OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fabricació de metall

La fabricació de metall és el muntatge d'estructures de metall utilitzant processos de tall, doblament i muntatge. És un procés de valor afegit que implica la construcció de màquines i estructures de diverses matèries primeres. Una empresa pot fer ofertes per a una feina, generalment basada en dibuixos tècnics, i si es concedeix el contracte es construirà el producte. Les empreses grans fan servir una gran quantitat de processos de valor afegit en una planta o instal·lació, inclosa la soldadura, tall, conformat i mecanitzat. Aquestes empreses tenen grans fàbriques que s'ofereixen als seus clients com a únic proveïdor d'aquests serveis. Els treballs de fabricació de metalls solen començar amb dibuixos tècnics, incloses les mesures precises i després passa a la fase de fabricació i finalment a la instal·lació del projecte final. Aquestes empreses de fabricació són emprades per contractistes, OEMs i VARs. Els projectes típics inclouen peces soltes, marcs estructurals per a edificis i maquinària de construcció, i escales i baranes de mà per a edificis.

## Referències

* ↑ Continelli, Aaron «What is metal fabrication and where is the industry headed?» (en anglès). FMA Communications, Inc., 01-11-2016.

## Bibliografia

* A. Montagne, Le Chaudronnier, Eyrolles, Paris, 1951.
* Marc Prival, Des métiers racontés par leurs ouvriers, éditions CREER, Plantilla:4e 1981, dessins de Madeleine Jaffeux.
* Bernard Henry, Des métiers et des hommes, vol 1:Au village, Le Seuil, Paris, 1975.

## Enllaços externs

* Sheetmetalworld – Sheet Metal Fabrication tutorials
# Cardet (Gard)

Cardet és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Torre de l'Hort de Maria

La Torre de l'Hort de Maria és un monument protegit com a bé cultural d'interès nacional al municipi de Cambrils (Baix Camp). És una torre de planta circular, cilíndrica. Va tenir un pilar central de fusta que recoçava les bigues en forma radial. Troneres quadrades. Porta tapiada cap al poble amb un matacà vertical damunt. Restes de quatre matacans. Destaquen les seves espitlleres. El seu coronament resta malmès, en part. Obra de paredat, còdols i carreus, amb reforços de maons. Torre fora muralla però molt propera a aquesta. Probablement data del segle xvi. Torre també coneguda com a torre del Llimó.
El 30 d'agost del 1375, el rei Pere el Cerimoniós indicava que "si la esgleya e la torre qui son prop lo loch de Cambrils se cloen de mur e de vall se pot fer alli força covinent"; es creu que el concepte no correspon directament al punt exacte de Cambrils si no, probablement, a la torre i al santuari de la M.D. del Camí, i es veu la voluntat reial de la defensa del sector. Sabut és que aquest paratge, pròxim a la Mediterrània, sofrí en diverses ocasions els atacs dels pirates, especialment en els segles XV i XVI.

## Referències

* 1 2 «Torre de l'Hort de Maria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Torre de l'Hort de Maria». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Bank Norwegian

Bank Norwegian AS és una entitat financera que ofereix serveis de banca, assegurances i inversions. La companyia va ser fundada el novembre de 2007 i té la seu a Fornebu, Noruega i està co-localitzada amb el noruec a l'edifici d'oficines Diamanten ('The Diamond'). El Norwegian Air Shuttle és propietari del 20% del banc.

## Referències

* ↑ (anglès)Bank Norwegian AS : STRONG GROWTH AND EARNINGS IN BANK NORWEGIAN
* ↑ (noruec)Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret
* ↑ (anglès)Norwegian Finans Holding ASA : STRONG GROWTH AND EARNINGS IN BANK NORWEGIAN
* ↑ (anglès)Norwegian's creative accounting
# El Ksour

El Ksour (àrab: القصور, al-Qṣūr) és una ciutat de Tunísia al sud-est de la governació del Kef, situada uns 42 km al sud-est de la ciutat del Kef. La ciutat té uns 6000 habitants. És capçalera d'una delegació amb 18.840 habitants el 2004.

## Economia

Les seves activitats econòmiques gairebé exclusives són l'agricultura i la ramaderia. Uns 10 km al nord-oest hi ha el jaciment arqueològic d'Altuburos, a Medeina.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 23 59 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en sis sectors o imades:
* El Ksour (23 59 51)
* Aïn El Ksiba (23 59 52)
* Banou (23 59 53)
* Louata (23 59 54)
* Aïn Fedhil (23 59 55)
* Ezzitouna (23 59 56)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 23 20).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 69-72. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# El extraordinario viaje de Lucius Dumb

El extraordinario viaje de Lucius Dumb (en basc Lucius Dumben berebiziko bidaia) és una pel·lícula d'animació espanyola del 2013 dirigida per Maite Ruiz de Austri, coautora del guió, i produïda per Iñigo Silva i Extra Producciones Audiovisuales i realitzada en suport de la campanya "Els drets humans el teu millor instrument", de l'ONG Músics Sense Fronteres. El projecte es completa amb un llibre coral de contes escrits per Toti Martínez de Lezea, Isaac Rosa, Miren Aranburu, Rikardo Arregi, Miguel Murillo, Eugenio Fuentes, Rosa Lencero, Juan Kruz Igerabide i Maite Ruiz de Austri publicat per Edelvives, i una cançó solidària amb la participació entre altres de Bebe i Nacho Campillo.

## Sinopsi

Un grup de científics molt intel·ligents, molt bojos i molt savis, busquen un instrument que ajudi a convertir la Terra en un planeta pacífic, feliç i lluminós. Com tenen la seguretat que aquest instrument existeix en alguna part, decideixen que un d'ells surti en la seva cerca. L'escollit és Lucius Dumb, un científic jovenet, tímid i bondadós. En el seu camí Lucius coneix al Professor i El Comandant, un parell de simpàtics extraterrestres que han tingut una avaria en la seva nau i que necessiten una font d'energia positiva molt potent per a recarregar les seves bateries.

## Recepció

Fou nominada al Goya a la millor pel·lícula d'animació i a la Medalla del CEC a la millor pel·lícula d'animació. Però va rebre el premi Platino i va participar al Worldfest Festival, a Houston, i el Premi Platinum en el Festival de Cinema Internacional de la Dona, Assumptes socials i Zero-Discriminació (IFFWOSORO) 2015.

## Referències

* ↑ La película extremeña 'El extraordinario viaje de Lucius Dumb' gana en los World Humanitarian Awards 2016, El Periódico de Extremadura, 19 de setembre de 2016
* ↑ La producción española de animación ‘El extraordinario viaje de Lucius Dumb’, premiada en Estados Unidos, audiovisual451.com, 7 octubre 2014
* ↑ El extraordinario viaje de Lucius Dumb a Fotogramas
* ↑ El extraordinario viaje de Lucius Dumb al web dels Premis Goya
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2013». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-02. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ 'El extraordinario viaje de Lucius Dumb', finalista en World Humanitarian Awards, Europa Press, 4 d'agost de 2016

## Enllaços externs

* Tràiler a YouTube
# Elena Baquero González

Elena Baquero González (Barcelona, 1964) és una política menorquina, diputada al Parlament de les Illes Balears en la IX legislatura.
Llicenciada en Filosofia, ha treballat com a coordinadora i comercial de publicitat. A les eleccions municipals espanyoles de 1999 i 2003 fou escollida segona tinent de batle de l'Ajuntament d'Es Migjorn Gran com a independent en les llistes del PSIB-PSOE. Continuà com a regidora en l'oposició després de les eleccions municipals espanyoles de 2007, i arran de les eleccions municipals de 2011 fou nomenada tinent de batle d'educació, cultura, associacions, cooperació, participació ciutadana i medi ambient. A les eleccions municipals de 2015 revalidava l'acta de regidora i va ser nomenada regidora de Cooperació, Associacionisme i mobilitat, encara que va dimitir del càrrec a l'Ajuntament de Es Migjorn el juliol de 2016.
A les eleccions generals espanyoles de 2011 fou candidata socialista al Senat d'Espanya per Menorca, però no fou escollida, tenint molt baix suport al seu poble.
Va ser escollida diputada socialista per Menorca a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015. En aquest període va ostentar el càrrec de Vicepresidenta de la Comissió d'Hisenda i Pressuposts al Parlament Balear fins a la dissolució del parlament el 4 de febrer de 2019.

## Referències

* ↑ «Elena Baquero dimite como concejal de Es Migjorn» (en castellà), 05-07-2016. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ «Guillem García Gasulla i Elena Baquero González són els principals candidats del PSOE de Menorca al Congrés i al Senat». [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ Los 59 diputados que formarán el Parlament
* ↑ «Fitxa del Parlament Balear». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 setembre 2015].
# Equació de Bethe-Salpeter

L'equació de Bethe-Salpeter, nom donat pels seus descobridors Hans Bethe i Edwin Ernest Salpeter, descriu els estats lligats d'una sistema quàntic de dos cossos (partícules). Més tard, les equacions per quatre cossos van ser derivades, tot i que reben el mateix nom.
Exemples de sistemes de dues partícules descrites a partir de l'equació Bethe-Salpeter són el positró, sistema constituït per un parell lligat electró-positró, el mesó constituït per l'estat lligat entre el quark i l'antiquark, i en física de la matèria condensada, l'excitó, constituït d'un parell lligat electró-forat (de l'anglès particle-hole).
Degut al fet que l'equació de Bethe-Salpeter descriu estats lligats de dues partícules, desenvolupament diagramàtic en teoria de pertorbacions no és possible.

## Equació de Bethe-Salpeter

Bethe i Salpeter desenvoluparen la seva equació segons:
    $\left({\frac {m_{1}}{m_{1}+m_{2}}}P\!\!\!\!/\ +q\!\!\!/\ -m_{1}\right)\left({\frac {m_{2}}{m_{1}+m_{2}}}P\!\!\!\!/\ -q\!\!\!/\ -m_{2}\right)\psi (q)=i\int d^{4}q'I(q,q';P)\psi (q')$
on $P$ és el quadrupol de l'estat lligat, i
    $q={\frac {m_{2}}{m_{1}+m_{2}}}p_{1}-{\frac {m_{1}}{m_{1}+m_{2}}}p_{2}$
on $I$ és el kernel de l'equació Bethe-Salpeter.

## Referències

* ↑ H. Bethe, E. Salpeter, Physical Review, vol.82 (1951), pp.309.
* ↑ H. Bethe, E. Salpeter, "A Relativistic Equation for Bound-State Problems". Physical Review, vol. 84 (1951), pp.1232. DOI:10.1103/PhysRev.84.1232.
# Enniscrone

Enniscrone, també Inniscrone i oficialment Inishcrone (en gaèlic irlandès Inis Crabhann) és una platja d'Irlanda, al comtat de Sligo, a la província de Connacht. És un indret turístic que atrau un gran nombre de visitants. L'àrea d'Enniscrone inclou les localitats de Muckduff, Lacken, Lacknaslevia, Frankford, Carrowhubbock Sud i Carrowhubbock Nord.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland: Inishcrone/Inis Crabhann

## Enllaços externs

* Enniscrone.ie
# Escut de la ciutat de Groningen

L'escut de la ciutat de Groningen fou establert oficialment l'any 1819, tot i que ja s'utilitza des del segle xv.
Els segells més antic de la ciutat de Groningen, que daten del segle xiii, presenten una església, probablement l'església de Sant Martí. Al segle xv es va començar a utilitzar un altre segell amb una àguila i un escut de plata amb una faixa verda. La primera imatge data del 1263. La faixa verda també apareix a la bandera de Groningen, que es compon de tres franges de la mateixa amplada (blanc-verd-blanc). Les primeres representacions de l'escut de la ciutat també presenten una àguila alemanya monocèfala, però poc després (1433) va ser substituïda per una àguila bicèfala que simbolitzava la condició de ciutat lliure imperial de Groningen. En un primer moment, l'àguila feia de suport, però a partir del segle XI va aparèixer a l'escut mateix. Un segle més tard es va afegir la corona a l'escut. La concessió d'escut del Consell Suprem (1819) el descriu de la manera següent: «un escut carregat d'or amb una àguila negra doble, amb les ales esteses i suportant amb les potes sobre el seu propi pit un escudet d'argent, carregat amb una faixa verda, essent l'escut coronat amb una corona daurada i suportat per les dues bandes per una àguila negra».

## Referències

* ↑ Schuitema Meijer, A.T. i Veen, W.K. van der (1965) Zegel, wapen en vlag van de stad Groningen. Groningen': Wolters.
* ↑ Heraldry of the World
* ↑ «Wapen: Gemeente Groningen» (en neerlandès). Consell Suprem de la Noblesa Reial Neerlandesa. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 17 agost 2015].
# Escut de la façana de l'Ajuntament de Santa Coloma de Queralt

L'Escut de la façana de l'Ajuntament de Santa Coloma de Queralt és un relleu inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya (IPAC).
Segons els serveis de Patrimoni Arquitectònic de la Conca de Barberà, es tracta d'una interpretació del barroc tardà de l'heràldica tradicional. Al centre de l'escut, ubicat entre el primer i segon pis de la façana de l'edifici, hi ha un colom sobre una branca, rodejat de fulles que s'obren a l'exterior. Entre l'animal i aquests motius vegetals s'hi pot veure la inscripció “Santa Coloma de Caralt”.
Al peu de l'escut hi consta la data “1768”. L'IPAC considera que aquest any va finalitzar-se la renovació de l'Ajuntament, si bé també recull que els balcons de ferro forjat del primer pis són datats del 1776.
A principis de 1934, l'Ajuntament va ordenar fer raspar les parets de la façana. En el número 866 del periòdic L'Opinió (14 de març de 1934) l'articulista Morros-Domenech escriu: “A aquest raspat es deu que puguem veure aquells fragments policromats de la coloma que exorna l'escut de la vila”.

## Referències

* ↑ «Ajuntament - Santa Coloma de Queralt». Consell Comarcal Conca de Barberà - Servei de Cultura, 2016. Arxivat de l'original el 4 de setembre 2022. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Ajuntament de Santa Coloma de Queralt». Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «La qüestió artística sota el guiatge d'un home d'Esquerra al nostre Ajuntament», 14-03-1934. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Estadi de la Copa del Món de Jeju

L'Estadi de la Copa del Món de Jeju (제주월드컵경기장 en hangul, Jeju World Cup Stadium en anglès), és un estadi multifuncional ubicat a la ciutat de Seogwipo (en hangul: 서귀포시), de la província insular de Jeju-do, a Corea del Sud.
És l'estadi on juga de local el Jeju United FC de la K-League. És un dels estadis on es va disputar la Copa del Món de futbol 2002.

## Referències

* ↑ «Jeju World Cup Stadium». visitkorea.or.kr. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Jeju World Cup Stadium». Life in Korea. Arxivat de l'original el 2011-12-21.
* ↑ «World Cup 2002». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Església Evangèlica Luterana Unida d'Alemanya

L'Església Evangèlica Luterana Unida d'Alemanya (en alemany:Vereinigte Evangelisch-Lutherische Kirche Deutschlands) (VELKD) va ser fundada el 8 de juliol de 1948 a Eisenach, Alemanya. S'estima que aplega aproximadament 7,5 milions de persones. Totes les seus esglésies membres pertanyen a l'Església Evangèlica a Alemanya, amb la qual col·labora estretament. L'oficina de VELKD està integrada a l'oficina de l'Església Evangèlica a Alemanya pel que fa al contingut i l'administració des de l'1 de gener de 2018.
La seu de la VELKD és a Hannover. El bisbe principal és Ralf Meister.

## Principals bisbes de la VELKD

* 1948–1949: Wilhelm Henke
* 1949–1955: Hans Meiser
* 1955–1969: Johannes Lilje
* 1969–1975: Hans-Otto Wölber
* 1975–1978: Eduard Lohse
* 1978–1981: Gerhard Heintze
* 1981–1990: Karlheinz Stoll
* 1990–1993: Gerhard Müller (teòleg)|Gerhard Müller
* 1993–1999: Horst Hirschler
* 1999–2005: Hans Christian Knuth
* 2005–2011: Johannes Friedrich
* 2011-2018: Gerhard Ulrich
* 2018-actual: Ralf Meister

## Membres

* Església Evangèlica Luterana de Baviera
* Església Evangèlica Luterana a Brunswick
* Església Evangèlica Luterana de Hanover
* Església Evangèlica Luterana del Nord d'Alemanya
* Església Evangèlica Luterana de Saxònia
* Església Evangèlica Luterana de Schaumburg-Lippe
* Església Evangèlica a Alemanya Central (des de 2009)

## Enllaços externs

* Web oficial (alemany)
# Ernst Eduard Wiltheiss

Ernst Eduard Wiltheiss (Worms, 12 de juny de 1855 - Halle, 7 de juliol de 1900) va ser un matemàtic alemany, conegut pels seus treballs sobre funcions hiperel·líptiques.

## Vida i Obra

Fill d'un enquadernador, va anar a l'escola i a l'institut de Worms, abans d'entrar a la universitat de Giessen, on només hi va estar un curs. A partir de 1876 va continuar els seus estudis matemàtics a la universitat de Berlín, en la qual es va doctorar el 1879 llegint una tesi sobre sistemes d'equacions diferencials hiperel·líptiques dirigida per Karl Weierstrass.
L'any 1881 es va habilitar per la docència a la universitat de Halle en la qual va fer classes com a professor adjunt (1881-1886) i com a professor titular (1886-1892). El 1890 va ser un dels membres fundadors de l'Associació Alemanya de Matemàtics.
El maig de 1892 va ser intervingut d'una severa malaltia sense èxit. L'estiu del mateix any va prendre la jubilació forçosa. Va morir al cap d'uns anys al Hospital Universitari de Halle.
Wiltheiss va ser un estudiós de les transformacions de les funcions abelianes de gènere 2. Partint de les indicacions de Kronecker va intentar superar el plantejament algebraic d'aquest, per establir una completa teoria analítica.

## Referències

* ↑ Enriques i Severi, 1909, p. 339.
* ↑ Hawkins, 2013, p. 372-373.

## Bibliografia

* Enriques, Federigo; Severi, Francesco «Mémoire sur les surfaces hyperelliptiques» (en francès). Acta Mathematica, Vol. 32, 1909, pàg. 283-392. DOI: 10.1007/BF02403219. ISSN: 0001-5962.
* Hawkins, Thomas. The Mathematics of Frobenius in Context (en anglès). Springer, 2013. ISBN 978-1-4614-6332-0.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ernst Eduard Wiltheiss» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Goebel, M.; Wiltheiss, A. «Ernst Eduard Wiltheiß (1855-1900)». Universitat de Halle. [Consulta: 2 juny 2018].
# Esteva

«Esteva» té aquests significats:
* Edificis:
** Casa i Fàbrica Esteva Calo, conjunt arquitectònic a Palafrugell
** Cases Esteva, conjunt d'habitatges a Palafrugell
** Sala Esteva, antiga galeria d'art de Barcelona
* Biografies:
** Gerard Esteva i Viladecans, violonista
** Jacinto Esteva Grewe, arquitecte
** Jaume Esteva "Talaier", bandejat
** Jordi Esteva, fotograf i escriptor
** Lluís Esteva i Cruañas, mestre i historiador català
** Manel Antoni Esteva i Corró, futbolista
** Maria Esteva Ferrer, cuinera
** Maur Esteva i Alsina, impulsor de la restauració de Poblet
** Santiago Esteva i Escoda, nedador
** Tomeu Esteva Jofre, cuiner mallorquí
** Eulalia Esperana Llufriu Esteva, empresària
** Manuel Almeda i Esteva, arquitecte
** Manuel Mora Esteva, metge i polític mallorquí
** Rafael Gras i Esteva, arxiver i historiador
** Rafael Piris Esteva, futbolista mallorquí
# Etheostoma collettei

Etheostoma collettei és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Arkansas i Louisiana.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etheostoma chlorobranchium

Etheostoma chlorobranchium és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Carolina del Nord, Tennessee i Geòrgia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Estrella doji baixista

Una Estrella doji baixista (en anglès: Bearish Doji Star) és un patró d'espelmes japoneses format per dues espelmes que indica un possible final, per esgotament dels bulls, i canvi de tendència alcista; rep aquesta denominació perquè l'espelma doji representaria una estrella dalt del cel. És el pas previ a la formació de l'estel vespertí doji baixista.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és alcista.
* Es forma una 1a gran espelma blanca amb tancament proper al high.
* L'endemà els preus obren amb gap alcista
* Es forma al capdament una 2a espelma, un petit doji, que té unes ombres inferior i superior petites

## Explicació

L'estrella doji baixista té implicacions baixistes perquè després d'una tendència alcista el mercat ha obert amb un gap a l'alça, però els bulls ja no tenen força per continuar pujant. En aquest context els bears poden agafar el relleu l'endemà i iniciar un forta baixada.

## Factors importants

Per si sol el doji ja indica indecisió, i cal estar atents a la següent espelma. Es recomana esperar a la confirmació l'endemà en forma de trencament de tendència, una espelma negra amb tancament inferior, que formaria una estel vespertí doji baixista, o un gap baixita i una espelma negra que formaria un nadó abandonat baixista.

## Bibliografia

* «Bearish (Doji) Star». Candlesticker. [Consulta: 7 maig 2011].
# Eulali I

Eulali I (* ha. 380 ? ? ha. 450). Antipapa d'origen romà en oposició al Papa Bonifaci I entre el 27 de desembre de 418 i el 3 d'abril de 419.
A la mort del papa Zòsim I, el clergat romà es va dividir en triar al que hauria de ser el seu successor, ja que mentre una part d'ells van triar a Bonifaci I un grup de diaques descontents recolzats per Simac, el prefecte de Roma, va optar per triar al diaca Eulali.
En no solucionar-se el conflicte entre els dos bàndols, es va requerir a l'emperador Flavi Honori perquè intervingués en la disputa. L'emperador va convocar un sínode, convertint-se amb això en el primer emperador que va intervenir activament en una elecció papal. La presència dels aspirants en Roma i els conflictes que a la ciutat van provocar els partidaris de l'un i l'altre van fer que el sínode no arribés a una decisió pel que l'emperador va ordenar la celebració d'un segon sínode ordenant que tots dos candidats s'allunyessin de Roma. Aquest segon sínode va confirmar en el tron papal a Bonifaci I.
Eulali va acceptar la decisió del sínode retirant-se a Nepi d'on, posteriorment, sota el pontificat de Celestí I, va ser nomenat bisbe, exercint aquesta dignitat fins a la seva mort.