrofil·lita, kupletskita, magnesioastrofil·lita, niobofil·lita, zircofil·lita, kupletskita-(Cs), nalivkinita i sveinbergeïta.

## Formació i jaciments

Va ser desscoberta a la pedrera Poudrette, situada al Mont Saint-Hilaire, al municipi regional de comtat de La Vallée-du-Richelieu, a la regió de Montérégie (Quebec, Canadà). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Niobokupletskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 desembre 2019].
# Oakville (Missouri)

Oakville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 35.309 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oakville tenia 35.309 habitants, 12.530 habitatges, i 9.923 famílies. La densitat de població era de 847,8 habitants per km².
Dels 12.530 habitatges en un 39,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,6% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 17,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 27,6% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94 homes.
La renda mediana per habitatge era de 68.248 $ i la renda mediana per família de 76.223 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.123 $ mentre que les dones 33.604 $. La renda per capita de la població era de 26.750 $. Entorn del 2% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oakville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oakville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Niàndoma

Niàndoma - Няндома (rus) - és una ciutat de l'óblast d'Arkhànguelsk, a Rússia.

## Història

Niàndoma fou creada el 1896 al voltant d'una estació de tren, i obtingué l'estatus de vila urbana el 1925 i el de ciutat el 1939.
# Odó

* No s'ha de confondre amb Odo.
Odó, Ot o Eudes és el nom dels següents personatges:
* Abat Odó, bisbe de Girona (995 – 1010) i abat del monestir de Sant Cugat del Vallès (986 – 1010).
* Odó de Bayeux (1036?- 1097) bisbe normand i primer comte de Kent.
* Odó de Cluny (Comtat del Maine, Regne Franc, c. 878 - Tours, 942), monjo benedictí franc abat de Sant Guerau d'Orlhac (920) i de Cluny (926- 942).
* Odó I de França (860 - 898), rei dels francs (888 - 898).
* Odó el Gran, duc de l'Aquitània (676-735)
* Odó d'Orleans (c. 790- 834), comte d'Orleans, d'Autun i de Nevers.
* Odó de Poitiers (1012-1039) duc de Gascunya (1032-1039),comte de Poitiers i duc d'Aquitània (1038-1039).
* Odó I de Savoia (v. 1020 - 1060), comte de Mauriena, Belley i Chablais, antecedent del que fou després el comtat de Savoia.
* Odó I de Tolosa (832 –919), comte de Tolosa i Roergue (886 -919) i comte d'Albi (860 -919).
* Odó Hurtado i Martí (Barcelona 1902 - 1965), escriptor català.
* Sant Ot d'Urgell, també anomenat Odó (Sort, Comtat de Pallars Sobirà, c. 1065 - Gerri de la Sal, 1122), bisbe d'Urgell
# Notropis imeldae

Notropis imeldae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S. 1818. Description of two new genera of North American fishes, Opsanus, and Notropis. Am. Monthly Mag. Crit. Rev. v. 2 (3) (gener del 1818). 203-204.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Notropis imeldae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* International Union for Conservation of Nature and Natural Resources (IUCN) 1990 1990 Llista Vermella de la UICN. IUCN, Gland, Suïssa i Cambridge, Gran Bretanya. 288 p.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nombre de Morton

En dinàmica de fluids, el nombre de Morton $(Mo)$ és un nombre adimensional utilitzat juntament amb el nombre d'Eötvös (o nombre de Bond) per caracteritzar la forma de les bombolles o gotes que es mouen en un fluid o en una fase contínua, $c$.
El seu nom es deu a Rose Morton, que el va descriure amb W. L. Haberman el 1953.

## Definició

El nombre de Morton es defineix com
    $\mathrm {Mo} ={\frac {g\mu _{c}^{4}\,\Delta \rho }{\rho _{c}^{2}\sigma ^{3}}},$
* g = acceleració de la gravetat,
* $\mu _{c}$ = viscositat del fluid que l'envolta,
* $\rho _{c}$ = densitat del fluid que l'envolta,
* $\Delta \rho$ = diferència de densitat de les fases,
* $\sigma$ = coeficient de tensió superficial.
Per al cas d'una bombolla amb una densitat interior insignificant, es pot simplificar el nombre de Morton a
    $\mathrm {Mo} ={\frac {g\mu _{c}^{4}}{\rho _{c}\sigma ^{3}}}.$

## Relació amb altres paràmetres

El nombre de Morton també es pot expressar mitjançant la combinació del nombre de Weber $(We)$, el nombre de Froude $(Fr)$, i el nombre de Reynolds $(Re)$,
    $\mathrm {Mo} ={\frac {\mathrm {We} ^{3}}{\mathrm {Fr} \,\mathrm {Re} ^{4}}}.$
El nombre de Froude a l'expressió anterior es defineix com
    $\mathrm {Fr} ={\frac {V^{2}}{gd}}$
on $V$ és la velocitat $d$ és el diàmetre equivalent de la gota o bombolla.

## Referències

* ↑ Clift; Grace, J. R.; Weber, M. E.. Bubbles Drops and Particles (en anglès). Nova York: Academic Press, 1978. ISBN 978-0-12-176950-5.
* ↑ Haberman, W. L.; Morton, R. K. «An experimental investigation of the drag and shape of air bubbles rising in various liquids» (en anglès). Navy Department: The David W. Taylor Model Basin. Report 802, 1953.
* ↑ Pfister, Michael; Hager, Willi H. «History and significance of the Morton number in hydraulic engineering» (en anglès). Journal of Hydraulic Engineering, 140(5), 01-05-2014, pàg. 02514001. DOI: 10.1061/(asce)hy.1943-7900.0000870.
# Oigney

Oigney és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 50 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Oigney era de 50 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família i 10 eren segones residències. 35 eren cases i 1 era un apartament. Dels 26 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Oigney el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 22 persones, 10 eren actives i 12 eren inactives. De les 10 persones actives 9 estaven ocupades (6 homes i 3 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 12 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa immobiliària.
L'any 2000 a Oigney hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Oigney a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Oigney a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Paisatge de Mont-roig

Paisatge de Mont-roig és una pintura de Joan Miró, pintada el 1916, conservat a la Fundació Joan Miró de Barcelona, gràcies a un dipòsit de Gallery K. AG. L'any 1911, Joan Miró contreu la febre tifoide i passa la convalescència al mas familiar de Mont-roig, al Camp de Tarragona. Aquest fet reforça les seves conviccions artístiques. A Mont-roig prendrà consciència d'una identitat genuïna que es nodreix del contacte amb les essències pures, «primitives», del lloc; un lloc inalterable i intemporal. L'obra mostra un paisatge de camp amb tres arbres en primer pla i unes muntanyes de fons.

## Referències

* ↑ Joan Miró. Col·lecció. Dossier de presentació. Abril de 2016. Fundació Joan Miró.

## Bibliografia

* Clavero, Jordi J. Fundació Joan Miró. Guia de la Fundació. Barcelona: Ediciones Polígrafa, 2010. DL B.10.061.2010. ISBN 978-84-343-1242-5.
* Erben, Walter. Miró. Editorial Taschen, 1/03/2004. ISBN 978-3-8228-2358-3.
* Jacques Dupin, Miró, Paris, Flammarion, 1961 et 1993 (ISBN 2-08-011744-0)
# Paisatge d'agaves i els antics tallers de la indústria del tequila

El paisatge d'agaves i els antics tallers de la indústria del tequila, a Mèxic va ser declarat com a Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO l'any 2006.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Agave Landscape and Ancient Industrial Facilities of Tequila» (en anglès). [Consulta: 11 març 2021].