OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barraca del camí del Corral del Fortuny XIII

La Barraca del camí del Corral del Fortuny XIII és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca de planta rectangular, protegida del vent de dalt mitjançant un paravents en el que hi ha obrada una menjadora. La cornisa està acabada amb pedres col·locades al rastell i la coberta de pedruscall està coronada per un airós caramull o cimadal. La seva façana principal mesura 2'50m d'alçada per 6'17m d'amplada. El seu portal d'arc rebaixat mesura 1'64m d'alçada per 0'93m d'amplada. Les seves mides interiors són 2'20 de fondària per 3'15m d'amplada. Té una alçada màxima de 2'63m. A la seva part posterior hi té obrada una escala per accedir a la coberta, actualment força malmesa.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca del camí del Corral del Fortuny XIII». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Bohemis de Cristiania

Els Bohemis de Cristiania va ser un moviment polític i cultural de la dècada de 1880 centrat a Cristiania, antiga denominació d'Oslo. Hans Jaeger va ser la persona clau del moviment que va comptar amb altres bohemis famosos com Christian Krohg, Oda Krohg, Jon Flatabø, Haakon Nyhuus i Nils Johan Schjander. Tot i l'origen del grup vinculat al naturalisme, ràpidament es varen orientar cap al modernisme i el neo-romanticisme. El moviment el formaven uns 20 homes i algunes dones, entre altres Arne Garborg.
El seu ideari -9 manaments- va aparèixer a la revista Impressionisme no. 8 de febrer de 1889 i ho signava Hans Jaeger. No obstant això, l'escriptor Ketil Bjørnstad, a la novel·la biogràfica Jæger - en rekonstruksjon editada per Johan Collett Michelsen i Oda i Christian Krohg, que fins i tot va escriure el text com una paròdia de Jaeger, amb qui havia tingut una disputa.
El moviment va desenvolupar idees com el feminisme, l'anarquisme i el socialisme produint una transformació social interrompuda sobtadament amb la primera guerra mundial.

## Referències

* ↑ TV3, 10-3-2016.

## Bibliografia

* Harry Hansen, Bohemene taler : tekster i utvalg, Fjørtoft, Oslo (1995) ISBN 8277800355
* Halvor Fosli, Kristianiabohemen : byen, miljøet, menneska, Samlaget, Oslo (1994) ISBN 8252141617
* TV3. «Oda Krohg, la dona que volia ser dona». Sentits, 10-03-2016. [Consulta: 11 març 2016].

## Enllaços externs

* «bohembevegelsen», Article de l'Enciclopèdia Noruega
# Bobby Lennox

Robert Lennox, MBE (Saltcoats, Ayrshire, 30 d'agost de 1943) fou un futbolista escocès de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció d'Escòcia i amb la selecció de la lliga escocesa. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Celtic durant la major part de la seva carrera.

## Referències

* ↑ «England v Scotland 1967». National Library of Scotland. [Consulta: 13 novembre 2008].
* ↑ «My part in Scotland's finest hour». Telegraph, 29-05-2007. Arxivat de l'original el 21 d’abril 2013. [Consulta: 15 novembre 2008].
* ↑ «Jinky best-ever Celtic player». BBC Sport, 09-09-2002. [Consulta: 14 novembre 2008].
# Batarà rogenc

El batarà rogenc (Frederickena fulva) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pluvial a les terres baixes fins als 500 m del sud de Colòmbia, est d'Equador, nord-est del Perú al nord del riu Amazones.

## Taxonomia

Considerat antany una subespècie del batarà ondulat (F. unduliger), avui es considera una espècie de ple dret.

## Referències

* ↑ «Batarà rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
* ↑ ML Isler, PR Isler, BM Whitney, KJ Zimmer et A Whittaker. 2009. Species limits in antbirds (Aves: Passeriformes: Thamnophilidae): an evaluation of Frederickena unduligera (Undulated Antshrike) based on vocalizations. Zootaxa 2305: 61-68.
# Batis pririt

La batis pririt (Batis pririt) és un ocell de la família dels platistèirids (Platysteiridae).

## Hàbitat i distribució

Habita estepes amb acàcies del sud-oest d'Angola, Namíbia (excepte el nord-est), Botswana (excepte en nord-est i est), i oest i centre de Sud-àfrica a l'oest i sud de la Província del Cap, sud-oest de Transvaal i oest de l'Estat Lliure d'Orange.

## Referències

* ↑ «Batis pririt». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)
# Bayport (Nova York)

Bayport és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 8.662 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bayport tenia 8.662 habitants, 3.222 habitatges, i 2.303 famílies. La densitat de població era de 901,5 habitants/km².
Dels 3.222 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 28,5% no eren unitats familiars. En el 23% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88 homes.
La renda mediana per habitatge era de 74.861 $ i la renda mediana per família de 88.701 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.421 $ mentre que les dones 40.247 $. La renda per capita de la població era de 31.638 $. Entorn del 2,6% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bayport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bayport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bolxaia Mikhàilovka

Bolxaia Mikhàilovka (en rus: Большая Михайловка) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 23 habitants.

## Referències

* ↑ Село Бобяково на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
* ↑ Расстояние от Анны до Бобякова
# Bolxaia Khrusxevka

Bolxaia Khrusxevka - Большая Хрущевка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 28 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Bolxaia Rosxa

Bolxaia Rosxa (en rus: Большая Роща) és un poble de l'óblast d'Omsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 437 habitants. Pertany al districte rural de Mariànovka.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ Топографическая карта Омской области
# Boris Ritsàrev

Boris Vladimirovitx Ritsàrev (rus: Борис Владимирович Ры́царев; Moscou, 30 de juny de 1930 - 25 de novembre de 1995) va ser un director de cinema soviètic i rus.

## Biografia

va estudiar de 1950 a 1952 a l'Escola de Teatre M. S. Xtxepkin. Va completar els seus estudis de direcció l'any 1958 sota la direcció de Serguei Iosifovitx Iutkevittxh a l'Institut Geràssimov de Cinematografia. La seva primera pel·lícula distribuïda internacionalment va ser el drama històric Iunost' naixitx otsov, estrenada el 1959. Després de Volxebnaia Lampa Alladina, Ritsàrev es va concentrar, amb l'excepció dels drames juvenils Огоньки (Ogonki, 1972) i Имя (Imja, 1988), en fer pel·lícules de cinema fantàstic.
Ritsàrev va treballar per primera vegada per a Moldova-Film (1958-1960) i breument per a Belarusfilm a mitjans de la dècada de 1960 abans de passar a Gorki Filmstudio. El seu treball com a director inclou 17 obres, quatre d'elles, així com el curtmetratge Не плачь, Алёнка (Ne splash, Aljonka, 1962) de Vitali Txetverikov. creat a partir dels seus guions.
L'any de la seva mort va rebre el títol d'Artista Honorat de la Federació Russa. Estava casat amb Tatiana Anatolievna Ritsareva (1939-2013). Va morir als 65 anys i va ser enterrat al Cementiri Miusskoye, secció 4, a Moscou.

## Filmografia

* 1958: Iunost' naixitx otsov
* 1959: Ataman Kodr
* 1967: Volxebnaia Lampa Alladina
* 1969: Vesiòloie volxebstvo
* 1975: Ivan da Maria
* 1977: Printsessa na gorosixine
* 1979: Podarok txiornogo kolduna
* 1979: Vozmi mènia s soboi
* 1981: Ledianaia vnutxka
* 1984: Utxenik lekaria
* 1986: Na slatom krilze sideli...
* 1992: (Emelia-durak)

## Referències

* 1 2 3 Biografia de Boris Ritsàrev a kino-teatr.ru (rus), abgerufen am 13. Juni 2020
* ↑ Filmdaten zu Огоньки a kino-teatr.ru (rus), abgerufen am 13. Juni 2020
* ↑ Filmdaten zu Имя a kino-teatr.ru (rus), abgerufen am 13. Juni 2020
* 1 2 Filmografie Boris Ryzarews a kino-teatr.ru (russisch), abgerufen am 13. Juni 2020
* ↑ Filmdaten zu Не плачь, Алёнка a kino-teatr.ru (rus), abgerufen am 13. Juni 2020
* ↑ Foto des Grabes auf m-necropol.ru, abgerufen am 13. Juni 2020
# Boris Premužič

Boris Premužič (Ljubljana, 26 de desembre de 1968) va ser un ciclista eslovè, que fou professional entre 2000 i 2005. Els seus majors èxits esportius foren el Campionat d'Eslovènia en ruta de 2002 i una Volta a Eslovènia.

## Palmarès

* 1993
** 1r a la Volta a Eslovènia
* 1995
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Eslovènia
* 1997
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Eslovàquia
* 2000
** Vencedor de 2 etapes del Volta a Croàcia
* 2002
** Campió d'Eslovènia en ruta

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Boviolles

Boviolles és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Boviolles era de 99 persones. Hi havia 38 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 11 parelles sense fills i 15 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Boviolles el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 66 persones, 45 eren actives i 21 eren inactives. De les 45 persones actives 38 estaven ocupades (20 homes i 18 dones) i 8 estaven aturades (2 homes i 6 dones). De les 21 persones inactives 14 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Boviolles a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Boviolles a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bornu

«Bornu» té aquests significats:
* Sultanat de Bornu, estat que va existir entre 1380 i 1893 al nord-est de Nigèria
* Emirat de Borno, emirat tradicional existent al nord-est de Nigèria des del 1893
* Estat de Borno, estat federat de Nigèria
* Regne de Kanem-Bornu
# Budapesti Közlekedési Vállalat Előre SC

El Budapesti Közlekedési Vállalat Előre Sport Club, també anomenat BKV Előre SC, és un club de futbol hongarès de la ciutat de Budapest.

## Història

El club va ser fundat l'any 1912. El seu moment més destacat fou la final de copa hongaresa a la que arribà la temporada 1933-34.
Evolució del nom:
* 1912: Budapesti Közúti Vaspálya Társaság (KVT)
* 1918: Budapesti Egyesített Városi Vasutak Tisztviselőinek Sport Egyesülete (EVVT SE)
* 1923: Budapest Székesfővárosi Közlekedési Részvénytársaság SE (SzKR SE)
* 1945: Előre Sport Club (SC)
* 1950: Előre Sportegyesület (fuzja z Teherfuvar MSE)
* 1951: Budapesti Előre SK
* 1957: Budapesti Előre Sport Club (SC)
* 1968: Budapesti Közlekedési Vállalat Előre Sport Club (BKVE SC)
* 1998: Budapesti Közlekedési Vállalat Előre Labdarúgó Kft. (BKV Előre)
* 2006: Budapesti Közlekedési Vállalat Előre Sport Club (BKV Előre SC)

## Referències

* ↑ «Hungary - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Bernardino Serrano Mori

Bernardino Serrano Mori, més conegut com a Mino (Antromero, 29 de gener de 1963) és un exfutbolista i entrenador asturià, que jugava de defensa.

## Trajectòria

Es va formar al planter de l'Sporting de Gijón, tot debutant amb el primer equip en un partit de la temporada 81/82. No seria, però, fins a la 84/85 quan es consolidaria com a titular a l'equip asturià, tot jugant 31 partits eixe any i 32 al següent.
La seua progressió va fer que el Reial Madrid el fitxara a l'estiu de 1986, però al conjunt blanc va ser suplent les dues campanyes en les quals hi va romandre, tot i que va guanyar 2 lligues i una supercopa.
La temporada 88/89 recala al Sevilla FC, on qualla una temporada acceptable, seguida d'una altra on tan sols apareix en cinc partits. El 1990 recupera la titularitat a les files del RCD Espanyol. Al club català jugaria més de 120 partits en Primera i Segona Divisió.
A la categoria d'argent va ser també titular amb el RCD Mallorca (94/95) i CD Logroñés. Amb els de La Rioja va pujar a primera divisió, però el seu retorn a la màxima categoria (96/97) es redueix a cinc partits. En total, suma 224 partits en Primera.
Posteriorment a la seua retirada, Mino ha seguit en el món del futbol dirigint a equips asturians, com el Ribadesella o el Caudal de Mieres.

## Referències

* 1 2 «Bernardino Serrano Mori | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 desembre 2021].
* 1 2 3 4 «Mino, Bernardino Serrano Mori - Futbolista». [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ «Mino se compromete a entrenar al Caudal» (en castellà), 20-05-2008. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Briquenay

Briquenay és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 127 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Briquenay era de 127 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 68 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 11 estaven desocupats. 63 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 47 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 33 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 24 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Briquenay el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 16 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 47 eren actives i 25 eren inactives. De les 47 persones actives 38 estaven ocupades (26 homes i 12 dones) i 9 estaven aturades (3 homes i 6 dones). De les 25 persones inactives 5 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 14 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Briquenay hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 444 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Briquenay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Briquenay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Brisa

«Brisa» té aquests significats:
* Subproducte alimentari sòlid
** Brisa de raïm,
** Brisa de malt, les restes del malt després de la maceració de cervesa o aiguardents
** Pinyolada, brisa d'olives
* Brisa marina
# Butòrides

Butòrides (grec antic: Βουτώριδες, llatí: Butorides) fou un escriptor grec que escrigué sobre les piràmides d'Egipte. Segons l'ordre en què apareix a la Naturalis Historia de Plini el Vell hauria viscut després d'Alexandre Polihistor i abans que Apió Plistonices, és a dir, al segle i aC o una mica abans.

## Referències

* ↑ Butorides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 519-520
# Ca l'Adroer

«Ca l'Adroer» té aquests significats:
* Ca l'Adroer (Vilobí d'Onyar), construcció al municipi de Vilobí d'Onyar (la Selva)
* Ca l'Adroer de Viladasens, edifici a Viladasens (Gironès)
# Ca l'Adela Solà

Ca l'Adela Solà és una casa de Tàrrega (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, fent xamfrà amb els carrers Segle XX i Sant Roc de Tàrrega. Està estructurat per diferents plantes unifamiliars, la planta baixa, la primera planta i unes golfes de considerables dimensions. Els murs són a base d'un arrebossat pintat de blanc que deixa ressaltar els emmarcaments de pedra que envolten les diferents obertures i cada una de les cantonades de l'edifici.
La planta baixa presenta quatre obertures a cada façana, dues finestres a banda i banda i dues portes al centre. La part inferior de la façana és resseguida per un fris de pedra sobresortint que es trenca quan es troba a una d'aquestes obertures. Totes són allindades i emmarcades amb pedra. A les dues portes de la façana sud s'observen dues llindes amb la presència d'un petit símbol a la part central d'aquestes.
Tota la planta baixa està en un procés de deterioració destacable, l'arrebossat està molt malmès a causa de la humitat i a més de la presència de pintades ("graffities") a gairebé totes les finestres. La planta baixa se separa de la primera mitjançant una cornisa de pedra que ressegueix tota l'amplada d'ambdues façanes. A la primera planta totes les obertures estan disposades en el mateix eix. N'hi ha quatre dues de les façanes.
A la façana sud hi ha quatre finestres idèntiques però amb una diferència entre si, la de l'extrem és en balconada, les dues centrals aporten una barana de ferro forjat i la de l'altre extrem també aporta un balcó el qual es comunica amb l'altra finestra de la façana oposada. En canvi, a la façana oest, hi ha en un extrem una finestra amb balconada, les dues centrals estan tapiades i la restant és la que comparteix balcó.
Per tant, l'edifici està dotat de tres magnífiques balconades de ferro forjat, on la central ressegueix la cantonada de l'edifici. Totes les obertures d'aquesta planta estan coronades per un trencaaigües motllurat que li dona un toc ornamental a l'habitatge. Les golfes s'obren a la façana mitjançant vuit obertures, quatre a cada façana, totes elles rectangulars i molt simplistes. La coberta és a una sola vessant amb teula àrab.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ca l'Adela Solà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].