OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Russoïta

La russoïta és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La russoïta és un òxid de fórmula química (NH₄)ClAs₂O₃(H₂O)$_{0,5}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es coneix un anàleg sintètic. Es tracta d'una combinació única d'elements. Químicament és similar a la lucabindiïta, a la gajardoïta (també hexagonal), i a la torrecillasita, tots amb grups d'òxid d'arsènic en l'estructura.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola "Bocca Grande", a la Solfatara di Pozzuoli, a Pozzuoli, als Camps Flegreus (Província de Nàpols, Itàlia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral. Es tracta del tercer mineral descobert en aquesta solfatara, després de la dimorfita i la voltaïta.

## Referències

* ↑ «Russoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 novembre 2016].
* ↑ «Solfatara di Pozzuoli, Pozzuoli, Phlegrean Fields, Naples Province, Phlegrean Volcanic Complex, Campania, Italy» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 novembre 2016].
# Pierre Mulele

Pierre Mulele nascut l'11 d'agost de 1929, després d'una estratagema de Mobutu va morir torturat a la nit de el 2 a el 3 d'octubre de 1968 després de ser castrat i mutilat, és un polític del Congo-Kinshasa. Ex Ministre d'Educació Nacional en el govern de Patrice Lumumba, va ser el cap d'un govern de rebel·lió amb Antoine Gizenga com a Primer Ministre de 1961 a 1964. Aquesta Rebel·lió de Simba de vegades es diu Rebel·lió Mulellista després del seu nom. És un màrtir de el règim de Mobutu Sese Seko.
# Missió d'Observació de les Nacions Unides per a Índia i Pakistan

La Missió d'Observació de les Nacions Unides per a Índia i Pakistan (UNIPOM) va ser una missió de pau de les Nacions Unides establerta el 20 de setembre de 1965 mitjançant la Resolució 211. El seu mandat consistia en supervisar l'alto el foc a la regió de Jammu i Caixmir després de la guerra indopakistanesa de 1965.
La missió era necessària després que els governs pakistanès i indi havien enviat contingents militars a la regió. La UNIPOM va ser per protegir la seguretat dels observadors de la UNMOGIP i evitar que la tensió entre els dos països es convertís en guerra. La missió va acabar quan ambdós països van retirar les tropes, al març de 1966. Tenia la seu a Lahore i Amritsar.
El comandant general era el brigadier canadenc B.F. Macdonald. Es van desplegar gairebé 100 observadors militars, recolzats per empleats civils locals i internacionals. Els països que aporten personal militar van ser: Austràlia, Bèlgica, Birmània, Brasil, Canadà, Ceilan, Xile, Dinamarca, Etiòpia, Finlàndia, Irlanda, Itàlia, Nepal, Nigèria, Nova Zelanda, Noruega, Països Baixos, Suècia i Veneçuela.

## Referències

* ↑ Security Council Resolution 211: The India-Pakistan Question
* ↑ UN India Pakistan Observation Mission (UNIPOM)
* ↑ UNIPOM a un.org
# Suin

Suin és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 286 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2007- | Jean Piret | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 371 | 424 | 369 | 325 | 321 | 304 | 286 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Chiruromys forbesi

Chiruromys forbesi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Papua Nova Guinea, on viu a altituds d'entre 0 i 1.300 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos de diferents tipus. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Aquest tàxon fou anomenat en honor del naturalista i explorador escocès Henry Ogg Forbes.

## Referències

* ↑ Aplin, K. Chiruromys forbesi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 22 gener 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 138-139. ISBN 978-0801893049.
# Yasuyo Yamagishi

Yasuyo Yamagishi (山岸 靖代, 28 de novembre de 1979) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1998. Va disputar 60 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 2003 i Jocs Olímpics d'estiu de 2004.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1998 | 4 | 1 |
| 1999 | 5 | 3 |
| 2000 | 5 | 1 |
| 2001 | 11 | 0 |
| 2002 | 11 | 0 |
| 2003 | 12 | 1 |
| 2004 | 10 | 0 |
| 2005 | 2 | 0 |
| Total | 60 | 6 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Yasuyo Yamagishi, Fitxa a Soccerway
# Sabine Weiss

Sabine Weiss (Saint-Gingolph, Suïssa, 23 de juliol de 1924 - París, 28 de desembre de 2021) va ser una fotògrafa d'origen suís, naturalitzada francesa el 1995. Fou una de les representants més destacades del moviment anomenat "fotografia humanista francesa", juntament amb Robert Doisneau, Willy Ronis, Édouard Boubat i Izis.
El seu treball fotogràfic, essencialment en blanc i negre, està lligat a la vida quotidiana, a les emocions i la gent. Barreja hàbilment poesia i observació social. Weiss ha rebutjat l'estatut d'artista, En la seva opinió, la seva funció consisteix més aviat en donar testimoni que en crear. En aquest sentit, considera que una foto ha d'exposar una particularitat de la condició humana, fins i tot amb la intenció de denunciar les injustícies.

## Col·leccions

Les seves fotografies formen part de diverses col·leccions arreu del món:
* Museu d'Art Modern de Nova York
* Museu Nacional d'Art Modern de Kioto
* Metropolitan Museum of Art
* Institut d'Art de Chicago
* Musée de l'Élysée, Lausanne
* Centre Pompidou
* Casa Europea de la Fotografia
* Kunsthaus de Zúrich
* Museu Francés de Fotografia
El 1955, Edward Steichen va triar tres de les seves fotografies per a l'exposició The Family of Man.

## Referències

* ↑ Soixante ans de photographie, Texto de Jean Vautrin, 212 páginas, Éditions de La Martinière, 2007, ISBN 2-7324-3052-8

## Enllaços externs

* sabineweissphotographe.com/ Arxivat 2021-12-29 a Wayback Machine.
# Pere Nicolau

Pere Nicolau (Igualada, segle xiv - València, 1408) fou un pintor del gòtic documentat des del 1390.
Cap d'un important obrador a València, fundà una escola que es mantingué vigent fins a mitjan segle xv. Se'l relaciona amb setze retaules documentats entre el 1395 i el 1405, entre els quals figuren un encàrrec reial, sis encàrrecs per a capelles de la catedral de València i tres per a altars majors. Ell i Marçal de Sax són considerats com els primers representants del gòtic internacional valencià d'influència flamenca. Tot i que es conserva tant documentació com diferents obres atribuïdes a Pere Nicolau, es considera molt difícil discernir l'obra realitzada pel mestre de la producció del taller que regentà.

## Referències

* ↑ Llanes Domingo, 2012, p. 94s.
* ↑ Hériard Dubreuil, 1987, p. 104-110.
* ↑ «Pere Nicolau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Hériard Dubreuil, Mathieu. Valencia y el Gótico Internacional (en castellà). Tom I. València: Edicions Alfons el Magnànim (IVEI), 1987. ISBN 9788450549647.
* Llanes Domingo, Carme C. L'obrador de Pere Nicolau i la segona generació de pintors del Gòtic Internacional a València. Tesi doctoral. València: Universitat de València. Servei de Publicacions, 2012. ISBN 978-84-370-8515-9.
* Llanes Domingo, Carme C. L'obrador de Pere Nicolau: L'estil gòtic internacional a València (1390-1408). PUV. València: Universitat de València. Servei de Publicacions, 2014. ISBN 978-84-370-9561-5.
* Mocholí Roselló, Asunción. Estudi dels documents dels pintors i altres artífexs valencians. Segles XIII, XIV i XV (1238-1450). València: Universitat Politècnica de València, 2010.
# Georg Joseph Sidler

Georg Joseph Sidler (1831-1907) va ser un matemàtic i astrònom suís.

## Vida i Obra

Slider es va doctorar a la universitat de Zúric el 1854 amb una tesi d'astronomia inspirada per Victor Puiseux. Els anys següents va completar estudis a les universitats de Zuric i de Berlín. El 1854 va ser nomenat professor adjunt de la universitat de Berna i el 1880 va passar a ser professor titular. Es va retirar el 1898.
Els seus treballs més importants versen sobre funcions harmòniques esfèriques i sobre teoria de la pertorbació. El 1861 es va publicar a Berna el seu llibre més important: Die Theorie der Kugelfunktionen.

## Referències

* ↑ Frei & Stammbach, pàgines 11-12 .

## Bibliografia

* Hentschel, Ann M. «Peripatetic Highlights in Bern» (en (anglès)). Physics in Perspective, Vol. 7, Num. 1, 2005, pàg. 107-129. DOI: 10.1007/s00016-004-0232-0. ISSN: 1422-6944.
* Frei, Günther; Stammbach, Urs. Die Mathematiker an den Zürcher Hochschulen (en (alemany)). Springer, 1994. ISBN 978-3-7643-5078-9.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Georg Joseph Sidler» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Suining

Suining (xinès simplificat: 遂宁; xinès tradicional: 遂寧; pinyin: Sùining; Wade–Giles: Sui-ning) és una ciutat a nivell de prefectura de la província de Sichuan, a la República Popular de la Xina. Segons el cens de 2020, la població de Suining era de 2.814.196 habitants, repartits en una superfície de 5.278 quilòmetres quadrats.

## Geografia

Suining es troba al centre de la conca de Sichuan i al curs central del riu Fu, limitant amb Chongqing, Guang'an i Nanchong a l'est, Neijiang i Ziyang al sud, la capital provincial de Chengdu a l'oest i Deyang i Mianyang al nord. La seva prefectura, o àrea administrativa, oscil·la en latitud entre 30° 10' 50" i 31° 10' 50" N, o 108,9 quilòmetres i en longitud de 105° 03' 26" a 106° 59' 49" E, o 90,3 quilòmetres. Tot i que gran part de la prefectura és muntanyosa, la àrea urbana, que ocupa 40 quilòmetres quadrats, es troba en terreny pla.

### Clima

Suining té un clima subtropical humit influït pel monsó (Köppen Cwa) i és en gran part suau i humit, amb quatre estacions diferenciades. L'hivern és curt, suau i boirós, tot i que les precipitacions són escasses. El gener té una mitjana de 6,6 °C i, tot i que es poden produir gelades, la neu és rara. Els estius són llargs, calorosos i humits, amb la mitjana diària al juliol i agost al voltant dels 27 °C, i l'agost és una mica més càlid. Les pluges són lleugeres a l'hivern i poden ser abundants a l'estiu, i el 75% del total anual es produeix de maig a setembre.

## Llocs d'interès

Segons la llegenda local, Suining és la ciutat natal de Guanyin i les seves germanes. Una cançó popular declara que una resideix al temple Lingquan, una altra al temple Guangde, mentre que la tercera germana és lluny, al mont Putuo del sud de la Xina.
Els boscos ocupen aproximadament el 34% de la superfície de Suining: és la primera ciutat de Sichuan en protecció del medi ambient. L'estadi del centre esportiu de Suining, amb capacitat per a 30.000 persones, es troba a la ciutat. L'estadi es va inaugurar el 2014 i s'utilitza principalment per a partits de futbol.

## Subdivisions

Mapa de Suining :
| Chuanshan Anju Comtat de Pengxi Shehong (ciutat) Comtat de Daying ||||||
| Nom | Hanzi | Hanyu Pinyin | Població (2010) | Sup. (km²) | Densitat (/km²) |
| Districte de Chuanshan | 船山区 | Chuánshān Qū | 656.760 | 618 | 1.063 |
| Dsitricte d'Anju | 安居区 | Ānjū Qū | 639.125 | 1.258 | 508 |
| Comtat de Pengxi | 蓬溪县 | Péngxī Xiàn | 553.239 | 1.251 | 442 |
| Shehong | 射洪市 | Shèhóng Shí | 924.531 | 1.496 | 618 |
| Comtat de Daying | 大英县 | Dàyīng Xiàn | 478.896 | 703 | 681 |

## Referències

* 1 2 «CHINA: Sìchuān» (en anglès). [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ http://www.snxw.com/whly/ShowArticle.asp?ArticleID=172824 Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine. Consultat 4-12-2012
# Corrençan

Corrensan és un municipi del departament francès del Gers, al cantó d'Eusa, ubicat a la regió Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 389 | 461 | 457 | 383 | 369 | 375 | 371 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Honorine Burgan | |

## Personalitats vinculades al poble

* Jacques Brunel jugador i entrenador de rugbi a 15 de la USAP.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2009-12-26 a Wayback Machine. l'anomenat Corrençan
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó

## Enllaços externs

* Corrensan al web de l'Institut Geogràfic Nacional Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
# Circumscripció Oest

* Eurodiputats assignats per circumscripció
* Circumscripcions franceses a les eleccions europees
La Circumscripció Oest és una circumscripció electoral francesa utilitzada cada 5 anys des de 2004 durant les Eleccions al Parlament Europeu per a designar, mitjançant una elecció de sufragi universal directe, 9 (10 en 2004) dels 72 eurodiputats (78 en 2004) que li corresponen a França segons el Tractat de Niça dels 736 membres del Parlament Europeu. Fou creada en 2003 mitjançant la Loi Électorale n° 2003-327 de l'11 d'abril de 2003., com les altres 7 circumscripcions electorals franceses per a les eleccions europees.
Agrupa als electors de les regions franceses de: Bretanya, País del Loira i Poitou-Charentes que comptava en 2009 amb 6.177.138 electors inscrits.

## Referències

* ↑ «LOI n° 2003-327 du 11 avril 2003 relative à l'élection des conseillers régionaux et des représentants au Parlement européen ainsi qu'à l'aide publique aux partis politiques» (Llei) (en francès). Arxivat de l'original el 2016-04-24. [Consulta: 18 novembre 2012].
# Yasuto Honda

Yasuto Honda (Kitakyūshū, Prefectura de Fukuoka, Japó, 25 de juny de 1969) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Yasuto Honda va disputar 29 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Rous

Rous és el nom dels següents personatges:
* Didier Rous (Montalban, 1970), ciclista francès professional entre 1993 i 2007
* Jean Rous (Prada de Conflent, 1908 - Perpinyà, 1985), advocat, periodista i escriptor
* Joseph Rous (Prada de Conflent, 1881 - Acs, 1974), polític nord-català diputat del 1932 al 1942
* Joseph Rous (Puigbalador, 1911 -), membre condecorat de la Resistència nord-catalana durant la 2a. Guerra Mundial
* Peyton Rous (Baltimore, 1879 - Nova York 1970), patòleg i professor universitari nord-americà guardonat amb el Premi Nobel de Medicina
* Stanley Rous (Suffolk, 1895 - Guilford, 1986), àrbitre de futbol i president de la FIFA 1961-1974
# Pere Navarro i Olivella

Pere Navarro i Olivella (Barcelona, 25 de maig de 1952) és enginyer industrial i polític català. Inspector de Treball per oposició, ha desenvolupat com a directiu diversos càrecs a l'administració pública. És el Director General de Trànsit des de juliol de 2018, càrrec que ja va ocupar entre 2004 i 2012.

## Biografia

Navarro és enginyer industrial per l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers Industrials de Barcelona, havent-se llicenciat en 1974. Posteriorment va obtenir una diplomatura en Administració d'Empreses per l'Escola d'Administració d'Empreses (1975). En 1977 va ingressar per oposició al Cos Superior d'Inspectors de Treball i Seguretat Social.
Posteriorment va ser delegat de la Conselleria de Treball de la Generalitat a Girona (1979-1983), cap del gabinet del governador civil de Barcelona (1983-1985), Governador Civil de Girona (1985-1996) i cap d'equip de la Inspecció de Treball i Seguretat Social a la província de Barcelona (1996-1999). Entre 1999 i 2004 Navarro va treballar a l'ajuntament de Barcelona, primer com a director del Servei de Transports i Circulació i després com Comissionat de Mobilitat, Transports i Circulació. Després de l'arribada al poder del govern de José Luis Rodríguez Zapatero va ser nomenat Director General de Trànsit, càrrec que va conservar durant les dues legislatures socialistes (2004-2011), amb tres ministres d'Interior diferents. La seva substitució no va ser anunciada pel nou ministre d'Interior, Jorge Fernández Díaz, fins a febrer de 2012, sent un dels últims alts càrrecs nomenats en els governs de José Luis Rodríguez Zapatero a romandre en el seu càrrec. Durant el seu mandat es va implantar el carnet de conduir per punts i es va assolir una importantíssima reducció de la sinistralitat viària, que va caure un 50%: cada any es van reduir les morts respecte a l'anterior, i el 2011 havia baixat fins a 1479 persones (la primera volta en cinquanta anys que baixava de 1500). El 2009 va ser guardonat amb el premi "Mejor Ingeniero del Año" pel Colegio Oficial de Ingenieros Industriales de Madrid (COIIM).
En juliol de 2018 va tornar el càrrec de Director General de Trànsit.

## Referències

* ↑ http://www.boe.es/boe/dias/1996/06/01/pdfs/A18406-18406.pdf
* ↑ Díez, Anabel «María Seguí sustituirá a Pere Navarro al frente de la DGT». El País, 02-02-2012 [Consulta: 2 febrer 2012].
* ↑ Pere Navarro, nombrado nuevo director general de Tráfico, El Mundo, 7 de maig de 2004
* ↑ Blanco, Patricia «Los muertos en carretera bajan de 1.500 por primera vez en medio siglo». El País, 03-01-2012 [Consulta: 2 febrer 2012].
* ↑ EuropaPress. «El Colegio Oficial de Ingenieros Industriales de Madrid premia mañana a Pere Navarro por su trabajo al frente de la DGT». [Consulta: 17 octubre 2014].
* ↑ Pere Navarro, director general de Tráfico, revista DGT

## Enllaços externs

* Pere Navarro, ¿héroe o villano? al frente de la DGT: repaso de toda una era, Josep Camós, 28 de juliol de 2018
# Gaspard Bauhin

Gaspard Bauhin, o Caspar Bauhin (17 de gener de 1560, Basilea - 5 de desembre de 1624, Basilea), va ser un botànic i anatomista suís, germà del també botànic Johann Bauhin. Escriví Pinax theatri botanici (1596), on descriu milers de plantes i les classifica en una manera comparable a la nomenclatura binomial del posterior Linnaeus. Va ser deixeble del metge italià Girolamo Mercuriale i també va fer treballs sobre la nomenclatura de l'anatomia humana.
Johann i Gaspard Bauhin eren fills de Jean Bauhin (1511-82), un metge francès hugonot exiliat a Suïssa. Gaspard estudià medicina a Pàdua, Montpellier i Alemanya. Tornà a Basilea el 1580. Es va doctorar en medicina i ensenyà grec a la universitat de Basilea i a partir de 1588 botànica i anatomia.
El Pinax theatri botanici (Exposició il·lustrada de les plantes) és una fita en la història de la botànica, ja que descriu 6.000 plantes i les classifica. La classificació no era particularment innovadora (arbres, arbusts, herbes). La seva contribució més important va ser la descripció dels gèneres i les espècies. Introduí molts noms de gèneres que més tard van ser adoptats per Linné, i encara es fan servir.
A més de Pinax Theatri Botanici, Gaspard va fer plans per una altra obra, un Theatrum Botanicum, del qual completà tres volums dels 12 previstos però només un es publicà l'any 1658. També va fer un catàleg de les plantes dels voltants de Basilea i edità l'obra de Pietro Andrea Mattioli (1500–1577) amb diverses edicions. En anatomia la seva obra principal és Theatrum Anatomicum infinitis locis auctum (1592).
Linnaeus va donar el mom del gènere Bauhinia en honor dels germans Joahann i Gaspard Bauhin.

## Notes

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* Duane Isely, One hundred and one botanists (Iowa State University Press, 1994), pp. 49–52

## Enllaços externs

* University of Kyoto Arxivat 2016-10-17 a Wayback Machine. Online Pinax theatri botanici (1596)
# Mont-sous-Vaudrey

Mont-sous-Vaudrey és un municipi francès situat al departament de Jura, a la regió de Borgonya - Franc Comtat. El 2019 tenia 1.275 habitants.

## Referències

* ↑ «Jura (France): Arrondissements & Communes - Population Statistics» (en anglès), 29 desembre 2021. [Consulta: 10 juliol 2022].
# Spinello Aretino

Spinello Aretino (c. 1350 – c. 1410) va ser un pintor italià, fill d'un florentí anomenat Luca, que havia buscat refugi a Arezzo l'any 1310, quan va haver d'exiliar-se en companyia de la resta del partit gibel·lí.
Va ser deixeble de Jacopo del Casentino, un seguidor de Giotto, i el seu propi estil era una mena de lligam entre l'escola de Giotto i l'escola senesa. De jove, va treballar a Florència com a ajudant del seu mestre Jacopo en la realització dels frescos de les esglésies del Carmine i Santa Maria Novella. Entre 1360 i 1384, va pintar diversos frescos a Arezzo i rodalia, gairebé tots perduts en l'actualitat.
Després del saqueig d'Arezzo de l'any 1384, Spinello va tornar a Florència, i entre 1387 i 1388, amb alguns ajudants, va decorar els murs i la volta de la sagristia de la basílica de San Miniato al Monte de Florència, amb una sèrie de frescos el més destacat dels quals representa escenes de la vida de sant Benet. Aquests encara es conserven, tot i que molt deteriorats. Quant a la composició recorden l'estil de Giotto, però tenen la decorativa brillantor en el color, pròpia de l'escola senesa.
Entre 1391 i 1392 va pintar sis frescos, encara conservats al mur sud del cementeri de Pisa, que representen miracles de sant Potit i sant Efès. Com a pagament va rebre 270 monedes d'or. Entre les seues obres tardanes, la millor és l'excel·lent sèrie de frescos que va pintar entre 1407 i 1408 als murs i la volta d'una capella de l'Ajuntament de Siena. Han sofert moltes restauracions i han estat repintats, però es consideren els millors frescos conservats de Spinello. Setze d'aquests frescos representen la batalla entre Frederic Barba-roja i la República de Venècia.
Els frescos de Spinello són obres punyents i decoratives, fetes amb gran mestria i molt superiors a les seues obres sobre panell, moltes de les quals semblen meres obres de taller. L'acadèmia de Florència conserva un panell de la Mare de Déu amb sants que és particularment interessant per la signatura: HOC OPUS PINXIT SPINELLUS LUCE ARITIO D.I.A.(1391). Les mediocres obres de Spinello disperses pels museus europeus donen una idea errada de la categoria de Spinello com a pintor.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Costes d'Erdo

Les Costes d'Erdo és un indret del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
Estan situades al nord-oest del poble d'Erdo, en els vessants meridionals dels Tossalets. El poble abandonat de Santa Coloma d'Erdo és a llevant de les Costes d'Erdo.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya