OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1340 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1340 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 8 de febrer de 2001 després de reafirmar les resolucions 808 (1993), 827 (1993), 1166 (1998) i 1329 (2000), i examinar les candidatures per als càrrecs de magistrats del Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia rebudes pel Secretari General Kofi Annan, el Consell va establir una llista de candidats en concordança a l'article 13 de l'Estatut del Tribunal Internacional per a consideració de la Assemblea General.
La llista de nominats va ser la següent:
* Carmel A. Agius (Malta)
* Richard Allen Banda (Malawi)
* Mohamed Amin El Abbassi Elmahdi (Egipte)
* Mohamed El Habib Fassi Fihri (el Marroc)
* David Hunt (Austràlia)
* Claude Jorda (França)
* O-gon Kwon (República de Corea)
* Liu Daqun (Xina)
* Abderraouf Mahbouli (Tunísia)
* Richard George May (Regne Unit de Gran Bretanya i Irlanda del Nord)
* Theodor Meron (Estats Units d'Amèrica)
* Florence Ndepele Mwachande Mumba (Zàmbia)
* Rafael Nieto Navia (Colòmbia)
* Leopold Ntahompagaze (Burundi)
* Alphonsus Martinus Maria Orie (Països Baixos)
* Fausto Pocar (Itàlia)
* Jonah Rahetlah (Madagascar)
* Patrick Lipton Robinson (Jamaica)
* Almiro Simõés Rodrigues (Portugal)
* Miriam Defensor Santiago (Filipines)

## Vegeu també

* Guerres de Iugoslàvia
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2001 – 2002)

## Referències

* ↑ «Security Council sends nominations for former Yugoslavia tribunal judges to General Assembly». United Nations, 08-02-2001.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rinorea ulmifolia

Rinorea ulmifolia és una espècie de planta que pertany a la família de les violàcies. És endèmica al nord-oest de Colòmbia i està relativament ben recopilada a la vall del riu Magdalena, des de Bogotà fins a Sierra Nevada de Santa Marta

## Referències

* ↑ http://www.iucnredlist.org/details/35991/0 Àrea de distribució de Rinorea ulmifolia

## Fonts

* Calderon, E. 1998. Rinorea ulmifolia. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de 2006 de la UICN. Descarregat el 27 d'abril de 2014.
# Rinorea thomensis

Rinorea thomensis és una espècie de planta amb flor que pertany a la família de les violàcies. És endèmica de São Tomé i Príncipe.

## Hàbitat i ecologia

La major part del bosc original per sota dels 1.500 m va ser aclarit en la primera meitat del segle xx.

## Referències

* ↑ http://www.iucnredlist.org/details/32791/0

## Fonts

* World Conservation Monitoring Centre 1998. Rinorea thomensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de 2006 de la UICN. Descarregat el 27 d'abril de 2014.
# Resolució 1708 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1708 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de setembre de 2006. Després de recordar resolucions anteriors sobre la situació a Costa d'Ivori, en particular les resolucions 1572 (2004), 1584 (2004), 1633 (2005) i 1643 (2005), el Consell va prorrogar el mandat d'un grup d'experts que vigilava un embargament d'armes contra el país fins a mitjan desembre de 2006.

## Detalls

El Consell de Seguretat va acollir amb beneplàcit els esforços del Secretari General] Kofi Annan, la Unió Africana i la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental ECOWAS) per restablir la pau i l'estabilitat a Costa d'Ivori. Va determinar que la situació al país continuava representant una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals.
En virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el mandat del grup d'experts de supervisió de les sancions es va renovar fins al 15 de desembre de 2006. El grup d'experts fou requerit a presentar una actualització sobre el aplicació de les resolucions 1572 i 1643 i formular les recomanacions adequades.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of expert group monitoring Côte d'Ivoire arms embargo». United Nations, 14-09-2006.
* ↑ «Security Council extends expert group on arms embargo against Côte d'Ivoire». United Nations News Centre, 14-09-2006.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2006 - 2008)
* Operació Unicorne
* Primera Guerra Civil de Costa d'Ivori
* Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 238 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 238 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 19 de juny de 1967, després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema, el Consell va ampliar l'estacionament a Xipre de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre per un període addicional de 6 mesos, que finalitzaria el 26 de desembre de 1967. El Consell també va convocar les parts directament interessades a seguir actuant amb la màxima restricció i cooperar plenament amb la força de manteniment de la pau.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Roca de Mònaco

La Roca de Mònaco (en francès: Rocher de Mònaco) és un monòlit de 62 metres d'altura situat a la costa mediterrània del Principat de Mònaco.

## Història

La primera possessió de la Roca fou l'antiga colònia marsellesa de Monoïkos (en grec antic: Μόνοικος), anomenada així per les tribus de Ligúria que van ocupar l'àrea i servia com a punt de control; i fins i tot, de refugi per a poblacions primitives. La Roca de Mònaco era també la primera conquesta de la dinastia dels Grimaldi, que foren els governants del país durant més de 700 anys, fundat quan el güelf Francesco Grimaldi conquerí la Roca disfressat de frare franciscà, per tal de poder facilitar la seva entrada i obrir les portes als seus soldats.

## Actualitat

Avui dia, la Roca és la més antiga de les quatre parts de Mònaco, la Vila de Mònaco, on està situat el Nucli Antic, la part més antiga. No es troba gaire lluny del Palau dels Prínceps de Mònaco (en francès: Le Palais Princier), llar de l'actual monarca Albert II de Mònaco i de la família monegasca; la catedral i el Museu Oceanogràfic de Mònaco. La Roca de Mònaco és una popular atracció on els turistes poden veure les vistes del Palau o el canvi de la guàrdia.

## Referències

* ↑ «Provence 7 Monaco-Ville». [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ «The Rock of Monaco». Michelin. Arxivat de l'original el 2011-06-09. [Consulta: 9 agost 2012].
# Roméo Dallaire

Roméo A. Dallaire (25 de juny de 1946, Denekamp, Països Baixos) és un tinent general canadenc. Era el cap de la MINUAR, la força que l'ONU va enviar per mantenir la pau a Ruanda el 1994.

## Infància i educació

És fill d'en Roméo Louis Dallaire, militar canadenc i de na Catherine Vermeassen, infermera holandesa. Va passar la seva infantesa a Montréal. Va entrar a l'exèrcit canadenc el 1964, rebent el diploma d'oficial al CMR Saint-Jean el 1968

## Ruanda

Dallaire va escriure un llibre sobre el genocidi de Ruanda, J'ai serré la main du diable - La faillite de l'humanité au Rwanda. A l'abril de 2004 va testificar davant el Tribunal Penal Internacional per Rwanda contra el coronel Théoneste Bagosora.

## Enllaços externs

* Biografia en francès a Radio-Canada
# Ron Arad

Ron Arad (en hebreu, רון ארד) és un artista, arquitecte i dissenyador industrial nascut a Tel-Aviv el 1951.
Nascut el 1951 a Tel-Aviv (Israel), Ron Arad va estudiar a l'Acadèmia d'Art de Jerusalem. El 1973 es va instal·lar a Londres, on va estudiar a l'Art School of Architecture i va fundar l'estudi de disseny, tallers i “show-room” One Off Ltd. L'any 1989 va fundar l'empresa Ron Arad Associates. Fa deu anys que exerceix de professor de disseny industrial i mobiliari al Royal College of Art de Londres. Entre els premis i distincions que ha rebut, destaca el Premi Internacional de Disseny de Barcelona, que va rebre el 2001, en el marc de la Primavera del Disseny.
Ha treballat per a moltes companyies importants com ara Alessi, Vitra o Kartell. Dels seus treballs podem destacar la cadira amuntegable Tom VAC per a la companyia Vitra i la prestatgeria per a llibres, BookWorm, creada per Kartell.
Molts d'aquests disseny estan exposats en grans museus com ara el Metropolitan de Nova York, el Centre Georges Pompidou de París, el Victoria and Albert Museum de Londres i el Vitra Design Museum a Weil am Rhein (Alemanya).
El pla del Museu del Disseny Holon inaugurat el 2010 és en realitat el museu de disseny per primera vegada a Israel. El 2008 va dissenyar el Museu Bauhaus de Tel-Aviv.

## Referències

* ↑ El Centre d'Art Santa Mònica exposa els dissenys de Ron Arad inspirats en l'ús no convencional dels materials

## Enllaços externs

* Ron Arad design+arquitecture (anglès)
* Mobiliari dissenyat per Ron Arad (anglès)
# Ron Baker

Ronald Delaine "Ron" Baker (Hays, Kansas, 30 de març de 1993) és un jugador de bàsquet estatunidenc que pertany a la plantilla dels New York Knicks de l'NBA. Amb 1,93 metres d'alçada, juga en la posició d'escorta.

## Enllaços externs

* Estadístiques de Ron Baker a Basketball-Reference.com (anglès)
* Biografia a goshockers.com (anglès)
# Robert Christgau

Robert Christgau (Greenwich Village, Nova York, 18 d'abril de 1942) és un assagista estatunidenc, escriptor i crític musical autodeclarat «degà dels crítics del rock nord-americà». Firma els seus articles com a Xgau.

## Carrera i estudis

El 1954 Christgau va esdevenir un fanàtic del rock a Nova York, en escoltar el Dj Alan Freed. Va deixar l'escola de Nova York per anar al Dartmouth College a Nou Hampshire on es va graduar el 1962. Després del col·legi, els interessos musicals de Christgau es van inclinar cap al jazz, però ràpidament va tornar al rock després de mudar-se de nou a Nova York.
Si bé inicialment escrivia històries de ciència-ficció, el 1964 va esdevenir cronista esportiu i després va treballar com a reporter d'històries policials per al Newark Star-Ledger. Christgau es va convertir en un escriptor freelance després que una història que va escriure sobre la mort d'una dona a New Jersey fos publicada a la revista New York. Li van sol·licitar que treballés en la columna de música de la revista Esquire. Hi va començar a escriure al començament de 1967. Després que Esquire descontinués la columna, Christgau va anar a treballar a The Village Voice el 1969, i també va treballar com a professor de secundària.
Cap al començament de 1972, va acceptar un treball de temps complet com a crític de música per a Newsday. Christgau va tornar a The Village Voice el 1974 com a editor musical. Va treballar allà fins i tot el 2006, quan el van acomiadar «per qüestions de gustos» poc després que el diari fos comprat pel New Times Media i que molt col·laboradors se'n van anar o van ser acomiadats. Dos mesos després Christgau va passar a la revista Rolling Stone com redactor. A la darreria de 2007 va ser acomiadat de Rolling Stone. Durant 41 anys va editar el Consumer Guide, crítiques breus de més de 15.000 discs. El format, integrat des de 2007 en la plataforma MSN Music va ser abandonat el 2010.
Xgau també és un escriptor freqüent de les revistes nord-americanes Playboy, Spin, Creem i Blender. Des del 2005 és professor visitant al Clive Davis Department of Recorded Music (departament Clive Davis de música enregistrada) de la Universitat de Nova York.

## Referències

* ↑ «Robert Christgau, Dean of American Rock Critics». robertchristgau.com. [Consulta: 10 octubre 2009].
* ↑ Jody Rosen X-ed Out: The Village Voice fires a famous music critic, Slate, 5 de setembre de 2006. Consultat 15 d'octubre de 2006.
* ↑ Christgau, Robert (2004), "A Counter in Search of a Culture". Any Old Way You Choose It, Cooper Square Press, p.4.
* ↑ Rosen, Jody «The Village Voice­ fires a famous music critic.» (en anglès). The Slate, 05-09-2006 [Consulta: 11 febrer 2019].
* ↑ Christgau, Robert (March 27, 2009), " Poptastic bye-bye Arxivat 2011-04-07 a Wayback Machine.". Articles. Retrieved March 4, 2010
* 1 2 Manrique, Diego A. «El eclipse del 'decano del rock'» (en castellà). El País, 05-07-2010.
* ↑ Cohen, David «Robert Christgau: School of rock» (en anglès). The Guardian, 16-01-2007. ISSN: 0261-3077.
# Riu Marañón

El riu Marañón és un gran riu del Perú, un dels principals afluents del curs alt de l'Amazones al vessant de l'Atlàntic.
Fa uns 1.600 km de longitud. Neix al sud-oest del departament de Huánuco a la província de Lauricocha al Nevado de Yapura a uns 5.800 m d'altitud. A la seva conca hi viuen els Jívaros.

## Referències

* ↑ Montero Pérez, José María. Marañón: memoria de un viaje equinoccial (en castellà). Libreria Linardi y Risso, 2003. ISBN 978-9974-559-39-4.
* ↑ Ruíz Ríos, Rosa; Torres Giraldo, Humberto. Codificación y clasificación de cursos de agua superficiales del Perú: Informe final (en castellà). Autoridad Nacional del Agua Dirección de Conservación y Planeamiento de Recursos Hídricos, 2011.
* ↑ Fericgla, J. M.. Los Jíbaros, cazadores de sueños : diario de un antropólogo entre los Shuar : usos de la ayahuasca y tanteos chamánicos. 2. ed. ecuatoriana. Quito: Abya-Yala, 2000. ISBN 9978-04-207-5.

## Vegeu també

* Llista de peixos del riu Marañón
# Riu Mareb

El riu Mareb (o riu Gash) és un riu que surt de la part central d'Eritrea. La seva principal importància rau en la frontera entre Eritrea i Etiòpia, entre el punt on el Mai Ambassa entra al riu a 14° 53.6′ N, 37° 54.8′ E﻿ / ﻿14.8933°N,37.9133°E﻿ / 14.8933; 37.9133 a la confluència del Balasa amb el Mareb a 14° 38′ N, 39° 1.3′ E﻿ / ﻿14.633°N,39.0217°E﻿ / 14.633; 39.0217.

## Curs

Segons el Statistical Abstract of Ethiopia for 1967/68 (Resum estadístic d’Etiòpia de 1967/68), el riu Mareb té uns 440 km de llarg. Segons The Ethiopian Ministry of Water Resources (Ministeri etíop dels recursos hídrics), la seva conca a Etiòpia és de 5.700 km², amb un cabal anual de 0,26 bilions de metres cúbics. Altres fonts parlen de 21.000 km² fins a 44.000 km² amb un cabal de 216 m³ per segon de mitjana durant l'any, amb pics de 870 m³ per segon. L'aiguaneix se situa al sud-oest d'Asmara, al centre d’Eritrea. Flueix cap al sud on fa frontera amb Etiòpia, i després cap a l'oest per Eritrea occidental fins a arribar a les planes sudaneses a prop de Kassala. A diferència dels rius Setit o Takazze, que surten d’Etiòpia i també formen una frontera natural amb Eritrea, les aigües del Mareb no solen arribar al Nil sinó que es filtren a la sorra de les planes del Sudan oriental.
El Mareb és sec gran part de l'any, però com el Takazze, es veu afectat per les inundacions sobtades durant l'estació plujosa; només el costat esquerre del curs superior del Mareb se situa en el territori etiòpic. Els seus afluents principals són l'Obel i el Sarana, Balasa, Mai Shawesh, i els rius d'Engweya a l'esquerra (dins Etiòpia).

## Història

El Mareb era important històricament per la frontera entre dos governs que ocupaven l'àrea: la terra del Bahr negash (Tigrinya "regne del mar", també coneguda com a Medri Bahri o "terra del mar") al nord del riu, i el Tigray al sud. Els territoris sota el Bahr negash que ocupaven el nord a la costa de la Mar Roja, i al sud (i de l'oest) mentre a Shire la capital era a Debarwa a l'Eritrea moderna, aproximadament a 30 km al sud d'Asmara.

## Flora i fauna

L'any 2001 es va visualitzar a la plana inundable d'Eritrea una manada nombrosa d'elefants que no s'havia vist d'ençà de 1955.

## Referències

* ↑ Eritrea - Ethiopia Boundary Commission Decision Regarding Delimitation of the Border..., pp. 97, 102
* ↑ "Water Sector Development Program (Vol.2)" Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine. Ministry of Water Resources (accessed 21 January 2009)
* ↑ ENVIRONMENTAL IMPACT ASSESSMENT KASSALA Arxivat 2013-10-02 a Wayback Machine.
* ↑ Adequacy of satellite derived rainfall data for stream flow modeling Arxivat 2013-10-02 a Wayback Machine.
* ↑ Daniel Kendie, The Five Dimensions of the Eritrean Conflict 1941 – 2004: Deciphering the Geo-Political Puzzle (United States of America: Signature Book Printing, 2005), pp. 17-8.
* ↑ BBC Wildlife magazine, July 2003, retrieved at on 28 Sept 2007
# Riu Tana (Noruega-Finlàndia)

El riu Tana o Deatnu (en finès: Teno o Tenojoki; en sami septentrional, Deatnu; en noruec: Tanaelva, en suec: Tana älv), és un destacat riu del nord de la península Escandinava, de 318 km de longitud que discorre per la Lapònia i desemboca al fiord de Tana, al mar de Barents (oceà Àrtic). Administrativament, el riu corre pel comtat noruec de Finnmark i la regió finlandesa de la Lapònia finlandesa. El nom sami del riu significa «Gran riu». El riu es forma amb la unió dels rius Anarjohka (152,9 km) i Karasjohka (166 km), a prop de la localitat de Karigasniemi, al municipi d'Utsjoki.
En el seu curs superior marca durant 256 km la frontera entre Finlàndia i Noruega, entre el municipi finès d'Utsjoki i els noruecs de Kárášjohka i Deatnu. El riu és el tercer més llarg, en longitud, de Noruega.
El Tana és ben conegut per la seva excel·lent pesca de salmó i és el riu més productiu en salmons de Noruega. El rècord mundial del salmó atlàntic el té un salmó capturat al Tana; tenia 36 kg de pes i va ser agafat el 1929 pel difunt Nils Mathis Walle.
A l'hivern, hi ha normalment dues carreteres de gel des del desembre a l'abril. Aquestes carreteres tenen un pes límit de dues tones, però poques limitacions addicionals.
El pont sobre el Tana que dona nom a la població de Tana Bru, en el municipi de Deatnu/Tana a Noruega, va ser construït el 1948; el seu arc més ampli és de 195 metres. El pont Sami prop d'Utsjoki (Finlàndia), va ser construït el 1993.
El riu desemboca en el fiord de Tana. La desembocadura del riu és un dels més grans deltes d'Europa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Tana River» (en anglès). GoNorway. [Consulta: 1r juliol 2017].
* ↑ «Tana. Tana bridge» (en anglès). GoNorway. Arxivat de l'original el 13 d’octubre 2017. [Consulta: 1r juliol 2017].
* ↑ «Sami Bridge» (en anglès). Inari-Saariselkä. [Consulta: 1r juliol 2017].
# Riu Tapajós

El riu Tapajós, és un riu del Brasil de la conca del riu Amazones, afluent per la dreta, fa uns 2.200 km de llarg.
Neix en un altiplà prop de Diamantino a una latitud de 14° 25′ Sud. Un conjunt de rius acaben formant el riu Alto Tapajós. A Santarém el corrent ja es diu Tapajós. A la confluència amb l'Amazones porta un cabal de 13.000 m3 per segon.
El riu Tapajós és notable pel color de la seva aigua d'un verd blavós. Al seu curs inferior les ribes tenen platges de sorra fina i blanca. Contràriament a l'Amazones, les seves aigües són transparents. A la confluència amb l'Amazones el seu llit fa 12 km d'amplada i és més ample que l'Amazones en aquest lloc.
El riu rep el nom de la tribu ameríndia Tapajós.

## Bibliografia

* Heinsdijk, Dammis, and Ricardo Lemos Fróes. Description of Forest-Types on "Terra Firme" between the Rio Tapajós and the Rio Xingú in the Amazon Valley. 1956.
# Rolf Sperling

Rolf Sperling (Halle, 25 d'abril de 1940) és un saltador alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1950 i 1960.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la prova del salt de palanca de 10 metres del Campionat d'Europa de natació de 1962, així com 10 títols nacionals d'Alemanya de l'Est de palanca entre 1958 i 1968.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1960, 1964 i 1968. Destaquen una cinquena i una setena posició en la prova de palanca als Jocs de 1960 i 1964 respectivament.

## Referències

* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 6 febrer 2022].
* 1 2 «Olympedia – Rolf Sperling». [Consulta: 6 gener 2022].
# Rob Marshall

Rob Marshall (Madison, Estats Units, 17 d'octubre de 1960) és un director de cinema estatunidenc. És el germà de Kathleen Marshall.

## Biografia

Llicenciat per la Universitat Carnegie-Mellon, Rob Marshall és atret per la comèdia musical. L'any 1992, signa la seva primera coreografia a Broadway amb El petó de la dona-aranya. Després haver treballat en diversos espectacles, comença com a escenògraf l'any 1998 signant, al costat de Sam Mendes, la triomfal recuperació novaiorquesa de Cabaret.
Després haver realitzat una versió de l'espectacle Annie per a la pantalla petita, Rob Marshall es llança al setè art l'any 2002 adaptant amb Chicago una altra comèdia musical, que ja l'havia muntat a l'escenari. Aquesta primera experiència cinematogràfica es salda amb un enorme èxit: el film, protagonitzat per Catherine Zeta-Jones, Renée Zellweger i Richard Gere, aconsegueix sis Oscars, i Rob Marshall és nominat en la categoria de millor director.
Rob Marshall signa a continuació Memòries d'una geisha, segons una novel·la d'Arthur Golden, però la seva passió per a l'univers musical és massa forta. L'any 2008, realitza i coreografia el film Nine, comèdia musical portada per un repartiment de luxe: Nicole Kidman, Penélope Cruz, Marion Cotillard i Daniel Day-Lewis, entre d'altres, canten i ballen davant la càmera del cineasta. Des d'aleshores, amb els més grans, Rob Marshall és escollit per dirigir l'any 2011 Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides, quarta part de la saga d'aventures.

## Filmografia
### Realitzador
#### Cinema

* 2002: Chicago: The Musical
* 2005: Memòries d'una geisha (Memoirs of a Geisha)
* 2009: Nine
* 2011: Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides
* 2014: Into the Woods
* 2018: Mary Poppins Returns
* 2018: Immortal 3

#### Televisió

* 1999: Annie

### Actor

* 2003: The 100 Greatest Musicals

## Premis

* 2003: Nominació Oscar al millor director per a Chicago
* 2003: Nominació Globus d'Or al millor director per a Chicago

## Referències

* ↑ «Rob Marshall». [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «Rob Marshall on Movie Musicals and His Journey 'Into the Woods' (Q&A)» (en anglès). The Hollywood Reporter.
* ↑ «Memoirs of a Geisha (2005) - Box Office Mojo» (en anglès). [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «Director Rob Marshall dove into 'Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides'» (en anglès). Pittsburgh Post-Gazette.
* ↑ Mathilde, Degorce. «Nine». Artistik Rezo, 21-02-2010.
* ↑ Team, The Deadline «Disney Sets Rob Marshall To Direct Adapation Of 'Into The Woods'» (en anglès). Deadline, 11-01-2012.
* ↑ «Disney is developing a new original musical featuring Mary Poppins — exclusive» (en anglès). EW.com.
# Roland Ries

Roland Ries (Niederlauterbach, 1945) és un polític alsacià. Es llicencià a la Universitat d'Estrasburg i el 1968 hi fou agregat de lletres modernes. També fou professor a Saint-Avolt (Mosel·la) i Sélestat. Militant del PS des del 1977, el 1983 fou escollit regidor d'Estrasburg i tinent d'alcalde de Catherine Trautmann, a la que succeí en el càrrec el 1997. A les eleccions de 2001 va perdre l'alcaldia en mans de la dretana Fabienne Keller, però tornà a recuperar el càrrec després de les eleccions de 2008, i en les eleccions de 2020, quan ja no es va presentar, l'alcaldia va passar a mans de l'ecologista Jeanne Barseghian.
També ha estat senador pel Baix Rin el 2004-2005 i membre del Consell Regional d'Alsàcia (1996-2004). el juliol de 2007 fou nomenat membre de la delegació francesa en l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa i de l'Assemblea de la Unió Europea Occidental. De 1995 a 2002 fou membre del Congrés de Poders Locals i Regionals d'Europa.

## Referències

* ↑ «Municipales à Strasbourg : comment Jeanne Barseghian est devenue la première maire écologiste de la ville» (en francès). France 3, 29-06-2020. [Consulta: 6 agost 2021].

## Enllaços externs

* http://www.roland-ries-2008.fr Arxivat 2011-02-02 a Wayback Machine.
* http://www.roland-ries.net