OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Proteïna transportadora

Una proteïna transportadora (o, simplement, transportadora; per la seva localització a la membrana, com a bomba transmembrana, i segons la funció com a proteïna transportadora d'àcids, proteïna transportadora de cations, o proteïna transportadora d'anions) és una proteïna que té la funció de moure altres materials dins d'un organisme. Les proteïnes transportadores són vitals per al creixement i la vida de tots els éssers vius. Hi ha diversos tipus de proteïnes transportadores.
Les proteïnes transportadores de membrana són proteïnes de membrana implicades en el moviment de ions, molècules petites o macromolècules, com una altra proteïna, a través d'una membrana biològica. Les proteïnes transportadores de membrana són proteïnes integrades en la membrana; a través de la qual transporten substàncies. Les proteïnes poden ajudar en el moviment de substàncies mitjançant difusió facilitada (és a dir, transport passiu) o transport actiu. Cada proteïna transportadora està dissenyada per reconèixer només una substància o un grup de substàncies molt semblants. La investigació suggereix que els canals de potassi, calci i sodi poden funcionar com a sensors d'oxigen en mamífers i plantes, i han correlacionat defectes en les proteïnes transportadores específiques amb malalties específiques.
Una proteïna transportadora vesicular és una proteïna transmembrana o associada a la membrana, que regula o facilita el moviment per vesícules dels continguts de la cèl·lula.

## Referències

* ↑ Sadava, David, et al. Life, the Science of Biology, 9th Edition. Macmillan Publishers, 2009. ISBN 1-4292-1962-9. pg 119.
* ↑ Thompson, Liz A. Passing the North Carolina End of Course Test for Biology. American Book Company, Inc. 2007. ISBN 1-59807-139-4. pg. 97.
* ↑ Kemp, Paul J.; Peers, Chris «Oxygen sensing by ion channels». Essays in Biochemistry, vol. 43, 10-08-2007, pàg. 77–90. DOI: 10.1042/bse0430077.
* ↑ Huang, Xin; Shabala, Lana; Zhang, Xuechen; Zhou, Meixue; Voesenek, Laurentius A C J; Hartman, Sjon; Yu, Min; Shabala, Sergey «Cation transporters in cell fate determination and plant adaptive responses to a low-oxygen environment». Journal of Experimental Botany, vol. 73, 3, 27-01-2022, pàg. 636–645. DOI: 10.1093/jxb/erab480.
* ↑ Sadava, David, Et al. Life, the Science of Biology, 9th Edition. Macmillan Publishers, 2009. ISBN 1-4292-1962-9. pg 119.
* ↑ «Proteïna transportadora» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Primer ministre de Timor Oriental

El primer ministre és el cap de govern de Timor Oriental. El Primer ministre supervisa les activitats del govern i presideix el Consell de Ministres.
Aquesta llista només compren los primers ministres des de 2002.
| Nom | inici del govern | fi del govern | Notes |
| Mari Bim Amude Alkatiri | 20 de maig de 2002 | 26 de juny de 2006 | Dimitit a causa de malestar polític en 2006 |
| José Manuel Ramos Horta | 26 de juny de 2006 | 6 de juliol de 2006 | primer ministre interí |
| José Manuel Ramos Horta | 6 de juliol de 2006 | 19 de maig de 2007 | indicat |
| Estanislau da Silva | 19 de maig de 2007 | 8 d'agost de 2007 | |
| José Alexandre Xanana Gusmão | 8 d'agost de 2007 | actualitat | |
# Primer ministre de Tuvalu

El Primer Ministre de Tuvalu és el cap de govern de Tuvalu. D'acord amb la constitució de Tuvalu, el Primer Ministre ha de ser sempre un membre del Parlament, i és triat pel Parlament en una votació secreta. Perquè no hi ha partits polítics de Tuvalu, als membres del Parlament poden ser nominats per al paper. El Governador General de Tuvalu és responsable de dur a terme l'elecció, i per proclamar-ne el guanyador.
L'oficina del Primer Ministre es va crear quan Tuvalu va obtenir la independència en 1978, encara que el lloc és de vegades considerat com una continuació de l'anterior oficina del Primer Ministre, que va ser creat en 1975. El Primer Ministre també serveix com a ministre d'Afers exteriors de Tuvalu. Si el primer ministre mor, com ha ocorregut en una ocasió, el viceprimer ministre es converteix en Primer Ministre fins que un de nou és triat pel parlament. El primer ministre pot perdre el seu càrrec per dimissió, sent derrotat en un vot de confiança, no pel Parlament, o perdre el seu escó en una elecció parlamentària. Diversos ex-primers ministres s'han convertit en els governadors generals de Tuvalu.
| | Nom | Va prendre el càrrec | Va deixar el càrrec |
| 1 | Toaripi Lauti | 1 d'octubre 1978 | 8 de setembre 1981 |
| 2 | Tomasi Puapua | 8 de setembre 1981 | 16 d'octubre 1989 |
| 3 | Bikenibeu Paeniu, 1.er període | 16 d'octubre 1989 | 10 de desembre 1993 |
| 4 | Kamuta Latasi | 10 de desembre 1993 | 24 de desembre 1996 |
| | Bikenibeu Paeniu, 2n. període | 24 de desembre 1996 | 27 d'abril 1999 |
| 5 | Ionatana Ionatana | 27 d'abril 1999 | 8 de desembre 2000 |
| | Lagitupu Tuilimu (interí) | 8 de desembre 2000 | 24 de febrer 2001 |
| 6 | Faimalaga Luka | 24 de febrer 2001 | 14 de desembre 2001 |
| 7 | Koloa Talake | 14 de desembre 2001 | 2 d'agost 2002 |
| 8 | Saufatu Sopoanga | 2 d'agost 2002 | 27 d'agost 2004 |
| 9 | Maatia Toafa, 1.er període | 27 d'agost 2004 | 14 d'agost 2006 |
| 10 | Apisai Ielemia | 14 d'agost 2006 | 29 de setembre 2010 |
| | Maatia Toafa, 2n. període | 29 de setembre 2010 | 24 de desembre 2010 |
| 11 | Willy Telavi | 24 de desembre 2010 | 1 d'agost 2013 |
| 12 | Enele Sopoaga | 1 d'agost 2013 | Present |

## Referències

* ↑ «Tuvalu: Year In Review 2001». Britannica, 2001. [Consulta: 11 agost 2013].
* ↑ Lansford, Tom. Political Handbook of the World 2015. CQ Press, 2015.
# Pritchett

Pritchett és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 137 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pritchett tenia 137 habitants, 58 habitatges, i 40 famílies. La densitat de població era de 230 habitants per km².
Dels 58 habitatges en un 36,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.750 $ i la renda mediana per família de 25.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.917 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 10.876 $. Entorn del 9,1% de les famílies i el 14,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pritchett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pritchett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Pseudolaueïta

La pseudolaueïta és un mineral de la classe dels fosfats. Fou anomenada així l'any 1956 per Hugo Strunz per la seva composició química similar a la de la laueïta. El mineral està relacionat amb el grup de la laueïta, però realment no en forma part en no ser realment un polimorf de la laueïta.

## Característiques

La pseudolaueïta és un fosfat de fórmula química Mn$^{2+}$Fe$^{3+}$₂(PO₄)₂(OH)₂·8H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pseudolaueïta pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: eucroïta, legrandita, strashimirita, arthurita, earlshannonita, ojuelaïta, whitmoreïta, cobaltarthurita, bendadaïta, kunatita, kleemanita, bermanita, coralloïta, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, strunzita, beraunita, gordonita, laueïta, mangangordonita, paravauxita, nissonita, sigloïta, stewartita, ushkovita, ferrolaueïta, kastningita, maghrebita, nordgauïta, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, gormanita, souzalita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita, nevadaïta i cloncurryita.

## Formació i jaciments

S'ha trobat en incrustacions i reemplaçaments de cristalls de stewartita en un complex pegmatític granític zonat. S'han trobat exemplars a Alemanya, Portugal i els EUA

## Referències

* ↑ «Pseudolaueite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2019].
* ↑ Strunz, H. «Pseudolaueit, ein neues Mineral» (en alemany). Die Naturwissenschaften, 43, 6, 1956, pàg. 128–128. DOI: 10.1007/BF00621563. ISSN: 0028-1042.
* ↑ «Pseudolaueite Mineral Data» (en anglès). Web Mineral. [Consulta: 27 desembre 2019].
* ↑ «Pseudoaleuite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2012-05-26. [Consulta: 27 desembre 2019].
# Psessis

Els psessis (en llatí: psessii, en grec antic: Ψήσσιοι, o Ψησσοί) eren un poble de la Sarmàcia asiàtica, situat per Claudi Ptolemeu entre el Palus Maeotis i les muntanyes Hippici, al nord del Caucas, després del poble dels siraquens. També en parlen Plini el Vell i Esteve de Bizanci.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Psessi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2021].
# Psettina brevirictis

Psettina brevirictis és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Sud-àfrica, l'Índia, Cèlebes i, possiblement també, Hong Kong i Taiwan.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Pujada a Gorla

La Pujada a Gorla (en euskera Gorlako Igoera) és una cursa ciclista amateur d'un dia que es disputa als voltants de Bergara (Euskadi). La primera edició data del 1975 i entre els seus vencedors hi ha ciclistes com Alberto Contador i Carlos Sastre.

## Palmarès

| Any | Guanyador | Segon | Tercer |
| 1975 | Alberto Fernández Blanco | | |
| 1976 | Jose Maria Legarreta | | |
| 1977 | Miguel Ángel Albeniz | | |
| 1978 | Raymond Hernando | | |
| 1979 | Jesús María Segura | | |
| 1980 | Iñaki Arrieta | | |
| 1981 | Julián Gorospe | | |
| 1982 | Pello Ruiz Cabestany | | |
| 1983 | José del Ramo | | |
| 1984 | Jesús Argintxona | | |
| 1985 | Eduardo Betanzos | | |
| 1986 | Jesús Aranbarri | | |
| 1987 | Jon Garmendia | | |
| 1988 | Luis Urizar | | |
| 1989 | Julián Barcina | | |
| 1990 | Javier Lazpiur | | |
| 1991 | Alfredo Irusta | | |
| 1992 | Íñigo Cuesta | | |
| 1993 | Julián Barcina | | |
| 1994 | Santiago Blanco | | |
| 1995 | Claus Michael Møller | | |
| 1996 | Joseba Arregi | | |
| 1997 | Carlos Sastre | | |
| 1998 | Juan Manuel Gárate | Jonathan Hall | Pedro Arreitunandia |
| 1999 | Juan Manuel Gárate | Koldo Gil | Mikel Astarloza |
| 2000 | Joaquim Rodríguez | Luke Weir | Adolfo García Quesada |
| 2001 | Alberto Contador | Jonathan González Ríos | Jon Bru |
| 2002 | Iñigo Urretxua | Antton Luengo | Joseba Albizu |
| 2003 | Jokin Ormaetxea | Iñaki Lejarreta | Antton Luengo |
| 2004 | Jorge Azanza | Ismael Esteban | David Pérez Iñiguez |
| 2005 | Alberto Fernández de la Puebla | Eladio Sánchez | Jesús Martín |
| 2006 | Beñat Intxausti | Julen Goikoetxea | Alberto García Oblanca |
| 2007 | Hector González | José Vicente Toribio | Adrián Sáez |
| 2008 | Andrey Amador | Mikel Filgueira | Eneko Echeverz |
| 2009 | Mikel Landa | Garikoitz Bravo | Alberto Morrás |
| 2010 | Jesús Herrada | Pello Bilbao | Mikel Bizkarra |
| 2011 | Omar Fraile | Aitor González Prieto | Francisco Moreno |
| 2012 | Santiago Ramírez | Antonio Pedrero | Aitor González Prieto |
| 2013 | Cristian Cañada | Arnau Solé | Julen Amézqueta |
| 2014 | Arnau Solé | Álvaro Trueba | Imanol Estévez |
| 2015 | Jonathan Lastra | Jaime Rosón | Julen Amézqueta |
| 2016 | Sergio Samitier | Fernando Barceló | José Manuel Díaz |
| 2017 | Eduardo Llacer | Álvaro Cuadros | Txomin Juaristi |
| 2018 | Torbjørn Hejman | Iván Moreno | Gabriel Silva |
| 2019 | Juan Fernando Calle | Asier Etxeberria | Carlos Ruiz Pavón |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it Arxivat 2017-04-23 a Wayback Machine.
# Pujalt (desambiguació)

«Pujalt» té aquests significats:
# Pujalt (Pardines)

Pujalt és una entitat de població del municipi de Pardines, a la comarca catalana del Ripollès. En el cens de 2007 no tenia cap habitant inscrit.

## Referències

* ↑ «Entitats que formen Pardines». municat.gencat.cat. [Consulta: 3 juliol 2011].
# Quadra del Mas Déu

La Quadra del Mas Déu és una masia inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Equidistant entre els Omells de na Gaia i Vallbona de les Monges, es troba dins el terme de Vallbona.

## Descripció

És una edificació en despoblat, de planta baixa i un pis, amb un petit hort clos per un mur de pedra seca. Dins el recinte hi ha una gran cisterna de lloses de pedra, i una galeria coberta amb dues arcades gòtiques de reduïdes proporcions, formant com una petita galeria de claustre.

## Història

La primera notícia històrica data del 18 d'octubre de 1232. El 1237, l'abadessa de Vallbona fa un assentament a les terres ermes del Mas-Déu a favor de Pere Vinader i aquest paga un terç dels fruits, a més del delme i la primícia, al monestir. Aquesta granja que pertanyia al cenobi de Vallbona, conegué un gran desenvolupament agrícola i ramader a partir de la fi del segle xiii. S'hi cultivaven cereals i vinyes, i els delmes parlen d'anyells, cabres, juntament, amb porcells i pollastres, com també de l'elaboració de la llana. A partir del 20 de desembre de 1569, Mas-Déu fou un terme separat de Llorenç i els Omells, dependent del monestir de Vallbona. Al segle passat era una cabana abandonada. Avui en tenen cura le monges de Santa Maria de Vallbona.

## Referències

* 1 2 «Quadra del mas Déu». Ajuntament dels Omells de na Gaia. [Consulta: 20 gener 2021].
* 1 2 «Quadra del Mas-Déu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].

## Enllaços externs

* Piquer, R. M. «Quadra del Mas-Déu (1)». Calaix. Generalitat de Catalunya, 25-11-2014.
# Pura Velarde

Pura Velarde (Don Benito, Extremadura, 1947) és una operària, activista i feminista catalana d'origen extremeny.

## Biografia

És coneguda per la seva implicació i lideratge clau en el teixit associatiu i veïnal de Cornellà de Llobregat i del Baix Llobregat des de la dècada de 1970. Presideix la Federació d'Associació de Veïns de Cornellà de Llobregat (FAVCO), és vicepresidenta de la Federació d'Associació de Veïns del Baix Llobregat (FAVBaix) i també fa de portaveu de la Plataforma en Defensa de la Sanitat del Baix Llobregat i de la Taula pel Referèndum del Baix Llobregat (TxRBLl; per assolir consensos per a la celebració del referèndum sobre la independència de Catalunya).
L'any 2003 va rebre el premi d'Acció Cívica Ciutat de Cornellà i el 2018 fou pregonera del Corpus de Cornellà de Llobregat.

## Referències

* 1 2 3 4 Navarro, Mireia «Entrevista Pura Velarde» (en català i castellà). Ràdio Cornellà, 23-10-2015 [Consulta: 8 gener 2019].
* 1 2 «El Corpus 2018 comença amb un pregó que defensarà la igualtat de gènere i la lluita contra la violència envers les dones». Ajuntament de Cornellà de Llobregat, 28-05-2018. Arxivat de l'original el 8 de gener 2019. [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ «La FAVBaix, portaveu de la Plataforma en Defensa de la Sanitat Pública a la comarca». Federació Comarcal d'Associacions Veïnals del Baix Llobregat, 06-10-2014. Arxivat de l'original el 9 de gener 2019. [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ Sallés, Quico «El referéndum asalta el Baix Llobregat» (en castellà). La Vanguardia, 22-03-2017 [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ «Cornellà calienta motores para la Fiesta Mayor 2018» (en castellà). Periódico, 18-05-2018 [Consulta: 8 gener 2019].
# Pura Ramón Vizcarro

Pura Ramón Vizcarro (Benicarló, Baix Maestrat, 24 d'octubre de 1946 - c. 2003) fou una activista social i política valenciana.
Va nàixer el 24 d'octubre de 1946 a Benicarló (Baix Maestrat), de família llauradora i carlista: el seu pare, Bartolomé, va fer la guerra com a voluntari requeté i la seua mare, Pura, també provenia de família carlista. De sempre li van interessar el temes socials i polítics, de manera que en els anys seixanta va formar part de moviments cristians rurals de la Diòcesi de Tortosa (JARC). Per aquestos anys va prendre contacte amb jovens carlistes de les comarques de la capital de la Plana que nodrien la línia progressista del Partit Carlista del País Valencià, participant en cursos i activitats propagandístiques. Va formar un grup al seu poble que desenvolupava activitats en el terreny polític carlista i sindical, entre finals dels seixanta i primers setanta del segle xx, anys difícils per a tots.
Per aquell temps treballava en una empresa del ram químic del seu poble. L'any 1975, a través del seu company, un socialista retornat de l'emigració, va establir contacte amb el Partit Socialista Obrer Espanyol, assumint responsabilitats organitzatives i d'implantació del Partit a les comarques dels Ports, Alt i Baix Maestrat. L'any 1984 es va traslladar a València i treballa a l'àrea de Serveis Socials de l'Administració Autonòmica. Té un fill amb el seu company que va morir el 2003.

## Referències

* 1 2 3 «Pura Ramón Vizcarro». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Pura sangre

Pura sangre és una pel·lícula de terror colombiana de 1982 dirigida i escrita per Luis Ospina i protagonitzada per Carlos Mayolo, Florina Lemaitre, Humberto Arango, Luis Alberto García i Gilberto Forero. La pel·lícula pot ser considerada una de les primeres produccions cinematogràfiques colombianes que se centren en el tema del vampirismo, contant la història d'un ancià que pateix una estranya malaltia i que requereix constantment de la sang de nens per poder sobreviure.

## Sinopsi

Roberto Hurtado, un ancià adinerat, pateix d'una estranya malaltia que només pot ser controlada mitjançant constants transfusions de sang provinent de joves i nens. Per a tal efecte el seu inescrupuloso fill ha contractat sota xantatge a tres empleats (dos xofers i una infermera embolicats en un tèrbol crim sexual) que s'encarreguen de segrestar les seves víctimes i assassinar-les per a extreure'ls la seva sang, no sense abans fer-les partícips de les seves perversions sexuals.

## Repartiment

* Carlos Mayolo…. Perfecto.
* Florina Lemaitre…. Florencia.
* Humberto Arango…. Ever
* Franky Linero…. Poncho
* Luis Alberto García.... Adolfo Hurtado
* Gilberto Forero.... Roberto Hurtado
* Patricia Bonilla
* Rita Escobar
* Álvaro Gutiérrez
* César Muñóz

## Producció

L'argument es basava en una història real real sobre el "Monstre de Mangones"; pel que sembla, Adolfo Aristizabal, un sàdic, psicòpata que va assassinar 30 nens d'entre 8 i 13 anys i un cas no resolt en el sistema judicial de Colòmbia. La majoria eren habitants del carrer o joves que caminaven a prop dels Mangones; una zona de Cali on hi havia espais no construïts i els edificis estan aïllats els uns dels altres, cosa que facilita la captura de qualsevol persona a les fosques de la nit. A això es va afegir el mite que el presumpte responsable d'aquestes morts era un home ric que patia leucèmia i l'aparició d'aquest era moribunda i cadàver. Així, per sobreviure, el presumpte home hauria contractat gent per matar joves i sobreviure de la seva sang, ja sigui amb transfusions o bevent-la.

## Recepció

Va rebre la menció especial del Jurat Internacional de la Crítica al XVI Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges. D'altra banda, Florina Lemaitre va guanyar el premi Índia Catalina a la millor actriu al Festival Internacional de Cinema de Cartagena de Indias de 1982.

## Referències

* ↑ "Pura sangre" Perfil en Proimágenes Colombia. Consultat el 15 d'abril de 2018.
* ↑ «ENTRE MANGONES Y ASESINOS EN SERIE». Arxivat de l'original el 2021-10-23. [Consulta: 14 octubre 2021].
* ↑ González, Julián. «La sangre se despierta», 31-10-2017.
* ↑ «'Pura Sangre' y el terror de Luis Ospina».
* ↑ «El Monstruo de los Mangones», 20-04-2019.
* ↑ El joven realizador francés de veinticuatro años, Luc Besson, ganador con "Le dernier combat", La Vanguardia, 9 d'octubre de 1983
* ↑ Pura sangre Arxivat 2017-03-05 a Wayback Machine. al web del FICCI

## Enllaços externs

* Pura sangre a Vimeo
# Anaxis (desambiguació)

« Anaxis» té aquests significats:
* Anaxis fou un historiador beoci del segle IV aC.
* Anaxis són una tribu ameríndia.
# Anisopogon

Anisopogon és un gènere monotípic de gespa que només inclou l'espècie única Anisopogon avenaceus. Aquesta pertany a la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins. És endèmica d'Austràlia.
És una gespa perenne que creix fins als 1,5 metres d'alçada i que l'extrem superior té espiguetes de fins a 6 centímetres de llarg. La canya amb nodes glabres. Fulles en la seva majoria basals; no auriculades. La làmina linear-lanceolada; estreta; de 2-3 mm d'ample; plana sense venació; persistent. La lígula és una membrana amb serrells (la membrana és curta a relativament llarga, amb pèls en la part posterior). Contra-lígula absent. Plantes bisexuals, amb espiguetes bisexuals; amb flors hermafrodites.

## Taxonomia

Anisopogon avenaceus va ser descrita per Robert Brown i publicada a Prodromus Florae Novae Hollandiae 176. 1810.

### Etimologia

Anisopogon: nom genèric que deriva del grec anisos = (desigual) i pogon = (barba), referint-se a la vellositat del lemma.
avenaceus: epítet llatí que significa "similar a la civada"

### Sinonímia

* Avena anisopogon Raspail
* Danthonia anisopogon Trin.
* Deyeuxia avenacea (R.br.) Spreng.

## Referències

* 1 2 3 Watson, L. and M. J. Dallwitz. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references.». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 19 agost 2009].
* ↑ Anisopogon. New South Wales Flora Online. National Herbarium, Royal Botanic Garden, Sydney.
* ↑ «Anisopogon». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 15 setembre 2014].
* ↑ Anisopogon en The Plant List

## Bibliografia

* Sharp, D. & B. K. Simon. 2002. AusGrass: Grasses of Austràlia. CD-ROM, Version 1.0. CD-ROM.
* Simon, B. K. 1990. Key Austral. Grasses 1-150.

## Enllaços externs

* Grassbase - The World Online Grass Flora
# Anisogomphus solitaris

Anisogomphus solitaris és una espècie de libèl·lula pertanyent a la família Gomphidae.

## Hàbitat

Viu als rius i aiguamolls.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Sri Lanka.

## Estat de conservació

No se n'ha vist cap exemplar viu des de fa més de 30 anys i hom tem que s'hagi extingit a causa de la destrucció dels boscos, la desaparició dels corredors forestals al llarg dels rierols i la contaminació.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Encyclopedia of Life (anglès)
* 1 2 IUCN (anglès)
* ↑ Bedjanič, M., 2004. Odonata fauna of Sri Lanka: research state and threat status. A: V. Clausnitzer & R. Jödicke (eds) Guardians of the watershed – Global status of dragonflies: critical species, threat and conservation pp: 279–294. International Journal of Odonatology 7(2).

## Bibliografia

* Lieftnick, M.A., 1971. Odonata from Ceylon. Ent. scand. Suppl. 1:188–207.
* Olson, D.M., Dinerstein, E., Abell, R., Allnutt, T., Carpenter, C., McClenachan, L., D'Amico, J., Hurley, P., Kassem, K., Strand, H., Taye, M. i Thieme, M., 2000. The Global 200: a representation approach to conserving the Earth's distinctive ecoregions. Conservation Science Program, World Wildlife Fund-US, Washington DC.

## Enllaços externs

* Dragonflies of Sri Lanka (anglès)
* BioLib (anglès)