OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sartak Khan

Sartak Khan (o Sartaq Khan o Sertaq Khan) fou kan de l'ulus de Jotxi (conegut más tard com Horda d'Or) i de l'Horda Blanca, fill i successor de Batu Khan. Hauria estat nomenat vers 1255 i hauria mort el 1256.
Ja en vida del seu pare, als darrers anys, aquest li havia confiat en part el govern; tenia el comandament dels mongols acampats entre el Don i el Volga mentre el pare vivia al Volga. Era cristià nestorià i això es va saber a Occident, però això és discutit per Rubruquis que pensa que era només era façana. Batu tenia 16 esposes, sent la principal Borakchin, probablement la mare dels quatre fills Sartak, Tutukan, Andewan i Ulaghji; com que Batu tenia germans, segons les lleis successòries mongoles cap dels fills tenia dret al tron, que passava al germà gran del difunt que sembla que era Berke Khan. Tot i així Sartak fou nomenat hereu. Mongke, el gran kan, va convocar un kuriltay el 1255 a celebrar l'any següent en un lloc anomenat Orbolguetu, al que va assistir Sartak i estava en camí quan va rebre notícia de la mort del seu pare; és probable que Mongke nomenés a Sartak com a successor. A la tornada hauria mort enverinat per alguns parents (probablement Berke Khan i Berekjar Khan, quart i novè fills de Jotxi).
Segons Rashid al-Din, al saber-se la mort de Sartak, Mengku va designar successor a Ulaghji o Ulatchi, que era germà de Sartak amb la mare Borakchin com a regent. És possible que això sigui un error i que Rashid al-Din hagués confós Ulaghji amb un personatge del mateix nom que Berke Khan va nomenar com a delegat a Rússia.

## Genealogia

| Yesugei Baghatur | Yesugei Baghatur | Yesugei Baghatur | Yesugei Baghatur |
| Genguis Kan | Genguis Kan | Genguis Kan | Genguis Kan | | | |
| Ho'elun | Ho'elun | Ho'elun | Ho'elun |
| Jotxi | Jotxi | Jotxi | Jotxi | | | |
| | | | Dei Sechen | Dei Sechen | Dei Sechen | Dei Sechen |
| Börte Ujin | Börte Ujin | Börte Ujin | Börte Ujin | | | |
| Batu Khan | Batu Khan | Batu Khan | Batu Khan | | | |
| | | | | | | | Oki Fajin Khatun Qonqirat | Oki Fajin Khatun Qonqirat | Oki Fajin Khatun Qonqirat | Oki Fajin Khatun Qonqirat | | | |
| | | | | | | | | | | Sartaq Khan | Sartaq Khan | Sartaq Khan | Sartaq Khan | | |
| | | | | | | | | | | | | | | Boraqcin dels tàtars Alchi | Boraqcin dels tàtars Alchi | Boraqcin dels tàtars Alchi | Boraqcin dels tàtars Alchi |
Sartak Khan Casa de Borjigin (Боржигин) (1206–1634) Mort: 1256 :
| Precedit per: Batu Khan | khan de l'Ulus de Jotxi 1255–1256 | Succeït per: Ulaghji |
| Precedit per: Batu Khan | Khan de l'Horda Blanca 1255–1256 | Succeït per: Ulaghji |

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.

## Enllaços externs

* Michael Marcotte: Marcotte Genealogy - Khan genealogy chart (Sartak és anomenat kan de l'Horda Blava seguint la identificació alternativa dels colors de les Hordes Arxivat 2006-12-07 a Wayback Machine.
# Primera B Nacional

La Primera B Nacional (anteriorment anomenat Torneo Nacional B, informalment també B Nacional o Nacional B o simplement B) és el campionat de segona divisió organitzat per l'Associació del Futbol Argentí, disputat per clubs tant directa com indirectament afiliats a aquesta associació.
Va ser creat el 1986 amb el propòsit d'integrar a l'estructura del futbol argentí als clubs no afiliats, que fins aquell moment només havien participat en els tornejos nacionals de Primera Divisió. Hi van confluir equips provinents de la Primera "B" (fins a aquest moment la segona divisió) i de lligues de l'interior.
Jeràrquicament, es troba per sobre de la Primera "B" i del Torneig Argentí A, que actuen com a tercera divisió per als equips afiliats de manera directa i indirecte, respectivament.

## Enllaços externs

* Associació del Futbol Argentí (castellà)
* Estadístiques històriques de la Primera B Nacional (castellà)
# Callionymus zythros

Callionymus zythros és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ford 1955

El Ford 1955 és un model d'automòbil que va ser fabricat per la Ford Motor Company als Estats Units l'any 1955.

## Història

La competència amb la marca Chevrolet no tenia fi i calia canviar de models per guanyar mercat, és per això que després del Ford 1952, va ser necessari redissenyar les línies de les actuacions en fabricació i introduir millora en els motors. El motor V8 va sortir amb una potència de 144 Hp. L'altre canvi amb el model anterior de Ford va ser el canvi de denominació, deixant de cridar Crestiline per dir-li Fairlane i l'altre model es deia Thunderbird. El parabrisa es canvia per un que denominaven panoràmic. Per primera vegada Ford va oferir com a opcional incloure en alguns models el cinturó de seguretat. Una altra novetat era la calefacció, que deixava de lliurar la calor a la sortida de l'equip i sortia per orificis en el tauler i s'incorpora per primera vegada aire acondicionat, aprofitant el sistema de distribució de la calefacció.

## Any 1956

El model que va sortir en aquest any només presentava arranjaments estètics, principalment en la defensa o comunament anomenat per cops, es canvia la posició de l'equip d'aire acondicionat i es millora les sortides d'aire, l'altra novetat va ser el sistema elèctric de 12 volts que introduir la Ford en aquest any. Alguns models de Ford, aquest any van ser venuts en poca quantitat, principalment el Fairlane Crown Victoria Skyliners, què va ser substituït per un convertible l'any següent.

### Galeria d'imatges

* Ford 1956 Station Wagon
* Ford 1956 Thunderbird
* Ford 1955 Fairlane Crown Victoria
* Ford 1955 Thunderbird
* Ford 1955 Thunderbird descapotable
* Motor Ford V8 1955 Thunderbird
* Ford 1955 Fairlane Crown Victoria V8
* Ford 1955 F100 (camioneta)

## Referències

* David L. Lewis (2 005). 100 anys de Ford. Publicacions Internacionals. pp 153-163. ISBN 0-7853-7988-6.

## Enllaços externs

* Http://auto.howstuffworks.com/1955-1956-ford-fairlane-crown-victoria4.htm (en anglès)
# Monaca

Monaca és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 6.286 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Monaca tenia 6.286 habitants, 2.709 habitatges, i 1.741 famílies. La densitat de població era de 1.161,3 habitants/km².
Dels 2.709 habitatges en un 26,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 32,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 21,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.706 $ i la renda mediana per família de 45.046 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.436 $ mentre que les dones 24.375 $. La renda per capita de la població era de 17.001 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 8,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Monaca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Monaca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Arakan Hill Tracts

Arakan Hill Tracts (o Northern Arakan) fou un districte de l'Índia i després de Birmània, a la Divisió d'Arakan. El seu territori no estava estrictament demarcat. La capital es va establir el 1868 a Myauktaung fins al 1876 en què va passar a Paletwa o Dalekme, més al nord vila d'uns 400 habitants el 1901. La superfície s'estimava entre 10.000 i 12000 km² dels quals 4000 sota administració directe i la resta sota control de les tribus. La població el 1881 era de 14.499 i 20.682 el 1901 (sense dades de les tribus). Limitava al nord amb els Lushai Hills; a l'est els Chin Hills i els Pakkoku Chin Hills; al sud el districte d'Akyab i a l'oest els Chittagong Hill Tracts.
El riu principal era el Kuladan (Koladyne) o Yam-pang (i els seus tributaris el Sala, Rala, Kola, Palak, Kan, i Mi o Mee) i el Thami i Pe o Pi.
Les nacions principals eren:
* Rakaing o Chaungtha
* Shandii
* Kami o Kwe-myi
* Ami o Kaungso
* Xin
* Kuki (Chaw)
* Mro

## Història

Les tribus de muntanya van viure una vida aïllada durant segles. Quan el territori va passar a Gran Bretanya pel tractat de Yandabu de 1826, quedà integrat dins el districte d'Akyab. El 1865 es va constituir el districte separat. Es va establir un sistema fiscal de capitació (una petita quantitat per persona) però després fou substituït per un impost per família. A final del segle el nom de Nothern Arakan es va imposar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885. , pag. 298 i ss., 1908, pag. 389 i ss.
* The hill tracts of Arakan (1881) (en línia)
# Sobretensió de flanc

En el processament del senyal, la teoria del control, l'electrònica i les matemàtiques, la sobretensió de flanc (en anglès overshoot) és l'ocurrència d'un senyal o funció que supera el seu objectiu. La sotatensió (en anglès undershoot) és el mateix fenomen en sentit contrari. Sorgeix especialment en la resposta escalonada de sistemes de banda limitada com els filtres de pas baix. Sovint va seguit d'un timbre o escil·lació, i de vegades es combina amb aquest últim.
La superació màxima es defineix als sistemes de control de temps discret de Katsuhiko Ogata com "el valor màxim màxim de la corba de resposta mesurat a partir de la resposta desitjada del sistema".
En la teoria del control, l'excés es refereix a una sortida que supera el seu valor final en estat estacionari. Per a una entrada de pas, el percentatge de superació (PO) és el valor màxim menys el valor del pas dividit pel valor del pas. En el cas del pas unitari, la superació és només el valor màxim de la resposta del pas menys un. Vegeu també la definició de superació en un context electrònic.
En electrònica, l'excés es refereix als valors transitoris de qualsevol paràmetre que superi el seu valor final (estat estacionari) durant la seva transició d'un valor a un altre. Una aplicació important del terme és al senyal de sortida d'un amplificador.
* Overshoot representa una distorsió del senyal.
* En el disseny de circuits, els objectius de minimitzar l'excés i de disminuir el temps de pujada del circuit poden entrar en conflicte.
* La magnitud del rebasament depèn del temps a través d'un fenomen anomenat "amortiment". Vegeu la il·lustració sota la resposta al pas.
* Sovint, el sobrepassament s'associa amb el temps d'assentament, el temps que triga la sortida a arribar a l'estat estacionari; vegeu la resposta al pas.

## Referències

* ↑ «What is the Significance of Signal Overshoot and How is it Reduced?» (en anglès). https://resources.pcb.cadence.com.+[Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ Ogata, Katsuhiko. Discrete-time control systems (en anglès). Prentice-Hall, 1987, p. 344. ISBN 0-13-216102-8.
* ↑ Kuo, Benjamin C & Golnaraghi M F. Automatic control systems. Eighth. NY: Wiley, 2003, p. §7.3 pp. 236–237. ISBN 0-471-13476-7.
* ↑ Phillip E Allen & Holberg D R. CMOS analog circuit design (en anglès). Second. NY: Oxford University Press, 2002, p. Appendix C2, p. 771. ISBN 0-19-511644-5.
# Prototipus de casa del Masnou

Prototipus de casa del Masnou és una obra del municipi del Masnou inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de construccions que orienten la seva façana mirant cap a la mar, i que es caracteritzen per tenir entrada per dos carrers: una principal a la banda més propera al mar i una altra al carrer del darrere i a la qual s'hi accedeix a través d'unes escales que porten a un terrat (tinguem en compte que quasi sempre existeix un desnivell entre els dos carrers). Per norma general està formada per dos o tres pisos i un terrat, i en un pla longitudinal es pot descriure de la següent manera: cancell d'entrada, ampli passadís i gran sala lateral, escala lateral d'accés als pisos superiors, menjador, cuina, pati o eixida allargada amb un safareig al fons, i escales que porten al terrat i sortida posterior. Es poden observar a les fotografies exemples d'aquest tipus de casa i a una d'elles es pot veure com els carrers estan formats per la part posterior d'unes cases i les façanes d'unes altres.

## Història

La casa típica del Masnou data de la meitat del segle xviii i es va construir fins al primer quart del segle xx. Van ser construïdes especialment durant i després de la gran expansió nàutica o marinera. Aquestes característiques es donen també a altres pobles de la costa del Maresme.

## Referències

* 1 2 «Prototipus de casa del Masnou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Cantó de Ghisoni

El cantó de Ghisoni va ser una divisió administrativa francesa situada al departament de l'Alta Còrsega i a la Col·lectivitat Territorial de Còrsega.

## Geografia

El cantó era organitzat al voltant de Ghisoni dins el districte de Corte. La seva alçària varia de 0 m a 2.347 metres amb una alçària mitjana de 417 m.

## Administració

Llista de consellers generals :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Pierre-Jean Paolini | DVD | |
| 2001-2008 | Francis Guidici | Démocrates | |

## Composició

Llista de municipis :
| Nom | Població | Codi Postal | Codi Insee |
| Ghisonaccia | 3 168 | 20240 | 2B123 |
| Ghisoni | 267 | 20227 | 2B124 |
| Lugo-di-Nazza | 103 | 20240 | 2B149 |
| Poggio-di-Nazza | 185 | 20240 | 2B236 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.534 | 3.547 | 4.015 | 4.006 | 3.875 | 3.723 |

## Referències

* ↑ «Décret n° 2014-255 du 26 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de la Haute-Corse».

## Enllaços externs

* El cantó de Ghisoni al web de l'Insee (arxivat)
# Ford 48

El Ford 48 va ser un automòbil fabricat per Ford Motor Company als Estats Units l'any 1935.

## Història

El Ford 48 fabricat l'any 1935 va ser una actualització del popular Ford B motor V-8. El motor de quatre cilindres, que venia utilitzant des de l'aparició del model Ford A ja no s'oferia, Ford deixa només al motor V-8 per a tots els vehicles que es fabricaven en aquest any de 1935.
Visualment, el Ford 1935 va ser molt més modern, amb la reixeta o graella frontal molt vistosa, les llantes ja no tenien llamps, eren integrals, s'oferien variants en els diferents models, l'estàndard, el de luxe, cupè, tudor, fordor sedan, sedan convertible i una camioneta amb carrosseria de fusta, en total es van vendre 820.000 unitats del Ford 48 en la seva trajectòria de fabricació que va finalitzar l'any 1936.

### Galeria d'Imatges

* Ford 48 Cabriolet
* Ford 48 Cupè
* Ford 48 clàssic
* Ford 48 sedan de luxe
* Ford 48 convertible sedan 4 portes
* Ford 48 Cupè de luxe
* Ford 48 camioneta amb carrosseria de fusta
* Ford 48 Fordor de luxe Touring sedan

## Referències

* David L. Lewis (2005). 100 Years of Ford. Publications International. pp. 81-89. ISBN 0-7853-7988-6.
# Museu Cervi

El Museu Cervi és un museu de Gattatico (Itàlia) fimdat eñ 1972 i situat a la casa on van viure els germans Cervi, antifeixistes que foren assassinats el 1943.

## Història

El museu es troba a la casa de la família Cervi, camperola i antifeixista, on van ser assassinats set germans el desembre de 1943. Immediatament després de l'alliberament d'Itàlia per les forces aliades, Casa Cervi es convertí en un lloc de gran valor simbòlic per a tota la comunitat de Reggio Emilia, com espai emblemàtic de l'opressió nazi que patiren tantes persones que van lluitar per la llibertat i contra el feixisme. Durant els anys 70 del segle XX s'amplià i renovà la casa per convertir-la no només en un espai simbòlic sinó també en un lloc per a la conservació i millora del coneixement de la història de la resistència i el paper dels agricultors en aquest moviment. El 2002 es remodelà de nou tot el museu per exposar-hi l'experiència de la família Cervi i crear un complex cultural dedicat a la seva memòria.
La primavera de 1943, en plena Segona Guerra Mundial, els aliats desembarquen a Sicília i el mes de juliol Mussolini és arrestat. Com a conseqüència, Itàlia és ocupada progressivament per l'exèrcit alemany que captura i trasllada a Alemanya 700.000 soldats italians, deixant l'exèrcit transalpí molt malmès. Després de l'alliberació de Mussolini es crea la República Social Italiana, de caràcter feixista, a la zona nord del país. Davant la repressió alemanya contra la població, sorgeix un moviment de resistència partisana al nazisme que du a terme sabotatges i accions militars, però també actes de protesta i de suport als jueus i a l'exèrcit aliat.

## Referències

* ↑ Museu Cervi sobre el sito del ANPI
* 1 2 «Museu Cervi (fitxa 121)». espaisdememoria.cat. Memorial Democràtic de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Arcynopteryx amurensis

Arcynopteryx amurensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Extrem Orient Rus.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1904. Rozpr. Ceské. Akad. 13(17):7. «Rozpravy České akademie věd a umění: (Mathematicko-přírodovědecká). - Česká akademie věd a umění. II. Třída - Google Llibres». [Consulta: 7 octubre 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Zhiltzova & Levanidova, 1978. Trud. zool. Inst. Akad. Nauk 61:11.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Levanidova, I. M. i Zhiltzova, L. A., 1979. An Annotated List of the Stoneflies (Plecoptera). of the Soviet Far East. Internationale Revue der gesamten Hydrobiologie und Hydrographie, 64: 551–576. «Enllaç».

## Bibliografia

* Zhiltzova, 1995. Katalog tipovykh ekzemplyarov kollektsii zoologicheskogo instituta RAN. Vesnyanki (Plecoptera) (Catàleg d'exemplars tipus a la col·lecció de l'Institut Zoològic de l'Acadèmia Russa de les Ciències. Plecoptera), 7.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Sector de la carretera de Sant Bartomeu

El Sector de la carretera de Sant Bartomeu és una obra de les darreres tendències de Gurb (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una zona a banda i banda de la carretera de Sant Bartomeu del Grau, a partir de la que ha començat un procés d'urbanització.
Predominen les cases unifamiliars d'un màxim de tres pisos, alineades en carrers paral·lela o perpendiculars a la carretera.

## Història

A partir dels anys 60 hi ha hagut una creixent tendència dels habitants de Vic, d'anar a viure als voltants i no a la mateixa ciutat. Fins i tot els mateixos habitants de Gurb, malgrat treballin la terra, construeixen hàbitats nous, molts d'ells en aquests zones residencials i d'altres en substitució de l'antiga casa pairal. Aquest sector de l'Esperança està dividit en múltiples sectors que van creixent a mesura que es va urbanitzant el territori i augmenta la demanda de sòl per habitatge. Ja estan constituïts el Sector de l'Esperança, el Sector Prixana, el Sector del C. Castell, el Sector Urbanització Can Serra i el Sector de la carretera de Sant Bartomeu. Aquests noms s'identifiquen amb la situació o emplaçament de les vivendes, corresponent als noms dels antics masos que ocupaven la zona o a la proximitat a unes determinades vies de comunicació.

## Referències

* 1 2 3 «Sector de la carretera de Sant Bartomeu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 juny 2020].
# Prototip digital

Un prototip digital dona el disseny conceptual que permet a departaments d'enginyeria, fabricació i màrqueting la possibilitat d'explorar virtualment un producte complet abans que sigui construït. Els dissenyadors industrials, els fabricants, i els enginyers utilitzen els prototips digitals per dissenyar, iterar, optimitzar, validar, i visualitzar els seus productes digitalment durant tot el procés del desenvolupament del producte. Els venedors també utilitzen prototips digitals per a crear representacions fotorrealistes i animacions dels productes abans de la fabricació. Les empreses solen adoptar els prototips digitals amb l'objectiu de millorar la comunicació entre els interessats o participants en el desenvolupament del producte, com també per aconseguir un llançament del producte al mercat més ràpidament, i facilitar la innovació de nous productes.

## Bibliografia

* Philipp Grieb: "Digital Prototyping - Virtuelle Produktentwicklung im Maschinenbau"; 287 Seiten, 2010 im HANSER-Verlag; ISBN 978-3-446-42318-3 (alemany)

## Referències

* ↑ Aberdeen Group, “The Transition from 2D Drafting to 3D Modeling Benchmark Report,” September 2006, p. 6.
# Ca Ribas

Ca Ribas és una obra eclèctica de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici amb planta baixa i tres plantes d'habitatges. Disposa de tres obertures per planta que corresponen als balcons; tots els centrals tenen una columna intermèdia, fins i tot la finestra balconera de la tercera planta. Al priner pis, el balcó és corregut.
La cornisa és recolza en vint-i-cins mènsules petites. També hi ha mènsules per sota els balcons, de diferents mides. Els balcons tenen baranes de ferro d'un disseny molt geomètric.
A la façana, vora el portal d'entrada, hi ha una plaça commemorativa on s'hi pot llegir: "Ací nasqué el 27-VIII-1894 Manuel Gonzàlez Alba. Morí gloriosament en defensa de la llibertat el 6 d'octubre 1934".

## Referències

* 1 2 3 «Ca Ribas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Cantó de Ginolhac

El cantó de Ginolhac és un cantó del departament francès del Gard, situat al districte d'Alès. Té 11 municipis i el cap cantonal és Ginolhac.

## Municipis

* Aujac
* Bònavau
* Lo Chambon
* Chambonrigaud
* Concolas
* Ginolhac
* Malon e Elze
* Pontelhs e Bresís
* Pòrtas
* Seneschàs
* La Vernareda

## Referències

* ↑ «Décret n° 2014-232 du 24 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département du Gard | Legifrance». [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ «Département Gard (30) - Liste des arrondissements». Arxivat de l'original el 2020-08-07. [Consulta: 8 gener 2020].