OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temporada 2010-2011 del Valencia Basket Club

La temporada 2010-2011 el València Basket, patrocinat per Power Electronics, finalitzà tercer a la fase regular de la lliga ACB.

## Play-off pel títol de lliga

En els Play-off pel títol, quedà eliminat en quarts de final, en perdre 0-2 contra el Club Basket Bilbao Berri.
| 3 | Power Electronics València | 0 | 2 | Bizkaia Bilbao Basket | 6 |
| Equip Local | Resultat | Equip Visitant |
| Power Electronics València | 72-79 | Bizkaia Bilbao Basket |
| Bizkaia Bilbao Basket | 79-75 | Power Electronics València |

## Plantilla

València Bàsket Club 2010-2011 :
| Núm. | Jugador | Posició | Nacionalitat | Alçada (m) |
| 00 | Omar Cook | Base | Estats Units | 1,86 |
| 6 | Jeremy Richardson | Aler | Estats Units | 2,01 |
| 9 | Víctor Claver | Aler | País Valencià | 2,06 |
| 10 | Josep Simeón | Base | País Valencià | 1,88 |
| 12 | Serhiy Lisxuk | Pivot | Ucraïna | 2,12 |
| 17 | Rafa Martínez | Escorta | Catalunya | 1,91 |
| 20 | Dusko Savanovic | Aler pivot | Sèrbia | 2,04 |
| 20 | Florent Piétrus | Aler pivot | França | 2,03 |
| 22 | Nando de Colo | Base | França | 1,98 |
| 23 | Marc Fernàndez | Aler | Catalunya | 2,03 |
| 51 | Robertas Javtokas | Pivot | Lituània | 2,11 |
| 5 | James Augustine | Aler pivot | Estats Units | 2,08 |

## Referències

* ↑ El Power Electronics, tercero tras vencer al Manresa Los valencianos encaran con buenas sensaciones los cuartos del play-off ante el Bizkaia - notícia a La Vanguardia del 15 de maig de 2011 (castellà)
* ↑ Bizkaia Bilbao Basket consuma su gesta más hermosa ante un Power Electronics que echa por la borda la gran labor de toda la temporada notícia a Solobasket del 22 de maig de 2011 (castellà)
# Teognis (escriptor)

Teognis (en llatí Theognis, en grec antic Θέογνις) fou un escriptor grec.
Va ser l'autor d'una obra titulada περὶ τῶν ἐν ᾽Ρόδῳ θυσιῶν ("Perí tón én Rodo zysion" Sobre els sacrificis que feien els rodis) de la qual Ateneu de Naucratis en menciona el segon llibre (Deipnosophistae, 8. 360b.) Vossius l'inclou a la seva Historia Graeca.

## Referències

* ↑ 3.Theognis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1078
# Surprise

* Per a altres significats, vegeu «Surprise (Nebraska)».
Surprise és una ciutat al Comtat de Maricopa a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2008 tenia 92.897 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Surprise tenia 30.848 habitants, 12.484 habitatges, i 9.725 famílies La densitat de població era de 171,4 habitants/km².
Dels 12.484 habitatges en un 21,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,5% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 22,1% no eren unitats familiars. En el 17,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 25,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.156 $ i la renda mediana per família de 47.899 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.079 $ mentre que les dones 26.347$. La renda per capita de la població era de 21.451 $. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 8,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Surprise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Surprise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Síndrome de Coffin-Lowry

La síndrome de Coffin-Lowry (SCL) és un trastorn genètic dominant lligat al cromosoma X i que causa problemes mentals greus de vegades associats amb anomalies del creixement, anomalies cardíaques, cifoescoliosi, així com anomalies auditives i visuals.

## Presentació

Els símptomes de la malaltia són més greus en els homes, que generalment es diagnostiquen a la primera infància. Els nens amb l'SCL presenten discapacitats cognitives de diversa gravetat. Les característiques neuromusculars addicionals inclouen l'apnea del son, l'espasticitat muscular, la pèrdua progressiva de la força i el to muscular que condueix a la paraplegia o la paràlisi parcial. Les persones afectades tenen un risc elevat d'ictus. Alguns pacients experimenten atacs de caiguda induïts per estímuls (ACIE, episodis paralítics temporals sense pèrdua de consciència), desencadenats per estímuls ambientals impredictibles (tacte, olors, sons, etc.). Els episodis d'ACIE es fan més freqüents a mesura que avança la malaltia i es tornen freqüents al voltant de l'adolescència en els homes. Les característiques físiques clíniques addicionals inclouen mans petites i suaus amb dits afilats. Una estructura facial diferent, com ara un nas aplanat, ulls àmpliament separats i inclinats cap avall, un front prominent i una boca ampla amb llavis grans es descriuen com a trets facials coincidents en pacients amb aquest trastorn. Algunes persones pateixen pèrdua auditiva. Altres mostren cifoescoliosi (incurvació multidireccional de la columna vertebral) que pot provocar dificultats per respirar i/o hipertensió pulmonar. Poden sorgir complicacions cardiorespiratòries, per la qual cosa es recomana que els pacients amb l'SCL se sotmetin a un seguiment regular de les irregularitats de la columna. Els exàmens físics, les TC i les radiografies són mètodes estàndard d'avaluació.

## Causes

La síndrome és causada per mutacions en el gen RPS6KA3. Aquest gen es troba al braç curt del cromosoma X (Xp22.2).

## Referències

* ↑ «Identification of novel mutations in the RSK2 gene (RPS6KA3) in patients with Coffin–Lowry syndrome». Clin. Genet., 70, 2, 01-08-2006, pàg. 161–6. DOI: 10.1111/j.1399-0004.2006.00660.x. PMID: 16879200.
# T'estimo si he begut (musical)

T'estimo si he begut és una obra de teatre musical amb textos d'Empar Moliner i música d'Andreu Gallén, basada en l'obra homònima de la mateixa Empar Moliner.
L'obra fa un retrat còmic i amarg de la vida moderna al voltant de temes com les relacions de parella, el feminisme o els somnis d'autorrealització incomplerts, a través de 9 escenes:
* Les bingueres
* Somni
* Els beneficis de la lactància
* Dona i ciutat
* El tema de l'article
* La veu humana
* Bullying
* La invenció de l'aspirina
* Flora Camí
Es va estrenar el 25 de setembre de 2020 al teatre La Sala, de Rubí en una producció de Dagoll Dagom, La Brutal i T de Teatre, sota la direcció de David Selvas. Després d'una gira per diverses poblacions va iniciar temporada el 9 d'octubre de 2021 al Teatre Poliorama de Barcelona
El repartiment ha estat el següent:
* Mamen Duch
* Marta Pérez
* Carme Pla
* Àgata Roca / Rosa Gàmiz (en alternança)
* David Bagés / Marc Rodríguez
* Mercè Martínez
* Ernest Villegas / David Selvas

## Referències

* ↑ «T'estimo si he begut». Arxivat de l'original el 2022-01-23. [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ «"t'estimo si he begut" obre la nova temporada del Teatre Municipal La Sala». [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ «Dagoll Dagom - T’estimo si he begut, de gira per Catalunya!». [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ «“Encara m’eixtimeix, xi he begut?”». [Consulta: 23 gener 2022].
# Temporada 1892-1893 del Liceu

Durant la temporada 1892-1893, a la primavera de 1893, actuava al Liceu la lleugera portuguesa Regina Pacini en una obra obligada per a aquest tipus de veus, La sonnambula de Bellini. La temporada s'acabava el 30 d'abril amb Aida i el teatre es tancava fins al novembre següent.
| Temporada 1892-1893 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| Lohengrin | Richard Wagner | Leopoldo Mugnone | | Teresa Arkel, Maria Paolicchi Mugnone, Fernando Valero, Pietro Ughetto, Luis Visconti | | 5 de novembre |
| Mignon | Ambroise Thomas | | | Ernestina Bendazzi Garulli, Olimpia Boronat, Margarida Julia, Ernesto Colli, Luis Visconti, Aristide Fiorini | | novembre |
| Der fliegende Holländer | Richard Wagner | Leopoldo Mugnone | | Joseph David, Teresa Arkel, Ernesto Colli, Elena Boronat, Josep Massip, Ramon Blanchart | | 23, 24, 27, 29 de novembre, 2, 7, 14, 21 de desembre, 8, 18, 22 de gener, 2 de febrer |
| Los amantes de Teruel | Tomás Bretón | | | Teresa Arkel, Guerrina Fabbri, Fernando Valero | | desembre |
| Linda di Chamounix | Gaetano Donizetti | | | Olimpia Boronat, Guerrina Fabbri, Ernesto Colli, Antonio Cotogni, Josep David, Aristide Fiorini | | desembre |
| Otello | Giuseppe Verdi | | | Ernestina Bendazzi Garulli, Franco Cardinali, Ramon Blanchart | | desembre |
| Garin | Tomás Bretón | | | Rosa Othon de Salud, Guerrina Fabbri, Franco Cardinali, Pietro Ughetto, Costantino Thos | | gener |
| La sonnambula | Vincenzo Bellini | | | Regina Pacini, Giuseppe Moretti | | abril |
| Gioconda | Amilcare Ponchielli | | | Adalgisa Gabbi, Erina Borlinetto, Carolina Zawner, Giuseppe Moretti, Arturo Pessina, Camillo Fiegna | | abril |
| Aida | Giuseppe Verdi | | | Elisa Petri, Erina Borlinetto, Benedetto Lucignani, Arturo Pessina, Camillo Fiegna, Salvador Mestres, Federico Coraluppi | | 29 d'abril |

## Referències

* ↑ Tribó, Jaume. Exposició Òpera Liceu. L'activitat artística dels primers cinquanta anys del Liceu. Museu d'Història de Catalunya: Biblioteca de Catalunya, 1997-1998. ISBN 84-393-4324-8.
* ↑ Llobet, Enrique. Recepción wagneriana en Valencia: 1874-1914, 2012.
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 21 d’abril 2017. [Consulta: 20 abril 2017].
# Teresa Bustos del Castillo

María Teresa Bustos del Castillo, és una enginyera industrial i Màster MBA per l'IE, i directora de la factoria d'Airbus a Illescas (Toledo).
La seua trajectòria professional va començar com a enginyera de disseny a Técnicas Reunidas SA., el 1987 va començar a treballar a Construcciones Aeronáuticas S.A., des de 2008 ha exercit de directora del departament d'enginyeria de fabricació a Airbus Espanya, va estar uns anys a la factoria d'Airbus a Tolosa de Llenguadoc per a desenvolupar l'Airbus A350 i des de 2013 és directora de la fàbrica d'Airbus a Illescas, essent la primera dona que dirigeix una planta d'Airbus a Espanya. També és presidenta de l'associació EVA (Ellas Vuelan Alto), entitat que pretén rellançar el paper de la dona en la indústria aeronàutica.
Dona conferències en diverses universitats i centres de formació, és Mentora de dones d'alta direcció en el Programa Promociona d'ESADE des de 2016 i Presidenta de la Women network d'Airbus a Espanya. De més jove va ser àrbitre de bàsquet, jugadora de handbol a primera divisió, conductora de rali i escaladora.
Ha rebut diversos premis, en 2016 a la dona amb millor trajectòria professional al sector aeronàutic, 2017 a la millor Directiva de Castella - la Manxa, 2018 a la millor Carrera Professional de Castella - la manxa, i en 2019 va rebre el Premi Diversitat de l'EVAP (Associació d'Empresàries i Professionals de València) per la seua tasca en pro del talent femení en els càrrecs directius de la companyia aèria Airbus.

## Referències

* ↑ «María Teresa Busto». Arxivat de l'original el 2019-10-24. [Consulta: 24 octubre 2019].
* 1 2 LaInformacion. «Teresa Busto, de Airbus: “Contraté a mi jefa de producción embarazada y tuve el mejor empleado de la historia”» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2020-08-21. [Consulta: 24 octubre 2019].
* ↑ Press, Europa. «Teresa Busto, nueva directora de la planta de Airbus en Illescas», 16-01-2013. [Consulta: 24 octubre 2019].
* 1 2 «Ellas Vuelan Alto | Mª Teresa Busto Del Castillo» (en castellà). [Consulta: 24 octubre 2019].
* ↑ 20minutos. «EVAP entrega el jueves sus premios anuales a María Teresa Busto, Teresa Gisbert, Marina Belenguer y Belén Franch» (en castellà), 22-10-2019. [Consulta: 24 octubre 2019].
# The Loud House

The Loud House, també conegut com a la casa sorollosa, és una sèrie de televisió d'animació nord-americana creada per Chris Savino per a Nickelodeon. La sèrie gira al voltant de la caòtica vida quotidiana d'un noi anomenat Lincoln Loud, que és el fill mitjà i l'únic fill home d'una família nombrosa d'11 fills. Està ambientada en una ciutat fictícia del sud-est de Michigan anomenada Royal Woods, basada en la ciutat natal de Savino, Royal Oak. La sèrie es va llançar a la xarxa el 2013 com un curtmetratge de dos minuts que va entrar al programa anual de curtmetratges d'animació. Va entrar en producció l'any següent. La sèrie es basa en la pròpia infància de Savino creixent en una família nombrosa, i la seva animació està molt influenciada per tires còmiques de diaris.
La sèrie es va estrenar el 2 de maig de 2016 i s'han emès cinc temporades. El programa ha guanyat alts rànquings des del seu debut, convertint-se en la sèrie d'animació infantil més valorada a la televisió nord-americana en el seu primer mes a l'aire. La sèrie ha rebut una considerable atenció mediàtica i nominacions tant al 28è com al 29è GLAAD Media Awards per la seva inclusió del Howard i el Harold McBride, dos personatges secundaris que són una parella homosexual interracial. La seva introducció a la sèrie es va informar a les notícies com a històrica i va provocar un augment de les qualificacions. El maig de 2017, els personatges del Lincoln Loud i el Clyde McBride van aparèixer a la portada de Variety com a exemple de personatges diversos a la televisió infantil.

## Referències

* ↑ Philiana Ng. «Nickelodeon Orders Animated Short The Loud House to Series (Exclusive)» (en anglès). The Hollywood Reporter, 05-06-2014. [Consulta: 20 abril 2016].
* ↑ «Eugenio Derbez, Ken Jeong, Melissa Joan Hart Join Nickelodeon's 'The Casagrandes' As 'Loud House' Renewed». Deadline Hollywood, 07-05-2019. [Consulta: 7 maig 2019].
# Thoreau

Thoreau (navaho Dlǫ́ʼí Yázhí)) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 1.863 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Thoreau tenia 1.863 habitants, 532 habitatges, i 405 famílies. La densitat de població era de 45,2 habitants per km².
Dels 532 habitatges en un 49,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,2% hi vivien parelles casades, en un 21,2% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 19,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 40,7% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 4,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.280$ i la renda mediana per família de 29.708$. Els homes tenien una renda mediana de 29.000$ mentre que les dones 23.092$. La renda per capita de la població era de 10.516$. Aproximadament el 23,3% de les famílies i el 30,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Thoreau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Thoreau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tibor Szalay Csikos

Tibor Szalay Csikos (Gbelce, 26 de gener de 1938) fou un futbolista hongarès de la dècada de 1960.
De família hongaresa, va néixer a la ciutat de Gbelce (Txecoslovàquia), fronterera amb Hongria (Köbölkút en hongarès). Els seus primers clubs foren el Vörös Lobogó de Budapest i l'Àustria de Viena. El 1958 fixà pel Sevilla FC, on hi jugà dues temporades. Entre 1961 i 1963 fou jugador del FC Barcelona, on guanyà una Copa d'Espanya, però no gaudí de massa minuts (només dos partits de lliga disputats). Més tard fou jugador del Reial Múrcia, i la temporada 1965-66 es proclamà campió de lliga amb el Beşiktaş JK turc. Els seus darrers anys els passà als Estats Units on jugà per diversos clubs nord-americans, New York Hungaria, Philadelphia Spartans, Houston Stars, Kansas City Spurs i Washington Darts.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Copa espanyola:
** 1962-63

### Beşiktaş

* Lliga turca:
** 1965-66

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «North American Soccer League Players». nasljerseys.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Tibor Szalay Csikos a BDFutbol
# Torre de les Puces

La Torre de les Puces era una de les torres de la muralla medieval i moderna de Barcelona que estava al costat de l'actual Monument a Colom. Datada al s. XIV sembla que formaria part del segon perímetre de muralles de la ciutat que envoltaren la muralla romana de Barcelona, inoperant des del punt de vista defensiu al segle xi superada per l'establiment dels ravals fora muralla a partir dels segles X-XI (la Bòria, el Pi, Vilanova dels Arcs…). Se'n té constància gràfica, que es va trobar durant una intervenció arqueològica al peu del monument, el 1999.

## Referències

* ↑ «Torre de les Puces». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).
# Titidi Labeó

Titidi Labeó (en llatí Titidius Labeo) va ser un pintor romà, cèlebre per les pintures sobre petits panels.
Era de rang pretorià i se sap que havia estat procònsol de la Gàl·lia Narbonense. Va morir ja molt gran d'edat, una mica abans de què Plini el Vell l'inclogués a la seva Naturalis Historia. El seu nom podria ser en realitat Ateius, i no Titidius. Els manuscrits de Plini estan corruptes en aquest punt.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/705?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=LabeoSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 695. ]
# Titiriteros de Binéfar

Titiriteros de Binéfar és un grup de teatre de titelles i animació de carrer procedent de la localitat de Binèfar, a la província d'Osca. Va ser fundat per Pilar Amorós i Paco Paricio el 1978.
Els seus espectacles, adreçats tant a infants com a adults, beuen directament de fonts tradicionals, així com de la història i el folklore aragonesos. Depenent de les necessitats de cada muntatge, els seus membres han rebut les aportacions de grups musicals com La Ronda de Boltaña.
Al llarg de la seua trajectòria, la companyia ha representat les seves obres per països dels cinc continents, de vegades en llocs tan diversos com ara el Museu Guggenheim de Nova York, les faveles de São Paulo, el Festival Internacional de Cinema de Canes o algunes presons i hospitals psiquiàtrics.
A més dels seus muntatges teatrals, la companyia Titiriteros de Binéfar és responsable de la publicació de diversos llibres i discos i, des de 2005, compta amb un teatre estable al poble d'Abizanda, La Casa de los Títeres, on també hi ha un teatre a l'aire lliure i s'exhibeix una col·lecció permanent de marionetes i titelles de tot el món.
La companyia exerceix com a directora artística del Festival Imaginària de Titelles i Imatges en moviment que se celebra a Binéfar, població que ha batejat amb el seu nom el teatre municipal i que l'any 2021 va estrenar dos capgrossos amb les cares de Paco i Pilar.

## Discografia

* Juerga S.A. (1996), i la seua versió bilingüe Family Fiesta, editada a Califòrnia en col·laboració amb el grup Magical Moonshine Theatre.
* A tapar la calle (1999)
* Vamos a contar mentiras (2000)
* Animaladas (2002)
* ¡Aquí te espero! (2004)
* Carnaval (2007)
* Es un pañuelo (2009)
* Jauja (2018) Llibre-disc recopilatori dels seus quaranta anys d'activitat.

## Publicacions

* Títeres y titiriteros, el lenguaje de los títeres (2000)
* Títeres y demás parientes (2006)
* El Parchís (2007)
* Javier y las carrascas (2007)
* Libretos de algunos de sus espectáculos.
* La lagartija pilla. Tonterías y disparates a base de bien (2021)

## Referències

* ↑ «40 Aniversario de Los Titiriteros de Binefar» (en castellà), 22-03-2018. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «Paco Paricio de Los Titiriteros de Binéfar (Huesca)» (en castellà), 03-04-2020. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «Los Titiriteros de Binéfar, estrelles del segon dia del Enre9». Segre, 28-05-2022.
* ↑ «Imaginaria regresa a los orígenes con una revisión modernizada de los títeres tradicionales» (en castellà). El Periódico de Aragón, 26-04-2022. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «Binéfar dedica sus nuevos cabezudos a los Titiriteros» (en castellà). Heraldo de Aragón, 04-09-2021. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «La "memoria sonora" de Los Titiriteros de Binéfar» (en castellà). Diario del Alto Aragón, 05-01-2019. [Consulta: 9 agost 2022].
# Terrerola de Fischer

La terrerola de Fischer (Eremopterix leucopareia) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Descripció

* Mascle amb el dors i ales marró grisenc. Capell marró. Un anell negre l'envolta el cap des del front fins al clatell. Part posterior del coll marró. Galtes blanques. Barbeta negra que continua en un pitet enmig d'un pit blanc.
* El color general de la femella és marró grisenc amb ratlles longitudinals. Gola i abdomen blanquinós.

## Hàbitat i distribució

Viu a les zones àrides de l'Àfrica oriental, al nord-est d'Uganda, Kenya, Tanzània, Burundi, Ruanda, és de la República Democràtica del Congo i nord de Zàmbia i de Malawi.

## Referències

* ↑ «Terrerola de Fischer». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Territori de Colima

El territori de Colima fou un territori federal de Mèxic, administrat per la federació fins que fou admès com a estat el 1857. Colima era partit de la intendència de Guadalajara (abans la província de Nova Galícia) fins a la consumació de la independència de Mèxic el 1821. Amb la caiguda de l'efímer Primer Imperi Mexicà, les províncies començaren a redactar constitucions per formar una federació, els Estats Units Mexicans. El 20 de juny, 1823, el coronel Anastacio Brizuela, comandant de la 21 divisió de milícies del Sud, després d'haver-ho acordat amb l'ajuntament de la vila de Colima i els veïns de la població, acordà la segregació del partit de la intendència de Guadalajara. El 1824, amb la promulgació de la Constitució Federal dels Estats Units Mexicans, Colima rebé la categoria de territori federal, separant-se així formalment de la intendència de Guadalajara, la qual s'integrà a la federació com a estat amb el nom de Jalisco. Finalment, el 1857, amb la promulgació de la Segona Constitució Federal de Mèxic, Colima s'hi integrà com a "estat, lliure i sobirà".

## Referències

* Colima Arxivat 2007-05-27 a Wayback Machine.. Enciclopedia de los Municipios de México], en castellà