OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Daniel (la Baronia de Rialb)

Casa Daniel és una masia de la Serra de Rialb, al municipi de la Baronia de Rialb (Noguera), que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba, a tocar de la masia de ca l'Oliva, al sud del terme municipal, al cap d'amunt de les costes de la dreta del Rialb i el Segre, a la seva confluència abans de la construcció del pantà de Rialb. Queden al nord-est del nucli de la Serra de Rialb, del que els separa el barranc d'Orriol. Tenen una magnífica vista de la presa del pantà i del començament de l'embassament.
S'hi va des de la carretera C-1412b (de Ponts a Tremp) prenent el desviament a la dreta que es troba al punt quilomètric 8,2 (41° 57′ 28″ N, 1° 10′ 31″ E﻿ / ﻿41.957674°N,1.175314°E﻿ / 41.957674; 1.175314). Està senyalitzat com "1,5 Can Daniel".

## Descripció

És un conjunt d'edificacions pairals amb coberts agrícoles annexes i amb capella a l'interior del pati d'accés. Es troba a dalt de la serra amb visual sobre la vall del Segre. El pati té una porta amb grans dovelles. Un porxo amb voltes de pedra dona accés a un altre portal adovellat. Les finestres estan cerclades per carreus de pedra i tenen un ampit amb ràfec renaixentista. Les voltes interiors són d'arcs rebaixats. Els anys 1790 i 1767 s'inscriuen a les llindes de les portes adovellades.

## Referències

* ↑ «Casa Daniel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2014].
# Udobno-Zelentxukski

Udobno-Zelentxukski - Удобно-Зеленчукский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Bolxoi Zeléntxuk, afluent del riu Kuban, davant d'Injitxixko, a 26 km al sud-est d'Otràdnaia i a 235 km al sud-est de Krasnodar. Pertany a l'stanitsa d'Udóbnaia.
# Sofia de Württemberg

Sofia de Württemberg és el nom dels següents personatges:
* Sofia de Württemberg (tsarina de Rússia) (1759 - 1828).
* Sofia de Württemberg (reina dels Països Baixos) (1818 - 1878).
# Plou i fa sol

Plou i fa sol és una cançó tradicional catalana que s'ha cantat als infants des de fa molt temps, de manera que actualment forma part del repertori de cançons infantils de la cultura popular catalana.

## Lletra

| « | Plou i fa sol, les bruixes es pentinen, plou i fa sol, les bruixes porten dol. | » |

## Variants

A vegades s'afegeixen altres estrofes.
* Segons la versió de la Crestomatia de Cançons tradicionals catalanes de Joaquim Maideu:
| « | Plou i fa sol, les bruixes es pentinen, plou i fa sol, les bruixes fan un ou. | » |
* Segons la versió del recull de cançons infantils de la col·lecció Una mica de tot:
| « | Plou i fa sol, liró, liró, liraina, plou i fa sol, liraina lirandó. | » |
També ha servit d'inspiració per a poetes, com és el cas de Miquel Martí i Pol, en una de les seves primeres obres poètiques, Quinze poemes: Porto la tarda recolzada al braç:
| « | Plou i fa sol, les bruixes es pentinen, al cel triomfa l'arc de Sant Martí, el món fa la rialla entre boirines i el verd és més lluent i el groc més fi. Plou i fa sol!, una alegria nova xiscla i s'ensenyoreix del pensament, i el poble vell, estès tal com la roba, comença a retrobar-se lentament. Plou i fa sol, cor meu, pla ho endevines, plou i fa sol, i riu clar l'horitzó, plou i fa sol, les bruixes es pentinen... I el vent manyac s'emporta la cançó. | » |
I també a la Maria-Mercè Marçal en Bruixa de dol (el seu segon llibre, que va escriure el 1977 i va publicar el 1979).

## Anàlisi

Es tracta d'una composició amb compàs binari. L'estructura d'aquesta cançó és molt senzilla, està formada només per dues frases AA’, cadascuna de quatre compassos.
És una melodia establerta a partir de l'escala tetràfona (mi, fa, sol, la), l'origen d'aquesta escala es basa en el primer tetracord modal dòric grec (o Frigi Medieval), en mode de mi, característic de la cultura hel·lènica. A Catalunya se'n troben molts altres models: Ball rodó, Jo te l'encendré, La sardana de l'avellana, Pedra pedreta, Peix Peixet, Peu pulidor, Quatre pedres, Una plata d'enciam..

## Referències

* ↑ Joaquim Maideu i Puig (cur.). Llibre de cançons : crestomatia de cançons tradicionals catalanes : edició amb les melodies i els textos íntegres, revisats i comentats. 1. ed. Vic: Eumo, 1992, p. 25. ISBN 84-7602-319-7.
* ↑ «Plou i fa sol». A: Els Esclops d'en Pau. Recull de cançons infantils (Cançoner). Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1987 (Una mica de tot).
* ↑ Martí i Pol, Miquel. Quinze poemes ; Porto la tarda recolzada al braç. 1a ed. Barcelona: Edicions 62, 2001. ISBN 84-297-4982-9.
* ↑ Marçal, Maria Mercè. Bruixa de dol : 1977-1979. Barcelona: Edicions 62, DL 2008. ISBN 978-84-297-6025-5.

## Enllaços externs

* http://www.xtec.es/centres/a8040060/cibercanconer/MarcPlou.htm
* http://www.xtec.es/rtee/europa/174es/index.htm
* http://grups.blanquerna.url.edu/m45/2.1.htm Arxivat 2006-11-28 a Wayback Machine.
* http://grups.blanquerna.url.edu/m5/Metodologies/Orff/metode.htm Arxivat 2010-01-19 a Wayback Machine.
* http://www.mallorcaweb.com/magpoesia/martipol-nins/plou.html
# Consell General del Mosa

El Consell General del Mosa és l'assemblea deliberant executiva del departament francès del Mosa a la regió del Gran Est. La seva seu es troba a Bar-le-Duc. Des de 2004, el president és Christian Namy (PR)

## Antics presidents del Consell

* 1939-1939: Pol Honnoré
* 1945-1973: Louis Jacquinot (UDR)
* 1973-1982: André Madoux (DVD)
* 1982-1998: Rémi Herment (UDF)
* 1998-2001: Roger Dumez (DVD)
* 2001-2004: Bertrand Pancher (UDF)
* 2004-...: Christian Namy (PR)

## Composició

El març de 2011 el Consell General de Mosa era constituït per 31 elegits pels 31 cantons del Mosa.
| Partit | Sigles | Electes |
| Oposició (14 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 10 |
| Partit Comunista Francès | PCF | 1 |
| Moviment Demòcrata | MoDem | 1 |
| Partit Radical d'Esquerra | PRG | 1 |
| Sense etiqueta | SE | 1 |
| Majoria (17 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 4 |
| Partit Radical | PR | 3 |
| Divers Droite | DVD | 8 |
| Moviment per França | MPF | 1 |
| Moviment Demòcrata | MoDem | 1 |
| President del Consell General |||
| Christian Namy (PS) |||

## Vegeu també

* Consell Regional de Lorena
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Consell General del Mosa Arxivat 2004-11-30 a Wayback Machine.
# Jizreel

La ciutat de Jizreel (a l'època classica, Esdreló) fou una ciutat i capital del regne d'Israel, a la part sud de l'anomenada vall de Jizreel o vall d'Esdreló.
Hi vivia el rei Ahab. La seva dona Jezabel (filla del rei Etbaal I o Eshbaal I de Tir i Sidó (887 aC - 856 aC) va perseguir els seguidors de Jahvé per introduir el culte a Baal, i va fer matar Nabot, amo d'unes vinyes que el seu marit volia posseir. El profeta Elies va predir un càstig sever per aquests fets. Onze anys després, ja mort Ahab, Jehú va usurpar el tron i va arribar a Jezreel després de matar Joram; llavors es va trobar amb Jezabel, la va fer agafar i la va fer posar davant el seu carro i la va atropellar; quan va ordenar enterrar-la perquè era de sang reial, només en restaven el crani, els peus i les mans, perquè la resta s'ho havien menjat els gossos.
La ciutat corresponia al territori d'Isacar. A la ciutat hi havia una coneguda font que fluïa a la mateixa ciutat, al nord-est.
Eusebi situa la ciutat a la plana del seu nom, entre Escitòpolis i Legio, i a l'"itinerari de Jerusalem" (on és anomenada Stradela). Es diu que és a 20 km d'Escitòpolis i 16 de Maximòpolis (Legio). Llavors portava el nom d'Esdraela amb el qual fou coneguda a l'època clàssica.
A l'època de les croades fou anomenada Parvum Gerinum.
Actualment és un quibuts situat al municipi de la Guilboa.
# Casa Francesc Bru Rius

Casa Francesc Bru Rius és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici construït probablement al 1859. Format per planta baixa i quatre pisos. La porta principal conserva l'arc de mig punt, mentre que les laterals a banda i banda estan reformades. S'intenta establir un cert ordre jeràrquic a la façana. Les llosanes i els muntants són de pedra. S'ha perdut l'ampit format, probablement, per balustres de ceràmica. Cada planta disposa de tres balcons on les decoracions dels quals són de ferro forjat en els dos primers pisos, mentre que a la resta dels balcons, la decoració no hi és present.
L'arrebossat de color rosa és actual li dona un caràcter que no és propi de l'època.

## Referències

* 1 2 «Casa Francesc Bru Rius». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Waterford (Vermont)

Waterford és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 1.104 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waterford tenia 1.104 habitants, 424 habitatges, i 340 famílies. La densitat de població era d'11,2 habitants per km².
Dels 424 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,7% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 19,8% no eren unitats familiars. En el 15,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 31,4% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.197 $ i la renda mediana per família de 52.105 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.100 $ mentre que les dones 23.839 $. La renda per capita de la població era de 21.762 $. Entorn del 2,3% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waterford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Waterford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Uep! Com anam?

Uep! Com anam? és un programa de televisió d'IB3 dedicat a la pagesia de les Illes Balears.
S'emet des del 2011 setmanalment, dijous a les 22:15h, per IB3 Televisió. També és pot veure en diferit al servei «IB3 a la carta» i al seu canal de YouTube.
Cada capítol consta de diverses entrevistes in situ a persones que mostren algun lloc o activitat pròpia de la ruralia balear. També hi ha una secció fixa de gastronomia (el Rebost) on els cuiners, mentre preparen plats tradicionals, expliquen històries personals. Igualment, totes les setmanes s'hi diuen gloses i dites de temàtica rural.
En emissió des del 2011, és el programa més veterà d'IB3 Televisió. Quan el 2018 la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) i l'Ens Públic de Radiotelevisió de les Illes Balears (EPRTVIB) van posar en marxa el canal cultural Bon Dia TV, aquest va ser un dels programes triats per a formar-ne part. El 2021, el capítol que feia 500, amb un 9,5%, va aconseguir el millor resultat d'audiència dels darrers 5 anys. El 2023 se'n va emetre el capítol 600. És un espai molt popular, i es considera un dels «programes que aguanten l'audiència de la cadena».
El director n'és Jaume Rovira i els presentadors actuals són els següents:
* Toni Crespí ‘Ballador’, «l'amo de Can Uep»
* Felip Munar i Munar, «el mestre de Can Uep»
* Lander, «el jove pagès»
* Miquel Montoro, el «youtuber pagès»

## Referències

* 1 2 «Celebración del programa número 400 de ‘Uep! com anam?’». Ultima Hora, 06-04-2019 [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ «TV3 i IB3 posen en marxa Bon Dia TV, un canal digital de continguts audiovisuals en català». Vilaweb, 27-11-2018 [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ «'Uep, com anam?' arriba als 500 programes i assoleix un 9,5 per cent de quota de pantalla». dBalears, 14-05-2021 [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ «‘La Mort de Guillem’ i IB3». Saó, 04-01-2021 [Consulta: 21 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Uep! Com anam? - Lloc web oficial
# Copa Intercontinental d'hoquei sobre patins masculina 1992

La sisena edició de la Copa Intercontinental d'hoquei patins masculina es disputà el març de 1992 a Sertãozinho, Brasil.
En aquesta edició es disputà directament una final a doble partit entre els vencedors d'Europa i de Sud-amèrica. El campió fou l'OC Barcelos de Portugal.

## Resultats

| Sertãozinho HC | 1-2 | OC Barcelos |
| Sertãozinho HC | 3-7 | OC Barcelos |

## Referències

* ↑ http://rinkhockey.net/intercont92.htm
* ↑ http://rinkhockey.net/busca/resultadoclubes.php?pass=4&beginDate=1992-01-01&endDate=1993-01-01&comp=Intercontinental+Cup&team=0&x=9&y=8
* ↑ http://rinkhockey.net/search/listagem_league.php?league=Intercontinental+Cup&year=1992
* ↑ https://fpp.pt/fc-porto-fidelidade-vence-taca-intercontinental-de-hoquei-em-patins/

## Enllaços externs

* Resultats mundials d'hoquei patins Arxivat 2011-10-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Sonad skuld

Sonad skuld (en suec Culpa redimida) és una pel·lícula muda dramàtica sueca del 1915 dirigida per Victor Sjöström.

## Sinopsi

El vidu Stensson és un agricultor que viu al camp tranquil·lament amb la seva família fins que ...

## Repartiment

* Lili Bech - Margareta Stensson
* Gustaf Callmén - El seu pare, pagès
* Carlo Wieth - El seu germà
* John Ekman - Gerent de fàbrica
* Viggo Friderichsen - Albin Ström, enginyer
* August Warberg - Propietari
* Greta Almroth - La seva filla
* Stina Berg - La seva dona

## Producció

La pel·lícula es va estrenar el 15 de febrer de 1915 al cinema Röda Kvarn a Estocolm. La pel·lícula es va rodar a l'estudi de Svenska Biografteatern a Lidingö amb exteriors d'una petita fàbrica i les zones al voltant de Lidingö per Henrik Jaenzon. Com a guió, tenien una idea cinematogràfica de Nils Krok, que probablement té una connexió amb la realitat del treball de Krook sobre la mitigació de la pobresa.

## Referències

* ↑ «Progressive Silent Film List: Guilt Redeemed». Silent Era. [Consulta: 23 abril 2009].

## Enllaços externs

* Sonad skuld al Svensk Filmdatabas
# Consell comunal de Pétange

El consell comunal de Pétange (francès: Conseil communal de Sanem) és el consell local de la comuna de Pétange, al sud-oest de Luxemburg.
És constituït per quinze membres, escollits cada sis anys mitjançant representació proporcional. Les darreres eleccions es van realitzar el 9 d'octubre de 2005, va donar lloc a una victòria entre del Partit Popular Social Cristià (CSV). Al collège échevinal, va formar coalició amb el Partit Democràtic, sota el lideratge de l'alcalde Pierre Mellina del CSV.
| Partit | Partit | Escons | Regidors |
| | Partit Popular Social Cristià (CSV) | 7 | Camille Bosseler, Roland Breyer, Raymond Conter-Klein, Carlo Gira, Pierre Mellina, John Polfer, Romain Rosenfeld |
| | Partit Socialista dels Treballadors (LSAP) | 6 | Guy Brecht, Lily Gansen, Roger Klein, Jeannot Linden, Albert Muller, Norbert Pierre |
| | Partit Democràtic (DP) | 1 | Gilbert Welter |
| | Els Verds | 1 | Romain Becker |
| Font:Le Conseil communal Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine.> ||||

## Referències

* ↑ «Conseil communal» (en francès). Commune of Sanem. Arxivat de l'original el 2007-07-22. [Consulta: 14 setembre 2007].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} Le collège des bourgmestre et échevins]» (en francès). Commune of Sanem. [Consulta: 16 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Consell comunal de Pétange - Lloc web oficial
# Joanna Russ

Joanna Russ (Nova York, 22 de febrer de 1937 - Tucson, 29 d'abril de 2011) va ser una escriptora i activista feminista radical. És autora d'obres de ciència-ficció, fantasia i crítica feminista.

## Biografia

Va graduar-se el 1952 en filologia anglesa i l'any 1960 va obtenir un màster en Belles arts a la Universitat Yale. Va ser professora de llengua i literatura anglesa en diverses universitats, feina que va compaginar amb la seva carrera literària. A final dels anys 50 va convertir-se en una de les primeres autores a publicar obres de ciència-ficció, juntament amb Ursula Kroeber Le Guin i va guanyar alguns dels premis més destacats d'aquest gènere.
Publicà una desena de novel·les: Picnic on Paradise (1968), And Chaos Died (1970), The Adventures of Alyx (1976), We Who Are About To... (1977) i The Two of Them (1978), entre d'altres. The Female Man (1975) és possiblement la seva obra més coneguda per la pionera aplicació de la temàtica feminista al gènere de la ciència-ficció.
Les seves obres tingueren molta projecció a causa de la seva ideologia feminista radical i en favor dels drets civils, i també al fet que fou una de les primeres personalitats importants a sortir de l'armari el 1969.

## Obres de ciència-ficció i altres treballs

Russ es va donar a conèixer en el món de la ciència-ficció a finals de la dècada de 1960, per la novel·la Picnic on Paradise (1968). En aquell moment poques dones es dedicaven a escriure ciència-ficció, i Russ fou una de les pioneres en desafiar la dominació masculina dins el sector. Va ser de les primeres autores a utilitzar l'slash (gènere del fanfiction de temàtica homosexual) i a entendre les seves implicacions culturals i literàries. Se la va associar a la Nova Onada de la ciencia ficció nord-americana.
Les seves obres de ciència-ficció han estat nominades nou vegades al Premi Nébula i tres al Premi Hugo. El seu treball acadèmic sobre estudis de gènere de ciència-ficció fou reconegut amb un Premi Pilgim l'any 1988.
Russ també fou dramaturga i assagista d'obres de crítica literària i teoria feminista. Destaquen dins la seva producció la col·lecció d'assaig Magic Mommas, Trembling Sisters, Puritans & Perverts i How to Suppress Women's Writing. Es descrivia a si mateixa com a feminista socialista i veia la seva obra, tant de ficció com de no ficció, com a modes de teoria compromesa amb el món real. Va fer importants aportacions al pensament feminista sobre la pornografía i la sexualitat de les dones a través de diversos assaigs.

## Vegeu també

* Segona onada de teoria feminista
* Ciència-ficció feminista
* Ginecotopia

## Referències

* 1 2 3 «Joanna Russ». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Casa de Malloles

La Casa de Malloles és una masia de Vic (Osona) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular coberta a dues vessants, sent la part esquerra molt més prolongada que l'altra. La façana és orientada a migdia i amb el carener perpendicular. A la part dreta de l'edifici s'hi adossa un cos de galeries que donen a la sala del primer pis de la masia i a la qual hi ha boniques llindes de forma gòtica. Hi ha un mur de pedra que s'inicia al cos de porxos i dona la volta a l'edifici tancant la lliça a la que s'accedeix mitjançant un doble portal adovellat. Les dovelles del exterior són de petites dimensions. Cal destacar que aquest mur té un caràcter defensiu com podem observar sobre tot per les espieres al voltant i coberta amb volta. La casa es troba en un precari estat de conservació. Tot el nucli central medieval era tancat per una muralla o tancat que en alguns punts assolia els 3m. i d'un cos o torre quadrada a l'interior. Tant aquesta muralla com alguns punts de la domus, presenten espitlleres que foren tapiades posteriorment en convertir-se de casa fortificada a mas agrari. La porta d'entrada de la muralla que sóna accés al recinte que envolta la casa, va ser bastida amb un doble arc de mig punt, amb arquivoltes sense decoració, deixant un espai intermedi entre els dos arcs com si originàriament hi hagués col·locada una porta o rastrell de moviment vertical. Al segle xvii va ser afegida una part al cos originari medieval, amb elements decoratius com la llinda identificadora de la família Malloles sobre un portal de sortida a l'eixida.

## Història

Antic mas lligat a la coneguda família Malloles, el qual fou reformat al segle xviii.
Avui roman tristament abandonat, ja que les seves terres han estat venudes per tal de construir-hi un polígon industrial.
El mas Malloles el trobem registrat en els fogatges de 1553 situat fora murs de la ciutat de Vic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa de Malloles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].

## Enllaços externs

* «Casa de Malloles». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Unwelcome

Unwelcome és una pel·lícula de terror folk del 2023 dirigida per Jon Wright, coescrita per Wright i Mark Stay. És protagonitzada per Hannah John-Kamen, Douglas Booth, Jamie-Lee O'Donnell, Colm Meaney i Kristian Nairn. Es va estrenar a Irlanda i al Regne Unit el 27 de gener de 2023 per Warner Bros. Pictures. Ha estat subtitulada al català.

## Sinopsi

Quan els londinencs Maya i Jamie, una parella que espera el seu primer fill, hereten una casa a la Irlanda rural, aprofiten l'oportunitat per escapar del tràfec i els perills de la gran ciutat. Tot i això, en instal·lar-se a la seva nova llar els adverteixen d'una presència maligna que conviu des de fa generacions al bosc. En contractar una empresa familiar de reformes per fer algunes reparacions, les coses es torcen fins al punt que la Maya haurà d'arriscar la seva pròpia vida per protegir la família.

## Repartiment

* Hannah John-Kamen com a Maya
* Douglas Booth com a Jamie
* Jamie-Lee O'Donnell com a Aisling
* Colm Meaney com a Daddy Whelan
* Kristian Nairn com a Eoin
* Niamh Cusack com a Niamh
* Chris Walley com a Killian
* Paul Warren com a Redcap Mr Sniff
* Rick Warden com a Redcap Chief
* Ania Marson com a Mother Redcap

## Producció

Wright es va inspirar en els contes de fades de Grimm i les històries del seu propi avi irlandès. La va descriure com una "pel·lícula d'invasió domèstica" i la va presentar com "Gremlins meets Straw Dogs". John-Kamen i Booth es van anunciar a la producció l'octubre de 2020 quan originalment es deia "Little People". Meaney, O'Donnell, Walley i Nairn també van ser anunciats. La pel·lícula està produïda per Cornerstone films i Peter Touche i Piers Tempest i Tempo Productions de Jo Bamford. El film prové de Warner Bros UK i es basa en un guió original de Mark Stay. Té pròtesis de Shaune Harrison amb Paul Catling en el disseny de criatures i el supervisor d'efectes visuals Paddy Eason que tots van treballar junts a la pel·lícula anterior de Wright Grabbers.

## Referències

* ↑ «Unwelcome». Goita què fan, ara!. [Consulta: 7 febrer 2024].
* ↑ «Unwelcome Director Jon Wright Talks Irish Horror, Goblins, And Hannah John-Kamen», 04-08-2023.
* ↑ «Hannah John-Kamen, Douglas Booth Join Creature Feature 'The Little People,' as Warner Bros Takes U.K. Rights», 03-06-2013.
* ↑ «Unwelcome». Arxivat de l'original el 2022-09-15. [Consulta: 7 febrer 2024].
* ↑ «UNWELCOME».
# Copa Intercontinental d'hoquei sobre patins masculina 2006

La desena edició de la Copa Intercontinental d'hoquei patins masculina es disputà el dia 1 d'abril de 2006 a Alcoi, País Valencià.
En aquesta edició es disputà directament una final a partit únic entre els vencedors d'Europa i de Sud-amèrica. El campió fou el FC Barcelona.

## Resultats

| FC Barcelona | 8-3 | Olimpia PC |

## Referències

* ↑ http://rinkhockey.net/intercont06.htm
* ↑ http://rinkhockey.net/busca/resultadoclubes.php?pass=4&beginDate=2006-01-01&endDate=2007-01-01&comp=Intercontinental+Cup&team=0&x=9&y=8
* ↑ http://rinkhockey.net/search/listagem_league.php?league=Intercontinental+Cup&year=2006
* ↑ http://hemeroteca.mundodeportivo.com/preview/2006/04/02/pagina-54/813347/pdf.html#&mode=fullScreen

## Enllaços externs

* Resultats mundials d'hoquei patins Arxivat 2011-10-06 a Wayback Machine. (anglès)