OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jean Balthasar Tricklir

Jean Balthasar Tricklir (Dijon, 1750 - Dresden, 29 de novembre de 1813) fou un violoncel·lista i compositor francès d'ascendència alemanya.
Tricklir fou una figura desconeguda i enigmàtica de la potent escola alemanya de Mannheim. Durant gran part del segle xviii aquesta ciutat va ser un punt neuràlgic de la música i una autèntica referència per molts músics. Per tant, la ciutat de Mannheim, va gaudir de la seva corresponent edat d'or de les arts i particularment la seva música. Doncs bé, Tricklir, va créixer a França en un ambient de devoció catòlica i sacerdotal que, a mesura que creixia i madurava, va perdre en favor de la instrumentació de corda del violí però sobretot del violoncel. L'ascendència germànica de la seva família probablement facilitaria la posterior integració a Mannheim. Bona fama adquiriria amb el temps ja que seria considerat com un dels més grans violoncel·listes de l'Europa del segle xviii al mateix nivell que Boccherini o els germans Duport. L'etapa de Mannheim, realment determinant en la seva carrera, no fou la única ja que amb trenta-i-tres anys va entrar en la cort de Dresden, un dels altres nuclis de gran cultura musical i hi va romandre fins a la seva mort.
Malauradament al nostre temps, ha passat al més absolut dels oblits fins i tot més que alguns contemporanis no tant admirats com en el seu dia ho va ser Tricklir. De la seva producció orientada, conseqüentment, al violoncel o derivats, només se'n troben editada una sèrie de quatre concerts de violoncel. El concert número 6 en Sol major i el concert número 5 en La major escrits, ambdós, en els primers anys de la seva etapa a Dresden i on s'intueixen típiques característiques del seu passat a Mannheim amb alguns tocs subtils i un virtuosisme innat amb l'instrument solista de corda.
Va ser considerat un dels millors violoncel·listes de la seva època, i malgrat que no hi ha massa documentació, sembla que junt amb Friedrich Wilhelm Erik Benda, Leopold Hofmann i Johann Konrad Schlick, va fundar un quartet que es va fer aplaudir arreu d'Europa.

## Treballs coneguts

* Adagio and Rondo for Cello and Piano
* Six grand solos for the violoncello Op. 3
* 13 cello concertos.

## Enllaços externs

* https://reciclassicat.blogspot.com/2012/09/tricklir-jean-balthasar-1750-1813-cello.html
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 64, pàg. 420. (ISBN-84-239-4564-2)
# Jiri Kovanda

Jiri Kovanda (Praga, Txèquia, 1 de maig de 1953) és un artista conceptual txec.
De formació autodidacta, Kovanda va començar la seva pràctica com a artista conceptual a mitjans de la dècada de 1970, amb intervencions efímeres que capturava en imatges blanc i negre, i de les que quedava rastre en senzills fulls d'instruccions per tal que qualsevol persona els pugui tornar a executar. En aquella dècada, després dels fets de Praga al 1968, molts artistes van escollir tornar a la seguretat del treball al seus estudis; ell, per la seva banda, va decidir fer-ho a l'espai públic reclamant la seva dimensió política, tot i que de vegades gairebé imperceptible. Al llarg de les dècades posteriors, va experimentar amb altres suports, com la pintura. El seu treball va començar a ser recuperat en la primer dècada del segle XXI, re-descobrint la rellevància de les seves accions, amb un fort impacte en generacions més joves d'artistes.

## Anàlisi

A través d'una sèrie d'accions mínimes, sovint gairebé imperceptibles, i de composicions constructives, collages i instal·lacions realitzades amb una gran economia de mitjans i de naturalesa deliberadament precària i efímera, Kovanda analitza la dificultat d'establir vincles (físics i afectius) amb l'altre en l'espai urbà contemporani i tracta de propiciar una reflexió crítica al voltant de la relació entre el públic i el privat, l'íntim i el social, el visible i l'invisible, el valuós i el funcional. La radicalitat discursiva i la potencialitat visual de la feina d'aquest artista deriven, en gran manera, de la seva senzillesa, de la seva retòrica despullada i austera que fuig tant de l'espectacularització com de la instrumentalització pedagògica, aconseguint generar una comunicació directa, tot i que sempre subtil, amb l'espectador.

## Exposicions destacades
### Individuals

* Centre d'Art Santa Mònica, Barcelona, 2007
* Museo Reina Sofía, Madrid, 2012
* Galeria Nacional de Praga, 2016

### Col·lectives

* El cos en la fotografia Txecoslovaca, Museum Kromerizca, Kromeriz, Republica Txeca, 1986
* documenta 12, Kassel, 2007
* Transmissions, Art en Europa de l'Est i Latinoamèrica, MoMA, Nova York, 2015

## Col·leccions

* MoMA, Nova York
* Tate Modern, Londres
* MUMOK, Viena
* Centre Pompidou, París

## Referències

* ↑ «Jiří Kovanda | Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía» (en castellà). [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ Vozmediano, Elena. «Documenta, hacia dentro del arte | El Cultural» (en castellà), 21-06-2007. [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «Jiri Kovanda | MoMA» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «Tate Modern Jiri Kovanda». [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «Jiří Kovanda» (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-08-09. [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «Jiri Kovanda» (en castellà). [Consulta: 11 febrer 2021].
# Joan Capdevila Salvà

Joan Capdevila Salvà (Barcelona, 16 de juny de 1928 - Barcelona, 17 de novembre de 1985) fou un economista, advocat i professor universitari català del segle xx. Va ser un dels membres fundadors de la Sindicatura de Comptes de Catalunya.

## Biografia

Doctorat en Ciències Polítiques, Econòmiques i Comercials (1974) i doctor en Dret (1979) per la Universitat de Barcelona, Graduat Social (1965) per la Universitat de Barcelona, diplomat especialista en Gestió de Serveis Locals (1971) i Censor Jurat de Comptes des del 1979 per l'Institut de Censors Jurats de Comptes d'Espanya.
Va treballar, inicialment, a la Caixa de Barcelona entre 1950 i 1954. En l'àmbit de l'administració local, va ser dipositari de fons i cap de serveis de recaptació als ajuntaments de Santa Coloma de Gramenet (1955-1956), Sant Adrià de Besòs (1956-1967) i l'Hospitalet de Llobregat (1967-1981). Posteriorment, va exercir com a cap de la secció d'assistència tècnica i cap de serveis de la direcció general de l'administració local de la Generalitat de Catalunya (1981-1984). El 18 de juliol de 1984 va prendre possessió del càrrec de síndic de comptes de la Sindicatura de Comptes de Catalunya després d'haver estat nomenat pel Parlament de Catalunya el 27 de juny de 1984. Com a síndic va ser el responsable del departament «Corporacions Locals i relacions amb el Tribunal de Comptes». Va combinar la feina a l'administració local amb la docència universitària impartint les assignatures de Comptabilitat General i Comptabilitat Aplicada, Hisenda i Comptabilitat Pública i Hisenda i Dret Tributari. Fou professor numerari de l'Escola Universitària d'Estudis Empresarials de Sabadell de la Universitat Autònoma de Barcelona.
El 17 de novembre de 1985 va morir sobtadament a causa d'una aturada cardiaca. Era casat i pare de dos fills. Des del 18 de novembre de 1985 reposa al cementiri de Synera (Arenys de Mar).

## Publicacions

Al marge dels nombrosos articles publicats en revistes especialitzades i ponències a congressos, cal destacar les obres següents:
* La problemàtica de la Empresa Pública de Servicios Locales, Bayer Hnos., 1980.
* El Equilibrio financiero local, Bayer Hnos., 1986.

## Referències

* ↑ «Pàgina 17» (en castellà). La Vanguardia, 28-06-1984. [Consulta: 16 juliol 2024].
* ↑ «Història». Sindicatura de Comptes de Catalunya, 27-07-2022. [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «Pàgina 16» (en castellà). La Vanguardia, 20-12-1985. [Consulta: 16 juliol 2024].
# Joan Capdevila i Esteve

Joan Capdevila i Esteve (Martorell, 13 de juliol de 1965) és un veterinari i polític català, diputat al Congrés dels Diputats en la XI legislatura i delegat del govern de la Generalitat a Madrid des de setembre de 2023 fins a setembre de 2024.
Ha Treballat de veterinari i ha sigut director del diari digital El Matí, òrgan de l'Associació El Matí, un corrent crític d'Unió Democràtica de Catalunya, partit en el que ha militat molts anys i que va abandonar en 2009, disconforme amb el lideratge de Josep Antoni Duran i Lleida. Alhora va formar part de la candidatura a la presidència del Futbol Club Barcelona de 2010 i 2015 encapçalada per Agustí Benedito i Benet.
A les eleccions generals espanyoles de 2015 i 2016 fou elegit diputat per Barcelona, com a número 5 en la llista d'ERC-CATSÍ.
El 2023 fou nomenat delegat de la Generalitat a Madrid, càrrec que havia deixat Esther Capella uns mesos abans per passar a formar part del Govern de la Generalitat. Cessà en el càrrec el 2 de desembre de 2024 en canviar el govern català i ésser nomenada com a substituta seva Núria Marín Martínez.

## Referències

* ↑ Joan Capdevila: “Tenim els ingredients per a una època daurada del Barça”, 20 d'octubre de 2010
* ↑ Sport. «Los integrantes de la precandidatura de Agustí Benedito | elecciones-b» (en castellà), 29-06-2015. [Consulta: 9 juliol 2020].
* ↑ Joan Capdevila, de membre d'Unió a número 5 de la llista d'ERC al 20-D, Nació Digital, 7 de novembre de 2015
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Joan Cantacuzè (cèsar)

Joan Cantacuzè fou fill probablement de Manuel Cantacuzè. Fou cegat per ordre de l'emperador Andrònic I Comnè (1183-1185) però tot seguit fou fet cèsar per Isaac II Àngel (1185-1195) del que era cunyat, ja que estava casat amb la germana de l'emperador, Irene Àngel. Va morir en combat contra els búlgars el 1195.
# Johannes Joseph Destrée

Johannes Josephus Destrée (Laeken, 27 de març de 1827 – La Haia, 17 de març de 1888) fou un pintor de paisatges belga. Destrée fou deixeble de Bartholomeus Johannes van Hove i Andreas Schelfhout, el qual més tard va formar part del Pulchri Studio. Va viatjar a Alemanya i va treballar a Oosterbeek (Renkum), prop d'Arnhem.

## Referències

* ↑ «J.J. Destree» (en neerlandès). Galerie Wijdemeren Breukeleveen. Arxivat de l'original el 2011-11-13. [Consulta: 14 maig 2012].
* ↑ Johannes Josephus Destree a l'RKD

## Bibliografia

* Thieme-Becker.Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Johannes Joseph Destrée
* Johannes Josephus Destree a artnet
# Johannes Lingelbach

Johannes Lingelbach (Frankfurt del Main, 10 d'octubre de 1622 - Amsterdam, 3 de novembre de 1674) fou un pintor neerlandès, que va pertànyer a l'Edat d'Or holandesa, associat amb la segona generació dels bamboccianti, un grup de pintors de gènere que van treballar a Roma entre el 1625 i el 1700.

## Biografia

L'any 1634 David Lingelbach, tècnic alemany, es va establir a Amsterdam amb la seva esposa i fills. Entre 1642 i 1650 Johannes Lingelbach va viatjar a França i Itàlia. Després del seu retorn a Amsterdam, al voltant de 1653, Johannes es va casar. Cap a 1662 Lingelbach va viure a Reestraat, un petit carrer a la vora del canal Prinsengracht.
El seu treball va començar a mostrar la influència dels paisatges de Philips Wouwerman (1619 - 1668). La seva habilitat en les figures de pintures de gènere no està menys aconseguida en les seves representacions dels objectes arquitectònics i naturals. Sovint era invitat a pintar els personatges i animals dintre d'altres obres d'artistes paisatgistes, com ara els holandesos: Cornelis Decker (1619-1678), Jan Hackaert (1628 - 1685), Jan Wijnants (1632 - 1684, Frederik de Moucheron (1634 - 1686), Jan van der Heyden (1637 - 1712) i Meindert Hobbema (1638 - 1709). El seu estudi de les formes arquitectòniques va venir de l'observació de les pintures d'un altre «bamboccianti», Viviano Codazzi (1606 o 1611 - 1672), que mostrava una arquitectura vedutista.
Lingelbach va seguir l'estil de Pieter van Laer (1599 - 1642), anomenat «Il Bamboccio», aportant el seu propi estil italianitzat a la influència dels pintors nord europeus. Ell és un dels pocs pintors alemanys bambochant, les obres dels quals estan documentades a fons, fent una gran influència a l'evolució de l'estil. Algunes de les seves obres sobre Roma durant un temps van ser atribuïdes a Pieter van Laer, però ara se li han reconegut amb raó a Lingelbach, com, "Escena del carrer romana amb jugadors de cartes" (National Gallery de Londres). Aquestes obres mostren la influència italiana de Caravaggio (1571- 1610) en el seu realisme i el refinat efecte clarobscur, que també s'observa en altres obres de Lingelbach com "Curander i d'altres figures davant de d'una posada amb una vista de la Plaça del Poble, Roma", (Royal Collection, Londres). Les formes de Lingelbach es basaven en els efectes de la llum i l'exactitud espacial, però molt més lliure que la de Codazzi.
La Dulwich Picture Gallery exposa un bon exemple de les seves imitacions de Jan Baptist Weenix (1621 - 1660), i a la National Gallery de Londres n'hi ha un amb l'estil de Wouwerman.

## Galeria

* La batalla del pont Milvio (c.1650).
* Ciutat flamenca assetjada pels soldats espanyols (c.1674)
* Escena de port mediterrani (1669)
* Escena de mercat romà (1653)

## Referències

* 1 2 3 «Johannes Lingelbach» (en neerlandès). RKD. [Consulta: 19 febrer 2016].
# Irhtemita

La irhtemita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom de la mina Irhtem, al Marroc, la seva localitat tipus.

## Característiques

La irhtemita és un fosfat de fórmula química Ca₄Mg(AsO₄)₂(HAsO₄)₂·4H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la irhtemita pertany a «08.CB - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: serrabrancaïta, hureaulita, sainfeldita, vil·lyael·lenita, nyholmita, miguelromeroïta, fluckita, krautita, cobaltkoritnigita, koritnigita, yvonita, geminita, schubnelita, radovanita, kazakhstanita, kolovratita i burgessita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Ightem, a la localitat homònima del districte de Bou Azer, a la província d'Ouarzazate (Souss-Massa-Draâ, Marroc). També ha estat descrita l filó número 7 de la propera localitat de Bou Azer, així com a la República Txeca, França, Alemanya i l'estat nord-americà d'Utah.

## Referències

* ↑ «Irhtemite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 novembre 2017].
# Johannes Hedwig

Johann Hedwig (1730 – 1799), també escrit Johannes Hedwig o llatinitzat com Joannis Hedwig, va ser un botànic alemany notable pels seus estudis de les molses i considerat de vegades el fundador de la briologia.
Nasqué a Romania, estudià medicina a la Universitat de Leipzig, doctorant-se el 1759. Exercí la medicina durant 20 anys i practicà la botànica com un hobby
Va ser professor de medicina i de botànica a Leipzig i va dirigir el Jardí Botànic de Leipzig.
Amb la seva habilitat amb el microscopi i la il·lustració biològica, aconseguí identificar els anteridis i arquegonis en les molses. Va observar directament la germinació de les espores i la formació del protonema. Tanmateix, no va ser capaç de determinar els cicles vitals de les falgueres i els fongs encara que va fer observacions útils sobre les algues Chara i Spirogyra.
La seva obra principal és Species Muscorum Frondosorum publicada pòstumament el 1801. Aquesta obra és el punt de partida per a la nomenclatura de totes les molses excepte pel grup Sphagnum.
L'abril de 1788 va ser elegit Fellow of the Royal Society. El 1790, va ser elegit membre forà de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències.
Hedwig és commemorat pel gènere Hedwigia i per la revista Hedwigia.

## Referències

* Duane Isely, One hundred and one botanists (Iowa State University Press, 1994), pp. 101–103
* ↑ Morton, A.G. 1981. History of Botanical Science. Academic Press Inc. (London) Ltd. ISBN 0-12-508382-3
* ↑ «Library and Archive Catalogue». Royal Society. [Consulta: 17 novembre 2010].
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* Missouri Botanical Garden
# Jaume Mir

«Jaume Mir» té aquests significats:
* Jaume Mir Ferri, actor i auxiliar ciclista català
* Jaume Mir Mateo, enginyer agrònom menorquí
* Jaume Mir Ramis, escultor mallorquí
* Jaume Mir (músic), músic mallorquí del segle xvii
* Jaume Mir Mas, espia sadurninenc de la Primera Guerra Mundial
# Jordi de Xipre

Jordi de Xipre és el nom dels següents personatges:
Nom de dos patriarques de Constantinoble:
* Jordi I de Xipre
* Jordi II de Xipre
# Josep Ornosa i Soler

Josep Ornosa i Soler (Reus, 1889 - 1971) va ser un industrial i fotògraf català.
Dedicat inicialment al comerç de vins a l'empresa que provenia del seu pare, va instal·lar-hi després una fàbrica de gel anomenada "La Suiza", amb una gran producció, que s'acabà quan van aparèixer les neveres elèctriques. Germà del farmacèutic Pau Ornosa, que va ser alcalde de Reus el 1950 i 1951, era molt aficionat a la fotografia i va participar en nombrosos salons fotogràfics, tant a nivell de l'estat espanyol com als Salons de la Reial Societat Britànica de Fotografia i a diversos països europeus. Va guanyar premis a moltes de les exposicions on es presentava, entre ells, dues Medalles Gaudí. Una fotografia seva, que mostra un Crucifix i un Missal, va tancar l'emissió de nit de la televisió espanyola durant molts anys.
Els seus inicis fotogràfics, comencen quan estudiava a les escoles Cristianes de la Salle Bonanova. Les seves primeres obres conegudes són de 1914. Un bombardeig durant la Guerra Civil va destruir casa seva a Reus i es van perdre una gran part dels seus arxius fotogràfics. En la postguerra va seguir amb la fotografia. Al pati de la seva fàbrica de gel reunia una tertúlia fotogràfica on es trobaven diversos fotògrafs locals com Manuel Cuadrada, Prunera i Borràs. Les seves obres exposen temes amb boires, nocturns, temes religiosos, imatges, processons, flors, interior d'esglésies, claustres de monestirs, etc.
Des de la seva joventut va militar en el partit conservador. Durant la dictadura de Primo de Rivera va ser regidor de l'ajuntament de Reus i durant el franquisme va ser tinent d'alcalde a l'Ajuntament, i ocupà la regidoria Cultura. Va recuperar la tradició de regalar als nens coques amb cireres per Corpus. Va col·laborar a la premsa local abans i després de la guerra civil: Diari de Reus, Reus, Algo, i al Diario Español de Tarragona. Bona part de la seva obra va ser donada per les seves filles a la Fototeca Municipal de Reus, situada al Centre de la Imatge Mas d'Iglésies.

## Referències

* ↑ «D. José Ornosa Soler». Reus, 04-12-1954, pàg. 3.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 497-498.
# Miramar (desambiguació)

«Miramar» té aquests significats:
* Miramar, població de la comarca de la Safor (País Valencià)
* Miramar (Mallorca), possessió situada entre Deià i Valldemossa
* Miramar (Figuerola del Camp), nucli de població del municipi de Figuerola del Camp, a l'Alt Camp
* Serra de Miramar, accident de relleu entre les comarques de l'Alt Camp i la Conca de Barberà
* Miramar (Capellades), muntanya de la comarca de l'Anoia
* Miramar (Buenos Aires), ciutat argentina de la província de Buenos Aires.
* Orquestra Miramar, de les comarques gironines.
* Miramar, un cadena de televisió que pertany a Record a Moçambic
* Estudis de Miramar, estudis de TVE a Barcelona (1959-1983)
# Grayland

Grayland és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 1.002 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grayland tenia 1.002 habitants, 502 habitatges, i 275 famílies. La densitat de població era de 56,6 habitants per km².
Dels 502 habitatges en un 16,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,2% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 45,2% no eren unitats familiars. En el 35,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,5% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 31,5% de 45 a 60 i un 25,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.776 $ i la renda mediana per família de 36.979 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.833 $ mentre que les dones 36.161 $. La renda per capita de la població era de 21.723 $. Aproximadament el 9,9% de les famílies i el 19,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grayland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grayland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Hypsugo bodenheimeri

Hypsugo bodenheimeri és una espècie de ratpenat que viu a Egipte, Israel, Oman, Aràbia Saudita i el Iemen.
Alguns autors el consideren la mateixa espècie que Hypsugo ariel.
És un ratpenat menut amb els pèls llargs i densos de dos colors: gris pissarra a la base i molt clars a la punta. Les orelles i l'uropatagi són clars però el plagiopatagi és fosc.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Hypsugo bodenheimeri. Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference, 3a edició (en anglès). Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2 volums, (2.142 pàg.), 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* ↑ Benda, P. & Aulagnier, S. 2008. Pipistrellus ariel. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. <www.iucnredlist.org>. Downloaded on 06 September 2014.
* 1 2 Aulangier et al.. Guía de los mamíferos de Europa, del norte de África y de Oriente Medio. Bellaterra: Lynx edicions, 2009, pag. 90. ISBN 978-84-96553-52-1.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Castell de s'Avellana

El Castell de s'Avellana és un castell/fortalesa declarat bé cultural d'interès nacional al terme municipal de les Masies de Roda (Osona) documentat el 1067 del que queden importants restes de murs, base d'una torre i escala al penyal del castell.

## Referències

* ↑ «Castell de s'Avellana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Castell de s'Avellana». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Cavallera (desambiguació)

«Cavallera» té aquests significats:
* Cavallera, veïnat del municipi de Camprodon (Ripollès)
* Serra Cavallera, serra al Ripollès
* Sant Miquel de Cavallera, església romànica al veïnat de Cavallera (Camprodon)
* Torre Cavallera, torre al veïnat de Cavallera (Camprodon)
* Cavallera (Onda), aldea desapareguda a Onda (Plana Baixa)
* Cavallera (Odèn), masia a Odèn (Solsonès)
* Mas de la Cavallera, mas a Cabassers (Priorat)
* Serra Cavallera (Sentmenat), serra a Sentmenat (Vallès Occidental)
* Roca Cavallera, muntanya a Granyena de les Garrigues
* Font del Cavallera, font a Granyena de Segarra