OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jehane Noujaim

Jehane Noujaim (àrab: چيهان نچيم, Jīhān Nujaym) (el Caire, 17 de maig de 1974) és una directora de cinema documental estatunidenca d'origen egipci. Les seves obres més conegudes són Control Room, Startup.com i Pangea Day. Fou guanyadora del TED Prize l'any 2006.

## Biografia

Jehane Noujaim és una cineasta, nascuda a Washington DC però criada a Kuwait i al Caire. De jove va començar a treballar com a fotògrafa al Caire, fins que es va mudar a Boston el 1990, on va anar a la Universitat Harvard d'on el 1992 es va graduar magna cum laude en Arts Visuals i Filosofia. El mateix any, abans de la seva graduació, Noujaim va ser premiada amb la beca Gardiner amb la qual va dirigir Mokattam, una pel·lícula àrab sobre una galleda d'escombraries recollida en un llogaret prop del Caire a Egipte. Posteriorment, Noujam va començar a treballar per a la MTV News a la divisió documental com a productor de la sèrie documental UNfiltered. Noujaim va deixar la MTV per produir i dirigir el seu primer gran documental Startup.com en associació amb Pennebaker Hegedus Films. El llargmetratge documental fou molt aclamat per la crítica i guanyador de nombrosos premis. Des de llavors, ha treballat tant a l'Orient Mitjà com als Estats Units com a directora de fotografia en diversos documentals com Born Rich de Jamie Johnson, Only the Strong Survive de Chris Hegedus i D.A. Pennebaker, i Down from the Mountain de D.A. Pennebaker, Chris Hegedus, i Nick Doob. L'any 2004, va dirigir el llargmetratge Control Room aclamada pel·lícula sobre el Comandament Central dels Estats Units i les relacions amb Al-Jazeera i altres organitzacions de notícies que cobrien la invasió de l'Iraq el 2003. El 2007, va co-dirigir (amb Sherief El Katsha) la pel·lícula Shayfeen.com que es va emetre dins el projecte WhyDemocracy. El 2008, va llançar Pangea Day.

## Pangea Day

Després de guanyar el premi TED, Jehane va proclamar el seu desig d'organitzar i dirigir una videoconferència en directe que va tenir lloc a Nova York, Rio de Janeiro, Londres, Dharamsala, el Caire, Jerusalem i Kigali. El 10 de maig de 2008 l'espectacle va ser transmès internacionalment durant més de 4 hores a través de telefonia mòbil, televisió i altres plataformes. L'argument comptava amb pel·lícules, oradors i música.

## Referències

* ↑ «Jehane Noujaim» (en anglès). IMDB. IMDb.com, Inc.. [Consulta: 10 abril 2013].
* 1 2 «Jehane Noujaim and Control Room» (en anglès). PBS Home. Public Affairs Television., 08-06-2004. [Consulta: 9 abril 2013].
* ↑ «Jehane Noujaim» (en anglès). Just Vision. Arxivat de l'original el 28 de desembre 2010. [Consulta: 9 abril 2013].
* ↑ «Jehane Noujaim» (en anglès). World Economic Forum. [Consulta: 9 abril 2013].
* ↑ «Jehane Noujaim wishes for a global day of film» (en anglès). TED Talks. TED Conferences, LLC, 01-02-2006. Arxivat de l'original el 1 d’abril 2013. [Consulta: 9 abril 2013].
* ↑ «Pangea Day (TV 2008)» (en anglès). IMDB. IMDb.com, Inc., 10-05-2008. [Consulta: 9 abril 2013].
# Pontevedra (desambiguació)

«Pontevedra» té aquests significats:
* Pontevedra, un municipi i la capital de la província del mateix nom a Galícia, Espanya.
* Província de Pontevedra, una província troba al sud-oest de Galícia, Espanya.
* Pontevedra Club de Fútbol, un club de futbol espanyol, de la ciutat de Pontevedra, a Galícia, Espanya.
* Comarca de Pontevedra, una comarca de Galícia situada a la província de Pontevedra a Galícia, Espanya.
# Port Charlotte

Port Charlotte és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 46.451 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Port Charlotte tenia 46.451 habitants, 20.453 habitatges, i 13.601 famílies. La densitat de població era de 805,3 habitants/km².
Dels 20.453 habitatges en un 20,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,7% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 21% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 30,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.193 $ i la renda mediana per família de 38.406 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.019 $ mentre que les dones 21.892 $. La renda per capita de la població era de 18.563 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Port Charlotte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Port Charlotte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Polistrat (poeta)

Polistrat (Polystratus) fou un poeta epigramàtic grec que apareix a la Garlanda de Meleagre; dos epigrames de Polistrat figuren a l'antologia grega un dels quals és sobre la destrucció de Corint el 146 aC. Va viure uns setanta o vuitanta anys abans que Meleagre i probablement poc després del 146 aC. Esteve de Bizanci esmenta a un Polistrat de Letòpolis, però no se sap si és el mateix personatge.

## Referències

* ↑ «On the Destruction of Corinth. Polystratus (c. 146 B.C.). Greece: Corinth. Henry Wadsworth Longfellow, ed. 1876-79. Poems of Places: An Anthology in 31 Volumes. Greece and Turkey in Europe: Vol. XIX». [Consulta: 2 abril 2018].
* ↑ Polystratus 2, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, William Smith
# Praomys obscurus

Praomys obscurus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic dels vessants nigerians de les muntanyes Gotel, on viu a altituds d'entre 1.600 i 2.400 msnm. Els seus hàbitats naturals són els herbassars amb falgueres, els boscos montans, les ribes dels rierols dins els boscos, els boscos de galeria i els boscos inundats estacionalment. Està amenaçat per l'expansió dels camps de conreu i la tala d'arbres. El seu nom específic, obscurus, significa 'fosc' en llatí.

## Referències

* ↑ Kennerley, R. Praomys obscurus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 25 novembre 2017.
* ↑ Entrada «Praomys» d'Animalia (en anglès).
# Praomys mutoni

Praomys mutoni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de la República Democràtica del Congo, on viu a altituds d'entre 369 i 497 msnm. El seu hàbitat natural són les parts adjacents als rius dels boscos humits. Està amenaçat per la desforestació. El seu nom específic, mutoni, significa 'ribera' o 'zona humida' en swahili.

## Referències

* ↑ Kennerley, R.; Van der Straeten, E. Praomys mutoni. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 21 novembre 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 287. ISBN 978-0801893049.
# Raset

«Raset» té aquests significats:
El topònim Raset apareix amb diversos significats als Països Catalans:
* Raset (Cervià de Ter): veïnat del terme municipal de Cervià de Ter, al Gironès
* Lo Raset (Toralla): cim de la Serra de Sant Salvador, al terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
A més, a la zona pirinenca un raset és una petita plana situada a la carena, al capdamunt d'una cinglera, com els:
* Raset del Pas Gran, a cavall entre els termes municipals d'Àger, a la Noguera i de Castell de Mur, al Pallars Jussà
* Rasets de l'Osca, a cavall entre els termes municipals d'Àger, a la Noguera i de Castell de Mur, al Pallars Jussà
* Rasets dels Teixos, a cavall entre els termes municipals d'Àger, a la Noguera i de Castell de Mur, al Pallars Jussà
# Filip de Tessalònica

Filip de Tessalònica (grec antic: Φίλιππος; llatí: Philippus) va ser un poeta epigramàtic grec del temps de l'emperador Trajà, que va compondre gran nombre d'epigrames i va compilar una de les antigues antologies gregues coneguda com l'antologia de Filip de Tessalònica (Ανθολογία) que inclou epigrames de poetes del segle i i alguns d'anteriors, com Antípater de Tessalònica, Crinàgores, Antífil, Tul·li, Filòdem de Gàdara, Parmenió, Antífanes, Automedó, Bianor, Antígon, Diodor el jove, Evenos i altres (el més antic és Filòdem del segle i aC i el més modern Automedó contemporani de Nerva).
A l'antologia grega hi ha diversos epigrames suposadament seus (uns noranta) però una part no són realment seus.

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III). Vol. III pàg. 292. PHILIPPUS OF THESALONICA (32.)
# Francis Montesinos

Francisco Montesinos Gil (Francis Montesinos) (Lliria, València, 12 de desembre del 1950) és un dissenyador de moda valencià.
Originari del valencià barri del Carme, es va iniciar en el món del disseny el 1969 i va estudiar interiorisme, disseny i moda a l'Escola d'Arts i Oficis de València.
El 1972 obrí una botiga de moda a València a partir d'un negoci familiar. Eixe mateix any comença a realitzar col·leccions de moda i a partir dels anys 80 es convertix en l'avantguarda dels dissenyadors espanyols en exportar les seues col·leccions. Es trasllada a Madrid on es troba amb la generació de creadors de la "moguda madrilenya".
La seua obra destaca per la modernitat i per la reinterpretació de les arrels espanyoles des del prisma de la moda. També ha dissenyat perfums, roba de llar i d'altres articles.

## Treballs en arts escèniques

* Vestuari per a l'estrena mundial d'El llac dels cignes pel Ballet Nacional de Cuba
* Vestuari per a la pel·lícula Matador, de Pedro Almodóvar.
* Vestuari per a l'obra teatral "Comedias Bárbaras", dirigida per Bigas Luna
* Disseny del vestuari per a "La danza de la vieja dama". Teatre Principal de Castelló.

## Reconeixements

* Aguja de Oro de la Moda (1985)
* Premi IMPIVA de la Generalitat Valenciana (1986)
* Premi de les Arts Escèniques al Millor Vestuari el 2001 pel seu treball en El llac dels Cignes
* Premi de la Crítica al millor vestuari pel treball al ballet "Gitano", d'Antonio Canales
* Medalla d'Oro al Mèrit en les Belles Arts, 2006
* Millor Col·lecció de Festa de la MFW (Miami fashion Week of the Americas), 2006

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.95. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 5 desembre 2014].

## Bibliografia

* Francis Montesinos, el por qué d'una moda española. Institut Valencià d'Art Modern

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Fonfría (Zamora)

* Per a altres significats, vegeu «Fonfría (Terol)».
Fonfría és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1282 | 1226 | 1131 | 1070 |
# Frits Went

Friedrich August Ferdinand Christian Went (18 de juny de 1863, Amsterdam — 24 de juliol de 1935, Wassenaar) va ser un botànic neerlandès, professor de botànica i director del Jardí botànic de la Universitat d'Utrecht. Va ser Fellow of the Royal Society
El seu fill va ser el botànic Frits Warmolt Went, qui l'any 1927, encara d'estudiant, treballà en les fitohormones i el paper que tenen en l'auxina i el fototropisme.

## Referències

* ↑ Briggs, G. E. «Friedrich August Ferdinand Christian Went. 1863-1935». Obituary Notices of Fellows of the Royal Society, 2, 5, 1936, pàg. 160–164. DOI: 10.1098/rsbm.1936.0013. JSTOR: 769136.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Flacey (Eure i Loir)

Flacey és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 210 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Flacey era de 210 persones. Hi havia 93 famílies, de les quals 31 eren unipersonals (27 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 23 parelles sense fills, 31 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 107 habitatges, 90 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 103 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 90 habitatges principals, 81 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien una cambra, 7 en tenien dues, 16 en tenien tres, 26 en tenien quatre i 39 en tenien cinc o més. 79 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 45 habitatges hi havia un automòbil i a 41 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 144 persones, 111 eren actives i 33 eren inactives. De les 111 persones actives 106 estaven ocupades (58 homes i 48 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 33 persones inactives 16 estaven jubilades, 11 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Flacey hi havia 91 unitats fiscals que integraven 222,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.429 €.

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola i 1 restaurant.
L'any 2000 a Flacey hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Flacey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Flacey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Floret

El floret és una arma d'estocada llarga, flexible, d'acer inoxidable, d'uns 500 grams de pes i 110 cm de longitud i de secció rectangular. El tocat es realitza únicament amb la punta. Originàriament era una espasa d'entrenament, inofensiva de full flexible, acabat amb un botó en forma de flor, que permetia simular un duel sense risc. Apareix per primer cop cap al segle xvii. Actualment s'ha transformat el seu ús en una de les tres armes que s'utilitzen en l'esport de l'esgrima.

## Vegeu també

* Espasa
* Sabre
* Estoc
# Jacobo María Espinosa de los Monteros y Quintana

Jacobo María Espinosa de los Monteros y Quintana (Algesires, 21 de desembre de 1793 - Múrcia, 29 de desembre de 1853) va ser un militar i polític espanyol, ministre de guerra durant la minoria d'edat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Militar gadità de tendència liberal, fill de Pedro Regalado Espinosa Cantabrana, primer baró del Solar de Espinosa. Es va instal·lar a Jumella, i el 1813 s'hi va casar amb Juana de Cutillas Lozano. Assolí el grau de tinent general. Durant vuit dies de desembre de 1837 va ser ministre de la Guerra. Més tard va ser Capità General de Castella la Vella i de València. Després va ser senador per València entre 1843 i 1845 i senador vitalici des d'aquesta última data. Va ser el pare de la primera dona d'Antonio Cánovas del Castillo. Entre altres condecoracions, va ser cavaller de l'Orde de Sant Jaume i va rebre la Gran Creu de Sant Ferran, de Carles III i de Sant Hermenegild i Gentilhome de Cambra de Sa Majestat.

## Referències

* ↑ Jacobo Espinosa de los Monteros a geneanet.org
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Jacobo María Espinosa de los Monteros, per Antonio Haro Camacho
# Jefunnè

Segons l'Antic Testament, Jefunnè va ser el cap dels quenazites i l'avi del primer jutge d'Israel Otniel.
Jefunnè formava part de la tribu dels quenazites, descendents d'Esaú per mitjà del seu net Quenaz. Aquest grup s'uní als hebreus durant l'Èxode pel desert i els van acompanyar molts anys fins que es van establir amb els israelites a Canaan on van acabar per assimilar-se al membres de la tribu de Judà.
En els temps de Moisès, Jefunnè tenia ja una edat avançada i havia pujat tres fills:
* Caleb, que acompanyà Moisès durant l'Èxode. Segons la Bíblia, després de la conquesta de la Terra Promesa, a Caleb li van concedir algunes ciutats dels voltants d'Hebron, al territori de la tribu de Judà. Era pare de:
** Irú
** Elà, que va ser pare de:
*** Quenaz
** Nàam
* Quenaz, que va ser pare de:
** Otniel. Otniel, el primer jutge d'Israel, escollit després de la mort de Josuè.
** Seraià, pare de:
*** Joab, el fundador de Gueharaixim.

## Referències

* ↑ Gènesi. 36:11, 15, 42
* ↑ Llibre de Josuè. 15:17
* ↑ Llibre dels Jutges. 1:13
* ↑ Primer llibre de les Cròniques. 4:13
* ↑ Llibre de Judit. 3:9
# Irene d'Hongria

Prisca d'Hongria (després va prendre el nom d'Irene o Eirene) (Esztergom, Hongria, 1088 – 13 d'agost del 1134) fou emperadriu consort de l'Imperi Romà d'Orient. És venerada com a santa per l'Església ortodoxa i hi és coneguda com a santa Irene.
Nascuda a Esztergom el 1088, la seva mare, Adelaida de Rheinfelden, morí el 1090 i el seu pare, el rei Ladislau I d'Hongria, morí el 29 de juliol del 1095. El seu pare fou succeït pel seu cosí Coloman d'Hongria, i es convertí també en tutor de l'òrfena Prisca. Per tal de millorar les relacions diplomàtiques entre Hongria i l'Imperi Romà d'Orient, el seu oncle i rei Coloman d'Hongria la casà amb l'hereu de la corona, Joan II Comnè, llavors ja governador de l'imperi amb el seu pare. El matrimoni tingué lloc el 1104. Prisca es convertí al cristianisme ortodox i fou rebatejada amb el nom d'Irene (o Eirene).
Es convertí en emperadriu consort el 15 d'agost del 1118, quan Joan II pujà al tron en solitari. Visqué lliurada a la caritat i l'atenció a necessitats i orfes, fins que morí a Constantinoble el 13 d'agost del 1134.
Filla del rei Ladislau I d'Hongria i d'Adelaida de Suàbia, es casà el 1104 amb l'emperador romà d'Orient Joan II Comnè, amb qui tingué:
* Aleix Comnè, coemperador del 1122 al 1142
* Maria Comnena, (bessona d'Aleix), casada amb Joan Roger Dalassè
* Andrònic Comnè (mort el 1142)
* Anna Comnena, casada amb Esteve Contostèfan
* Isaac Comnè (mort el 1154)
* Teodora Comnena, casada amb Manuel Anemàs
* Eudòxia Comnena, casada amb Teodor Vatatzes
* Manuel I Comnè, emperador del 1143 al 1180.

## Referències

* ↑ Necipoğlu, Nevra. Byzantine Constantinople: monuments, topography, and everyday life. Leiden; Boston: Brill Academic Publishers, 2001, p. 133. ISBN 9789004116252.
* ↑ Kalman, Bela. The world of names: a study in Hungarian onomatology. Budapest: Akad. K., 1978, p. 28. ISBN 9789630513999.

## Enllaços externs

* El seu perfil a "Medieval Lands" de Charles Cawley (anglès)
# Irene de Grècia (duquessa d'Aosta)

Irene de Grècia, duquessa d'Aosta (Atenes 1904 - Florència 1974). Duquessa d'Aosta (1939 - 1974). Princesa de Grècia i de Dinamarca amb el tractament d'altesa reial.
Fou filla del rei Constantí I de Grècia i de la princesa Sofia de Prússia, essent neta del rei Jordi I de Grècia i de la gran duquessa Olga de Rússia; i per via materna, ho era del kàiser Frederic III de Prússia i de la princesa reial Victòria del Regne Unit. Visqué una vida molt dura a conseqüència de la inestabilitat política italiana i grega.
L'any 1917 s'enfrontà al seu primer exili conseqüència de l'expulsió dels seus pares de Grècia. L'any 1923 fou compromesa en matrimoni amb el príncep Nicolau de Romania, fill del rei Ferran I de Romania, compromís que fou desfet. L'any 1927 fou compromesa amb el príncep Cristià de Schaumburg-Lippe compromís que també fou desfet, i no fou fins al 1939 que es casà a Florència amb el príncep Aimó de Savoia-Aosta, duc de Spoleto i, des de 1942 duc d'Aosta. La parella tingué un únic fill:
L'any 1941 Adolf Hitler proposà a Aimone de Savoia la corona del nou reialme de Croàcia i així de 1941 a 1943 Irene i Aimone foren reis de Croàcia des de Florència.
A mesura que la Segona Guerra Mundial arribava a les seves acaballes la princesa Irene i el seu fill foren transportats a diferents camps de concentració, primer a Pavía i després a Hirschegg a Alemanya. L'alliberament, coincidí amb la caiguda de la monarquia italiana i un breu exili a Suïssa, mentrestant el seu marit morí a l'Argentina on havia marxat després del plesbicit monàrquic.
El retorn a Itàlia es produí el 1948 enmig d'una important penúria mateiral, tot i així fou capaç de reedreçar la hisenda dels Aosta i recuperar la majoria de les propietats agrícoles que posseïa el Ducat d'Aosta.
L'any 1972 fou declarada ciutadana d'honor de la ciutat de Florència per l'ajuda que prestà durant les innundacions de la ciutat. Morí a Fiesole el 1974 i fou enterrada a la finca familiar de Il Borro a la localitat d'Arezzo; més tard, les restes foren portades a la Basílica de Superga (Torí).

## Referències

* 1 2 3 4 Mateos Sáinz de Medrano, Ricardo. La familia de la reina Sofía : la dinastía griega, la Casa de Hannover y los reales primos de Europa (en castellà). 1. ed. Madrid: La Esfera de los Libros, 2004. ISBN 84-9734-195-3.
* ↑ Van der Kiste, John. Kings of the Hellenes : the Greek kings, 1863-1974 (en anglès). Stroud, Gloucestershire: Sutton, 1999. ISBN 0-7509-2147-1.
* 1 2 3 4 Hanson, Edward W. The wandering princess : Princess Hélène of France, Duchess of Aosta (1871-1951) (en anglès), 2017, p. 327. ISBN 978-1-78155-592-7.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». [Consulta: 18 desembre 2022].
# Jerome Damon

Jerome Damon (nascut el 4 d'abril del 1972 a Ciutat del Cap), és un àrbitre de futbol Sud-africà. Coulibaly és àrbitre internacional FIFA des del 2000. Fins ara ha dirigit partits en grans esdeveniments com la Copa Àfrica 2008 o la Copa del Món 2006. El febrer del 2010 va ser assignat per arbitrar al Mundial 2010.