OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zarzià

El zarzià és una cultura de finals del paleolític superior i del mesolític, que es va desenvolupar al sud-oest asiàtic el període que abasta del 18000 BP al 10000 BP. El nom li vé de la cova de Zarzi, al Kurdistan iraquià, lloc on es va identificar aquesta cultura arqueològica. La va precedir la cultura baradostiana, també pròpia de la mateixa regió, i s'ha estimat una possible relació amb la cultura imereti del Caucas. El zarzià es caracteritza per la presència abundant de micròlits (a la cova de Zarzi representaven fins a un 20% de les troballes totals), amb la forma de trapezoides curts i asimètrics i triangles amb buits.
Hi ha pocs jaciments que presentin elements de la cultura zarziana, el que podria ser una prova de la despoblació de la zona durant l'epipaleolític. Entre els jaciments més importants hi destaquen la coves de Palegawra, Shanidar B2 i Zarzi. Les restes faunístiques associades a estructures de caràcter temporal indiquen que el zarzià mantenia encara una estratègia de subsistència de caçadors-recol·lectors centrada en el consum d'hemió, cérvol i ovicàprids. A més, se l'associa amb restes de gos domesticat i amb la introducció de l'arc i la fletxa. La cultura zarziana sembla haver participat en les primeres etapes del que l'arqueòleg nord-americà Kent Flannery ha anomenat la revolució d'ampli espectre.
Sembla que el zarzià es va estendre cap al nord, a la regió de Gobustan (Azrerbaidjan), i cap a l'Iran Oriental, on seria el precursor de les cultures d'Hissar i relacionades.

## Referències

* 1 2 Olszewski, 2012, p. 4.
* 1 2 «Epipaleolithic» (en anglès). near-east.historians.co.uk. Arxivat de l'original el 2008-04-11. [Consulta: 30 juny 2019].

## Bibliografia

* Darabi, Hojjat «A social perspective on the Neolithic in western Iran». Documenta Praehistorica, 2016, pàg. 283-299.
* Mellaart, James. The Neolithic of the Near East (en anglès). Macmillan Pub Co; Edición, 1976. ISBN 978-0684144849.
* Olszewski, Deborah I. «The Zarzian in the Context of the Epipaleolithic Middle East» (en anglès). Humanities, 19, 3, 2012, pàg. 1-20.
* Turnbull, Priscilla F. «The fauna from the terminal Pleistocene of Palegawra Cave. A Zarzian Occupation Site in Northeastern Iraq» (en anglès). Anthropology, vol.63, n. 3, 1974, pàg. 81-146.
# Tucanet de bandes blaves

El tucanet de bandes blaves (Aulacorhynchus coeruleicinctis) és una espècie d'ocell de la família dels ramfàstids (Ramphastidae) que habita la selva humida dels Andes de l'est del Perú i nord de Bolívia.
# Tucanet dels tepuis

El tucanet dels tepuis (Aulacorhynchus whitelianus) és una espècie d'ocell de la família dels ramfàstids (Ramphastidae) que habita la selva humida dels tepuis i altres grans muntanyes de les Guaianes.
Considerat coespecífic d'Aulacorhynchus derbianus, ha estat considerat una espècie diferent arran estudis recents

## Referències

* ↑ E. Bonaccorso, JM. Guayasamin, AT Peterson, i AG Navarro-Sigüenza. (2011). Molecular phylogeny and systematics of Neotropical toucanets in the genus Aulacorhynchus (Aves, Ramphastidae). Zoologica Scripta, 40.
# Trenton (Tennessee)

Trenton és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 4.683 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Trenton tenia 4.683 habitants, 1.919 habitatges, i 1.207 famílies. La densitat de població era de 327 habitants/km².
Dels 1.919 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,9% hi vivien parelles casades, en un 20,6% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 34,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.535 $ i la renda mediana per família de 39.630 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.675 $ mentre que les dones 20.801 $. La renda per capita de la població era de 16.225 $. Entorn del 12,9% de les famílies i el 17,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Trenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Trenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Esmaixada

En bàsquet, una esmaixada és una jugada en què un jugador salta i fica la pilota dins la cistella amb una o dues mans tocant el cèrcol o penjant-s'hi. Aquesta acció val 2 punts, com totes les cistelles efectuades des de dins de la línia de triple.
L'esmaixada és una acció espectacular pel públic, ja que, a part del seu component estètic, és difícil de realitzar perquè es necessita molta capacitat de salt (i alçada, normalment). A part, també ho és perquè per fer-lo s'han d'haver superat tots els defenses (fer-ho davant d'algú és summament difícil).
L'esmaixada té el percentatge més alt d'encert de tots els tirs del bàsquet, ja que és pràcticament impossible de fallar: la distància de tir és quasi zero, i si es falla és generalment per falta de coordinació, o bé per rebre un tap.
No obstant aquesta jugada pot tenir les seves conseqüències, ja que si un jugador es queda molt de temps penjat de la cistella, els àrbitres poden senyalar una tècnica al jugador que ha realitzat l'esmaixada. S'efectuaran 2 tirs lliures i possessió pel rival.
Michael Wilson, un component dels Harlem Globetrotters i de la Universitat de Memphis, té el rècord mundial d'esmaixada a més altura: l'1 d'abril de 2000 va fer-ne una a un cèrcol situat a 3,60 metres d'alçada.

## Història

L'esmaixada va estar prohibida en la NCAA des de 1967 a 1978, probablement degut al domini aclaparador del llavors universitari Kareem Abdul Jabbar (conegut llavors com a Lew Alcindor): és per això que la regla s'anomenà de forma extraoficial "Regla de Lew Alcindor".

## Concursos d'esmaixades

Un concurs d'esmaixades és un torneig en el qual els participants intenten mostrar les seves diferents maneres d'efectuar esmaixades. El més famós de tots és el que té lloc en el cap de setmana All-star de l'NBA, als Estats Units. El guanyador serà el qui rebi la puntuació més alta per les diferents esmaixades que ha realitzat.
Viccionari
# Trenton (Nebraska)

Trenton és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 507 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Trenton tenia 507 habitants, 246 habitatges, i 138 famílies. La densitat de població era de 337,5 habitants per km².
Dels 246 habitatges en un 19,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,3% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 43,9% no eren unitats familiars. En el 38,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,8% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 27,8% de 45 a 60 i un 24,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.078 $ i la renda mediana per família de 34.271 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.094 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 14.057 $. Aproximadament el 13,7% de les famílies i el 15% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Trenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Trenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Paul Levinson

Paul Levinson és un escriptor americà i professor de Ciències de la Comunicació a la Fordham University de Nova York. Les novel·les de Levinson, breus relats de ficció i no ficció, han estat traduïdes a dotze idiomes. Anteriorment, ha exercit com a docent als següents centres: The New School, Fairleigh Dickinson University, Hofstra University, St. John's University, Polytechnic University of New York, Audrey Cohen College i el Western Behavioral Sciences Institute (WBSI). Ha realitzat ponències en classes i conferències per a nombroses universitats, entre elles la London School of Economics, Harvard University, New York University i la University of Toronto. A més, és autor de més de 100 articles de divulgació. Les obres de Levinson mostren influències d'Isaac Asimov, Thomas Jefferson, John Stuart Mill, Marshall McLuhan, Harold Innis, Karl Popper, Carl Sagan i Donald T. Campbell.

## Referències

* ↑ «Paul Levinson». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Sampigny-lès-Maranges

Sampigny-lès-Maranges és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 158 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Nicolas Aubague | DLR | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 145 | 169 | 158 | 152 | 160 | 155 | 158 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Caicai

El caicai és un instrument de percussió de metall, de so indeterminat, consistent en unes sonalles de llauna, generalment circulars, semblants a les de la pandereta, muntades en un bastiment de fusta que acaba en un mànec, per on se sosté. En agitar-lo, les peces metàl·liques entrexoquen, cosa que produeix un so molt agut. Pot considerar-se una variant dels sonalls que els més menuts agiten insistentment per entretenir-se, i també dels sistres, emprats a l'època romana, que ja havien conegut abans els mesopotamis, els egipcis, els cretencs i els etruscs i que avui encara sobreviu en les litúrgies abissínia i copta, així com en certs rituals de l'Àfrica negra. El caicai és un instrument típic de les colles de caramelles de Barcelona, que per la Pasqua Florida, després del toc d'al·leluia, sortien a celebrar la festivitat fent cantades de casa en casa.

## Referències

* ↑ Amades, Joan: Costumari Català: Auques, instruments musicals i Nadal, plana 119. Salvat Editores, S.A., Barcelona,1997,ISBN 84-345-9682-2
# Krobu

El krobo o krobou és una llengua que pertany a la família de les llengües Kwa, ubicades al continent africà. Aquesta llengua és parlada, sobretot, a Costa d'Ivori, i el seu nombre de parlants és d'aproximadament uns 9.920.

## Característiques gramaticals

El krobou, com la resta de llengües kwa, és una llengua flexiva i tonal. Està caracteritzada per tenir una harmonia vocàlica. Pel que fa a la gramàtica, l'ordre sintàctic de les oracions correspon a SVC (Subjecte + Verb + Complements). En els sintagmes nominals l'ordre establert és de nom, seguit d'adjectiu, que al seu torn és seguit per un demostratiu, si és que n'hi ha, al sintagma.

### Pronoms personals
#### Pronoms amb funció de subjecte

| | Singular | Plural |
| 1ª persona | mɛ̰ | nɛ̰ |
| 2ª persona | bo | be |
| 3ª persona | o | a Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. |

#### Pronoms amb funció d'objecte

| | Singular | Plural |
| 1ª persona | mɛ̰́ | nɛ̰́ |
| 2ª persona | bó | bé |
| 3ª persona | | |

### Pronoms possessius

Quant als pronoms possessius, hi ha dues maneres d'establir una possessió per part d'allò posseeix i d'allò que és posseït. Una manera és el pronom o adjectiu possessiu, i l'altra, una construcció anomenada “sintagma de genitiu”.
El krobu té un sistema de sis pronoms o adjectius possessius, que corresponent a la persona i al nombre.
| | Singular | Plural |
| 1ª persona | mɛ̰́ | nɛ̰́ |
| 2ª persona | bō | bē |
| 3ª persona | ó | á |

## Referències

* ↑ Aboh, Enoch O. «Studies in Natural Language and Linguistic Theory». Topics in Kwa Syntax.
* ↑ Adekpate, Alain A. L'expression des valeurs d'emploi de <<chez>> dans les langues africaines: exemple du krobou.

## Enllaços externs

* Krobo al multitree
# Eduard Ferrer Comas

Eduard Ferrer Comas (Barcelona, 1 d'abril de 1892 - 13 de març de 1978) va ser un artista català del segle XX que es va dedicar, principalment, als gèneres del paisatge, la figura i el bodegó.
Va viure principalment a la ciutat de Barcelona, lloc on hi ha la major part de la seva obra. Des de 1918, acudí a les exposicions de belles arts i de Primavera de Barcelona, fet que li va permetre iniciar la seva trajectòria com a pintor.
Eduardo Federico Guillermo, fill de Carlos Ferrer Mitagna, metge de professió, i Maria Comas Cerdà, naturals de Barcelona i Hospitalet respectivament. Va néixer a Barcelona l'1 d'abril de 1892 i va ser el cinquè de sis germans. Va morir el 13 de març de 1978 a la seva ciutat natal, per causes naturals. Un dia després, es va celebrar una misa a Sant Ramon de Penyafort, a la qual el seu cos va ser traslladat al Cementiri de l'Est, a Poblenou.
Es va casar amb Carme Furnells, nascuda a Barcelona també. El matrimoni va tenir dos fills: Robert i Marta Ferrer Furnells, els quals també es van casar amb les seves respectives parelles i van donar continuïtat al cognom del pintor. És de gran importància d'estar que Marta va treballar com artesana i que el seu marit va ser el conegut decorador català Valeri Corberó i Trepat, que provenia d'una família d'artistes, també. Així doncs, podem trobar un altre personatge important dins el món de l'art, a la família.
Ferrer Comas, no va acudir a la Llotja de Barcelona, acadèmia on els artistes del moment acostumaven a aprendre i millor la seva tècnica artística. Es va formar en diferents tallers privats de París, on va viure els anys al llarg de la seva joventut. Allà va residir al barri de Montparnasse, nucli de la vida intel·lectual i artística de París de l'època. És important, tenir en compte que artistes del món sencer es reunien en aquest districte per créixer artísticament en l'atmosfera creativa del lloc i ambient parisenc. Aquest pintor va compartir la seva experiència parisenca amb un dels seus millors amics, Josep Plagà, artista dedicat a l'escultura.
Montparnasse era una comunitat oberta

## Referències

* 1 2 «Naixements. Any 1892. Registre núm.2092. Jutjat Universitat». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 01-04-1892.
* 1 2 «esquela Dr. Eduard Ferrer i Comas». La Vanguardia, 14-03-1978, pàg. 32.
# Església de Sant Joan Baptista de Benafigos

Sant Joan Baptista és una església parroquial a Benafigos, a la comarca de l'Alt Maestrat. Aquest temple catòlic està catalogat com a bé de rellevància local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), tal com mostren les dades de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.
Es tracta d'un edifici construït en estil gòtic, iniciat al segle xiii, i considerat pels experts com un dels edificis religiosos d'aquest estil més antics de la província de Castelló.
Va ser remodelada durant el segle xviii. L'any 2003 es va procedir a la restauració de la seua part frontal, datada del segle xvii. Externament té aspecte de fortalesa, possiblement a causa que es va construir utilitzant part dels llenços de la muralla que envoltava el nucli poblacional medieval.
Respecte al seu interior, cal destacar la presència d'arcs d'ogiva molt ben conservats. La Capella de la Verge de la Ortisella, es va construir al segle xx.
Posseeix un museu parroquial en el qual es conserven objectes de gran valor artístic com el retaule de Sant Joan Baptista, en el qual destaquen les taules centrals en les quals es representa el Baptisme del Senyor, Sant Joan Baptista i Sant Onofre. També poden destacar-se les taules de la flagel·lació de la mare de Déu, datades al segle xv.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 3 http://www.turismodecastellon.com/103646_es/Iglesia-Parroquial-de-San-Juan-Bautista-%28Benafigos%29-de-estilo-gotico/ Arxivat 2015-05-12 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 http://gogistesvalencians.blogspot.com.es/2013/05/gozos-san-juan-bautista-venerado-en-su.html
* 1 2 3 4 http://www.benafigos.es/ca/content/llocs-dinteres-monuments Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine.
# Turó de Cirers

El Turó de Cirers (mal anomenat Turó de Cirés) és una muntanya de 471,5 metres que es troba al municipi d'Argentona, a la comarca del Maresme. Travessem Cabrils per la BV-5022 i continuem amunt cap al Centre de Rehabilitació, fins al Coll de Gironella. Quan s'acaba l'asfalt, prenem la pista que surt en direcció SE. Ignorem un primer trencall a la dreta, que baixa directe a Cabrils, i en busquem un altre de seguida, també a la dreta i amb una cadena. Aquesta pista es bifurca als pocs metres, prenem la de l'esquerra fins al turó. Coordenades: x=447929 y=4599292 z=443. El seu punt més alt (472 metres) és una clariana enmig d'un bosc amb roures, cirerers bords, marfull, etc. Els arbres circumdants no permeten veure paisatge (ni a prop ni a la llunyania) i, per tant, no és un mirador convencional. Tot i així, és interessant per als afeccionats a l'ornitologia, ja que es tracta d'un excel·lent observatori per a veure el pas dels ocells migradors i aus de grans dimensions (àligues, astors, etc.). L'estrat muscinal és força ric i la molsa dominant és la molsa del pessebre.
Al seu voltant treballaven els carboners i encara es poden localitzar restes de carboneres. També es veuen les alzines de rebrot (dos o més troncs sortint de la soca d'un arbre) que neixen de les tallades per fer-ne carbó.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Pàg. 155. Editorial Piolet, Barcelona, 2012. ISBN 9788415075615
* 1 2 3 Turó d'en Cirers - Natura Local (català)

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
* Inventari Patrimoni Cultural d'Argentona Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# Pisces

«Pisces» té aquests significats:
* Astronomia: Constel·lació dels Peixos, nom científic de la constel·lació dels peixos
* Astrologia: Pisces (astrologia), signe del Zodíac occidental
* Biologia: peix, tàxon antic per als peixos
* Cinema: Pisces (pel·lícula), pel·lícula coreana del 2000
Viccionari
# San Jose Sharks

Els San Jose Sharks (Taurons de San José en català) són un equip professional d'hoquei sobre gel de la ciutat de San José (Califòrnia). Juguen a la National Hockey League a la Divisió Pacífic de la Conferència Oest. Actualment l'equip té la seu a l'HP Pavilion de 18.000 espectadors. Els Sharks juguen amb jersei verd marí i pantalons negres, i a fora amb jersei blanc i pantalons negres. També té el taronja entre els seus colors. El tauró és la seva mascota oficial.

## Història

L'equip va ser fundat el 1991 per una expansió de la lliga, però la seva zona ja va tenir un equip, els California Golden Seals, que van jugar des del 1967 fins al 1976, any en què es van traslladar a Cleveland per fusionar-se el 1978 amb els Minnesota North Stars. L'equip actual va aconseguir guanyar el campionat de divisió el 2002, el 2004, el 2007 i el 2009. El 2009 també va guanyar el Trofeu dels Presidents al millor equip de la lliga regular.

## Palmarès

* Trofeu dels Presidents (temporada 2008-09).
* Campionats de Divisió (4): 2001–02, 2003–04, 2007–08, 2008-09

## Enllaços externs

* San Jose Sharks - Lloc web oficial
# Kako sam sistematski uništen od idiota

Kako sam sistematski uništen od idiota (en serbi Како сам систематски уништен од идиота, Com vaig ser sistemàticament destruït per un idiota) és una pel·lícula de Iugoslàvia en serbi del 1983 dirigida per Slobodan Šijan amb guió escrit per Moma Dimić.

## Argument

La mort del guerriller argentino-cubà Che Guevara va sacsejar fortament Babi Papuška, un home sense sostre dels marges socials i culturals, però encara un idealista jurat i ortodox que creu en el progrés i la creació d'un món millor. Així, Babi es converteix en el "doble" del Che, seguidor però no amb l'arma a la mà, sinó com a partidari de la llegenda preferida de l'època. El seu destí s'entrellaça amb els esdeveniments que precedeixen el tempestuós maig del 1968, inclosos els disturbis estudiantils a Belgrad, que representaran una revolució per a Babi.

## Repartiment

* Danilo Bata Stojković - Babi Papuška
* Svetislav Goncić - jove Babi
* Radoš Terzić - Babi adult
* Jelisaveta Sablić - Rita
* Rade Marković - Siniša
* Stevo Žigon - Stevo Žigon
* Žika Milenkovic - Ministra
* Desa Muk - Marija Teutonka
* Dobrica Jovanović - Boža
* Milivoje Tomić - Professor Perović
* Boro Stjepanović - propietari de la casa de càmping
* Petar Kralj - metge

## Anàlisi

Una de les pel·lícules més "personals" del director, que reflecteix la seva pròpia experiència de participar en els aixecaments estudiantils de 1968. Es rastreja l'ambigüitat de la seva actitud davant els esdeveniments. En primer lloc, el discurs de Tito, que va donar suport parcialment als estudiants, és presentat per Sijan com una farsa, una simple manipulació de les masses. En segon lloc, entre els participants a la vaga, ja destaquen un líder amb maneres de dictador i estudiants disposats a fer tasques policials. Babi és un desconegut entre ells: lliure, amb principis i absolutament inútil. Intenta cometre un acte èpic de suïcidi, però les conseqüències són nul·les. El director contrasta tres aspectes del comunisme: el comunisme que s'ha convertit en un estat burocràtic, el comunisme idealista i el comunisme personal i individual de Babi. Alhora, ell mateix no ocupa cap d'aquestes tres opcions. De manera especialment decisiva, s'allunya de la glorificació del mateix Babi, deixant-li el paper d'un pallasso estúpid.

## Referències

* 1 2 Gustinčič А.. «30 let filma Kako so me idioti sistematično uničili» (en eslovè). Ekran, 2013. Arxivat de l'original el 2015-07-06. [Consulta: 6 juliol 2015].
* ↑ Kako Sam Sistematski Unisten Od Idiota Reviews a tvguide.com
* ↑ How I Was Systematically Destroyed by Idiots, a easterneuropeanmovies.com

## Enllaços externs

* Kako sam sistematski uništen od idiota a YouTube
# Effingen

Effingen és un municipi del cantó d'Argòvia (Suïssa), situat al districte de Brugg.

## Enllaços externs

* Effingen en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* Web oficial del municipi
# École supérieure des techniques aéronautiques et de construction automobile

École supérieure des techniques aéronautiques et de construction automobile (ESTACA) és un col·legi d'enginyers francès creat el 1925.
ESTACA és una escola privada que forma enginyers especialitzats en els camps del transport. A més de les seves activitats formatives, l'escola també desenvolupa recerca aplicada en els sectors de l'aeronàutica, l'automoció, l'espai, el transport guiat i el naval.
Situat a Montigny-le-Bretonneux i Laval, l'escola està reconeguda per l'Estat. El 25 de setembre de 2012 es va incorporar al Groupe ISAE.

## Graduats famosos

* Jean-Pierre Beltoise, un pilot de Fórmula 1 francès

## Referències

* ↑ Une passion, le mouvement (1925-2015)
* ↑ ESTACA - École Supérieure des Techniques Aéronautiques et de Construction Automobile
* ↑ Le groupe ISAE accueille l'ESTACA

## Enllaços externs

* École supérieure des techniques aéronautiques et de construction automobile - Lloc web oficial