OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hyapatia Lee

Hyapatia Lee (Indianàpolis, 11 de novembre de 1960) és una ballarina d'estriptis i una actriu pornogràfica estatunidenca retirada. La seva carrera es va desenvolupar principalment a la dècada dels anys vuitanta. L'any 1993 va entrar a formar part del saló de la fama de la XRCO i de l'AVN. Hyapatia Lee l'any 1995 va guanyar el Lifetime Achievement Award de la coalició per a la llibertat d'expressió. Alguns avantpassats de la Hyapatia Lee havien format part del poble Cherokee.

## Premis

* 1991 Premi AVN a la millor actriu - per The Masseuse
* 1993 Premis F.O.X.E Premi dels fans
* 1993 Saló de la fama AVN
* 1994 Saló de la fama XRCO
* 1995 Premi de la coalició per a la llibertat d'expressió. Lifetime Achievement Award.

## Bibliografia

* Lee, Hyapatia. The Secret Lives of Hyapatia Lee (en anglés). 1st Book Library, 2000. ISBN 978-1587219061.

## Referències

* ↑ «XRCO Hall of Fame». [Consulta: 29 desembre 2007].
* ↑ «AVN Hall of Fame». [Consulta: 29 desembre 2007].
* ↑ «Past AVN Award Winners». [Consulta: 29 desembre 2007].
* ↑ «Adult Video Awards». [Consulta: 29 desembre 2007].
* ↑ «25th Annual AVN Awards Show». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 16 maig 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Hyapatia Lee Arxivat 2016-06-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Montgralèis

Montgreleix és un municipi francès situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 56 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montgreleix era de 56 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 83 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 48 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 69 eren cases i 9 eren apartaments. Dels 25 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 10 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 4 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montgreleix el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 1 |
| 2 | 75 a 79 | 1 |
| 1 | 70 a 74 | 1 |
| 7 | 65 a 69 | 2 |
| 3 | 60 a 64 | 5 |
| 2 | 55 a 59 | 2 |
| 4 | 50 a 54 | 2 |
| 1 | 45 a 49 | 1 |
| 2 | 40 a 44 | 2 |
| 6 | 35 a 39 | 2 |
| 1 | 30 a 34 | 1 |
| 3 | 25 a 29 | 1 |
| 1 | 20 a 24 | 2 |
| 5 | 15 a 19 | 1 |
| 1 | 10 a 14 | 2 |
| 1 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 1 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 26 eren actives i 10 eren inactives. De les 26 persones actives 25 estaven ocupades (17 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 home). De les 10 persones inactives 6 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Montgreleix hi havia 12 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 744 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Barraca del camí del Corral del Fortuny XVIII

La Barraca del camí del Corral del Fortuny XVIII és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca composta d'un cos circular exteriorment i un altre col·locat en angle de planta rectangular. El cos circular i de més envergadura, està orientat al SSE i presenta un portal molt alt, gairebé dos metres, i capçat amb llinda. La seva cúpula interior és també molt alta, 4m. La cambra és irregular, amb una paret recta i l'altra semicircular, i mesura 3'50m de fondària i 2'16m de fondària. No disposa d'elements funcionals.
El cos annex és rectangular i orientat a l'est. Mesura 2'85m de fondària i 2m d'amplada. Està cobert amb una falsa cúpula de 2'83m d'alçada màxima. Com a elements funcionals disposa d'una menjadora i dos cocons, un d'ells combinat amb una fornícula.
A l'esquerra de l'annex hi ha un tancat que sembla de factura més moderna. A la part posterior hi ha una escaleta que permet l'accés a la coberta. A la dreta del portal del cos principal hi ha un petit abeurador.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca del camí del Corral del Fortuny XVIII». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Fußball-Club Stahl 1998 Brandenburg

El Fußball-Club Stahl 1998 Brandenburg o FC Stahl Brandenburg és un club de futbol alemany de la ciutat de Brandenburg an der Havel.

## Història

El club va néixer el 20 de novembre de 1950 amb el nom BSG Einheit Brandenburg jugant a la segona divisió d'Alemanya Oriental. Esdevingué BSG Stahl Brandenberg el 1955 pel suport de la companyia d'acers local. Aconseguí ascendir a la primera divisió la temporada 1984-85 on jugà fins 1990. Després de la reunificació adoptà el nom BSV Stahl Brandenburg jugant la temporada 1991-92 a la 2. Bundesliga Nord. El 1993 va perdre el suport comercial perdent el mot 'stahl' del seu nom. Patí una fallida econòmica el 1998, fundant-se de nou amb el nom FC Stahl Brandenburg. El 2017 juga a la Brandenburg-Liga (VI).

## Rugbi

Durant l'època de l'Alemanya Oriental va tenir una important secció de rugbi, actualment separada amb el nom Stahl Brandenburg Rugby.

## Palmarès

* NOFV-Oberliga Nord:
** 1994
* Copa Brandenburg:
** 1994

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «BSV Brandenburg». The Abseits Guide to German Soccer. Arxivat de l'original el 2012-07-16. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Das deutsche Fußball-Archiv (alemany) Historical German domestic league tables
* ↑ FC Stahl Brandenburg at Fussball.de (alemany) Tables and results of all German football leagues

## Enllaços externs

* Web oficial (alemany)
# Icones Plantarum Koisikavenses

Icones Plantarum Koisikavenses, (abreujat Icon. Pl. Koisik.), va ser una sèrie de revistes il·lustrades amb descripcions botàniques que van ser editades pel botànic japonès Jinzo Matsumura en els anys 1911-1921. Es va publicar al Japó, en llatí i japonès en quatre volums amb 272 plaques d'il·lustració.

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* Itō, Keisuke; Matsumura, Jinzō «Icones plantarum koisikavenses; or, Figures with brief descriptive characters of new and rare plants, selected from the University herbarium.». Figures with brief descriptive characters of new and rare plants. Hathi Trust Digital Library, 1911, pàg. 4 v. 272 plates (part col., part fold.).
# Castell d'Ares

El castell d'Ares és una fortalesa de la vila d'Ares del Maestrat construïda entre els segles xiii i xv sobre vestigis íbers. En tot l'alt de la Mola es troba el recinte sobirà que inclou una torre de l'homenatge (en ruïnes) de 8 metres de diàmetre. En la part esquerra del cim es troba la piqueta dels moros, una esquerda en la roca per a recollir aigua. En el descens es troba un graó inferior jussà que albergaria la primitiva població i el baluard d'entrada amb la torre semicircular i la cova excavada en la roca, que travessa de banda a banda la roca en una longitud de 43m.
Aquest castell per la seva situació estratègica, ha estat sempre un ferm baluard amb les velles muralles que flanquegen l'ascensió i una torre vigia al capdamunt. Les restes de l'antic castell sobre la mola presideixen el poble, amb muralles àrabs i vestigis ibers. Va ser la primera plaça de l'antic Regne de València que va conquistar el rei Jaume I l'any 1232 (conquesta d'Ares). La seua torre va ser utilitzada per última vegada en la Guerra Civil espanyola.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2281. Data de consulta: 22 agost 2023.
* ↑ Castillo de Ares Arxivat 2013-08-09 a Wayback Machine. Castillosnet (castellà)
# Can Gras d'Avall

Can Gras d'Avall és una masia de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de tres pisos, estretament lligada a can Gras d'Amunt. Destaca la porta d'entrada, que dona accés al barri, que és de mig punt amb pedres rogenques esmoladores. A banda i banda de la porta i donant tota la volta fins a tancar la façana principal, trobem les corts en el pis inferior i gairebé soterrades, mentre que en el pis superior trobarem la pallissa. A l'esquerra hi ha el pou

## Referències

* ↑ «Can Gras d'Avall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Tarkhan (títol)

Tarkhan fou un títol d'alt rang a l'Àsia central. va entrar a l'àrab del sogdià trgh'n o del persa mitjà trkh'n, en turc tarkan, plural mongol tarkat. El van utilitzar primer els juanjuan i després els turcs. Fou emprat també pels heftalites. Als estats turcs pre-islàmics era un rang que seguia al de xa i al de tegin (príncep), del clan reial. Al temps dels mongols els tarkans eren els exemptats del servei militar. En mongol modern es va dir darkhan als artesans i als exempts d'impostos o a una regió exclosa de persones per raó de ser sagrada. Els darkhad, una tribu mongola, estaven encarregats del culte a la tomba de Genguis Kan.
Pels tarkhan de Sind, vegeu Dinastia Arghun.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 326
# Hybla Valley

Hybla Valley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 16.721 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hybla Valley tenia 16.721 habitants, 6.362 habitatges, i 4.211 famílies. La densitat de població era de 2.116,7 habitants per km².
Dels 6.362 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.087 $ i la renda mediana per família de 57.984 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.669 $ mentre que les dones 32.103 $. La renda per capita de la població era de 24.745 $. Entorn del 12,1% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hybla Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hybla Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Barraca del camí del Mas Roig III

La Barraca del camí del Mas Roig III és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca de planta rectangular orientada al sud. La cornisa horitzontal està rematada amb pedres al rastell. Coberta de pedruscall i caramull. El seu portal està acabat amb un arc dovellat. A la part posterior dreta hi ha un paravents amb una lleixa i al seu darrere hi ha un cocó, i al costat, una escaleta per accedir a la coberta. A l'esquerra hi ha un altre paravents amb una menjadora.
La cambra interior és coberta amb una falsa cúpula i tapada amb una llosa. La seva alçada màxima és de 2'92m. Aquesta cambra és també de planta rectangular i mesura 2'33m de fondària i 3'25m d'amplada.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí del Mas Roig III». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Fußballclub Rot-Weiß Erfurt

El Fußballclub Rot-Weiß Erfurt és un club de futbol alemany de la ciutat d'Erfurt a l'estat de Turíngia.

## Història

El club té les seves arrels en un club de criquet fundat el 1895, que més tard, en ampliar les seves seccions esdevingué Sport Club Erfurt. Fou membre fundador de la Federació Alemanya de Futbol l'any 1900 i el 1904 ingressà a la Verband Mitteldeutscher Ballspielvereine (Lliga de Futbol d'Alemanya Central). Guanyà el campionat la temporada 1908-09 i arribà a les semifinals del campionat alemany. A partir de 1933 jugà a la Gauliga Mitte. Després de la II Guerra Mundial tots els organismes alemanys foren dissolts.
El 1946 nasqué el SG Erfurt West. L'any 1948 arribà a la final del campionat de Turíngia i l'any següent s'hi proclamà campió. Esdevingué Fortuna Efurt el 1949, KWU Erfurt el 1950 i BSG Turbine Erfurt el 1951. Els anys 1954 i 1955 s'adjudicà consecutivament la lliga de la RDA. Les dècades següents pujà i baixà entre Primera i Segona divisió. El 1965 es convertí en SC Turbine Erfurt i un any més tard es fusionà amb BSG Optima Erfurt esdevenint FC Rot-Weiß Erfurt. El 1980 arribà a la final de la Copa de la RDA perdent amb el FC Carl Zeiss Jena (3-1).

## Palmarès

* Lliga de la RDA de futbol: 2
** 1953-54, 1954-55
* Verband Mitteldeutscher Ballspiel-Vereine: 1
** ' 1908-09
* Campionat Thüringer Gau: 12
** 1902-03, 1903-04, 1904-05, 1905-06, 1906-07, 1907-08, 1908-09, 1909-10, 1911-12, 1916-17, 1918-19, 1919-20
* Campionat Thüringer Gau Nord: 9
** 1910-11, 1911-12, 1913-14, 1916-17, 1917-18, 1923-24, 1926-27, 1931-32, 1932-33
* Campionat de Turíngia: 1
** 1948-49
* Copa de Turíngia: 8
** 1993-94, 1997-98, 1999-2000, 2000-01, 2001-02, 2002-03, 2004-05, 2007-08

## Entrenadors

| 1964-1966: Helmut Nordhaus 1966-1970: Martin Schwendler 1970-1971: Gerhard Bäßler 1971-1973: Siegfried Vollrath 1973-1978: Gerhard Bäßler 1978-1982: Manfred Pfeifer 1982-1984: Siegmar Menz 1984-1987: Hans Meyer 1987-1988: Manfred Pfeifer 1988-1989: Wilfried Gröbner 1990-1991: Lothar Kurbjuweit 1991-1991: Rüdiger Schnuphase 1991-1992: Josip Kuže 1992-1995: Klaus Goldbach 1995-1995: Horst Kiesewetter | 1995-1997: Frank Engel 1997-1997: Hans-Günter Schröder 1997-1997: Rudi Gores 1997-2000: Jürgen Raab 2000-2000: Frank Engel 2000-2001: Hans-Ulrich Thomale 2001-2002: Jens Große 2002-2003: Michael Feichtenbeiner 2003-2003: Alois Schwartz 2003-2005: René Müller 2005-2005: Ján Kocian 2005-2008: Pavel Dotchev 2008-2008: Heiko Nowak 2008-2009: Karsten Baumann 2009: Henri Fuchs | 2009-2010: Rainer Hörgl 2010: Henri Fuchs 2010-2012: Stefan Emmerling 2012-: Alois Schwartz |

## Referències

* ↑ Das deutsche Fußball-Archiv (alemany) Historical German domestic league tables
* ↑ Rot-Weiß Erfurt at Fussball.de (alemany) Tables and results of all German football leagues
* ↑ Equip reserva

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Perfil a abseits-soccer.com Arxivat 2005-12-24 a Wayback Machine.
# Heró

* No s'ha de confondre amb Hero.
Heró és el nom dels següents personatges:
* Heró d'Atenes, retòric grec posterior al s.IV aC.
* Heró d'Efes, escriptor grec.
* Heró d'Alexandria (c. 10 - c. 70), inventor i escriptor grec que va florir a Alexandria.
* Heró (mestre de Procle) (s. V), escriptor grec.
* Heró de Bizanci o el Jove, geòmetra grec.
* Heró (escriptor romà d'Orient) (s. X), escriptor romà d'Orient.
# Casta sacerdotal

El terme "casta sacerdotal" sol referir-se a un grup social estrictament dedicat al servei religiós i la pràctica espiritual, que en molts casos posseïen gran influència i poder, sent grups relativament tancats. Casos molt famosos d'aquestes castes religioses són els brahmans de l'Índia, la tribu de Leví en el judaisme, els druides celtes i els mags zoroastrians a Pèrsia.
Si bé gairebé totes les cultures i societats tenien sacerdots o xamans animistes, els grups sacerdotals tenien funcions estructurades i en molts casos (com el de la Roma pagana i els pobles germànics) estaven supeditats als poders polítics i les monarquies sense representar necessàriament un poder polític per se.

## Referències

* ↑ «Brahmanes».
* ↑ «Los Hijos De Israel». Arxivat de l'original el 2013-10-25. [Consulta: 28 desembre 2014].
* ↑ https://web.archive.org/web/20040307014638/http://personal.telefonica.terra.es/web/fillosdebreoga/druidas.html
# Can Grau (Lloret de Mar)

* Aquest article tracta sobre Can Grau de Lloret de mar. Vegeu-ne altres significats a « Can Grau (desambiguació)».
Can Grau és un edifici del municipi de Lloret de Mar (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici entre mitgeres de tres plantes i coberta de doble vessant a façana. Aquesta és arrebossada i decorada amb esgrafiats recentment restaurats. La casa, de tres crugies ocupa diversos números del carrer Sant Romà i és possible que la casa que limita amb ella a llevant fos originalment part d'aquesta. També dona al carrer de l'Hospital Vell.

## Descripció

Els marcs de les obertures són emmarcats de pedra i decorats amb uns solcs que segueixen unes ondulacions originals al voltant dels blocs de pedra. Les finestres són emmarcades de granit i tenen els ampits treballats.
Pel que fa als esgrafiats de la façana, són de color rosat i vermellós. Estan situats en tres franges verticals entre les crugies i les finestres al llarg de tota la façana. Les decoracions són de motius vegetals i geomètrics. També estan localitzats al voltant de les finestres i en un fris que separa la planta baixa del primer pis i en medallons amb garlandes sobre i sota d'algunes obertures. Aquests medallons estan centrats en les inicials R. G. i C. G., referents a la família Grau. A la franja vertical central hi ha un rellotge de sol esgrafiat que conté la data de 1999 i la llegenda de "El Temps és Or".
El ràfec està format per set fileres de rajola (plana i en forma de dent de diamant) i una de teula. Els elements més interessants de la casa, a part de l'estructura, són els esgrafiats de la façana, els emmarcaments de les finestres, datades del segle xviii i els ràfecs de la cornisa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Grau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2014].
# Temple de Júpiter

«Temple de Júpiter» té aquests significats:
* Temple de Júpiter (Damasc), edificació construïda entre els governs d'August i Constanci II a la ciutat de Damasc (Síria)
* Temple de Júpiter Capitolí o de Júpiter Optimus Maximus, temple dedicat a la tríada capitolina: Júpiter, Juno i Minerva
* Temple de Júpiter Stator (s. VIII aC), temple de l'antiga Roma, situat a l'àrea del Fòrum Romà
* Temple de Júpiter (Baalbek), temple de l'antiga Heliòpolis de Síria
# Hybe

Hybe és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1239.

## Galeriya

* Sentro Quo vadis
* Balay sa D. Chrobák
* Balay sa Albert Škarvan
* Balay sa Albert Škarvan
* Església
* Església

### Plaques de memòria

* Albert Škarvan
* Albert Škarvan
* Ján Bakoss
* Ján Šimkovic
* Ľudevít Orphanides
# Montón

Montón és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.
# Barraca del camí del Corral del Fortuny XXII

La Barraca del camí del Corral del Fortuny XXII és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una gran construcció de planta rectangular, cornisa horitzontal rematada amb pedres col·locades al rastell, coberta de pedruscall i de parets reculades sense massa definició. El portal està capçat amb una grossa llinda i orientat al NNE. A la dreta del portal arrenca un llarg mur que acaba en angle i que forma un cert tancat.
La seva planta interior és també rectangular i mesura 1'70m de fondària i 3'83m d'amplada. Està coberta amb una falsa cúpula coberta amb lloses, amb una alçada màxima de 3m. Com a elements funcionals hi ha una menjadora, una fornícula i dos cocons.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí del Corral del Fortuny XXII». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Gallet de roca

Els gallets de roca són dues espècies d'aus d'Amèrica del Sud que formen el gènere Rupicola, a la família dels cotíngids (Cotingidae), dins l'ordre dels passeriformes.

## Morfologia

* Fan una llargària aproximada de 27 cm.
* Fort dimorfisme sexual, essent els mascles uns ocells tremendament vistosos, amb una forta coloració taronja o vermella i una gran cresta de plomes. Les femelles tenen colors molt més modests i crestes més petites.

## Alimentació

Bàsicament s'alimenten de fruites, però també formen part de la dieta els insectes.

## Hàbitat i distribució

Viuen en les selves humides tropicals i subtropicals, prop de serralades. No freqüenten la part superior dels arbres i viuen prop del terra. Habiten el nord d'Amèrica del Sud. Excepte durant l'època d'aparellament, aquests ocells són animals cautelosos i difícils de veure a la copa de la selva tropical. S'alimenten principalment de fruites i baies i poden ser agents importants de la dispersió per a les llavors de la selva tropical.

## Reproducció

Com altres cotíngids tenen una conducta de festeig molt elaborada. Les femelles fan el niu en petites coves als penya-segats, on ponen 1 – 2 ous de color verdós. Crien en petites colònies i els mascles no participen gens de la cria.

## Taxonomia

El gènere Rupicola va ser introduït pel zoòleg francès Mathurin Jacques Brisson l'any 1760 amb el Gallet de roca de la Guaiana (Rupicola rupicola) com a espècie tipus. El nom del gènere Rupicola és neollatí per "habitant del penya-segat" i combina el llatí rupes, rupis "rock" i -cola "dweller.
Hi ha dues espècies de gallets de roca:
* Rupicola peruvianus - gallet de roca dels Andes.
* Rupicola rupicola - gallet de roca de la Guaiana.

## Referències

* ↑ Ecology of the Cock-of-the-Rock, de Haemig PD (2012) ECOLOGY.INFO 1 recuperat el 26 de gener de 2014
* ↑ Brisson, Mathurin Jacques. Ornithologie, ou, Méthode Contenant la Division des Oiseaux en Ordres, Sections, Genres, Especes & leurs Variétés (en french, latin). Paris: Jean-Baptiste Bauche, 1760.
* ↑ Check-list of Birds of the World. 8. Cambridge, Massachusetts: Museum of Comparative Zoology, 1979, p. 306.
* ↑ Jobling, J.A. «Key to Scientific Names in Ornithology». Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, 2019. [Consulta: 5 abril 2019].
* ↑ «Cotingas, manakins, tityras, becards». World Bird List Version 9.1. International Ornithologists' Union, 2019. [Consulta: 5 abril 2019].