OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tractat del Pouet

El Pacte del Pouet fou signat, l'any 1244 ó 1245 a extramurs del castell d'Alcalà, entre al-Azraq i l'infant Alfons d'Aragó.
El pacte, que tracta del lliurament a Jaume el Conqueridor dels castells de Pop i Tàrbena, el manteniment per al-Azraq dels castells d'Alcalà i Perpuxent, i el compromís de cessió en tres anys dels castells de Gallinera, Margarida, Xeroles i Castells que posseïa al-Azraq. El pacte pren el nom del lloc on es va signar, la font que està en les proximitats o en la partida del pouet que es troba entre la Foradà i la Penya Alta.
Davant el maltractament als sarraïns i l'incompliment dels acords dels monarques, els mudèjars es revoltaren l'any 1247 sota el comandament d'Al-Àzraq, que, en aquest any, ja controlava els castells d'Ambra (vall de Pego), i d'Alcalà, amb nombrosos castells menors. A continuació va anar prenent els castells de Xàtiva, Dénia, i Alacant i, amb l'ajuda del soldanat de Granada i del suport interessat del rei Alfons X de Castella, s'independitzà la regió de la riba sud del Xúquer del Regne de València.

## Referències

* ↑ Guinot, Enric. Repartiments a la Corona d'Aragó (segles XII-XIII). Universitat de València, 2011, p. 202. ISBN 8437083931.
* ↑ Torró i Abad, Josep. «Breu història de la vall de Gallinera», s.d. Arxivat de l'original el 2016-10-06. [Consulta: agost 2016].
# Tretze budes

Els Tretze budes (十三仏, Jūsanbutsu) són un grup japonès de deïtats budistes, de la secta del budisme Shingon. De fet, les deïtats no són només budes, sinó que inclouen bodhisattvas i reis de la saviesa. En els serveis de Shingon, els seguidors laics reciten un mantra devocional a cada figura, tot i que a la pràctica de Shingon, els deixebles normalment es dedicaran només a una, depenent del que assigni el professor. Així, el cant dels mantres dels Tretze Budes és només la pràctica bàsica dels laics.

## Rituals funeraris

Els Tretze Budes són també una part important d'un servei tradicional budista japonès de funerals, on cada deïtat té un servei de memòria corresponent pel mort. Els tretze en japonès i sànscrit i la data corresponent del seu servei després de la mort són:
* Fudō (Acala), 7 dies
* Shaka (Sakyamuni), 14 dies
* Monju (Manjushri), dia 21
* Fugen (Samantabhadra), 28 dies
* Jizō (Ksitigarbha), 35 dies
* Miroku (Maitreya), 42 dies
* Yakushi (Bhaisajyaguru), 49è dia
* Kannon (Avalokitesvara), 100 dies
* Seishi (Mahasthamaprapta), 1r aniversari
* Amida (Amitabha), 2n aniversari
* Ashuku (Akshobhya), 6è aniversari
* Dainichi (Vairocana), 12è aniversari
* Kokūzō (Akasagarbha), 32è aniversari

## Referències

* 1 2 «十三仏». A: (en japonès). OCLC 56431036. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-08-25. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ «十三仏». A: Shogakukan. Dijitaru Daijisen (en japanese), 2012. OCLC 56431036 [Consulta: 4 setembre 2012]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-08-25. [Consulta: 12 març 2022].
# Torre del Turó de la Talaia (Onda)

La Torre del Turó de la Talaia situada en el turó del mateix nom en el terme municipal d'Onda, Plana Baixa, correspon a una torre de vigilància d'època musulmana, encara que alguns l'atribueixen al període romà.
Se situa en el cim d'un pujol de pronunciat pendent pertanyent a la Pedrissa, sobre el llit del riu Millars i està visualment comunicada amb el Castell.
La torre és cilíndrica i presenta una altura d'aproximadament 5 metres, formada per blocs de pedra amb argamassa.
Aquesta torre va tenir la funció de vigía i custòdia del camí de ferradura, presumible via romana, que discorria als seus peus, a través de les muntanyes de la Pedrissa.
Es troba sota la protecció de la Declaració genèrica del Decret de 22 d'abril de 1949, i la Llei 16/1985 sobre el Patrimoni Històric Espanyol, catalogant-se en l'actualitat com Bé d'interès cultural, amb codi 12.06.084-005 de la Direcció general de patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=3005&lang=ca. Data de consulta: 9 agost 2024.
* 1 2 3 4 5 «Torre del Cerro de la Atalaya - CastillosNet» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-08-31. [Consulta: 31 agost 2017].
* 1 2 3 «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 31 agost 2017].
* 1 2 «You are being redirected...». Arxivat de l'original el 2017-08-31. [Consulta: 31 agost 2017].
* Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL., que mitjançant una autorització Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL. Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL..
# Tirà menut orellut

El tirà menut orellut (Myiornis auricularis) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i clars del sud-est de Paraguai, nord-est de l'Argentina i sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tirà menut orellut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Tirà menut ventreblanc

El tirà menut ventreblanc (Myiornis albiventris) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i clars del Perú central i centre de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tirà menut ventreblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Tirà ploraner gris

El tirà ploraner gris (Rhytipterna simplex) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes des de l'est de Colòmbia i sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord i l'est de Bolívia i Brasil amazònic i sud-oriental.

## Referències

* ↑ «Tirà ploraner gris». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Tukhard

Tukhard (en rus: Тухард) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 814 habitants. Pertany al districte de Dudinka.

## Referències

* ↑ «Территории Красноярского края». Arxivat de l'original el 2013-05-04. [Consulta: 25 abril 2013].
# Tukita

Tukita (en rus: Тукита) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2010 tenia 588 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ Село Ортатюбе на карте
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24.
* ↑ Село Кандаураул на карте
# Tukhana

Tukhana o Tukhan (Tuhan o Tuhana, en algun cas Tokhan) fou una ciutat i regne neohitita de Cilícia. Era l'antiga ciutat hitita de Tawanuwa i correspon a la clàssica Tíana moderna Nigbe. Al segle viii aC el regne era vassall de Tabal.
L'origen del regne s'hauria de buscar probablement en el període confós del segle xii aC quan l'imperi hitita es va enfonsar i van sorgir poders locals al mateix temps que es produïen moviments de poblacions. De la seva història no hi ha dades fins al segle viii aC.
El 740 aC després que Arpad va caure en mans dels assiris els reis Tarkhularas de Gurgum, Dadilu de Kask (probablement Katak/Kaska) i Samulal de Meliddu, van pagar tribut. Els van seguir Urikki de Que, Azriyau de Yaudi-Samal, Uassurme (Wasu Sharumush) de Tabal, Ushkhitti d'Atun, Urballa de Tokhan, Urimmi de Khubishna i Tukhammi d'Ishtunda.
La seva evolució posterior no és segura. Abans del 700 aC hauria caigut en mans dels muskhi o frigis; després dels assiris, i vers el 680 del cimmeris; posteriorment, a la segona meitat del segle vi aC, hauria caigut en mans del regne de Lídia fins a la seva derrota pels medes a la batalla del riu Halis el 28 de maig del 585 aC durant la qual es va produir el famós eclipsi.

## Referències

* The Cambridge ancient history, a
# Tour de Beauce

El Tour de Beauce és una competició ciclista per etapes que es disputa als voltants de la regió de Beauce, al sud de la Ciutat de Quebec, Canadà. La cursa forma part de l'UCI America Tour amb una categoria 2.2.
La primera edició es disputà el 1986 amb el nom de Gran Premi ciclístic de Beauce i dos dies de competició. Fins al 1996 la cursa fou limitada als ciclistes amateurs.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1986 | James Gilles | Jacques Guenette | Michael Belcourt |
| 1987 | Yvan Waddell | Chris Koberstein | Étienne Lemieux |
| 1988 | Gervais Rioux | Brian Fowler | Bruno Giangioppi |
| 1989 | Sean Way | Scott Goguen | Gervais Rioux |
| 1990 | Graeme Miller | Edward Karczmarczyk | David Spears |
| 1991 | Czeslaw Lukaszewicz | Tim Lefebvre | Chris Koberstein |
| 1992 | Jean-Christophe Currit | Kirill Beljaev | Jacques Landry |
| 1993 | Marty Jemison | Alexander Torkatchenko | Roland Green |
| 1994 | Jacques Landry | Jeff Stobie | Anthony Bergson |
| 1995 | Eric Wohlberg | José Manuel García Ponce | Fabien Bergeron |
| 1996 | Igor Bonciucov | Matthew White | Steve Bauer |
| 1997 | Jonathan Vaughters | Matt Anand | Trent Klasna |
| 1998 | Levi Leipheimer | Andrzej Sypytkowski | Artur Babaitsev |
| 1999 | Levi Leipheimer | Jan Hruška | Scott Moninger |
| 2000 | Tomáš Konečný | René Andrle | Scott Moninger |
| 2001 | Henk Vogels | Scott Moninger | Zbigniew Piątek |
| 2002 | Michael Rogers | Matt DeCanio | Lubor Tesař |
| 2003 | John Lieswyn | Chris Baldwin | Tomáš Konečný |
| 2004 | Tomasz Brożyna | Nathan O'Neill | Scott Moninger |
| 2005 | Nathan O'Neill | Svein Tuft | Jeff Louder |
| 2006 | Valery Kobzarenko | Serguei Lagutin | Danny Pate |
| 2007 | Benjamin Day | Svein Tuft | Danny Pate |
| 2008 | Svein Tuft | Bernardo Colex | Moisés Aldape |
| 2009 | Scott Zwizanski | Sergio Henao Montoya | John Darwin Atapuma Hurtado |
| 2010 | Benjamin Day | Darren Rolfe | Marc de Maar |
| 2011 | Francisco Mancebo Pérez | Bernardo Colex | Svein Tuft |
| 2012 | Rory Sutherland | Hugo Houle | Christian Meier |
| 2013 | Nathan Brown | Philip Deignan | Christian Meier |
| 2014 | Toms Skujiņš | Rob Britton | Serghei Țvetcov |
| 2015 | Peio Bilbao López de Armentia | Toms Skujiņš | Dion Smith |
| 2016 | Gregory Daniel | Hugo Houle | Robin Carpenter |
| 2017 | Andžs Flaksis | Clément Russo | Jordan Cheyne |
| 2018 | James Piccoli | Daniel Whitehouse | Serghei Țvetcov |
| 2019 | Brendan Rhim | James Piccoli | Nickolas Zukowsky |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2023 | Luke Valenti | Tyler Stites | Carson Miles |
| 2024 | Josh Burnett | Tyler Stites | Ian Lopez de San Roman |

## Referències

* ↑ (en) Leipheimer accepts USADA sanction following doping admission, cyclingnews.com.

## Enllaços externs

* Web oficial (francès) (anglès)
* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Twenty Minutes of Love

Twenty Minutes of Love és un curtmetratge mut de la Keystone dirigit per Charles Chaplin i probablement Joseph Maddern, i protagonitzat per ell mateix, Chester Conklin, Edgar Kennedy i Minta Durfee. La pel·lícula, que es va estrenar el 20 d'abril de 1914, és considerada el debut de Chaplin en la direcció cinematogràfica i va ser rodada en una única tarda.

## Argument

Charlot es passeja pel parc entre parelles d'enamorats als que escarneix doncs està gelós. Una noia li demana al seu enamorat que li regali un rellotge com a prova del seu amor i aquest el roba d'un home que s'ha adormit. Mentrestant, la noia perd la paciència d'esperar i en trobar-se Charlot flirteja amb ell però la perd entre els arbres. Després, Charlot veu el lladregot amb el rellotge i li roba al seu torn per acabar donant-lo a la noia. El noi els sorprèn besant-se i descobreix que Charlot és qui li ha pres el rellotge per lo que es barallen. Charlot acaba fugint amb el rellotge i intenta vendre’l al seu amo original, el qual crida la policia. Es produeixen un seguit de corredisses que acaben amb tothom dins el llac menys Charlot que acaba marxant amb la noia.

## Repartiment

* Charles Chaplin (lladregot)
* Minta Durfee (l'enamorada)
* Edgar Kennedy (l'enamorat)
* Chester Conklin (lladregot)
* Eva Nelson (xicota del lladregot)
* Gordon Griffith (un noi)
* Josef Swickard (amo del rellotge)

## Referències

* ↑ Okuda, Ted; Maska, David. Charlie Chaplin at Keystone and Essanay: Dawn of the Tramp (en anglès). iUniverse, 2005-08, p. 36. ISBN 978-0-595-36598-2.
* ↑ Neibaur, James L. Early Charlie Chaplin: The Artist as Apprentice at Keystone Studios (en anglès). Scarecrow Press, 2012, p. 62. ISBN 978-0-8108-8242-3.
* ↑ «Twenty Minutes of Love» (en anglès). Charlie Chaplin official site. [Consulta: 6 juliol 2020].
# Turó de Pardells

El Turó de Pardells és una muntanya de 118 metres que es troba al municipi de Rabós, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Trèves

«Trèves» té aquests significats:
* Toponímia:
** Trèves (francès) o Trèveris, ciutat a la vora del riu Mosel·la de Renània-Palatinat (Alemanya)
** Trèves (Gard), municipi al departament del Gard (regió d'Occitània, França)
** Trèves (Roine), municipi al departament del Roine (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
** Trèves (francès) o Cantó de Trève (occità), cantó al districte de Le Vigan (departament del Gard, regió d'Occitània, França)
** Chênehutte-Trèves-Cunault, municipi al departament de Maine i Loira (regió de País del Loira, França)
* Biografies:
** Ebe Trèves (Venècia, – ~1916), cantant d'òpera italiana
** Joseph Trèves (Emarèse, 1874 - 1941), religiós i activista valldostà
# Tuesday's Gone

"Tuesday's Gone" és la segona cançó de (pronounced 'lĕh-'nérd 'skin-'nérd) àlbum de debut del grup estatunidenc Lynyrd Skynyrd. Amb el pas dels anys ha esdevingut una de les cançons més populars de la banda en part gràcies al so relaxat i serè de les guitarres. La lletra parla sobre el final d'una relació amorosa a causa d'una gira musical massa llarga, tema similar al tractat en una altra de les cançons mítiques del grup "Free Bird".
La banda Metallica va fer una versió de la cançó pel seu àlbum Garage Inc. (1998) amb la col·laboració especial de Les Claypool de Primus, Jerry Cantrell de Alice in Chains, John Popper de Blues Traveler, Pepper Keenan de Corrosion of Conformity, Jim Martin, antigament membre de Faith No More i acreditat com Fatso, i Gary Rossington, un dels compositors de la cançó original. Aquesta versió fou inclosa en la banda sonora dels videojocs musicals Guitar Hero: Metallica i Rock Band 3. Anteriorment, Hank Williams, Jr. va versionar-la en estil country per la compilació especial Skynyrd Frynds.
# Uliànovka (Baixkíria)

* Per a altres significats, vegeu «Uliànovka».
Uliànovka (en rus: Ульяновка) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 9 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Un funeral de mort

Un funeral de mort (títol original en anglès, Death at a Funeral) és una pel·lícula de comèdia negra del 2007 dirigida per Frank Oz. El guió de Dean Craig se centra en una família que intenta resoldre una varietat de problemes mentre assisteixen al funeral del patriarca. S'ha doblat al català central i al valencià.
El director Frank Oz va guanyar el Premi del Públic tant al Festival d'Arts de la Comèdia dels Estats Units com al Festival Internacional de Cinema de Locarno.

## Repartiment

* Matthew Macfadyen com a Daniel
* Rupert Graves com a Robert
* Andy Nyman com a Howard
* Kris Marshall com a Troy
* Peter Dinklage com a Peter
* Keeley Hawes com a Jane
* Daisy Donovan com a Martha
* Alan Tudyk com a Simon
* Ewen Bremner com a Justin
* Peter Vaughan com a Uncle Alfie
* Thomas Wheatley com a The Reverend
* Jane Asher com a Sandra
* Peter Egan com a Victor

## Referències

* ↑ «Review: 'Death at a Funeral' funniest service since Chuckles died». SFGate.
* ↑ STEVE DOLLAR. «Breathing New Life Into Stolid Death». nysun.com.
* ↑ Phelim O'Neill «Death At a Funeral». the Guardian, 02-11-2007.
* ↑ «Un funeral de mort». ésAdir. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «Un funeral de mort». À Punt, 16-06-2024. [Consulta: 16 juny 2024].
# Vall de Nagar

La vall de Nagar (urdú نگر) és una vall al costat de la de Gilgit a les Àrees del Nord de Pakistan ara Gilgit-Baltistan al districte de Gilgit, formada per dos tehsils: Nagar I i Nagar II, si bé recentment ha estat creat el districte d'Hunza-Nagar amb aquestos dos tehsils i els d'Hunza (Aliabad i Gonjal). La vall està a una altura de 2.438 metres i la principal ciutat és Nagar o Nagar Khas que fou l'antiga capital del principat de Nagar. Llocs interessants són el pic Spantik (Golden Peak), Gulmet, la muntanya Rakaposhi (7.788 metres) i la muntanya Diran. El clima és fred i durant l'estiu no supera els tretze graus, baixant fins a menys catorze a l'hivern. La vall gaudeix d'un notable equip de polo, el principal de les Àrees del Nord. Segons el cens de 1998 la població era de 85.000 habitants i avui dia ja ha passat dels cent mil. Les llengües parlades són el brushaski, el xina (shina) i el bedishki o dumaki; els 60% dels burushos viuen a la vall; els bedichos o doma (plural domes o dumes) són un altre grup d'origen gujaratí amb uns centenars de membres, la major part a Chalt.

## Història

Vegeu: Principat de Nagar
# Trichosandra

Trichosandra és un gènere monotípic que pertany a la família de les apocinàcies amb una única espècie: Trichosandra borbonica Decne.. És originària d'Àfrica on es troba a Maurici.

## Descripció

És una liana amb els brots glabres. Les fulles són coriàcies, ovades, basals i apicals atenuades, glabres.
Les inflorescències són extraaxil·lars, amb moltes flors.

## Referències

* ↑ Espècies a PPP-index
* ↑ «Trichosandra». The Genera of Asclepiadoideae, Secamonoideae and Periplocoideae (Apocynaceae): Descriptions, Illustrations, Identification, and Information Retrieval Universitat de Bayreuth (anglès). [Consulta: 10 desembre 2009].

## Bibliografia

* Friedmann, F. 1990. Note sur la position systématique du genre Trichosandra Decne. (Asclepiadaceae). Bull. Mus. natl. Hist. nat. Paris, 4e sér., 12, sect. B, Adansonia, 2: 131–138.
# Vento Aureo

Vento Aureo (黄金の風, Ōgon no Kaze, lit. "Golden Wind"), també conegut com Vento Aureo, és el cinquè arc de la història de la sèrie de manga japonesa JoJo's Bizarre Adventure, escrit i il·lustrat per Hirohiko Araki. Va ser serialitzat a Weekly Shōnen Jump durant una mica menys de 4 anys, des del 20 de novembre de 1995 fins al 5 d'abril de 1999. A la seva publicació original, s'anomenava JoJo's Bizarre Adventure Part 5 Giorno Giovanna: Golden Heritage. Dins Golden Wind, el títol de JoJo's Bizarre Adventure es mostra en italià, com Le Bizzarre Avventure di GioGio.
Com que és la cinquena part de la sèrie, els 155 capítols reprenen on va quedar el quart i estan numerats del 440 al 594, amb els volums tankōbon numerats del 47 al 63. Va ser precedit per Diamond Is Unbreakable i seguit per Stone Ocean. Una adaptació d'anime de David Production, JoJo's Bizarre Adventure: Golden Wind, es va emetre a la televisió des d'octubre de 2018 fins a juliol de 2019. L'agost de 2021 va començar a publicar-se una edició de tapa dura del manga en anglès per Viz Media.

## Referències

* ↑ «週刊少年ジャンプ 1995/11/20 表示号数49» (en japonès). Media Arts Database. Agency for Cultural Affairs. Arxivat de l'original el March 22, 2016. [Consulta: December 31, 2016].
* ↑ «週刊少年ジャンプ 1999/04/05 表示号数17» (en japonès). Media Arts Database. Agency for Cultural Affairs. Arxivat de l'original el January 1, 2017. [Consulta: December 31, 2016].
* ↑ «VIZ Sets JoJo's Bizarre Adventure: Golden Wind Manga for Summer 2021». Crunchyroll, October 26, 2020. [Consulta: October 26, 2020].
# Varanus

Els llangardaixos varànids són llangardaixos del gènere Varanus, l'únic gènere existent de la família Varanidae. Són originaris d'Àfrica, Àsia i Oceania, i una espècie també es troba a Amèrica com a espècie invasora. Es reconeixen unes 80 espècies.
Els llangardaixos tenen el coll llarg, les cues i les urpes potents i les extremitats ben desenvolupades. La longitud adulta de les espècies existents oscil·la entre 20 cm (7.9 in) en algunes espècies com Varanus sparnus, a més de 3 metres en el cas del dragó de Komodo, encara que la megalània extinta (Varanus priscus) podria haver arribat a una longitud de més de 7 metres. La majoria de les espècies de monitors són terrestres, però moltes també són arbòries o semiaquàtiques. Tot i que la majoria dels llangardaixos són carnívors, mengen rèptils més petits, peixos, ocells, insectes, petits mamífers i ous, algunes espècies també mengen fruita i vegetació.

## Referències

* ↑ «Monitor | lizard | Britannica» (en anglès). www.britannica.com, 23-05-2023. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ Bauer, Aaron M.. Cogger, H.G.. Encyclopedia of Reptiles and Amphibians. San Diego: Academic Press, 1998, p. 157–159. ISBN 0-12-178560-2.
# Vicente Puigmoltó Rodríguez-Trelles

Vicente Puigmoltó Rodríguez-Trelles Mayans y Puigmoltó (1889 - 1 d'agost de 1931) fou un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes durant la restauració borbònica.

## Biografia

Era fill d'Enric Puigmoltó i Mayans, quart comte de Torrefiel i segon vescomte de Miranda. Es llicencià en dret a la Universitat de València. Vinculat al Partit Conservador, ingressà a l'ala més dretana dirigida per Juan de la Cierva y Peñafiel, amb el qual fou elegit diputat pel districte d'Albaida a les eleccions generals espanyoles de 1918, 1919, 1920 i 1923. Es casà amb María del Milagro Rodríguez de Valcárcel y de León, Castillo y Liñá, filla dels comtes de Peragua. va morir l'u d'agost de 1931 en un accident d'automòbil.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.457. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Vicente Puigmoltó Rodríguez-Trelles a geneall.net
# Corvo (Cap Verd)

Corvo és un llogaret al nord de l'illa de Fogo a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada vora la costa, 5 kilòmetres a l'oest de Mosteiros.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd

## Referències

Viccionari
# Raden Saleh (cràter)

Raden Saleh és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 23 km de diàmetre. Porta el nom del pintor javanès Raden Saleh (1807-1880), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2008.

## Referències

* ↑ «Raden Saleh». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 21 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri