OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Scott Kelly

Scott Joseph Kelly (nascut el 21 de febrer de 1964) és un astronauta americà i capità naval retirat. En Kelly va ser comandant de l'Estació Espacial Internacional (ISS) durant l'Expedició 26. El germà bessó de Scott, Mark Kelly, és també astronauta. Els germans Kelly són els únics germans que han viatjat a l'espai.
El primer vol espacial d'en Kelly va ser com a pilot del Transbordador Espacial Discovery durant el STS-103 en el desembre de 1999. Va ser la tercera missió de servei al telescopi espacial Hubble, i va durar poc menys de 8 dies. El seu segon viatge espacial va ser com a comandant de la missió STS-118, una missió de 12 dies del Transbordador Espacial a l'Estació Espacial Internacional a l'agost de 2007.
En Kelly es va convertir en tripulant de llarga duració de l'ISS el 9 d'octubre de 2010, després d'arribar amb una nau russa Soiuz. Va arribar a l'estació durant l'Expedició 25, servint com a enginyer de vol. Ell va prendre el comandament de l'estació el 25 de novembre de 2010, a l'inici de l'Expedició 26, que va començar oficialment quan la nau Soiuz TMA-19 es va desacoblar, transportant l'anterior comandant de l'estació, Douglas H. Wheelock.
Actualment exerceix com a cap de la branca operacions de l'Estació Espacial Internacional.

## Referències

* ↑ Twins in Outer Space Arxivat 2015-12-11 a Wayback Machine., twinstuff.com
* ↑ Mark Kelly's Official NASA Bio NASA.gov
* 1 2 «International Space Station Expedition 25». NASA, 12-10-2010 [Consulta: 12 octubre 2010].
* ↑ «International Space Station Expedition 26». NASA, 12-10-2010 [Consulta: 12 octubre 2010]. Arxivat 2017-05-19 a Wayback Machine.
* ↑ «NASA Lyndon B. Johnson Space Center, Biographical Data». NASA, 12-10-2010 [Consulta: 12 octubre 2010].

## Enllaços externs

* NASA Biography
* August 4, 2010, NASA pre-flight interview with Kelly
* October 7, 2010, Soyuz TMA-01M launch video
* Spacefacts biography of Scott Kelly
* Current photo of Scott Kelly
# Schistochlamys

Schistochlamys és un gènere d'ocells de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
* Schistochlamys melanopis - tàngara caranegra.
* Schistochlamys ruficapillus - tàngara de pit canyella.

## Referències

* ↑ Jobling, 2010, «Schistochlamys».

## Bibliografia

* Jobling, J. A. Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Christopher Helm, 2010. ISBN 9781408133262.
# Satèl·lits d'Haumea

El planeta nan del sistema solar exterior Haumea té dos satèl·lits naturals, Hiʻiaka i Namaka, anomenats en honor de dees hawaianes. Aquests petits satèl·lits van ser descoberts el 2005, a partir d'observacions d'Haumea fetes als grans telescopis de l'observatori W. M. Keck de Hawaii.
Els satèl·lits d'Haumea són inusuals de diverses maneres. Es creu que formen part de la seva família col·lisional, que es va formar fa milers de milions d'anys a partir de pols gelada creada després d'un gran impacte a Haumea. Hiʻiaka, el satèl·lit més gran i exterior, té grans quantitats d'aigua pura a la superfície, cosa estranya en objectes del cinturó de Kuiper. Namaka, una desena part de la massa d'Hiʻiaka, té una òrbita inusualment excèntrica i està molt influenciat pel satèl·lit més gran.
| Ordre | Nom (pronúncia) | Nom (pronúncia) | Nom (pronúncia) | Diàmetre mitjà (km) | Massa (×10$^{21}$ kg) | Semieix major (km) | Període orbital (dies) | Excentricitat | Inclinació (°) | Data de descobriment |
| 1 | Haumea II | Namaka | /nɑːˈmɑːkə/ | ~170? | 0,00179 ± 0,00148 (~0,05% Haumea) | 25657 ± 91 | 18,2783 ± 0,0076 | 0,249 ± 0,015 | 113,013 ± 0,075 (13,41 ± 0,08° de Hiʻiaka) | juny de 2005 |
| 2 | Haumea I | Hiʻiaka | /hiːʔiːˈɑːkə/ | ~310 | 0,0179 ± 0,0011 (~0,5% Haumea) | 49880 ± 198 | 49,462 ± 0,083 | 0,0513 ± 0,0078 | 126,356 ± 0,064° | gener de 2005 |

## Referències

* ↑ K. M Barkume, M. E. Brown, and E. L. Schaller «Water Ice on the Satellite of Kuiper Belt Object 2003 EL$_{61}$». The Astrophysical Journal, 640, 01-03-2006, pàg. L87–L89. DOI: 10.1086/503159. arXiv:astro-ph/0601534 preprint.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Ragozzine, D.; Brown, M.E. «Orbits and Masses of the Satellites of the Dwarf Planet Haumea = 2003 EL61». The Astronomical Journal, 2009. arXiv:0903.4213.
# Satèl·lit troià

Parlant estrictament, el terme Troià només s'ha d'aplicar a aquells asteroides (asteroides troians) que ocupen els Punts de Lagrange L $_4$ i L $_5$ del sistema Sol-Júpiter. No obstant això, aquest terme s'aplica més generalment a qualsevol cos que ocupa els punts triangulars de Lagrange de qualsevol sistema; si es tracta d'un planeta i un dels seus satèl·lits s'anomenen satèl·lits troians.
* El sistema Terra-Lluna no té cap satèl·lit en L $_4$ i L $_5$, encara que si pareix haver-hi una acumulació de pols.
* Al voltant de Saturn i el seu satèl·lit Tetis: (Telesto ocupa el lloc L $_4$ i Calipso el lloc L $_5$).
* El satèl·lit de Saturn Dione té a Helena en el lloc L $_4$ i a Pòl·lux en el lloc L $_5$, aquesta última lluna va ser descoberta recentment per la nau Cassini.
# Sant Bartomeu de Covildases

Sant Bartomeu de Covildases és una antiga (segle xii) església romànica sufragània que pertany a la parròquia del municipi de Vidrà (Osona). Va rebre el nom de l'antiga vila de Covildases (960). És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Sant Bartomeu de Covildases es troba a 1150 m d'altitud, aïllada enmig d'un prat, vora el Puigsacalm. És una esglesiola romànica, bastida al segle xi o XII, d'una nau amb absis semicircular amb dues finestres de doble esqueixada i decoració d'arcuacions entre lesenes. Té volta de canó reforçada amb un arc toral refeta després dels terratrèmols del segle xv. Té la porta a migdia formada per dovelles grosses d'època més tardana. Entre la porta i l'absis hi ha el cos afegit de la sagristia. L'arc presbiteral sobresurt a l'exterior en paral·lel amb el campanar d'espadanya de dues obertures del mur de ponent.

## Història

Documentada des del 1123, el terratrèmol del 1425 li feu malbé la volta, que fou reparada provisionalment al 1430, i definitivament el 1548. Aquest mateix any fou reconstruït, en tot o en part, el mur campanar de ponent i el portal. El 1782 li fou afegida la sagristia.
No té culte des de l'any 1936.

## Referències

* ↑ «Sant Bartomeu de Covildases». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Dades de l'ICC
* 1 2 «Sant Bartomeu de Covildases». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Sant Bartomeu de Favà

Sant Bartomeu de Favà és una església romànica de Cabó (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós d'una nau coberta amb volta de canó, sota una teulada que s'allarga fins a cobrir l'absis, que és de forma quadrada i està encarat a ponent. La façana principal té una porta d'arc de mig punt adovellada, una finestra de doble esqueixada per sobre i, coronant la façana, un campanar d'espadanya de dos ulls. Al mur sud es troba la sagristia. Sobre l'arc absidal es troba la data 1780 que correspon a una reforma que es va fer a l'església.

## Història

La vila de Favà apareix documentada per primera vegada l'any 867. La capella es menciona en la dècima de 1391, dins del deganat d'Urgellet, però no es diu la seva advocació. L'any 1575 apareix com a sufragània de Sant Serní de Cabó.

## Referències

* 1 2 «Sant Bartomeu de Favà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Segell de Maryland

El Gran Segell de l'Estat de Maryland és l'emblema oficial de l'estat de Maryland dels Estats Units. Oficialment, el seu servei és autentificar actes de l'Assemblea General de Maryland, i també s'utilitza per fins d'identificació a la major part d'edificis de l'estat. El seu disseny s'ha canviat diverses vegades al llarg de la història, tot i que el revers del segell actual representa el disseny original de l'època colonial.

## Història

El primer segell de la colònia va ser robat en 1645 per Richard Ingle durant la Guerra Civil Anglesa. Després de la restauració del govern, Cecil Calvert, 2n Baró de Baltimore, va enviar un nou segell, de disseny similar a l'original. Aquest segell, amb símbols de la família Calvert, va ser utilitzat fins després de la Revolució Americana, quan l'estat va adoptar un nou segell. Aquest tenia símbols republicans, com la Dama de la Justícia i un lema anglès, Industy the Means, Plenty the Result ("La indústria és el mitjà, l'abundància és el resultat").
L'any 1817, el símbol d'una àliga va ser utilitzat, amb el revers original després d'1854. En 1874, l'estat va restaurar el segell original de la família Calvert, amb correccions dels imatges i símbols en 1959 i 1969.

## Disseny
### Revers

El revers del segell ve de l'escut d'armes de George Calvert, primer baró de Baltimore. El seu fill, Cecil Calvert, és el fundador de la colònia de Maryland. A sota de l'escut es troba la lema de l'estat, Fatti Maschii, Parole Femine. De l'italià, es tradueix com "Obres d'homes, paraules de dones", o, oficialment, "Fets forts, paraules suaus". A la vora del segell es troba la inscripció, Scuto bonæ voluntatis tuæ coronasti nos, del verset 12 del Salm 5 de la Bíblia Vulgata. Es tradueix com Vostè ens ha coronat amb l'escut de la seva bona voluntat.

### Anvers

L'anvers del segell representa Cecil Calvert, Baró de Baltimore, vestit com un cavaller i muntat en un cavall. Té una espasa al seu mà. Els gualdrapes del cavall mostren l'escut d'armes dels Calvert. La inscripció de la vora del segell mostra la frase en llatí, Cecilius Absolutus Dominus Terræ Mariæ et Avaloniæ Baro de Baltimore, que es tradueix com Cecil Calvert, Senyor Absolut de Maryland i Avalon, Baró de Baltimore.

## Referències

* ↑ «Maryland Seal of 1794: Designed by Charles Willson Peale» (en anglès). Maryland State Archives. [Consulta: 21 abril 2013].
* ↑ «Maryland Office of the Secretary of State – Maryland Kids Page» (en anglès). Office of the Secretary of State. Arxivat de l'original el 29 de juny 2004. [Consulta: 21 abril 2013].
# Segell de Luter

El Segell o Rosa de Luter és un símbol àmpliament reconegut del Luteranisme mundial, va ser dissenyat pel mateix Martí Luter durant la seua permanència en la fortalesa de Coburg, mentre es desenvolupava la Dieta d'Augsburg (1530). Luter va escriure una detallada descripció i interpretació d'aquest segell perquè el seu amic Lazarus Spengler li dibuixara un esbós preliminar. Luter ho va veure com un compendi o expressió de la seua teologia i la seua fe, ho va utilitzar des de llavors per a segellar la seua correspondència.
| « | La primera cosa que mostra el meu escut és una creu negra dins d'un cor, perquè em recorde que la fe en Crist crucificat ens salva. "Doncs amb el cor l'home creu per a salut." Ara bé, encara que la creu és negra, mortificà i amb intenció que cause dolor, no canvia, no obstant això, el color del cor, no destrueix la naturalesa, açò és, no mata, sinó que es manté viu. "Perquè el just per la fe viurà", per la fe en el Salvador. Però aquest cor apareix fix sobre el centre d'una rosa blanca, per a mostrar que la fe produeix alegria, consol i pau. La rosa és blanca, no roja, perquè el blanc és el color ideal de tots els àngels i esperits. Aquesta rosa, a més, està fixa sobre un fons blau celeste per a indicar que tal goig de la fe en l'esperit és només senyal i principi de goig celestial per vindre, com es té i anticipa per l'esperança, encara que no revelat encara. I al voltant d'aqueix fons hi ha un anell auri, per a indicar que tal benaurança en el cel no té fi. I és més preciosa que tots els gaudis i tresors, ja que l'or és el millor i més preciós metall. Crist, el nostre estimat Senyor, (ens) donarà gràcia per a la vida eterna. Amén. Martín Luter | » |
Aquesta carta de Luter a Lazarus Spengler, datada de 8 de juliol de 1530, apareix en diverses fonts, com l'Edició Weimar de les Obres de Luter (Briefe Vol. 5:444f) o l'edició anglesa de les obres de Luter (Luther's Works: American Edition, Vol. 49:356-359).
Luter va informar també a Felipe Melanchthon, el 15 de setembre de 1530, que el príncep elector ho havia visitat personalment en la fortalesa de Coburg i li havia regalat un anell amb segell, probablement amb aquesta nova Rosa de Luter.

## Controvèrsia

No obstant això, alguns autors han volgut relacionar la Rosa de Luter amb els Rosacruces (per exemple, en la Revista esotèrica Regnabit, gener de 1925, article de Charbonneau-Lassay, "A proposit de la rose emblématique de Martin Luther"), referent a això, és important assenyalar que Luter desconeixia completament la simbologia ocultista associada a la rosa i a la creu, històricament el rosacrucisme apareix recièn en el segle xvii.

## Enllaços externs

* http://www.luteranos.cl/documentos/escudo-luterano.html
* http://www.zap.cl/ilv/escudo_lutero.html Arxivat 2006-05-04 a Wayback Machine.
* http://www.ielpa.org/newellogog.htm Arxivat 2007-03-07 a Wayback Machine.
* http://www.euskalnet.net/graal/el.htm Arxivat 2006-09-05 a Wayback Machine.
# Scutiger glandulatus

Scutiger glandulatus és una espècie d'amfibi que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Cheng, L. & Feng, X. 2004. Scutiger glandulatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# Scutiger gongshanensis

Scutiger gongshanensis és una espècie d'amfibi que viu al sud-est d'Àsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Datong, Y. & Lau, M.W.N. (2006). Scutiger gongshanensis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 13 de gener de 2008 (en anglès). (anglès)
# Sant Joan d'Arties

Sant Joan d'Arties és una església situada a Arties, en el municipi de Naut Aran (Vall d'Aran), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'una sola planta dividida en quatre trams marcats per quatre pilars a banda i a banda de la nau; la nau és d'arc apuntat. La zona dels absis, el presbiteri i els dos primers trams de la nau presenten volta de creueria mentre que els dos restants (direcció W) tan sols mostren forma de volta lleugerament apuntada. La raó d'aquesta diferenciació rau en l'esfondrament de la nau en aquests últims trams tal com senyalen les arrancades dels arcs corresponents a les columnes que sostenen aquest trams. El darrer arc apuntat emmarca el mur de ponent i és en aquest sector on es distingeixen els únics vestigis romànics que conserva l'església; aquests es concreten en les columnes (formades per superposició de tambors de la mateixa mida i forma semicircular) i en resolució estilística de la finestra oberta al mur de ponent (constituïda per tres arcs de mig punt en degradació que es desenvolupen de forma contínua fins als muntants). La portalada està ubicada al mur de migdia consta de tres arcs apuntats en degradació, sense cap element que destorbi la continuïtat fins als muntants. A l'arc de l'entrados i podem veure un guardapols. Els arcs estan formats per dovelles que agrupen horitzontalment tot el conjunt.
A la façana oest hi tenim una finestra que podria ser d'època romana tardana, consta de tres arcs de mig punt en degradació, tots ells adovellats i sense cap element que talli la continuació fins als muntants. Com a únic element de decoració observem un arc extradòs en el que s'observa un escacat.
A l'angle SO hi trobem el campanar, de planta quadrada octogonal i de tres pisos. L'arranc sembla correspondre a una construcció, derruïda en el seu moment, i que no correspon a la continuació del campanar. Tampoc és clar el trobament del campanar amb la paret oest de l'església. Com a únics elements decoratius destaquem uns frisos que marquen la separació dels tres pisos.

## Història

Durant la postguerra l'església fou convertida en intendència militar. A l'època de la construcció de les hidroelèctriques va funcionar com a dipòsit de ciment.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Joan d'Arties». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Santa Maria de Gràcia

«Santa Maria de Gràcia» té aquests significats:
* Convent de Santa Maria de Gràcia o Església dels Josepets de Gràcia, antic convent dels carmelites descalços al Districte de Gràcia de Barcelona
* Santa Maria de Gràcia de Senterada església parroquial d'origen romànic del poble de Senterada, a la comarca del Pallars Jussà
* Santa Maria de Gràcia d'Empúries, convent desaparegut actualment part del Museu Monogràfic d'Empúries (L'Escala, Alt Empordà)
# Secure Access Module

Un Secure Access Module o SAM (mòdul d'accés segur o mòdul d'aplicació segura) és una targeta intel·ligent que s'utilitza per a millorar la seguretat i el rendiment i en els dispositius que inclouen algun procés criptogràfic; normalment s'instal·la en dispositius que necessiten realitzar una transacció segura, com és el cas dels terminals de pagament, en aquest supòsit, el SAM es sol utilitzar en els segments de Gestió d'accés, Transport públic, Sistemes de pagament, etc.

## Descripció

Físicament un SAM pot ser un targeta SIM connectada a una ranura SAM dins d'un Lector o bé un circuit integrat fix en un muntatge HVQFN soldat directament a la placa del circuit imprès.
En general, un sistema de lector amb SAM, consta d'un microcontrolador i un lector de targeta xip a través d'una interfície ISO 7816 amb contacte o bé ISO 14443 (RF) amb una targeta intel·ligent sense contacte. El microcontrolador pren la part de control de comunicacions del lector, com el maneig del flux de protocol de comandaments, i la interpretació de les dades. Mitjançant la integració d'un SAM en el sistema del lector, el SAM s'encarrega de tota la gestió de claus i la criptografia d'una manera segura. El sistema complet permet una autenticació i xifratge de la comunicació del lector, tant amb contactes com sense contactes, així com entre el SAM i el sistema host.

## Vegeu també

* TPM
* Datàfon

## Referències

* 1 2 3 Bragdon, Clifford. Transportation Security (en anglès). Butterworth-Heinemann, 2011, p.372. ISBN 0080887309.

## Enllaços externs

* Ingenico.com
# Secció de bàsquet del Reial Madrid Club de Futbol

La secció de bàsquet del Reial Madrid va ser creada el 1932. És el club d'Europa amb més trofeus i l'únic equip, juntament amb el Joventut de Badalona, que ha estat totes les temporades a la màxima categoria espanyola.

## Palmarès
### Competicions espanyoles

* 35 Lligues d'Espanya de bàsquet/Lligues ACB: 1956/57, 1957/58, 1959/60, 1960/61, 1961/62, 1962/63, 1963/64, 1964/65, 1965/66, 1967/68, 1968/69, 1969/70, 1970/71, 1971/72, 1972/73, 1973/74, 1974/75, 1975/76, 1976/77, 1978/79, 1979/80, 1981/82, 1983/84, 1984/85, 1985/86, 1992/93, 1993/94, 1999/2000, 2004/05, 2006-07, 2012-13, 2014-15, 2015-16, 2017-18 i 2018-19.
Té el rècord de lligues espanyoles seguides, 10. (1967-1976)
* 28 Copes del Rei de bàsquet: 1950/51, 1951/52, 1953/54, 1955/56, 1956/57, 1959/60, 1960/61, 1961/62, 1964/65, 1965/66, 1966/67, 1969/70, 1970/71, 1971/72, 1972/73, 1973/74, 1974/75, 1976/77, 1984/85, 1985/86, 1988/89, 1992/93, 2012, 2014, 2015, 2016, 2017 i 2020.
* 7 Supercopa d'Espanya de bàsquet: 1984/85, 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2018/19, 2019/20, 2020/21.

### Competicions internacionals

* 10 Copes d'Europa/Eurolligues: 1963/64, 1964/65, 1966/67, 1967/68, 1973/74, 1977/78, 1979/80, 1994/95, 2014/2015 i 2017/2018
* 4 Recopes d'Europa: 1983/84, 1988/89, 1991/92, 1996/97.
* 1 Copa ULEB: 2006/07.
* 1 Copa Korac: 1987/88.
* 5 Mundial de Clubs de bàsquet: 1976, 1977, 1978, 1981, 2015.
* 1 Copa Llatina de bàsquet: 1952/53.
* 3 Supercopa d'Europa de bàsquet (Torneo Inter. ACB): 1984/85, 1988/89, 1989/90.
* 1 Supercopa d'Europa de bàsquet FIBA: 1989.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (castellà) (japonès) (anglès)
# Secció de bàsquet del Sporting Clube de Portugal

El Sporting Clube de Portugal de basquetbol és la secció de bàsquet del Sporting CP.

## Palmarès

* Lliga portuguesa de basquetbol: 8
** 1953-54, 1955-56, 1959-60, 1968-69, 1975-76, 1977-78, 1980-81, 1981-82.
* Copa portuguesa de basquetbol: 5
** 1954-55, 1974-75, 1975-76, 1977-78, 1979-80.

## Referències

* ↑ Basquetbol - Sporting CP Web

## Enllaços externs

* Web del club
# Secció de bàsquet del Futbol Club Barcelona Plantilla 2011-2012

FC Barcelona - Plantilla 2011-2012 :
| Núm. | Jugador | Posició | Nacionalitat | Alçada (m) |
| 8 | Víctor Sada | Base | Catalunya | 1,93 |
| 9 | Marcelinho Huertas | Base | Brasil | 1,90 |
| 11 | Joan Carles Navarro | Escorta | Catalunya | 1,91 |
| 13 | Kosta Perović | Pivot | Sèrbia | 2,18 |
| 17 | Fran Vázquez | Aler pivot | Galícia | 2,09 |
| 18 | Charles Judson Wallace | Aler pivot | Estats Units | 2,06 |
| 20 | Joe Ingles | Aler | Austràlia | 2,03 |
| 21 | Boniface Ndong | Pivot | Senegal | 2,13 |
| 22 | Xavier Rabaseda Bertran | Aler | Catalunya | 2,01 |
| 25 | Erazem Lorbek | Pivot | Eslovènia | 2,08 |
| 31 | Chuck Eidson | Aler | Estats Units | 1,92 |
| 33 | Pete Mickeal | Aler | Estats Units | 1,98 |
* Jugadors del planter habituals al primer equip:
** Àngel Aparicio
* Cos tècnic:
** Xavier Pascual (1r entrenador)
** Josep Berrocal i Agustí Julbe (ajudants)
** Toni Caparrós (preparador físic)
** Dr. Gil Rodas (metge)
** Xavier Montolio (delegat)
** Toni Bové (fisioterapeuta)
** Eduard Torrent (massatgista)
** Íñigo Zorzano

## Vegeu també

* Plantilla de la temporada 2010-2011
* Plantilla de la temporada 2009-2010
* Plantilla de la temporada 2008-2009
* Plantilla de la temporada 2006-2007
* Plantilla de la temporada 2005-2006
* Plantilla de la temporada 2004-2005

## Referències

* ↑ Diari Sport, Bàsquet, pàg. 42, 12 de setembre del 2008.

## Enllaços externs

* Plantilla de la temporada 2011-12 al web del FC Barcelona Arxivat 2012-05-21 a Wayback Machine.
# Shag Rocks (Massachusetts)

* Per a altres significats, vegeu «Shag Rocks».
Shag Rocks són unes roques ermes situades a 8 milles nàutiques de Custom House Tower de Boston, en la Boston Harbor Islands National Recreation Area i dins dels límits municipals de Boston. Les roques es troben al nord-est de Little Brewster Island i a l'est de Great Brewster Island i han estat l'escenari de diversos naufragis. El Far de Boston que es troba a Little Brewster Island avisa als mariners del perill de les roques. L'accés de les persones és impracticable.

## Referències

* ↑ NOAA Chart 13270, scale 1:25,000, Boston Harbor
* ↑ «Island Facts: Shag Rocks». National Parks Service. [Consulta: 21 abril 2010].
# Segimon Almató i Euras

Segimon Almató i Euras (Sant Martí d'Albars, Lluçanès, 1799 - Vic, Osona, 1837) Fou canonge penitencier de la catedral de Vic (1834).

## Biografia

Estudià llatinitat i humanitats al Seminari de Vic. Després passà a Cervera a estudiar els tres anys de filosofia i els vuit de cànons i lleis. A Cervera va obtenir el batxillerat en filosofia (1819) i el batxillerat (1824), la llicenciatura (1825) i el doctorat (1826) en cànons. En aquesta universitat participà en diversos tribunals de graus. Un any després de rebre el doctorat, el bisbe de Vic l'ordenà sacerdot. En els últims crusos d'estudiant de teologia entrà de catedràtic de filosofia al Seminari de Vic (1830). Va fer-se càrrec d'una càtedra de moral des de 1831 fins a 1834. En aquest últim any actuà de vice-rector del Seminari. Deixà l'ensenyament quan guanyà la canongia penitencial de Vic davant Domènec Valldeneu i Joan Catanyer. Substituí, com a canonge, Marià Ros i Coll. Morí a Vic, amb trenta-vuit anys. Havia estat confrare de l'Acadèmia de l'Angèlic Doctor Sant Tomàs d'Aquino i director de la Congregació de Carmelites de la Caritat.

## Bibliografia

* ROVIRÓ ALEMANY, Ignasi. «Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del Seminari de Vic ». Patronat d'Estudis Osonecs. Núm. 22-23 (Febrer del 2000).
* Fonts: AcbV, 371, 15/3/1837; LAST, 1493; LI, 89; Oposicions; Ordes, 72/I i 72/2.
* CONILL, Mn. Antoni, Obituari.