OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Voltor becfí

El voltor becfí (Gyps tenuirostris) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita sabanes, terres de coreu i ciutats del nord de l'Índia, Myanmar i el Sud-est Asiàtic, d'on ha desaparegut en gran manera. El seu estat de conservació es considera en perill crític d'extinció.

## Referències

* ↑ «Voltor becfí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 271. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Slender-billed Vulture. Gyps tenuirostris» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Dietzeïta

La dietzeïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom en honor d'August Dietze, químic xilè, qui va ser el primer en descriure aquest mineral.

## Característiques

La dietzeïta és un cromat-iodat de calci monohidratat de fórmula química Ca₂(IO₃)₂(CrO₄)·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic en forma de cristalls tabulars {100}, allargats al llarg de [001], de fins a 1 mm; típicament en agregats columnars o costres fibroses. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dietzeïta pertany a «04.KD: Iodats amb anions addicionals, amb H₂O» juntament amb la george-ericksenita.

## Formació i jaciments

La dietzeïta va ser descoberta a la Lautaro, situada a la Regió d'Antofagasta, a Xile. També s'ha trobat a Taltal i la mina Maria Elena, situades a la mateixa regió. L'altre indret on ha estat trobada és Zapiga, a El Tamarugal (Regió de Tarapacá); sent així un mineral que només ha estat trobat a Xile. Apareix en dipòsits de nitrats d'aquestes regions àrides, on s'ha trobat associada amb altres minerals com: lopezita, tarapacaïta i ulexita.

## Referències

* 1 2 3 «Dietzeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Dietzeite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 16 abril 2017].
# Rocablanca (paratge)

Rocablanca, en els mapes del Cadastre esmentada com a Faia, és un paratge del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de la Rua.
És el territori situat al nord-oest de la cinglera de Rocablanca i al sud-oest de la Rua, a l'extrem sud-oriental del terme d'Abella de la Conca.
En bona part, coincideix amb la partida rural del Bosc.

## Enllaços externs

* El paratge de Rocablanca en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pablo Solarz

Pablo Solarz (Buenos Aires, 9 de desembre de 1969) és un guionista i director cinematogràfic argentí internacionalment conegut gràcies a la seva pel·lícula hispano-argentino-polonesa El último traje, protagonitzada per Miguel Ángel Solá l'any 2017 i que va ser candidata als XXXII Premis Goya.

## Biografia

Pablo Solarz es va llicenciar a l'Escuela de Teatro de Buenos Aires i ha treballat com a actor de teatre. Ha estat director de teatre i professor en aquest camp a l'Argentina, Mèxic i Colòmbia.
Després d'estudiar cinema en Chicago, va tornar el seu país natal, on ha desenvolupat principalment la seva carrera.
És docent en la carrera de cinema de l'Escuela 'Altos de Chavón', de República Dominicana, i s'ha exercit com a tutor en el concurso Desenvolupament de Guions de l'INCAA.

## Filmografia com a guionista (selecció)

Entre els seus treballs com a guionista destaquen la sèrie televisiva Por ese palpitar i les pel·lícules següents:
* 2003. Historias mínimas, de Carlos Sorín
* 2008. El frasco, d'Alberto Lecchi. Premi al millor guió a la XV Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya
* 2008. Un novio para mi mujer, de Juan Taratuto
* 2008. ¿Quién dice que es fácil?
* 2011. Juntos para siempre
* 2016. Me casé con un boludo
* 2017. El último traje

## Curtmetratges (selecció)

* 2005. El loro

## Filmografia com a director

* 2011. Juntos para siempre
* 2017. El último traje

## Referències

* ↑ Pablo Solarz a cinenacional.com
* ↑ El último traje al web dels Goya
* ↑ «Pablo Solarz. Profesores». EICTV.org. [Consulta: 14 agost 2019].
* ↑ «Escuela Altos de Chavón - staff».
* ↑ «Designación de tutores, Concurso Desarrollo de Guiones - Infoleg».
* ↑ Pablo Solarz a decine21
* ↑ "Desierto adentro", del mexicano Pla, ganó la XV Mostra de cine de Cataluña, El Economista, 3 d'abril de 2009
* ↑ “El último traje”, con su director Pablo Solarz a Radio Sefarad
* ↑ El último traje / Pablo Solarz a Red de Bibliotecas

## Enllaços externs

* "El último raje" en Otros Cines
# Sulayman al-Mustaín

Sulayman al-Mustaín bi-L·lah (àrab: سليمان المستعين بالله, Sulaymān al-Mustaʿīn bi-Llāh) fou el cinquè califa omeia de Còrdova (1009-1010 i 1013-1016).

## Vegeu també

* Abu-Hafs Àhmad ibn Burd al-Àkbar
# Joe Meriweather

Joe Meriweather (Phoenix City, Alabama, 26 d'octubre de 1953 - Columbus, Geòrgia, 13 d'octubre de 2013) va ser un entrenador i jugador de bàsquet nord-americà que va jugar 10 temporades de l'NBA, a més d'una temporada a la lliga italiana i una altra en la lliga ACB. Amb 2,08 metres d'altura, ho feia en la posició de pivot.

## Carrera esportiva

Va jugar durant quatre temporades amb els Salukis de la Universitat del Sud d'Illinois Carbondale. El 1974 va ser convocat per la selecció dels Estats Units per disputar el Campionat del Món que es va celebrar a Puerto Rico, on van acabar en la tercera posició. Va ser triat en l'onzena posició del Draft de l'NBA de 1975 pels Houston Rockets. L'any següent va ser traspassat a Atlanta Hawks, on va jugar la seva millor temporada com a professional, amb una mitjana de 11,1 punts i 8,1 rebotes. Va ser traspassat en finalitzar la temporada als New Orleans Jazz, i en la 1978-79 va ser traspassat a New York Knicks, on s'hi va estar dues temporades. El 1980 va fitxar pels Kansas City Kings, on jugaria 5 temporades.
Ja amb 31 anys va decidir perllongar la seva carrera professional a Europa, fitxant pel Granarolo Bologna de la lliga italiana. La temporada següent va ser fitxat pel Joventut de Badalona de la Lliga ACB, on va formar parella d'americans amb Reggie Johnson. A la Penya va acpnseguir de mitjana 15,7 punts i 8,6 rebots, i es retiraria en finalitzar la temporada.

## Referències

* ↑ «1976-77 Atlanta Hawks Roster and Stats» (en anglès). Basketball Reference. [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ «1982-83 Kansas City Kings Roster and Stats» (en anglès). Basketball Reference. [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ «Fallece Joe Meriweather, pareja del inolvidable Reggie Johnson en el Joventut» (en castellà). Solobasket, 15-10-2013 [Consulta: 24 agost 2018].

## Enllaços externs

* Joe Meriweather jugador a l'ACB
# Anosognòsia

L'anosognòsia (del grec: a, prefix privatiu + nosos, malaltia + gnosis, coneixement: "desconeixement de la malaltia") és la situació patològica referida als pacients amb problemes neurològics (cognitius) que no tenen percepció dels seus dèficits funcionals neurològics.

## Descripció

L'anosognòsia consisteix en una negació de la pròpia patologia neurològica. El pacient no admet que realment li passa alguna cosa, sent la causa d'aquest dèficit un dany orgànic que està impedint-li aquesta percepció.
És necessari per tant distingir la anosognòsia de la negació psicològica, en la qual el pacient realment sap que alguna cosa li ocorre però no està disposat a admetre-ho, degut a les repercussions emocionals que implica.

## Patologies en les quals apareix

La anosognòsia pot donar-se en diferents patologies neurològiques, dificultant en general el procés rehabilitador. Algunes de les patologies a les quals apareix són:
* Malaltia d'Alzheimer i altres trastorns neurodegeneratius.
* Deterioració de les funcions executives per un dany en el lòbul frontal.
* Alguns trastorns de la memòria com el Síndrome de Korsakoff.
* Ceguesa cortical.
* Afàsia de Wernicke.

## Vegeu també

* Agnòsia

## Referències

* ↑ «TERMCAT». [Consulta: 15 juny 2016].
* ↑ Archibaldo Donoso: Anosognosia en enfermedades cerebrales.
# William Harvell

William Gladstone Harvell (Farnham, Surrey, 25 de setembre de 1907 - Portsmouth, Hampshire, 13 de maig de 1985) va ser un ciclista anglès que va córrer a principis dels anys 30 del segle xx.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, en què va guanyar una medalla de bronze en la prova de persecució per equips, junt a Frank Southall, Charles Holland i Ernest Johnson. En aquests mateixos Jocs va prendre part en dues proves més: el quilòmetre contrarellotge, en què acabà quart, i la contrarellotge individual, en què fou dinovè.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze als Jocs de l'Imperi Britànic de 1934.

## Referències

* 1 2 «Bill Harvell - Olympedia». [Consulta: 5 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de William Harvell a sitiodeciclismo.net
# Dietrich von Bern

Dietrich von Bern és el nom del personatge literari amb què es presentaven les gestes novel·lades de Teodoric el Gran dins l'àmbit germànic, les quals van formar un cicle èpic propi. Els diversos poemes i llegendes entorn la seva vida van proliferar entre els segles XIII i XVI, molts segles després de la vida del rei històric, fet que explicaria la distorsió dels fets narrats. Aquestes relats van ser complementats amb d'altres provinents de territoris nòrdics, una prova del seu èxit. Apareix també al Cant dels Nibelungs.

## Cicle històric

Part dels poemes es poden agrupar en l'anomenat cicle històric, que segueix el fil conductor de la vida del rei. Narren com es veu forçat a exiliar-se per l'enveja del seu oncle (un motiu present en altres herois, com per exemple El Cid, que malgrat ser el perfecte vassal no compta amb el favor del seu monarca) i com posteriorment lluitaria per recuperar Itàlia, que li pertany legítimament. No es presenta mai com un invasor, a diferència de les cròniques històriques sobre Teodoric el Gran. En els diferents combats ha de fer front als enemics i aliats de l'oncle i a guerrers fabulosos com Witege. Justament en una lluita contra aquest cau mort Alphart, el seguidor més fidel de Dietrich. Es conserven diversos planys per aquesta mort. La guerra esdevé aleshores internacional, amb fragments de diversos poemes amb combats de base històrica variada.

## Cicle d'aventures

Un segon grup d'obres forma el cicle d'aventures, de caràcter fantàstic. En una d'elles s'ha d'enfrontar a un gegant i després a la seva família que busca venjança. Quan reposa sent que una princesa ha estat segrestada per Goldemar i parteix al seu rescat, seguint l'esquema de cavaller errant que triomfaria a les novel·les de cavalleries posteriors. Posteriorment el seu antagonista és el rei Laurin, un personatge literari que ha protagonitzat diverses llegendes a Europa Central i que apareix com un nan bruixot.
Més tardans són els poemes on s'expliquen nous combats amb gegants i salvaments de dames, que no són solament variants dels anteriors sinó que formen aventures independents si bé comparteixen el mateix esquema narratiu.

## Cicle genealògic

Els estudiosos agrupen amb el nom de cicle genealògic les aventures dels avantpassats o descendents de Dietrich, aparegui ell directament o no als poemes. Els receptors establien la connexió, reforçada per l'ús de la mateixa mètrica que les obres dels primers dos cicles. Aquests parents protagonitzen també llegendes escandinaves en diverses formes i estructures.

## Referències

* ↑ Joachim Heinzle: Einführung in die mittelhochdeutsche Dietrichepik. de Gruyter, Berlin 1999, ISBN 3-11-015094-8
* ↑ Gillespie, George T. (1973). Catalogue of Persons Named in German Heroic Literature, 700-1600: Including Named Animals and Objects and Ethnic Names. Oxford: Oxford University. ISBN 9780198157182.
* ↑ Jiriczek, Leopold Otto (1902). Northern Hero-Legends, translated by M. Bentinck Smith. London: J. M. Dent.
# Robert Young (atleta)

Robert Young (anglès: Robert Clark „Bob“ Young) (Bakersfield, 15 de gener de 1916 - Bakersfield, 3 de febrer de 2011) fou un atleta estatunidenc, especialista en els 400 metres, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la cursa dels 4x400 metres relleus del programa d'atletisme. Formà equip amb Harold Cagle, Edward O’Brien i Alfred Fitch i n'era el membre més jove.
Poc després de la fi dels Jocs va formar part de l'equip estatunidenc que va establir el rècord del món del relleu 4×880 iardes. El 1937 va ser subcampió nacional (AAU) de les 440 iardes.
Durant la Segona Guerra Mundial va servir a la Marina dels Estats Units.

## Millors marques

* 200 metres. 21.4" (1937)
* 400 metres. 47.1" (1936)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Bob Young». [Consulta: 21 setembre 2022].
* ↑ «World Records Set in Britain». [Consulta: 21 setembre 2022].
* ↑ «History of US Nationals Results: 400 Meters - Men» (en anglès americà). [Consulta: 21 setembre 2022].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 21 setembre 2022].
# Pablo Sierra Madrazo

Pablo Sierra Madrazo (Santander, 3 d'octubre de 1978) és un futbolista càntabre, que ocupa la posició de migcampista.

## Carrera esportiva

Després de jugar a diversos equips de Cantàbria, entra a les files del Racing de Santander, debutant amb el primer equip la temporada 01/02. Juga 38 partits i marca 3 gols, i el club puja a primera divisió.
A la màxima categoria, el migcampista no compta per al Racing i només juga 10 partits entre 2002 i 2005. Pel mig, és cedit a l'Albacete Balompié i Córdoba CF, on signa unes actuacions positives, especialment amb els andalusos.
La temporada 05/06 juga a Segona amb el Reial Múrcia. Posteriorment, ha militat a la UE Lleida i a la UE Sant Andreu.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Sōsuke Uno

Sōsuke Uno (宇野宗佑 Uno Sōsuke, 27 d'agost de 1922-19 de maig de 1998) fou un polític japonès i 47é Primer Ministre del Japó des del 3 de juny de 1989 fins al 10 d'agost de 1989.

## Biografia

Naixqué a Moriyama, a la Prefectura de Shiga i estudià a la Universitat de Kobe. Després de servir a l'Exèrcit Imperial Japonès durant la Segona Guerra Mundial, va entrar en el món de la política guanyant un escó a la Dieta del Japó l'any 1960.
La política principal d'Uno com a Primer Ministre va ser crear i instituir el primer impost al consum del Japó, el qual va causar immediatament una gran insatisfacció entre la ciutadania i una important fuita de vots que va fer guanyar al Partit Socialista del Japó les eleccions prefecturals de Tòquio d'aquell mateix any. El seu govern també estigué afectat pels efectes de l'Escàndol Recruit.
Uno va haver de resignar al seu càrrec menys de tres mesos després d'arribar després que isquera a la llum que havia mantingut relacions extramaritals amb una Geisha.
Després de la seua renúncia, molts diputats del PLD rebutjaren aliar-se amb ell i prompte va perdre el control de la seua facció al partit. Va morir l'any 1998 en la seua localitat natal, Moriyama.

## Referències

* ↑ «Obituary: Sosuke Uno». The Independent, 20-05-1998.
* ↑ «Ex-Geisha Accuses Uno Of a Dangerous Liaison». The New York Times, 10-06-1989.
# Joe Moody

Joe Moody (Christchurch, Nova Zelanda, 18 de setembre de 1988) és un jugador de rugbi neozelandès, que juga de pilier per a la selecció de rugbi de Nova Zelanda i, des de 2013 pels Crusaders en el Super Rugbi i Canterbury a la ITM Cup. Va debutar amb els All Blacks en un partit contra la selecció de rugbi d'Austràlia, celebrat en Sydney el 16 d'agost de 2014. El 2015 és seleccionat per formar part de la selecció neozelandesa que participa en la Copa Mundial de Rugbi de 2015. Va formar part de l'equip que va guanyar la final davant Austràlia per 34-17, entrant en la història del rugbi en ser la primera selecció que guanya el títol de campió en dues edicions consecutives,

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-02-07. [Consulta: 1r desembre 2015].
* ↑ «Los 'All Blacks' que irán a retener el cetro mundial a Inglaterra» (en castellà). Marca, 30-08-2015 [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ «Rugby World Cup: All Blacks make history as first back-to-back world champions» (en anglès). Stuuf.co.nz, 01-11-2015 [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ Riddle, Geoffrey «European sides on high alert of last-eight exodus at Rugby World Cup» (en anglès). The National, 16-10-2015 [Consulta: 20 octubre 2015].
* ↑ «1995: Party time for SA» (en anglès). BBC Sports, 23-09-2003 [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ Fordyce, Tom «New Zealand beat Australia to retain Rugby World Cup» (en anglès). BBC Sports, 31-10-2015 [Consulta: 2 novembre 2015].
# Bahrain World Trade Center

El Bahrain World Trade Center consisteix en dues torres bessones, que ho fan un dels edificis més alts de Bahrain. Està situat a la seva ciutat cabdal, Al-Manama. Les torres tenen, cadascuna, 240 metres d'altura i 50 pisos en total. L'edifici és el primer a integrar aerogeneradors en el seu disseny. Per tal raó, el projecte ha rebut diversos premis per sostenibilitat, incloent el 2006 LEAF Awards per ‘Millor ús de la Tecnologia en un Gran Planejament’ i premi de ‘Disseny Sostenible’ del Món Àrab de la Construcció’.

## Estructura

El Bahrain World Trade Center és el primer gratacel a integrar aerogeneradors en el seu disseny. Tres ponts a la meitat de la part d'a baix i entre ambdues torres connecten cadascuna a tres grans turbines als edificis, mesurant el conjunt pont-turbina 29 metres de diàmetre. Estan orientades cap al nord, ja que en aquesta adreça el vent del Golf Pèrsic és més fort. La forma de vela als costats de cada edifici està dissenyada per actuar com un embut de vent al centre de les torres a fi de provocar que la màxima quantitat de vent circuli.
Les proves de túnel de vent a les quals van sotmetre el sistema van demostrar que els edificis creen un corrent en forma de "S", assegurant que qualsevol vent arribi en un angle de 45° a cada costat de l'eix central, la qual cosa crea un flux de vent que segueix sent perpendicular a les turbines. Això incrementa significativament el seu potencial per generar electricitat. S'espera que les turbines proveeixin a les torres del 11% al 15% del seu consum total d'energia, o, al voltant d'1,1 a 1,3 GWh per any (equival a il·luminar prop de 300 llars, 258 hospitals, 17 plantes industrials, i 33 motors dels automòbils, anualment). Les turbines van ser enceses juntes per primera vegada el 8 d'abril de 2008. S'espera que operin el 50% de les vegades.

## Ficció

El Bahrain World Trade Center va ser un lloc destacat en la pel·lícula de ciència-ficció Annihilation Earth de l'any 2009 realitzada per al canal Syfy de televisió. A]la pel·lícula, un incident amb un col·lisionador subatòmic l'any 2020 crea efectes catastròfics en el planeta Terra. Imatges generades per ordinador (CGI) s'utilitza a la pel·lícula per mostrar el col·lapse del Bahrain World Trade Center com a resultat d'un terratrèmol.

## Referències

* 1 2 3 «BWTC turbines spin for first time». World Architecture News, 08-04-2008 [Consulta: 20 novembre 2016].
* ↑ «"Bahrain builds first wind powered towers: architect». Reuters, 19-03-2007.
* ↑ «Annihilation Earth (2009)» (en anglés). IMDb. [Consulta: 20 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Bahrain World Trade Center - Lloc web oficial
* Worldwatch, "Bahrain Propels Wind Energy to Urban Future" Arxivat 2008-03-16 a Wayback Machine.
* BBC, "Skyscraper powered by wind"
* The World Trade Center at Baharain has Giant Wind Turbines!
# Wagener (Carolina del Sud)

Wagener és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 863 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wagener tenia 863 habitants, 347 habitatges i 239 famílies. La densitat de població era de 264,4 habitants/km².
Dels 347 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38% hi vivien parelles casades, en un 26,2% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.773 $ i la renda mediana per família de 29.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.182 $ mentre que les dones 17.212 $. La renda per capita de la població era de 13.805 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 17,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wagener». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wagener». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Didier Zokora

Alain Didier Zokora-Déguy (nascut a Abidjan, Costa d'Ivori el 14 de desembre del 1980), més conegut simplement com a Didier Zokora o Zokora, és un futbolista ivorià que actualment juga de centrecampista defensiu al Trabzonspor de la lliga turca. Zokora, també juga per la selecció de Costa d'Ivori des de l'any 2000.

## Palmarès
### Sevilla FC

* Copa del Rei (2009-10)

## Referències

* ↑ «El Sevilla confirma el traspaso de Zokora al Trabzonspor» (en castellà). Web del Marca. [Consulta: 8 juny 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa al web del Trabzonspor Arxivat 2011-10-03 a Wayback Machine. (turc)
* Estadístiques a Soccerway (castellà)
* Zokora a FootballDatabase (anglès)
Didier Zokora amb Costa d'Ivori - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Costa d'Ivori – Copa del Món de futbol 2006
1 Tizié •
2 Akalé •
3 Boka •
4 K. Touré •
5 Zokora •
6 Kouassi •
7 Faé •
8 Kalou •
9 A. Koné •
10 Yapi Yapo •
11 Drogba •
12 Méïté •
13 Zoro •
14 B. Koné •
15 Dindane •
16 Gnanhouan •
17 Domoraud •
18 Keïta •
19 Y. Touré •
20 Demel •
21 Eboué •
22 Romaric •
23 Barry •
Seleccionador: Michel
Selecció de futbol de Costa d'Ivori – Copa del Món de futbol de 2010
1 Barry •
2 Angoua •
3 Boka •
4 K. Touré •
5 Zokora •
6 Gohouri •
7 Doumbia •
8 Kalou •
9 Tioté •
10 Gervinho •
11 Drogba (c) •
12 Gosso •
13 Romaric •
14 E. Koné •
15 Dindane •
16 Zogbo •
17 Tiéné •
18 Keïta •
19 Y. Touré •
20 Demel •
21 Eboué •
22 Bamba •
23 Yeboah •
Seleccionador: Eriksson
Selecció de futbol de Costa d'Ivori – Copa del Món de Futbol de 2014
1 Barry •
2 Viera •
3 Boka •
4 K. Touré •
5 Zokora •
6 Bolly •
7 Akpa-Akpro •
8 Kalou •
9 Tioté •
10 Gervinho •
11 Drogba •
12 Bony •
13 Ya Konan •
14 Diomandé •
15 Gradel •
16 Gbohouo •
17 Aurier •
18 Djakpa •
19 Y. Touré •
20 Die •
21 Sio •
22 Bamba •
23 Mandé •
Seleccionador: Lamouchi :