OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Finalíssima Femenina

La Finalíssima Femenina és un campionat intercontinental femení de futbol que disputen les seleccions guanyadores de l'Eurocopa i la Copa Amèrica femenines. És organitzat per la Conmebol i la UEFA i es juga en format de final única. És el campionat equivalent a la Copa de Campions Conmebol-UEFA masculina que enfronta als vencedors de les edicions masculines de l'Eurocopa i la Copa Amèrica. Es va jugar per primera vegada el 2022 com a part d'un acord entre Conmebol i UEFA.

## Història

El 12 de febrer de 2020, la UEFA i la CONMEBOL van signar un memoràndum d'entesa (MoU, per la seva sigla en anglès, memorandum of understanding) per a la cooperació entre les dues confederacions. Com a part de l'acord, un comitè conjunt UEFA-Conmebol va examinar la possibilitat d'organitzar partits intercontinentals europeu-sud-americans, tant per a futbol masculí com femení. El 15 de desembre de 2021, la UEFA i la Conmebol van ampliar el MoU fins al 2028, incloent-hi l'obertura d'una oficina conjunta a Londres i la possible organització de diversos esdeveniments futbolístics.
El 2 de juny de 2022, l'endemà de la celebració de la Finalissima 2022, Conmebol i UEFA van anunciar una sèrie de nous esdeveniments entre equips de les dues confederacions. Això va incloure un partit entre les campiones de la Copa Amèrica Femenina i les campiones de l'Eurocopa Femenina. La primera edició es va disputar el 6 d'abril de 2023 entre Anglaterra (campiona de l'EURO Femenina 2022) i Brasil (campiona de la Copa Amèrica Femenina 2022), a Londres.

## Historial

| Any | Campió | Resultat | Subcampió | Seu |
| 2023 | Anglaterra | 1 - 1 (4–2 p.) | Brasil | Wembley, Londres |

## Referències

* ↑ UEFA. «Memorándum de Entendimiento entre la UEFA y la CONMEBOL para mejorar la cooperación», 12-02-2020. [Consulta: 17 juny 2022].
* ↑ Conmebol. «La CONMEBOL y la UEFA amplían el Memorando de Entendimiento», 15 diciembre 2021. [Consulta: 17 juny 2022].
* ↑ UEFA. «UEFA y CONMEBOL lanzan nuevos eventos intercontinentales», 02-06-2022. [Consulta: 17 juny 2022].
* ↑ Conmebol. «Fechas y Sedes de los Torneos CONMEBOL 2023», 01-10-2022. [Consulta: 9 octubre 2022].
# Flac (cognom)

Flac (en llatí Flaccus) era un cognomen romà usat sobretot per l'antiga gens Fúlvia, d'origen plebeu. Flaccus vol dir flàccid, caigut, i es deia de les persones amb les orelles caigudes. També s'interpretava com que tenia les orelles grans. Com passa amb altres cognoms romans, indicava una característica física dels que el portaven. Se suposa que el primer que el va usar va ser Mac Fulvi Flac, el fundador de la nissaga.
Ciceró i Plini el Vell diuen que els Flac eren originaris de Túsculum, i que encara vivia allà una part de la família al segle i aC. Aquest cognomen també el van portar alguns membres de la gens Valèria, d'origen patrici, i altres gens.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1215-1216.
# Florestina

* Aquest article tracta sobre el gènere de plantes. Si cerqueu les habitants de la Floresta, vegeu «la Floresta».
Florestina és un gènere de plantes fanerògames inclòs a la família de les asteràcies. Comprèn deu espècies descrites i només vuit d'acceptades. Es distribueix des del sud dels Estats Units fins a Nicaragua. El gènere va ser descrit per Alexandre Henri Gabriel de Cassini i publicat en Bull. Sci. Soc. Philom. París 1817: 11. 1817. L'espècie tipus és Florestina pedata (Cav.) Cass.
Són herbes anuals que arriben a una grandària de 0,3-0,6 (-1) m d'alt, amb arrel axonomorfa, tiges purpúries, erectes, ramificades a la part superior, denses i curtament pubescents i estipitades - glandulars, ambdós tipus de tricomes patents als angles rectes cap a la tija. Fulles simples, peciolades i oposades de la meitat de la tija cap avall, tornant-se sèssils, bracteïformes i alternes cap a la part superior, triangulars a ovades, 2-8 cm de llarg i 1-6 cm d'ample, àpex arrodonit a agut, base truncada o fins a alguna cosa cordada, crenat - dentades, pubescents. Capítols en peduncles llargs, arreglats irregularment en un patró dicòtom; capítols discoides, obcònics, ca l  cm d'alt; filàries 7-9, en una sèrie, àmpliament traslapades lateralment, patent - pubescents i estipitat-glandulars com les tiges i peduncles, 5 (-9) mm de llarg, purpúries, marges escariosos; receptacles nus; flòsculs 20, perfectes; corol·la tot just desigualment pentalobada, no veritablement zigomorfes, almenys en material d'herbari, 4-4,5 mm de llarg, rosades o purpúries. Aquenis obpiramidales o estretament cuneïformes, 4-5 mm de llarg, 4- angulats, cada cara 3- acostillada, tricomes incurvats i gairebé uncinades o absents; vil·là de vuit escates, amples i escarioses en base endurida, les quatre més llargues de fins a 4,5 mm de llarg, amb nervi principal excurrent, alternant amb 4 més curtes de fins a 3,5 mm de llarg i obtuses, ocasionalment totes de la mateixa longitud.
A continuació s'enumeren les espècies del gènere Florestina acceptades fins a juny de 2012, ordenades alfabèticament. Per a cadascuna s'indica el nom binomial seguit de l'autor, abreujat segons les convencions i usos.
* Florestina latifolia (DC.) Rydb.
* Florestina liebmannii Sch.Bip. ex Greenm.
* Florestina lobata B.L.Turner
* Florestina pedata (Cav.) Cass.
* Florestina platyphylla (B.L.Rob. & Greenm.) B.L.Rob. & Greenm.
* Florestina purpurea (Brandegee) Rydb.
* Florestina simplicifolia B.L.Turner
* Florestina tripteris DC.

## Referències

* ↑ Florestina en PlantList
* ↑ Florestina en Global Compositae
* 1 2 «Florestina». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.

## Bibliografia

* Flora of North America Editorial Committee, e. 2006. Magnoliophyta: Asteridae, part 8: Asteraceae, part 3. 21: i–xxii + 1-616. In Fl. N. Amer.. Oxford University Press, New York.
* Molina Rosito, A. 1975. Enumeración de las plantas de Honduras. Ceiba 19(1): 1–118.
* Stevens, W. D., C. Ulloa Ulloa, A. Pool & O. M. Montiel. 2001. Flora de Nicaragua. Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 85: i–xlii,.
# Francesc Pelegrí Garriga

Francesc Pelegrí Garriga (Mollerussa, Pla d'Urgell, 1913 - París, França, 1952) fou un ferroviari, sindicalista i polític a Lleida del grup opositor La Señal, es va donar de baixa de l'UGT (1930) per ingressar a CNT, de la qual seria expulsat més endavant (1932). Va militar al Partit Comunista Català i després al BOC i al POUM. Amb tot just 23 anys va ser fiscal del primer tribunal popular de Lleida (agost-octubre de 1936). Ratificat en el càrrec pel Conseller de Justícia Andreu Nin (POUM), quan es constitueix el nou tribunal popular (novembre de 1936), seria cessat pel conseller Rafael Vidiella (PSUC) a principis de gener de 1937. Va representar en el si del tribunal el sector més sever en l'actuació, però també el més formalista, fins i tot en les maneres personals de fer. Va pertànyer al Comitè Militar del POUM. Exiliat a França, sembla que va ser detingut pels nazis, dels quals va aconseguir escapar. Va obtenir el títol d'enginyer i va treballar a la Renault.

## Referències

* ↑ Mir, Conxita. Diccionari biogràfic de les terres de Lleida. primera. Lleida: Alfazeta, abril 2010, p. 639. ISBN 9788493771553.
# Gabriel Garcia

Gabriel Garcia és el nom dels següents personatges:
# Fossa de les Kurils

La fossa de les Kurils o fossa de les Kurils-Kamtxatka (en rus:Курило-Камчатский жёлоб) és una fossa marina al nord-oest de l'oceà Pacífic. És a la costa sud-est de la península de Kamtxatka i paral·lela amb les illes Kurils trobant-se amb la fossa del Japó a l'est de Hokkaido. S'estén des d'una triple junció amb la falla Ulakhan i la fossa de les Aleutianes prop de les illes del Comandant, Rússia, al nord-est, fins a la intersecció amb la fossa del Japó al sud-oest. Aquesta fossa es va formar com a resultat d'una zona de subducció, formada al Cretaci tardà quan es va crear l'arc d'illes de les Kurils i també l'arc volcànic de Kamtxatka. La placa del Pacífic per subducció és sota la placa d'Okhotsk resultant en un vulcanisme intens.

## Referències

* ↑ «fossa de les Kurils-Kamtxatka». ésAdir. [Consulta: 24 maig 2024].

## Enllaços externs

* http://www.skimountaineer.com/ROF/Region.php?region=Kamchatka
# Friburg (Suïssa)

Friburg (Fribôrg en arpità, Fribourg en francès, Freiburg o Freiburg im Üechtland en alemany) és una ciutat suïssa, capital del cantó de Friburg a l'oest del país. És en un meandre del riu Sarine. Friburg té una població de 32.000 habitants (94.867 amb l'aglomeració urbana) i és una ciutat bàsicament francòfona i de tradició catòlica. La ciutat va ser fundada pel duc Berthold IV de Zähringen el 1157 i es va integrar a la confederació suïssa el 1481. La ciutat antiga és un dels notable exemple d'arquitectura medieval a Europa. És un punt de pas a la ruta Lausana – Berna. La seva universitat que funciona des del 1889 acull uns 10.000 estudiants. L'ensenyament es dona en francès i en alemany.

## Fills il·lustres

* Jean Tinguely (1925 - 1991) pintor i escultor

## Referències

* ↑ Per diferenciar-la de la ciutat alemanya, relativament propera, de Friburg de Brisgòvia, alemany Freiburg im Breisgau
# Frumentari

Frumentari i en plural frumentaris, (en llatí frumentarii) fou el nom d'un oficial especialitzat de l'Imperi Romà que actuava com espia a les províncies i informava a l'emperador de qualsevol cosa que considerava important o sobre persones. L'emperador Hadrià va organitzar un cos de frumentarii per tot l'Imperi. El seu nom va derivar de què tenien l'obligació de recollir informació com els funcionaris coneguts per frumentaris tenien l'obligació de recollir gra i de distribuir el menjar a les legions.
Al llarg del segle ii es va fer evident la necessitat d'un servei d'intel·ligència que actués per tot l'imperi. Però ni un emperador podia crear fàcilment un servei general amb la finalitat expressa d'espiar els ciutadans del vast territori de l'Imperi Romà. Hadrià va instaurar una organització a gran escala a través dels frumentaris. Els primers frumentaris van ser persones que, aprofitant la seva condició de recol·lectors del blat que produïa una província, es posaven en contacte amb els habitants locals, i recollien informació suficient per conèixer el que realment passava en un determinat territori.
Els frumentaris es van guanyar ràpidament l'odi de la societat. Al segle iii, les conspiracions i els contactes que tenien amb els caps militars van provocar greus conflictes. Dioclecià va dissoldre els frumentaris degut als seus abusos i la reputació repugnant que tenien. Aquesta decisió li va donar una gran popularitat, però poc temps després va crear al seu lloc una policia política molt més ben organitzada, els Agentes in rebus.

## Referències

* ↑ «Frumentari». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Sheldon, Rose Mary. Intelligence activities in ancient Rome : trust in the gods, but verify. Abingdon, Oxon: Rouletge, 2007, p. 189-191. ISBN 9780415452717.
* ↑ Sext Aureli Víctor. XXXIX 44,5
# Fundació Pasqual Maragall

La Fundació Pasqual Maragall és una fundació dedicada a la investigació científica de la malaltia d'Alzheimer. Va néixer l’abril de 2008 arran del compromís públic de Pasqual Maragall, ex-alcalde de Barcelona i ex-President de la Generalitat de Catalunya, que havia estat diagnosticat amb aquesta malaltia neurodegenerativa l’any 2007. La seva seu es troba al Campus Ciutadella de la Universitat Pompeu Fabra, a Barcelona.
De caràcter privat, la fundació compta amb el suport econòmic d’empreses mecenes i una xarxa de socis i donants que fan viable el seu projecte, que és promoure la recerca científica en l’àmbit de l’Alzheimer, de les malalties neurodegeneratives relacionades i de les neurociències en general.
Pel que fa als seus òrgans directius, el Dr. Arcadi Navarro n'és el director, Cristina Maragall la presidenta i Pasqual Maragall i Mira el president d’honor.
El 2012 van crear el Barcelonaβeta Brain Research Center.

## Referències

* ↑ Periódico, El. «Fundació Pasqual Maragall: 10 años luchando contra el alzhéimer» (en castellà), 18-04-2018. [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ «La Fundación Pasqual Maragall impulsa el primer estudio mundial para la detección del riesgo de demencia». La Vanguardia, 16-05-2018. [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ 20Minutos. «La Fundación Pasqual Maragall busca 300 voluntarios para un estudio sobre el alzhéimer» (en castellà), 25-02-2014. [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ «FUNDACIÓ PRIVADA PASQUAL MARAGALL PER A LA RECERCA SOBRE L'ALZHEIMER | Coordinadora Catalana de Fundacions». [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ «Cristina Maragall preside Fundación Pasqual Maragall y sustituye a su madre». La Vanguardia, 04-03-2020.

## Enllaços externs

* Fundació Pasqual Maragall - Lloc web oficial
* Barcelona Beta
# Fundació Os Bru

La Fundació Os Bru (oficialment en castellà: Fundación Oso Pardo -FOP) és una ONG constituïda el 1992 amb l'objectiu de contribuir a l'estudi i conservació de l'os bru en la serralada Cantàbrica així com del seu hàbitat i el seu entorn natural i cultural.
Les actuacions de la Fundación Oso Pardo es duen a terme bàsicament a l'entorn de la serralada Cantàbrica, on viu l'última població autòctona important supervivent d'óssos a Espanya, encara que amb el pas dels anys ha passat a col·laborar també de forma activa en iniciatives de conservació d'altres poblacions d'óssos amenaçades, com la reintroducció de l'os als Pirineus.
El seu àmbit d'actuació ha anat ampliant-se fins a arribar a la gairebé totalitat de la serralada Cantàbrica. La seva labor s'estén a camps com la conservació i restauració d'hàbitats d'elevat interès per a l'espècie, el seguiment de la població d'ossos, el suport a la recerca, la persecució del furtivisme o l'educació ambiental, tot això recolzat en l'activitat de nombroses patrulles de vigilants-monitors creades i formades per la FOP. Totes la seva actuacions són regulades pel patronat de l'ONG que és l'òrgan de representació i de govern, i que està integrat per un grup de professionals i investigadors de diferents àmbits.
La FOP es val del patrocini econòmic i logístic d'empreses privades com la Caja Cantàbria, Land Rover, Chiruca o Unión Fenosa, compromeses amb la conservació de l'ós bru i el seu entorn. A més compta amb la col·laboració i patrocini de la Unió Europea a través dels programes LEADER, LIFE/Natura, i PRODER; de les administracions autonòmiques d'Astúries, Cantàbria, Castella i Lleó, i Galícia; del Ministeri de Medi ambient; i d'altres fundacions com la Fundació Territori i Paisatge de Caixa Catalunya o la Fundació Biodiversitat del Ministeri de Medi ambient.
Va rebre el reconeixement Premi Ones Mediterrànies de Defensa del Patrimoni Natural en 2008.

## Referències

* ↑ FOP. «www.fundacionosopardo.org». Arxivat de l'original el 1 de març de 2014. [Consulta: 10 març 2014].
* ↑ «Quienes somos. Nuestros objetivos» (en castellà). Fundación Oso Pardo. [Consulta: 2 octubre 2021].
* ↑ Fundación Mediterránea. «Premios Ondas Mediterráneas» (en castellà). Mare Terra., 2008. [Consulta: 2 octubre].

## Enllaços externs

* Fundació Os Bru - Lloc web oficial
# GParted

El GParted (Gnome Partition Editor) és un editor de particions per a l'entorn d'escriptori GNOME. S'utilitza per crear, esborrar, canviar de mida, moure, comprovar i copiar particions, i el sistema de fitxers d'elles. Aquest programa és útil per crear espai per a nous sistemes operatius, reorganitzar l'ús del disc, copiar dades que resideixen en discs durs i que reflecteixen una partició amb una altra (disc imaging).
Utilitza la llibreria libparted per detectar i manipular dispositius i taules de particions. Tot i així, existeixen algunes (opcionals) eines de sistemes de fitxers que donen suport per a sistemes de fitxers no inclosos en libparted. Aquests paquets addicionals són detectats per GParted i es necessita tornar a compilar el programa si s'hi volen incloure.
El GParted va ser escrit en C++ i utilitza gtkmm com a Eina Gràfica. La idea principal és la de mantenir l'aplicació gràfica tan simple com sigui possible, seguint les indicacions de l'Human Interface Guidelines.
També existeix un CD autònom, basat en Slackware i creat amb l'última versió del nucli de Linux 2.6. El CD s'actualitza cada vegada que apareix una nova versió del GParted.
Aquesta utilitat no s'ha de confondre amb el GNU Parted, l'eina de gestió de particions que usa la línia d'ordres, publicada per la Free Software Foundation.

## Característiques: Sistemes de fitxers i tipus de particions

El GParted suporta les següents operacions i sistemes de fitxers:
| | Detecta | Llegeix | Crea | Amplia | Disminueix | Mou | Copia | Valida |
| ext2 | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí |
| ext3 | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí |
| ext4 | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí |
| Extended | Sí | Sí | Sí | Parcial | Parcial | No | No | No |
| FAT16 | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí |
| FAT32 | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí |
| HFS | Sí | Sí | Sí | No | Sí | Sí | Sí | No |
| HFS+ | Sí | Sí | No | No | Sí | Sí | Sí | No |
| JFS | Sí | Sí | Sí | Sí | No | Sí | Sí | Sí |
| swap | Sí | No | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | No |
| NTFS | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí |
| Reiser4 | Sí | Sí | Sí | No | No | Sí | Sí | Sí |
| ReiserFS | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí |
| UFS | Sí | No | No | No | No | Sí | Sí | No |
| XFS | Sí | Sí | Sí | Sí | Parcial | Sí | Sí | Sí |
El GParted no suporta el gestor de volums lògics (LVM en anglès), però molts usuaris han demanat aquesta característica i possiblement s'inclourà a la pròxima versió.

## Referències

* ↑ http://gparted.sourceforge.net/news.php?item=194
* ↑ Característiques del GParted
* ↑ Demanda dels usuaris pel suport al LVM

## Vegeu també

* Partició de disc
* QtParted, una aplicació de gestió de particions per a KDE

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del GParted (anglès)
* CD autònom del GPartEd
# Gandomak

«Gandomak» té aquests significats:
* Gandomak, població de l'Afganistan entre Kabul i Peshawar
* Tractat de Gandomak
# George Beardoe Grundy

George Beardoe Grundy (Aspull, 10 de gener de 1861 - 6 de desembre de 1948) va ser un historiador anglès especialitzat en la història militar de l'antiga Grècia i Roma.
Grundy es va formar a la Risley School i després a la Lichfield Grammar School. Va començar a ensenyar als 16 anys. Als 27 anys es va matricular al Brasenose College, i va rebre el 1892 el títol d'"Estudiant geogràfic de la Universitat d'Oxford", convertint-se en professor de geografia antiga. Va ser professor d'història antiga a Oxford del 1897 al 1903, membre i tutor d'història antiga al Corpus Christi College del 1903 al 1931, i tutor d'història antiga al Brasenose College del 1904 al 1917. Va ser el 1899 proxime accessit per l'Arnold Historical Assay amb un article sobre la Dàcia romana i el 1900 va rebre el premi Conington.

## Publicacions

* The topography of the battle of Platea: The city of Platea. The field of Leuctra. Londres: J. Murray, 1894.
* The great Persian War and its preliminaries; a study of the evidence, literary and topographical. Londres: J. Murray, 1901.
* Thucydides and the history of his age. Londres: J. Murray, 1911.
* History of the Greek and Roman world. With two maps. Londres: Methuen, 1926.
* Saxon charters of Worcestershire. Birmingham: Birmingham Archaeological Society, 1931.
* Saxon Oxfordshire: charters and ancient highways. Oxford: Oxfordshire Record Society, 1933.
* Saxon charters and field names of Somerset. Taunton: Somersetshire Archaeological and Natural History Society, 1935.
* Fifty-years at Oxford: an unconventional autobiography. Londres: Methuen, 1945.

## Referències

* ↑ Rudmin, Floyd W. «G. B. Grundy's 1917 proposal for political psychology: "A science which has yet to be created"». ISPP News, 16, 2, 2000, pàg. 6–7.
* ↑ «Grundy, George Beardoe». Who's Who, 1919, pàg. 1042.
* ↑ «Review of "The great Persian War by G. B. Grundy». Saturday Review of Politics, Literature, Science and Art, 93, 2427, 03-05-1902, pàg. 562.
# Gemona del Friuli

Gemona del Friuli (friülà Glemone) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 11.167 habitants. Limita amb els municipis d'Artegna, Bordano, Buja, Lusevera, Montenars, Osoppo, Trasaghis i Venzone. Fou l'epicentre del terratrèmol del Friül de 1976.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Gabriele Marini | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Josef Marchet, escriptor friülà.
# Juan Bonet Bonell

Juan Bonet Bonell (València, 10 d'abril de 1890 - ciutat de Mèxic, juny de 1970) fou un professor i polític valencià, governador civil de Castelló durant la guerra civil espanyola.

## Biografia

Es va llicenciar en Dret i Filosofia i Lletres a la Universitat de València i el 1931 va obtenir per oposició la càtedra de Filosofia, i fou professor d'Institut a Osca, Madrid i València. Políticament era seguidor de Manuel Azaña i milità a Izquierda Republicana. L'agost de 1936, poc després d'esclatar la guerra civil espanyola, és nomenat governador civil de Castelló, càrrec que manté fins a octubre de 1936. Entre 1937 i 1938 fou president de la Junta Central Tècnica d'Ensenyament del Ministeri d'Instrucció Pública i Belles Arts.
El 1939 es va exiliar cap a França, on el 1941 fou detingut per la Gestapo sense que es coneguin les causes concretes. Fou enviat a diversos camps de concentració, primer al castell de Hâ, després Àfrica del Nord i el 1943 a Mauthausen-Gusen, on va romandre fins al seu alliberament el 1945.
En juliol de 1947 marxà cap a Mèxic, establint-se inicialment a Tamaulipas i Nuevo Laredo. Poc després fou nomenat director de l'Instituto Luis Vives, càrrec que va ocupar fins a la seva mort el 1970.

## Referències

* ↑ Serrallonga i Urquidi, Joan «El aparato provincial durante la Segunda República. Los gobernadores civiles, 1931-1939». Hispania Nova, 7, 2007, p.37 [Consulta: 1r setembre 2012].
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.89. ISBN 9788495484802.
* ↑ Moviments Migratoris al Ministeri d'Educació d'Espanya
* ↑ Història al web de l'Instituto Luis Vives
* ↑ José Luis Abellán, Antonio Monclús. El Pensamiento español contemporáneo y la idea de América: El Pensamiento en el Exilio, Volum 2. Anthropos, 1989, p. 148.
* ↑ Albert Girona i Albuixec, María Fernanda Mancebo. El exilio valenciano en América. Obra y memoria. Universitat de València, 1995, p. 108.
# Schizothorax curvilabiatus

Schizothorax curvilabiatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 27,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Zangbo (Xina).

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1838. Fische aus Caschmir gesammelt und herausgegeben von Carl Freiherrn von Hügel, beschrieben von J. J. Heckel. Wien. Fische Caschmir. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu, 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.