OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cubrial

Cubrial és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 137 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cubrial era de 137 persones. Hi havia 46 famílies de les quals 17 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 13 dones vivint soles), 17 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 63 habitatges, 49 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 57 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 49 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 16 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cubrial el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 8 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 28 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 89 persones, 47 eren actives i 42 eren inactives. De les 47 persones actives 45 estaven ocupades (25 homes i 20 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 42 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 34 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Cubrial hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cubrial a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cubrial a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Deu negrets (pel·lícula)

Deu negrets (original: And Then There Were None) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per René Clair, estrenada el 1945 i doblada al català.

## Argument

El guió reprèn la trama de la novel·la d'Agatha Christie Deu negrets. Deu personatges es troben aïllats en una illa d'on és impossible escapar-se. Moren uns després dels altres assassinats de diverses maneres. Aviat, només en queden nou, vuit, set, etc. El got d'alcohol enverinat, la forta dosi de calmants, el cop de revòlver, la destral, l'ofegament, el pany de paret que es desploma... El final de la pel·lícula, tanmateix, difereix de la versió de la novel·la.
La realització és molt clàssica; cadascun dels actors té el paper d'un personatge caricaturesc de novel·la de misteri dels anys 1930: l'aristòcrata rus decadent, la vella filla, l'explorador, el general de l'exèrcit de les Índies, el detectiu privat, el metge alcohòlic, el jutge, la vella parella de criats sense fill, la noia arruïnada.

## Repartiment

* Barry Fitzgerald: Jutge Francis J. Quinncannon
* Walter Huston: Dr. Edward G. Armstrong
* Louis Hayward: Philip Lombard
* Roland Young: Detectiu William Henry Blore
* June Duprez: Vera Claythorne
* Mischa Auer: Príncep Nikita 'Nikki' Starloff
* C. Aubrey Smith: General Sir John Mandrake
* Judith Anderson: Emily Brent
* Richard Haydn: Thomas Rogers
* Queenie Leonard: Ethel Rogers
* Harry Thurston: Fred Narracott

## Premis i nominacions

* Lleopard d'or al Festival de Locarno

## Referències

* ↑ Deu negrets
* ↑ «And then there were none». The New York Times.
# Deu fugitius

Deu fugitius (títol original en anglès: Ten Wanted Men) és un western estatunidenc dirigit per H. Bruce Humberstone i estrenat el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

John Stewart tracta d'establir la llei i l'ordre en un petit llogarret d'Arizona, sense fer ús de la violència, i concedeix hospitalitat a una noia. L'amic d'aquesta última està furiós quan se n'assabenta, i mata el germà de Stewart, que no té aleshores més que una idea present, la venjança.

## Repartiment

* Randolph Scott: John Stewart
* Jocelyn Brando: Corinne Michaels
* Richard Boone: Wick Campbell
* Alfonso Bedoya: Hermando
* Donna Martell: Maria Segura
* Skip Homeier: Howie Stewart
* Clem Bevans: Tod Grinnel
* Leo Gordon: Frank Scavo
* Minor Watson: Jason Carr
* Lester Matthews: Adam Stewart
* Tom Powers: Henry Green
* Dennis Weaver: Xèrif Clyde Gibbons
* Lee Van Cleef: Al Drucker
* Louis Jean Heydt (no surt als crèdits): Tom Baines

## Referències

* ↑ esadir.cat. Deu fugitius. esadir.cat.
* ↑ «Ten Wanted Men». The New York Times.

## Enllaços externs

* Deu fugitius a Encyclo Ciné (francès)
# Càmera bridge

Una càmera bridge o càmera pont és una càmera digital amb funcions avançades (modes manuals, control de format RAW), amb una lent de gran abast i versàtil, no intercanviable i un visor electrònic.
El nom ve de l'anglès camera bridge (que vol dir càmera pont en català), ja que les bridge es troben en un punt intermedi entre les càmeres compactes i les DSLR, categories d'equips entre les quals es troben tant en termes de rendiment, mida i preu.
Tècnicament, les càmeres bridge incorporen sensors més petits, que les distingeix de les DSLR (generalment equipades amb un sensor del format APS-C o Full Frame) fet que les apropa a les càmeres compactes, inclòs el terme de qualitat fotogràfica. Els sensors més petits estan més exposats al soroll digital, proporcional a la sensibilitat ISO que utilitzin.
Però aquests petits sensors, que per la seva naturalesa redueixen l'estrès de l'òptica, permeten el disseny de zooms brillants d'alta amplitud - fins a 30X - (equivalent a 720mm amb el factor de retall), donant a aquests aparells una gran versatilitat per al fotògraf aficionat en un format relativament compacte.
La mida addicional d'una càmera bridge en comparació amb una compacte, deixa espai per a col·locar un sensor d'imatge més gran, un objectiu més lluminós o un zoom més gran, o la combinació dels dos aspectes.
Una càmera bridge en general no permet acoblar-li un altre objectiu, llevat que el fabricant hagi previst un anell adaptador.

## Sensors més grans en càmeres bridge

Igual que en les càmeres compactes, actualment també existeix la tendència d'incorporar sensors més grans en aquest tipus de càmera.
El 2013, Sony va presentar la seva primera bridge amb sensor d'1", la RX10, una càmera més gran i pesada que la gamma HX però amb una qualitat òptica més elevada.
El 2014, Panasonic va presentar la FZ1000, també amb un sensor d'1", però amb més zoom que la Sony RX10, arribant a una focal equivalent a 400mm, enfront dels 200mm de la Sony.

## Sèries de càmeres bridge

* Canon PowerShot S i SX
* Nikon P
* Sony DSC-R, DSC-H i DSC-HX
* Olympus SP
* Panasonic Lumix DMC-FZ
* Fujifilm FinePix S
* Pentax X
* Kodak EasyShare P i Z
* Casio Exilim Pro EX

## Referències

* ↑ «Ranking de Cámaras Bridge más Populares» (en castellà). Todo fotografia.
* ↑ «Compactas, Bridge, Réflex. ¿Dónde Está la Diferencia?» (en castellà). Dzoom.
* ↑ «Cámaras ultrazoom, comparativa en Xataka Foto» (en castellà). Xataka foto.
* ↑ «Sony Cyber-shot DSC-RX10 Overview» (en anglès). Dpreview.
* ↑ «Panasonic Lumix DMC-FZ1000 Overview» (en anglès). Dpreview.
* ↑ «CANON POWERSHOT SX740 HS» (en castellà). Canon España.
* ↑ «COOLPIX P1000» (en anglès). Nikon España.
* ↑ «Comparativa de Cámaras Bridge Sony» (en castellà). Todo fotografia.
* ↑ «Olympus SP-620 UZ Overview» (en anglès). Dpreview.
* ↑ «Comparativa de Cámaras Bridge Panasonic» (en castellà). Todo fotografia.
* ↑ «Fujifilm FinePix S1000fd Overview». anglès, Dpreview.
* ↑ «Pentax X-5: una compacta atrapada en un cuerpo de réflex» (en castellà). Xataka foto.
* ↑ «EasyShare P850 y P880 de Kodak» (en castellà). Xataka foto.
* ↑ «Casio Exilim Pro EX-F1: a fondo» (en castellà). Xataka foto.
# Cristina Juliana de Baden-Durlach

Cristina Juliana de Baden-Durlach (en alemany Christine Juliane von Baden-Durlach) va néixer a Karlsburg (Alemanya) el 12 de setembre de 1678 i va morir Eisenach el 10 de juliol de 1707. Era una noble alemanya, filla de Carles Gustau de Baden-Durlach (1648-1703) i d'Anna Sofia de Brunsvic-Wolfenbüttel (1659-1742).

## Matrimoni i fills

El 27 de febrer de 1697 es va casar a Wolfenbüttel amb Joan Guillem de Saxònia-Eisenach (1666-1729), fill del duc Joan Jordi I (1634-1686) i de Joana de Sayn-Wittgenstein (1632-1701). D'aquest matrimoni en nasqueren set fills:
* Joana Antonieta (1698-1726), casada amb el duc Joan Adolf II de Saxònia-Weissenfels.
* Caterina Cristina (1699-1743), casada amb Carles I de Hessen-Philippsthal (1682-1770).
* Anton Gustav (1700-1710)
* Carlota Guillemina (1703-1774)
* Joana Guillemina (1704-1705)
* Carles Guillem (1706-1706)
* Carles August (1707-1711)

## Enllaços externs

* http://familypedia.wikia.com
# Cristina Jiménez Moreta

Cristina Jiménez Moreta (Equador, 1984) és una activista pels drets de les persones migrades als Estats Units, d'origen equatorià. El 2018 va ser reconeguda com una de les 100 persones més influents segons la Revista Time.
Va néixer a Quito, els seus pares eren un paleta i una estilista de bellesa; als 13 anys es va traslladar amb la família als Estats Units. Als 16 anys es va assabentar que estava impossibilitada d'estudiar la Universitat als Estats Units perquè no tenia els documents necessaris. El 2008 va crear la xarxa de joves i famílies d'immigrants més gran del país, amb presència a 18 estats, que va desembocar a la fundació de l'organització United We Dream, des d'on va promoure lleis com l'Acció Diferida per als Arribats a la Infància, o DACA per les sigles en anglès.
Va obtenir el seu títol a Ciències Polítiques i Negocis de Queens College. Després va realitzar el seu màster en Anàlisi Polític i Administració Pública al Baruch College. El 2017 va rebre una beca de la Fundació MacArthur. El 2018 va ser reconeguda per la Revista Time com una de les 100 persones més influents de l'any.

## Referències

* ↑ Mosquera, Talina. «Una ecuatoriana está entre las 100 personas más influyentes del mundo, según revista Time» (en castellà), 30-11-2001. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ Telégrafo, El. «Ecuatoriana lidera red que defiende a inmigrantes en EE.UU.» (en espanyol europeu), 27-05-2018. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ «Meet the Woman Fighting for a ‘Clean’ Dream Act» (en castellà), 22-11-2017. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ «Cristina Jiménez: The World’s 100 Most Influential People» (en anglès americà). Time, 2019. [Consulta: 24 març 2024].
# Der Gorilla von Soho

Der Gorilla von Soho és una pel·lícula de ficció criminal de l'Alemanya Occidental de 1968 dirigida per Alfred Vohrer i protagonitzada per Horst Tappert, Uschi Glas i Uwe Friedrichsen. Va formar part de la llarga sèrie d'adaptacions d'Edgar Wallace de Rialto Film.
Es va rodar en ubicació al voltant de Londres i als Spandau Studios a Berlín. Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pel director d'art Walter Kutz i Wilhelm Vorwerg.

## Sinopsi

La ciutat de Londres desperta atemorida per una sèrie d'estranys assassinats d'homes rics que formen part d'una organització benèfica, comesos per una banda que ofega les seves víctimes al Tàmesi i als seus cossos hi ha inscripcions diabòliques. L'inspector de Scotland Yard David Perkins ha descobert que darrera d'aquests assassinats hi ha una banda amb goril·la, i treballa amb Susan McPherson, experta en llengües africanes.

## Repartiment

* Horst Tappert com a Insp. David Perkins
* Uschi Glas com Susan McPherson
* Uwe Friedrichsen com el sergent. Jim Pepper
* Hubert von Meyerinck com Sir Arthur
* Herbert Fux com el Sr. Sugar
* Inge Langen com a Mare Superiora / Oberin
* Beate Hasenau com a Cora Watson
* Albert Lieven com a Henry Parker
* Ilse Pagé com a Miss Finley
* Hilde Sessak com a germana Elizabeth
* Ralf Schermuly com a Edgar Bird
* Maria Litto com a Glòria
* Claus Holm com el Dr. Jeckyll
* Ingrid Back com a Patsy
* Franz-Otto Krüger com a metge de policia
* Eric Vaessen com a Gordon Stuart
* Catana Cayetano com a Dorothy Smith
* Heidrun Hankammer com a Mädchen im Heim
* Käthe Jöken-König com la mare de Susan
* Uschi Mood com Aktmodell
* Ingrid Steeger com a cambrera
* Reinhold Timm com a Zeichner
* Alfred Vohrer com a Edgar Wallace
* Bernd Wilczewski com a Muskelmodell

## Referències

* ↑ Bergfelder p. 256
* ↑ Der Gorilla von Soho, Lexikon des internationalen Films. Filmdienst, 3 de febrer de 2017.

## Bibliografia

* Bergfelder, Tim. International Adventures: German Popular Cinema and European Co-productions in the 1960s. Nova York: Berghahn Books, 2005. ISBN 978-1-57181-539-2.
* Edgar Wallace: Die toten Augen von London (Originaltitel: The Dark Eyes Of London). Ungekürzte und von Hardo Wichmann neu übersetzte Ausgabe. Scherz Verlag, Bern 1997, ISBN 3-502-55225-8.
* Joachim Kramp, Jürgen Wehnert: Das Edgar Wallace Lexikon. Schwarzkopf & Schwarzkopf, Berlin 2004, ISBN 3-89602-508-2.
* Joachim Kramp: Hallo! Hier spricht Edgar Wallace. 3. Auflage. Schwarzkopf & Schwarzkopf, Berlin 2005, ISBN 3-89602-645-3.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Bandera de l'Illa del Príncep Eduard

La bandera de l'Illa del Príncep Eduard és un estendard de proporció 2:3 format a partir de l'escut d'armes provincial. Fou adoptada el 24 de març de 1964.
El terç superior de la bandera mostra el lleó heràldic anglès que apareix tant a l'escut del príncep Eduard del Regne Unit, pel qual es va anomenar la província, com a l'escut del rei Eduard VII. Els dos terços inferiors mostren una illa en la qual apareixen tres petits roures (a l'esquerra) que representen els tres comtats en que fou dividida l'illa el 1767 (Kings, Prince i Queens) sota la protecció d'un gran roure que representa la Gran Bretanya. Els tres costats que no toquen el pal porten una bordura de bandes vermelles i blanques (els colors oficials del Canadà).

## Referències

* ↑ «PROVINCE OF PRINCE EDWARD ISLAND» (en anglès). The Governor General of Canada. [Consulta: 28 maig 2020].
* ↑ «PEI Provincial Flag Guidelines» (en anglès). Government of Prince Edward Island. [Consulta: 28 maig 2020].

## Vegeu també

* Símbols de l'Illa del Príncep Eduard
* Llista de les banderes del Canadà
# Raja cervigoni

Raja cervigoni és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i els ous tenen com a banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 30–180 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic occidental central: Colòmbia, Veneçuela i Trinitat i Tobago.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bigelow, H. B. & W. C. Schroeder. 1964. A new skate, Raja cervigoni, from Venezuela and the Guianas. Breviora Núm. 209: 1-5.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Cervigón, F., R. Cipriani, W. Fischer, L. Garibaldi, M. Hendrickx, A.J. Lemus, R. Márquez, J.M. Poutiers, G. Robaina i B. Rodríguez, 1992. Fichas FAO de identificación de especies para los fines de la pesca. Guía de campo de las especies comerciales marinas y de aquas salobres de la costa septentrional de Sur América. FAO, Roma. 513 p. Preparado con el financiamiento de la Comisión de Comunidades Europeas y de NORAD.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A: P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Clau de tub

Una clau de tub (anglès: tube spanner) és una eina per a collar i descollar cargols i femelles. Les claus de tub d'una sola peça (claus tubulars) tenen aproximadament la forma d'un tub, als extrems del qual, se'ls dona la forma de contorn hexagonal que s'ajusta als cargols i femelles que han de prémer. S'accionen amb varetes passadores, que poden tenir diversos diàmetres, que s'insereixen en uns forats transversals.
Les claus de tub són de tub d'extrusió d'acer de paret fina, axialment buit i, per tant, més lleugers i barates de fer. Les claus forjades sòlides són més cares, més estables i a part dels dos orificis transversals, tenen tot el llarg del cos de la clau, amb forma de prisma hexagonal més prim que els extrems cilíndrics, per agafar-lo amb una clau anglesa oberta a la mida. Estan normalitzades amb la norma DIN 896 "forma B".

## Història

Les claus de tub tenen una llarga història. Els seus primers exemplars s'utilitzen des de l'edat mitjana per donar corda als rellotges. La forma dels tubs solia ser quadrada, els tubs hexagonals es van començar a emprar a partir del segle xx.

## Tipus de clau de tub

Hi ha dos tipus principals de claus de tub:
* Claus de tub d'extrusió Les variants inclouen dissenys amb contorns de tub hexagonals
* Claus de tub forjat usar amb clau anglesa amb el cos de la clau, amb forma de prisma hexagonal

## Ús

Hi ha molts tipus d'ús per a les claus de tub (amb mànec transversal), clau per afinar instruments musicals. Hi ha un tipus de clau de tub molt útil per canviar les bugies dels motors i un altre que permet substituir clau de creu per afluixar/collar les rodes d'automòbil. De vegades aquestes claus s'utilitzen amb una vareta que permet collar i descollar amb gran força.

## Referències

* ↑ Eduard Serra Subirà. Materials i eines de l'escultor. Edicions Universitat Barcelona, novembre 1992, p. 163–. ISBN 978-84-475-0148-9.
* ↑ Patents for Inventions: Abridgments of Specifications : Class .... Patent Office, 1922.
* ↑ clau_de_tub a Optimot
* ↑ Esteban José Domínguez; Julián Ferrer El taller d'automoció (Mecanització bàsica). Editex, 2017, p. 9–. ISBN 978-84-9161-369-5.
* ↑ Ulrich Kurz; Herbert Wittel Technisches Zeichnen: Grundlagen, Normung, Darstellende Geometrie und Übungen ; mit ... 101 Tabellen, 57 Übungen und zahlreichen Beispielen. Springer-Verlag, 11 desembre 2008, p. 238–. ISBN 978-3-519-46725-0.
* ↑ Ingeniería internacional: Revista de ingeniería, construcción e industria. McGraw-Hill Company, juliol 1920.
* ↑ ÁGUEDA CASADO, EDUARDO; GARCÍA JIMÉNEZ, JOSÉ LUIS; GÓMEZ MORALES, TOMÁS Automoción. Elementos amovibles y fijos no estructurales: elementos amovibles y fijos no estructurales. Editorial Paraninfo, 1 gener 2004, p. 144–. ISBN 978-84-9732-271-3.
* ↑ Mayte Marínez González. MF0624_1 - Técnicas básicas de electricidad de vehículos. Editorial Elearning, S.L., 12 maig 2015, p. 156–. GGKEY:QH0U14PZPZB.

## Vegeu també

* Clau de got
* Clau (eina)
* Alicates

## Enllaços externs

* Informe sobre les claus
* Cles en tube - FACOM SAM OUTILLAGE
# Þjófafoss

Þjófafoss (o Thjofafoss) és una cascada que es troba a la part occidental dels camps de lava Merkurhraun, al sud d'Islàndia, al costat sud-oest del turó de Búrfell. Es pot accedir a un mirador de la cascada a través de la carretera de grava que s'allunya 4 al nord-est de la Ruta 26, o a través d'una carretera que surt de la Ruta 32 cap al sud, passades les estacions hidroelèctriques de Búrfellsstöð i Hjálparfoss.

## Vegeu també

* Llista de les cascades d'Islàndia

## Referències

* ↑ «ÞJÓFAFOSS WATERFALL» (en anglès). Hit Iceland. [Consulta: 31 març 2018].

## Enllaços externs

* Més informació de Þjófafoss Arxivat 2018-01-05 a Wayback Machine. a enjoyiceland.is
* Més imatges de Þjófafoss a Flickr
# Teofrastita

La teofrastita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la brucita. Rep el nom per Teofrast (cap al 371-286 aC), filòsof i escriptor grec, deixeble d'Aristòtil. Va ser l'autor al voltant del 315 aC de Περι λιθων, A les pedres, possiblement el primer llibre de mineralogia.

## Característiques

La teofrastita és un hidròxid de fórmula química Ni(OH)₂. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1980. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la teofrastita pertany a «04.FE - Hidròxids (sense V o U) amb OH, sense H₂O; làmines d'octaedres que comparetixen angles» juntament amb els següents minerals: amakinita, brucita, portlandita, pirocroïta, portlandita, pirocroïta, bayerita, doyleïta, gibbsita, nordstrandita, boehmita, lepidocrocita, grimaldiïta, heterogenita, feitknechtita, litioforita, quenselita, ferrihidrita, feroxihita, vernadita i quetzalcoatlita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a l'Smithsonian, situat a Washington DC (Estats Units), amb el número de registre: 148460.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Vermion, a la localitat de Pel·la (Macedònia Central, Grècia). També ha estat descrita a Itàlia, Escòcia, Rússia, el Japó, Austràlia i el Canadà.

## Referències

* ↑ «Theophrastite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 març 2021].