OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gaula

El Gaula és un riu de Noruega, situat al comtat noruec de Sør-Trøndelag. El travessa la vall de Gauldal i és el riu més gran de Noruega central. El riu comença a Holtålen prop de la muntanya Kjølifjellet. Després flueix a través dels municipis de Midtre Gauldal i Melhus abans de desembocar al fiord de Trondheim a prop de Trondheim.
El riu és d'aproximadament 145 quilòmetres de llarg i drena una conca de 3.661 quilòmetres quadrats. Durant el seu camí se li uneix un gran afluent, el Sokna, a Midtre Gauldal.
Al riu hi ha dues cascades conegudes anomenades Gaulfoss prop del poble de Haltdalen.
El 2005, el Gaula es va convertir en el millor riu de pesca del salmó del país, amb una captura de 37,5 tones i 42,5 tones el 2008. No obstant, el Gaula apareix constantment entre els 5 millors rius de pesca de salmó de Noruega.

## Referències

* 1 2 «NVE - Gaula» (en noruec). Arxivat de l'original el 2011-02-14. [Consulta: 14 febrer 2011].
* ↑ «Gaula» (en noruec). Store norske leksikon.. [Consulta: 14 febrer 2011].
* ↑ «NVE - Gaulfoss Chart» (en noruec). Arxivat de l'original el 2021-09-15. [Consulta: 14 febrer 2011].
* ↑ «NVE - Eggafoss Chart» (en noruec). Arxivat de l'original el 2014-08-12. [Consulta: 14 febrer 2011].
* ↑ «Gaula Natursenter» (en noruec). www.gaula.no. Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 14 febrer 2011].
# Gerardo Hardinguey Banet

Gerardo Hardinguey Banet (Lugo, 29 de maig de 1937 - Madrid, 25 de setembre de 1998) va ser un polítics espanyol, senador dos cops i diputat a l'Assemblea de Madrid.

## Biografia

Estudia batxillerat en el Col·legi dels Germans Maristes de Lugo i es llicencia en Dret a Santiago de Compostel·la el 1964. Ha estat director de tres cursos internacionals d'estiu, amb alumnes de la Universitat de St. Johns a Cadis (1974,1975 i 1976). Director dels Cursos de Formació Social en la Universitat de Sta. María de la Rábida (1967-68). Ha estat Inspector General de Serveis de l'Administració Pública.
Ha estat Sotssecretari del Ministeri de Treball (1977-1980). Conseller didàctic (1964) i Sotssecretari General de l'Institut Social de la Marina, Delegat Provincial (1965-1970), director dels serveis provincials de Madrid fins a 1971 que fou nomenat sotssecretari general. Assessor de la delegació governamental espanyola en les Reunions Marítimes de la Conferència Internacional de Treball (Ginebra 1970 i 1976).
Militant d'UCD, a les eleccions generals espanyoles de 1977 fou escollit senador per la província de Lugo. No es presentà a la reelecció i deixà la política fins que a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 1987 fou elegit diputat pel CDS fins al 1991. Un any més tard va substituir Carlos Revilla Rodríguez com a president del CDS en la Comunitat de Madrid i en les eleccions generals de 1989, va obtenir de nou l'escó com a senador, en aquesta ocasió designat per l'Assemblea de Madrid.

## Referències

* ↑ «Esquela de Gerardo Harguiney Baney». Diario ABC, 27-09-1998 [Consulta: 22 març 2014].
* ↑ «Ilmo. Sr. D. Gerardo Harguindey Banet». Asamblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2014-03-22. [Consulta: 22 març 2014].
* ↑ «Celeiro brinda un homenaje póstumo a Gerardo Harguindey», 18-11-2005. [Consulta: 22 març 2014].
* ↑ «Ficha de Harguindey Banet, Gerardo». Senado de España. [Consulta: 22 març 2014].
# Gifhorn

* Per a altres significats, vegeu «districte de Gifhorn».
Gifhorn és una ciutat alemanya de la Baixa Saxònia, capital del districte de Gifhorn. És a la confluència dels rius Ise i Aller, al nord de Braunschweig. Limita amb els districtes de Peine, Uelzen i la ciutat Wolfsburg, i l'any 2013 tenia 41.518 habitants. Hi ha el Museu dels Molins (Internationales Wind- und Wassermühlenmuseum).

## Ciutats agermanades amb Gifhorn

* Xanthi de Grècia
* Korsun-Schewtschenkiwski d'Ucraïna
* Dumfries (Escòcia)
* Gardelegen d'Alemanya (Saxònia-Anhalt)
* Hallsberg de Suècia
* Złotów de Polònia

## Referències

* ↑ «Gifhorn». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Museu internacional dels molins de vent i d'aigua
# Gheorghe Mihoc

Gheorghe Mihoc (Brăila, 7 de juliol de 1906 - Bucarest, 25 de desembre de 1981) va ser un matemàtic i estadístic romanès.

## Vida i Obra

El 1908, la família Mihoc, que procedia de la regió de Banat, es va traslladar des de Brăila, on vivien, a Bucarest. A Bucarest, Gheorghe Mihoc va assistir a l'escola primària i a l'institut Gheorghe Şincai. A continuació, va estudiar matemàtiques a la universitat de Bucarest, en la qual es va graduar el 1928. Els anys següents va continuar els seus estudis a la universitat de Roma La Sapienza, on va obtenir un doctorat en ciències actuarials el 1930, sota la direcció de Guido Castelnuovo. De tornada al seu país, és nomenat professor de l'Escola d'Estadística, Ciència Actuarial i Informàtica de Bucarest, i el 1934 obté el títol de Doctor en Matemàtiques per la universitat de Bucarest, amb una tesi dirigida per Octav Onicescu. A partir d'aquest moment comencen les seves recerques sobre cadenes de Màrkov.
A partir de 1937, Mihoc es va convertir en l'assistent d'Octav Onicescu. La seva relació amb la universitat de Bucarest va durar fins a la seva jubilació el 1973, arribant a esser rector de la universitat entre 1963 i 1968. També va ser director de l'Institut Nacional d'Estadística entre 1948 i 1951. El 1980 va ser escollit president de l'Acadèmia Romanesa càrrec que va mantenir fins a la seva mort un any després.
Els treballs de Mihoc versen sobre teoria de la probabilitat, estadística matemàtica i processos estocàstics.

## Referències

* ↑ Gani, 1982, p. 22.
* 1 2 Tanase et al., 2018, p. 2.
* ↑ Vlada, 2017, p. 21-22.
* ↑ Gani, 1982, p. 24 i ss.
* ↑ Vlada, 2017, p. 22.
* ↑ Tanase et al., 2018, p. 4.

## Bibliografia

* Gani, J. The Making of Statisticians (en anglès). Springer, 1982. ISBN 978-1-4613-8173-0.
* Tanase, Hadrian; Negruti, Sorin; Stroia, Ileana; Iordan, Andreea «Gheorghe Mihoc» (en romanès). Info INS, Num. 11, 2018, pàg. 1-4. ISSN: 2502-0188.
* Vlada, Marin «Contribuția acad. Gheorghe Mihoc (1906–1981) la dezvoltarea școlii matematice românești» (en romanès). Studii și comunicări, Vol. 9, 2016, pàg. 85-96. ISSN: 1844-9220.
* Vlada, Marin «Acad. Gheorghe Mihoc (1906-1981) – matematician, fondator de școală românescă» (en romanès). Lista lucrărilor de la secţiunea A la CNIV 2017, 2017, pàg. 21-27. Arxivat de l'original el 2021-01-18 [Consulta: 2 novembre 2021].

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Gheorghe Mihoc» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Gheorghe Dima

Gheorghe Dima (Brașov, 28 de desembre de 1847 - Cluj-Napoca, 4 de juny de 1925) fou un compositor, director d'orquestra i professor romanès, membre honorari de l'Acadèmia Romanesa.

## Infància i estudis

Nicolea I Zoe Dima van ser els més petits de quatre nens. Va perdre el pare d'hora. Amb l'ajuda del seu germà petit, Pandeli, va estudiar a les joves escoles tècniques de Gheorghe, primer a la Real Escola de Viena i després a la Facultat Tècnica de Karlsruhe .
Durant aquest període va sorgir el seu interès per la música. Primer va prendre lliçons de cant d'Heinrich Giehna i després d'Otto Uffmann a Viena. Decidit a dedicar la seva vida a la música, es va traslladar a Graz, on va estudiar sota Ferdinand Thieriot. De 1872 a 1874 va ser estudiant al conservatori de Leipzig.

## Carrera

De jove va cantar en òperes a Klagenfurt i Zuric. El 1874 va tornar a la seva ciutat natal, on va exercir de professor i director de música. Es va casar el 1875 i es va casar amb Maria Florian. Van tenir dos fills, però el 1878 van morir tots dos i aviat també va morir la seva mare. Dima va deixar Brasov i va continuar els seus estudis musicals a Leipzig: estudiant piano, composició, cant i història de la música. Després de graduar-se al conservatori, va donar diversos concerts a Bucarest i a les principals ciutats de Transsilvània. A Sibiu, va interpretar el paper d'Adan de l'oratori de Haydn: La creació, amb un èxit que se li va oferir dirigir l'Associació de Música Romanesa de la ciutat.
Des de l'1 de maig de 1881 es va establir a Sibiu i va treballar com a director de la catedral ortodoxa i com a professora de música al Seminari Teològic Ortodox i a l'"ASTRA Girls School". També va ser nomenat director de direcció de la "Hermannstädter Mannergesang Verein". Va compondre la majoria de les seves obres aquí i es va convertir en una figura definidora de la vida musical de la ciutat durant uns vint anys. El 1884 es va casar amb Maria Bologa, filla de Iacob Bologa, un polític que es va convertir en el seu principal ajudant en la seva obra artística. Van néixer dos fills i tres filles; un noi es va suïcidar mentre estudiava a Alemanya, l'altre va ser emportat per malaltia.
A la trucada constant de la gent de Brasov, va tornar a la seva ciutat natal el 1899, on es va convertir en el director de l'escola de música i també va dirigir el cor de l'Església de Sant Nicolau a Bulgària. Durant la Primera Guerra Mundial, primer va fugir a Romania, i més tard va passar 17 mesos amb càrrec de col·laboració a presons de Brașov, Târgu Mureş i Cluj. Durant la seva captivitat, va compondre diverses obres sobre temes religiosos. El 1919 es va convertir en el primer director del Conservatori Romanès a Cluj-Napoca.

## Memòria

L'Acadèmia de Música de Cluj, porta el seu nom ja que de la qual va ser el seu primer director, i de l' Orquestra Filharmònica de Brasov. S'ha creat una sala en la seva memòria del Museu Casa Mureșenilor de Brasov. A Cluj-Napoca, Brasov i Sibiu, el carrer i el parc públic de Bolgárszeg rebien el seu nom.

## Referències

* ↑ Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent, Academia Română
# Carles Ferrer i Clavé

Carles Ferrer i Clavé (Barcelona, 19 de març de 1884 – 30 de desembre de 1927) va ser director de corals, compositor i escriptor en català.

## Biografia

Carles Ferrer va néixer al carrer Hospital de Barcelona, fill de Conrad Ferrer i Fossa i d'Àurea Rosa Clavé i Soler,ambdós de Barcelona. Fou net de Josep Anselm Clavé i es dedicà també a la música. Estudià, segurament a l'Escola Municipal de Música de Barcelona, amb Lluís Millet, Antoni Nicolau (harmonia) i Eusebi Daniel (composició i contrapunt). Amb només 17 anys començà a dirigir el Cor Catalunya, amb el qual guanya diversos premis; també portà el sabadellenc cor Agrupació Coral La Industrial, el sarrianenc Chor Euterpe del Centre Artesà La Violeta i la coral La Floresta de Sants (1924).
En una altra faceta, Ferrer conreà la literatura: fou autor del drama en quatre actes "Dintre la boira", estrenat al barceloní teatre Apolo, publicà poesies a les revistes Catalunya artística (1901, 1902) i Joventut (1903) i hom recollí la seva producció en el volum "Poesies i proses" (Barcelona: Cosmos, 1935). Seves són dues obres més: Inquietud i Els vells, sense més dades. Com a compositor va ser autor d'algunes sardanes i alguna altra peça.
Va estar casat amb Maria Abril. El seu germà Guillem també va ser músic.

## Obres

* L'alegre capvespre, sardana per a cor
* Matinal, sardana
* Nit de Pasqua, caramelles
* Ofrena, sardana
* Somnis de l'exiliat, sardana

## Referències

* ↑ «Esquela de Carles Ferrer i Clavé». La Vanguardia, 31-12-1927, pàg. 28.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1884, número de registre 1711. Al registre el nom de la mare apareix com a Teresa R. Clavé i Soler.
* ↑ http://www.elcoro.net/corals/coral.asp?id=8 Arxivat 2009-03-28 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.casaorlandai.cat/descarregues/revista_2.pdf Arxivat 2010-10-02 a Wayback Machine.
* ↑ Ressenya
* ↑ http://bibliotecnica.upc.edu/bib160/colleccions/poesia/poemes_digitals/fitxa.asp?Id_millennium=b11258366&Inici=No%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Enllaços externs

* Llista de sardanes
# Gorazd de Bulgària

Gorazd de Bulgària o Sant Gorazd (en búlgar Горазд - segles ix - X)) és un sant de l'Església Ortodoxa, deixeble de Ciril i Metodi. El seu nom significa "savi". És considerat com un dels "Set Sants de l'església búlgara", amb Sant Ciril, Sant Metodi, Sant Climent, Sant Naüm, Angelarius (o Anjelarij) i Sant Sava

## Notes i referències

* ↑ A. Steckert, "La Bulgarie, son passé et sa renaissance", Bulletin de la Société de géographie de Toulouse, 1882, consultable http://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k5476555f/f82.image.r=Sept-Saints.langFR
# Goran Šukalo

Goran Šukalo (Koper, RFSI, 24 d'agost de 1981) és un futbolista eslovè que actualment juga de centrecampista al primer equip del MSV Duisburg. Va començar com a futbolista al FC Koper.
# Glenville (Minnesota)

Glenville és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 720 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glenville tenia 720 habitants, 295 habitatges, i 210 famílies. La densitat de població era de 127,5 habitants per km².
Dels 295 habitatges en un 30,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,7% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 28,5% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.813 $ i la renda mediana per família de 49.861 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.063 $ mentre que les dones 21.083 $. La renda per capita de la població era de 17.663 $. Entorn del 7,2% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glenville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glenville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Graptopetalum pentandrum

Graptopetalum pentandrum és una espècie de planta suculenta del gènere Graptopetalum, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És un arbust suculent perenne, glabre, que forma rosetes de fulles carnoses, amb les tiges primer erectes i després més o menys decumbents, rígides, fortament llenyoses, ramificades predominantment des de la base, de color verd apagat, fortament glauc.
Rosetes laxes, de 6 a 8 cm de diàmetre, amb 12 a 35 fulles repartides entre 1 a 9 cm.
Fulles que s'estenen una mica recurvades, majoritàriament obovades, cuneades, obtuses a arrodonides, amb un discret mucró, de 2 a 4 cm de llarg, 1,5 a 2,3 cm d'ample i 5 a 8 mm de gruix, de color primer blavós-glauc-pruinós, més tard gris-groguenc, majoritàriament amb un to d'espígol.
Inflorescències que s'estenen entre 2 i 8 cm per sota de les puntes de les branques, de 20 a 35 cm, esveltes, formant tirs, de 12 a 20 cm amb 3 a 4 tiges simples o 2 en zigazaga, de 10 a 15 cm de llarg, amb branques de 7 a 10 flors cadascuna.
Flors en forma d'estrella de 5 puntes, amb els pètals triangulars aguts, de color blanc grogós amb la meitat superior gairebé completament vermell fosc. Es distingeixen de la resta d'espècies per tenir només 5 estams, així com llargues branques i pedicels d'inflorescència prims.

## Distribució

Espècie endèmica de l'estat de Michoacán de Mèxic. Creix en penya-segats ombrívols, a 1200 m d'altitud.

## Taxonomia

Graptopetalum pentandrum va ser descrita per Moran, Reid Venable i publicada a Cactus and Succulent Journal 43: 255. 1971.
Graptopetalum: nom genèric que deriva de les paraules gregues: γραπτός (graptos) per a "escrits", pintats i πέταλον (petalon) per a "pètals" on es refereix als pètals generalment tacats.
pentandrum: epítet llatí de les paraules 'penta' = cinc i 'andros' = estams.

## Referències

* ↑ «Graptopetalum pentandrum». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Graptopetalum pentandrum Moran». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Graptopetalum saxifragoides

Graptopetalum saxifragoides és una espècie de planta suculenta del gènere Graptopetalum, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una planta suculenta perenne, que forma rosetes, amb la tija fins a 6 cm de llarg i 0,6 cm de diàmetre.
Les rosetes de 2 a 4 cm de diàmetre, amb 50 a 60 fulles, formen denses estores.
Les fulles són lineals a oblanceolades o ovades, agudes, d'1 a 1,5 cm de llarg, 0,4 a 0,5 cm d'ample, i de 2 a 3 mm de gruix, de color verd pàl·lid o completament vermelloses.
Inflorescències de 1 a 4 per roseta, entre les fulles del mig, de 4 a 5 cm de llarg (en cultiu fins a 11 cm), de color vermellós o marró violeta, tirs en el cultiu de 1,5 a 7 cm, amb 5 - 7 flors, amb 1 o 2 branques en zigazaga, bràctees semblants a les fulles de la roseta, pedicels d'1 a 3 mm.
Les flors amb forma d'estrella de 5 puntes, fan pudor, amb els pètals estretament lanceolats, de 7 a 14 mm de llarg i 2 mm d'ample, de color blanc crema a groguenc, amb estampat de color violeta marró a la meitat superior, amb poques taques a la meitat inferior.

## Distribució

Planta endèmica de l'estat de Durango, Mèxic. Creix a 2400 m d'altitud.

## Taxonomia

Graptopetalum saxifragoides va ser descrita per Kimnach, Myron William i publicada a Cactáceas y Suculentas Mexicanas 22(2): 42. 1977.

### Etimologia

Graptopetalum: nom genèric que deriva de les paraules gregues: γραπτός (graptos) per a "escrits", pintats i πέταλον (petalon) per a "pètals" on es refereix als generalment pètals tacats.
saxifragoides: epítet llatí que significa 'amb forma de saxífraga', que en llatí significa 'trencadora de pedres'.

## Referències

* ↑ «Graptopetalum saxifragoides». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Graptopetalum saxifragoides Kimnach». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Govern de la Comunitat germanòfona de Bèlgica

El Govern de la Comunitat germanòfona de Bèlgica (alemany Belgischen Deutschprachigen Gemeinschaft Regerung) és l'òrgan executiu de la Comunitat germanòfona de Bèlgica i és nomenat pel Parlament de la Comunitat germanòfona de Bèlgica. La seu es troba a la Haus Grand Ry d'Eupen.

## Competències

Les tasques d'aquest govern es defineixen:
* Delibera sobre tots els projectes de decrets i ordres;
* Proposa com gastar els recursos pressupostaris;
* Elabora i organitza la política de la comunitat;
* Executa les decisions del Parlament.

## Composició

Després de les eleccions regionals belgues de 2009 el govern és presidit pel socialista Karl-Heinz Lambertz i està format per:
Govern de la Comunitat germanòfona - Lambertz III :
| Partit | Nom | Funció |
| PS | Karl-Heinz Lambertz | Ministre-President; Ministre de govern local |
| ProDG | Oliver Paasch | Minister d'Educació, Formació i Treball |
| PFF | Isabelle Weykmans | Ministre de Cultura, Comunicació i Turisme |
| ProDG | Harald Mollers | Ministre de Família, Salut Pública i Afers Socials |

## Referències

* ↑ «Parlament de la Comunitat germanòfona de Bèlgica - Parlament i govern». Arxivat de l'original el 2007-09-04. [Consulta: 2 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Web oficial del Parlament de la Comunitat germanòfona (alemany)
* Portal de la Comunitat germanòfona (alemany)
# Govern de la Costa Occidental

El Govern de la Costa Occidental fou una entitat administrativa de Sumatra sota domini holandès que tenia al front a un governador amb seu a Padang, subordinat directament al governador general de les Índies Orientals Holandeses. El territori del govern anava per tota la costa oest entre Atjeh al nord i Bengkulen al sud i totes les illes de la costa occidental de Sumatra depenien d'aquest govern excepte Simalëu al nord i Enggano al sud; incloïa les següents residències:
* Residència de Tapanuli
* Residència de les Terres Altes de Padang (Padangsche Bovenlanden)
* Residència de les Terres Baixes de Padang (Padangsche Benedenlanden)

## Bibliografia

* Marius Buys, Twee jaren op Sumatra's Westkust, Amsterdam 1886
# Grayita

La grayita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor d'Anton Gray, geòleg en cap de la Kennecott Copper Corporation i assessor de l'Autoritat d'Energia Atòmica del Regne Unit.

## Característiques

La grayita és un fosfat de fórmula química (Th,Pb,Ca)(PO₄)·H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1957. Cristal·litza en el sistema hexagonal. És isostructural amb la rabdofana.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la grayita pertany a «02.CJ: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida gran» juntament amb els següents minerals: estercorita, mundrabil·laïta, swaknoïta, nabafita, nastrofita, haidingerita, vladimirita, ferrarisita, machatschkiïta, faunouxita, rauenthalita, brockita, rabdofana-(Ce), rabdofana-(La), rabdofana-(Nd), tristramita, smirnovskita, ardealita, brushita, churchita-(Y), farmacolita, churchita-(Nd), mcnearita, dorfmanita, sincosita, bariosincosita, catalanoïta, guerinita i ningyoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Gooddays, situada a la parròquia de Mutoko, dins el departament homònim (Mashonaland Oriental, Zimbàbue). També ha estat descrita a les properes pegmatites de Mahaka, al departament de Wedza (també a Zimbàbue), així com a diversos indrets d'Uganda, Namíbia, Polònia, Alemanya, Bulgària, el Japó i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Grayite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 novembre 2021].
# Grigor VI Apirat

Grigor VI Apirat fou patriarca de l'església armènia del 1194 al 1203. Ja fou candidat el 1193 però com que era proper al patriarca Gregori IV Tekha, i partidari de la cooperació amb les esglésies llatina i grega, no fou elegit i ho fou el nacionalista Grigor V Karavege, però aquest fou destituït pel príncep Lleó I d'Armènia Menor i llavors fou elegit Grigor Apirat. Això va provocar un cisma a la Gran Armènia on es va nomenar un antipatriarca, Barsel II d'Ani (1195-1206).
Grigor, ajudat per Nerses de Lampron (1153-1198) va convocar un concili a Tars (1196) on l'església armènia va acceptar l'essencial de les doctrines del concili de Calcedònia i es va acostar al Papa del que virtualment va reconèixer la supremacia. Amb això Lleó I d'Armènia Menor va rebre la corona reial i el títol de rei. El Papa Innocenci III va enviar el pal·lio a Grigor.
Les concessions fetes eren de natura política però l'església mai havia pensat realment a abandonar les seves creences. Tot i així hi va haver aldarulls: Narses de Lampron fou agafat per un grup de clergues oposats a les seves idees d'acostament i obligat a justificar-se davant el rei. L'oposició religiosa amenaçava amb un cisma i s'acostava al antipatriarca d'Althamar a la Gran Armènia. Tampoc va trobar la cooperació romana d'Orient i una ambaixada dirigida per Narses de Lampron a Constantinoble el 1196 no va tenir èxit.
Va morir el 1203 i li va succeir Joan VI el Magnífic.