OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Platja de La Espasa

El Riu Carrandi, o Espasa, desemboca a la platja i divideix els termes municipals de Caravia i Colunga, a Astúries, per la qual cosa un trosset de platja correspon al concejo de Colunga i la resta al de Caravia. Amb la marea baixa, aquesta platja queda unida amb la Platja de La Isla, amb la qual comparteix serveis. També en baixamar pot accedir-se a la Platja de El Pozo de las Pipas i de El Barrigón; i en ocasions excepcionals, fins i tot es pot passar a la Platja de El Viso.

## Característiques

* Longitud: 1.200 metres, dels quals, els últims 75 corresponen a la platja coneguda com El Pozo de las Pipas, de la qual la separa un promontori rocós.
* Entorn residencial.
* Accessos rodats.
* Aparcament.
* Passeig litoral.

## Serveis

* aparcament
* dutxes
* servei socorristes diari
* restaurants i quiosquets
* escola de surf
Els seus serveis són compartits amb els de La Isla.

## El camí de Sant Jaume

El pelegrí de la Ruta de la Costa del Camí de Sant Jaume, entra en Colunga pel pont que travessa aquest riu (antigament de pedra, els fonaments del qual afloren en els dies de grans marees). Des d'aquí i després de travessar els nuclis de població de: Venda de La Espasa (antic hostalatge de pelegrins), El Barrigón, Bueño, Covián, Colunga, Solriberu, La Calzada, El Terrerón, Ería de San Vicente, Venta Peón, Conlledo, Cruz de Beldreu, Pernús, Vega i La Llera, el pelegrí entra en el municipi de Villaviciosa.
En la localitat de La Isla es troba l'alberg de pelegrins.

## Referències

* 1 2 del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 219. ISBN 978-84-8459-669-1.

## Vegeu també

* Mancomunitat Comarca de la Sidra
# Portada/article octubre 10
## Cranc dels cocoters

El cranc dels cocoters (Birgus latro) és l'artròpode terrestre més gran del món. És un bernat ermità altament apomòrfic i se'l coneix per la seva capacitat d'obrir cocos amb les seves potents pinces per a menjar-se'n el contingut. És l'única espècie del gènere Birgus.
En algunes llengües se'l coneix també amb el nom de "cranc lladre" o "lladre de les palmeres", perquè es rumoreja que alguns crancs dels cocoters han robat objectes brillants com ara cassoles i coberts de cases i tendes de campanya. També se li ha donat el nom de "bernat ermità terrestre" i, a part, té altres noms locals com ayuyu a Guam, o unga o kaveu a les illes Cook.
# Polevoi (Stàvropol)

* Per a altres significats, vegeu «Polevoi».
Polevoi (en rus: Полевой) és un poble (un possiólok) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 239 habitants. Pertany al districte rural de Petrovski.

## Referències

* ↑ Протокол учредительского съезда Ставрсельскосоюза 11-13 января 1925 года и приложение к нему. Ставрополь: [Б. и.], 1925, p. 29-31.
# Polianthes

Polianthes és un gènere amb 45 espècies de plantes de flors que pertany a la família de les Agavàcies.
És natiu de Mèxic i Texas.
L'espècie més coneguda és Polianthes tuberosa, carnosa amb fulles en roseta i una arrel tuberosa, amb fragants flors blanques. Es cultiva com a flor de tall i com a planta ornamental.

## Espècies seleccionades

* Polianthes americana
* Polianthes bicolor
* Polianthes brachystachys
* Polianthes brunnea
* Polianthes debilis
* Polianthes densiflora
* Polianthes durangensis
* Polianthes elongata
* Polianthes ensifolia
* Polianthes geminiflora
* Polianthes oaxaquensis
* Polianthes tuberosa

## Sinonímia

* Tuberosa Heist. ex Fabr. (1759).
* Pothos Adans. (1763).
* Bravoa Lex. in P.de La Llave i J.M.de Lexarza (1824).
* Coetocapnia Link & Otto (1828).
* Cotocapnia Link & Otto (1828).
* Zetocapnia Link & Otto (1828), orth. var.
* Robynsia Drapiez in A.C.Lemaire (1840).
* Pseudobravoa Rose (1899).
* × Bravanthes Cif. i Giacom. (1950).

## Referències

* ↑ Sinónimos en Kew

## Enllaços externs

* http://www.eol.org/
# Potència isotròpica radiada equivalent

Potència isotròpica radiada equivalent (PIRE o EIRP en anglès) és una definició stàndard del IEEE de nivell de potència en RF. El PIRE és igual a la potència que emetria una antena isotròpica per a produir la mateixa potència observada en la direcció de màxim guany de l'antena.
    $PIRE=P_{t}-L+G$
on $P_{t}$ : potència emesa per l'antena en dB
$L$ : pèrdues de cables i connectors en dB
$G$ : guany de l'antena en dB

## Vegeu també

* Potència radiada aparent

## Referències

* ↑ Bevelacqua, Pete. «Antenna Theory - Effective Isotropic Radiated Power (EIRP)». www.antenna-theory.com. [Consulta: 8 gener 2017].
* ↑ «https://www.pasternack.com/t-calculator-eirp.aspx». www.pasternack.com. [Consulta: 8 gener 2017].
# Pontederiàcies

Pontederiaceae és una família de plantes amb flor de l'ordre Commelinales.
Entre les espècies més conegudes cal destacar el jacint d'aigua (Eichhornia crassipes), planta aquàtica flotant que com a espècie invasora s'ha estès arreu dels tropics bloquejant rius i canals fins a esdevenir un obstacle per la navegació fluvial.
La Hydrothrix gardneri és una planta aquàtica submergida amb un pseudanti de dues flors.

## Gèneres

N'hi ha 9:
* Eichhornia Kunth
* Eurystemon * Heteranthera Ruiz & Pav.
* Hydrothrix * Monochoria C.Presl
* Pontederia L.
* Reussia * Scholleropsis H.Perrier
* Zosterella

## Referències

* The families of flowering plants; descripcions, il·lustracions, identificació Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pontederiaceae a L. Watson & M.J. Dallwitz (1992) Arxivat 2021-04-19 a Wayback Machine.
* Pontederiaceae - Flora of North America
* Pontederiaceae - Flora de la Xina
* Pontederiaceae - CSDL Arxivat 2007-02-08 a Wayback Machine.
# Portada/article agost 25
## Smilodon

Smilodon ('dent d'escalpel' en llatí) és un gènere extint de grans fèlids de dents de sabre maquerodontins. Els mascles més grossos d'una de les espècies, S. populator, arribaven a 300 kg, rivalitzant amb el tigre actual per la distinció de fèlid més gran de tots els temps. Aparegueren a Nord-amèrica a finals del període Pliocè i s'estengueren a Sud-amèrica durant el gran intercanvi americà. La seva característica més coneguda són les seves dents de sabre, que en fan un dels mamífers prehistòrics més coneguts pel públic general.
# Portada/article agost 28
## Bridget Jones's Diary

Bridget Jones's Diary és una pel·lícula de 2001, una comèdia romàntica dirigida per Sharon Maguire i basada en la novel·la del mateix nom de Helen Fielding. La història, inspirada en l'obra de Jane Austen Orgull i prejudici i la popular sèrie de televisió que se'n va fer el 1995, narra la vida, explicada en clau humorística, d'una britànica en la trentena (Bridget Jones) que busca el seu lloc en el món malgrat tots els obstacles que es troba pel camí. És protagonitzada per Renée Zellweger, Hugh Grant i Colin Firth.
# Port Edward

«Port Edward» té aquests significats:
# Port Etches

Port Etches és una petita badia que es troba al sud-centre de l'estat d'Alaska, als Estats Units. Es troba al costat occidental de l'illa Hinchinbrook i s'obre cap al Hinchinbrook Entrance, un estret que separa Hinchinbrook de l'illa Montague i que connecta el Prince William Sound amb el golf d'Alaska.
El juliol de 1787 el capità Nathaniel Portlock li va posar aquest nom, possiblement en honor de John Cadman Etches o Richard Cadman Etches, els quals, junts a altres comerciants formaren la companyia King George's Sound Company, també coneguda com a Richard Cadman Etches and Company per ocupar-se del comerç de pells des de la costa occidental d'Amèrica fins a la Xina. George Dixon, que acompanyava a Portlock, l'anomenà Port Rose. Els comerciants russos de pells li van posar el nom de Zaliv Nuchek. Amb tot, el primer nom europeu emprat per designar aquesta badia fou el de Puerto de Santiago, que li va donar el 23 de juliol de 1779 Ignacio de Arteaga durant el seu viatge d'exploració junt a Juan Francisco de la Bodega y Quadra, per commemorar la propera festivitat de sant Jaume Apòstol, el 25 de juliol. Durant aquesta, els espanyols escenificaren l'acte formal de presa de possessió, que consistí en una processó a terra a la qual van prendre-hi part tots els oficials i capellans de l'expedició, amb una gran creu mentre els canons i mosquetons disparaven salves. El Te Deum fou cantat, seguit de lletanies i pregàries. En finalitzar el sermó l'acta forma de possessió fou redactada i firmada pels oficials i capellans. Aquest fet fou molt important anys després, ja que va posar la base per a la reclamació de sobirania que Espanya exercí al Pacífic Nord fins a la latitud 61° 17′ N.

## Referències

* ↑ 1424573 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Port Etches (en anglès)
* ↑ Tovell, Freeman M. At the Far Reaches of Empire: The Life of Juan Francisco De La Bodega Y Quadra. University of British Columbia Press, 2008, p. 94–95. ISBN 978-0-7748-1367-9.
# Por mis bigotes

Por mis bigotes és una pel·lícula mexicana del 2015 de comèdia infantil, dirigida per Manuel Caramés.

## Sinopsi

Encara que soni increïble, al petit Ulises, de tan sols nou anys, d'un dia per a un altre li va créixer el bigoti. Aquesta situació, en aparença ordinària, deslliga una sèrie d'esdeveniments extraordinaris per al, la seva mamà i els seus millors amics.

## Repartiment

* Santiago Torres - Ulises
* Jesus Ochoa - Tío Fabián
* Luis Fernando Peña
* Osvaldo de Lon - Narciso
* Fernando Becerril
* Hugo Macías Macotela - Don Bigote Maduro
* Laura de Ita
* Luis Gatica - Supervisor
* Eduardo España - Dagoberto
* Pedro Damián
* Raquel Pankowsky
* Lenny Zundel
* Roberto Blandón - Profesor
* Elsa Jaimes - Vendedora

## Recepció

Por mis bigotes va ser estrenada a Mèxic el 16 de setembre de 2015. A la 45a edició de les Diosas de Plata fou nominada a la millor cançó (interpretada per Javier Gurruchaga) i a la millor actuació infantil. També fou nominada al Festival Internacional de Cinema d'Hermosillo.

## Referències

* ↑ Por mis bigotes, crítica a Excelsior
* ↑ "Se estrenará 'Por mis bigotes'", Noroeste, 16 de novembre de 2015
* ↑ Revelan nominados de Las Diosas de Plata Arxivat 2015-04-09 a Wayback Machine., Crónica, 8 d'abril de 2015
* ↑ Nominados Diosas de Plata 2016, mastelenovelas.com
* ↑ Estrenan “Por mis bigotes”, El imparcial, 12 de desembre de 2014
# Por si no te vuelvo a ver

Por si no te vuelvo a ver és una pel·lícula de comèdia musical mexicana dirigida per Juan Pablo Villaseñor estrenada en 1997 en l'edició del Festival Internacional de Cinema de Guadalajara. Va obtenir el Premi Ariel a la millor pel·lícula en la XL edició dels Premis Ariel.

## Sinopsi

Un quintet musical format per ancians que es troba retirat en un asil, amb el pretext de lliurar les cendres de la seva amiga Rosita a Margarita, la seva neboda, amb la condició d'aconseguir el seu somni de presentar-se sobre un escenari.

## Repartiment

* Jorge Galván..Bruno
* Ignacio Retes…Poncho
* Justo Martínez…Óscar Martínez
* Max Kerlow…Gonzalo
* Rodolfo Vélez…Fabián
* Leticia Huijara…Margarita Ríos López
* Zaide Silvia Gutiérrez…la enfermera Silvia
* Ana Bertha Espín…directora del asilo
* Angelina Peláez…Diana Menchaca
* Blanca Torres…Rosita López
* José Carlos Rodríguez..doctor Eduardo Bolaños
* Alfredo Alonso…Vinicio
* Óscar Castañeda…Miranda
* Aurora Cortés…Ofelia

## Premis

A la XL edició dels Premis Ariel va guanyar vuit premis de 19 nominacions.
| Any | Premi | Categoria | Nominat |
| 1998 | Centro de Capacitación Cinematográfica | Millor pel·lícula | Guanyador |
| 1998 | Juan Pablo Villaseñor | Millor direcció | Guanyador |
| 1998 | Jorge Galván | Millor actor | Guanyador |
| 1998 | Leticia Huijara | Millor actriu | Guanyador |
| 1998 | Max Kerlow | Millor coactuació masculina | Guanyador |
| 1998 | Justo Martinez | Millor coactuació masculina | Nominat |
| 1998 | Angelina Peláez | Millor coactuació femenina | Nominat |
| 1998 | Zaide Silvia Gutiérrez | Millor coactuació femenina | Nominat |
| 1998 | Ignacio Retes | Millor actor de repartiment | Guanyador |
| 1998 | Blanca Torres | Millor actriu de repartiment | Guanyador |
| 1998 | Ana Bertha Espín | Millor actriu de repartiment | Nominat |
| 1998 | Juan Pablo Villaseñor | Millor guió adaptat | Nominat |
| 1998 | Juan Pablo Villaseñor | Millor argument original | Guanyador |
| 1998 | Juan Pablo Villaseñor | Millor opera prima | Nominat |
| 1998 | Tito Enríquez | Millor banda sonora | Nominat |
| 1998 | Rocío Ramírez | Millor escenografia | Nominat |
| 1998 | Guillermo Rodríguez | Millor ambientació | Nominat |
| 1998 | Verónica Telch | Millor vestuari | Nominat |
| 1998 | Diana Byrne | Millor maquillatge | Nominat |

## Referències

* ↑ «Por si no te vuelvo a ver (Ópera Prima)» (en spanish). Centro de Capacitación Cinematográfica [Consulta: 15 març 2017].
* 1 2 «XL 1998 — Ganadores y nominados» (en spanish). Asociación Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas [Consulta: 15 març 2017]. Arxivat 16 de juny 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-06-16. [Consulta: 2 abril 2021].
* ↑ Por si no te vuelvo a ver (1997) Arxivat 2018-06-28 a Wayback Machine. del sitio Películas del cine mexicano. Consultado el 15-11-13.

## Enllaços externs

* Tráiler Por si no te vuelvo a ver a YouTube
# Plint (gimnàstica)

* Per a altres significats, vegeu «Plint».
Un plint, també anomenat calaixos, és un aparell gimnàstic consistent en diverses seccions de fusta, les quals, superposades, permeten de formar diferents alçades. El component superior és la tapa encoixinada, l'element inferior té rodes que es poden fixar.
La caixa s'utilitza més com a obstacle per saltar, però també es pot utilitzar com a rampa o porta.
La caixa es fa servir sovint com a part dels esports escolars.

## Referències

* ↑ «plint | diccionari.cat». [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ «Plint» (en noruec). Nordisk familjebok, 1951. [Consulta: 4 desembre 2022].
# Pliobates cataloniae

Pliobates cataloniae és una espècie extinta d'hominoïdeu que visqué fa 11,6 milions milions d'anys i pesava entre 4 i 5 kg. L'espècie fou descrita per investigadors de l'Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont a partir de 70 restes fòssils trobades l'any 2011 a l'abocador de Can Mata (Hostalets de Pierola). L'individu era una femella adulta i hom la batejà amb el nom de Laia. L'anunci de la troballa es feu el 30 d'octubre del 2015 a la revista Science.
P. cataloniae mostra, per primera vegada en un primat fòssil d'aquesta mida, tot un conjunt de trets característics dels hominoïdeus actuals presumiblement heretats a partir del seu darrer ancestre comú, el qual probablement visqué a l'Àfrica uns quants milions d'anys abans.

## Referències

* ↑ González Pellicer, E. «Laia: l'avantpassat dels homínids vivia als Hostalets de Pierola». 'Ara', 29-10-2015. [Consulta: 29 octubre 2015].
* ↑ «Pliobates cataloniae, un nou primat a l'arrel de l'arbre dels hominoïdeus actuals». Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, 29-10-2015. [Consulta: 29 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Vídeo de presentació de la nova espècie a l'ICP
* Resum de l'article (anglès)
# Plintèries

Les Plintèries (en grec antic: Πλυντήρια) eren un festival celebrat a l'antiga Atenes el 22 de Targelió (que correspondria al mes de maig) en honor d'Atena, encara que alguns autors, com ara Plutarc, diuen que durava diversos dies, del 21 al 25. El festival estava relacionat amb la princesa atenenca Aglauros i se celebrava a l'altar d'Atena, situat a l'Acròpoli.
Era un ritu de purificació i d'expiació a l'inici de la collita per a propiciar el favor de la deessa. El dia més important del festival es tancava l'Erectèon amb una corda per protegir-lo de la profanació, i a la imatge sagrada d'Atena Pòlias (protectora de la ciutat) li retiraven el casc i la llança que portava, es despullava de les seves robes que s'havien de rentar i, mentrestant, es cobria la imatge per evitar que els homes la veiessin. El terme Plintèries deriva del verb πλύνω (plyno), que significa 'rentar'. Les dones que dirigien aquests rituals i s'encarregaven de totes les cerimònies s'anomenaven πραξιεργίδαι (praxiergídai).
Se suposa que la cerimònia de rentar l'estàtua se celebrava a l'Erectèon, encara que hi ha autors que parlen de la font de Cal·lírroe. S'organitzava una processó on es portaven dalt d'un carro l'estàtua i la roba, dirigida pels sacerdots i les sacerdotesses i acompanyada per la multitud, que sembla que arribava fins al port de Falèron, i a la tarda els assistents tornaven portant torxes enceses. A la processó es portaven gran quantitat de figues seques que simbolitzaven la fecunditat. Mentrestant, les sacerdotesses rentaven el pedestal de la deessa. El dia de la processó era un dia nefast (grec antic: ἡμέραι ἀποφράδες, hemerai apophrades), i no es podien realitzar negocis, com si la ciutat romangués fora de la protecció d'Atena.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Plynteria». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 27-XI-2020].
# Potamotrygon ocellata

Potamotrygon ocellata és una espècie de peix pertanyent a la família dels potamotrigònids.

## Descripció

* Fa 20 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Pedreira i el sud de l'illa de Mexiana (el Brasil).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Garman S. W., 1877. On the pelvis and external sexual organs of selachians, with especial references to the new genera Potamotrygon and Disceus (with descriptions). Proc. Boston Soc. Nat. Hist. v. 19. 197-214.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Engelhardt, R., 1912. Über einige neue Selachier-Formen. Zoologischer Anzeiger v. 39 (núms. 21/22): 643-648.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Potamotrygon ocellata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ De Carvalho, M.R., N. Lovejoy i R.S. Rosa, 2003. Potamotrygonidae (River stingrays). P. 22-28. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Rosa, R.S., 1985. A Systematic Revision of the South American Freshwater Stingrays (Chondrichthyes: Potamotrygonidae). School of Marine Science, College of William and Mary.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Plectroglyphidodon leucozonus

Plectroglyphidodon leucozonus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a les Illes Marshall, Pitcairn, Japó i Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Plectrohyla ameibothalame

Plectrohyla ameibothalame és una espècie de granota endèmica de Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Plectrohyla ameibothalame. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 6 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Premi Joan Blanca

El premi Joan Blanca és un premi instituït per la regidoria de cultura catalana de la vila de Perpinyà (Catalunya del Nord) des de 1994.
S'atorga el setembre de cada any des de 1994 a dues personalitats que es consideri compromeses amb la defensa i la il·lustració de la cultura catalana i que hagin demostrat un veritable compromís i fidelitat a Perpinyà.
El guardó rep el nom de Joan Blanca, cònsol en cap de Perpinyà qui el 1474 refusà entregar les claus de la vila a l'exèrcit francès que assetjava la ciutat. Els francesos mataren el fill del cònsol i el rei d'Aragó va concedir Perpinyà el títol de Fidelíssima Vila.

## Guardonats

* 1994 - Sebastià Vergès i Renat Llech-Walter
* 1995 - Margarida de Descatllar i Pau Roure
* 1996 - Pere Ponsich i Henri Jean Balalud
* 1997 - Renada Laura Portet i Pere Taillant
* 1998 - Solange Bauby i Rita Gual Casals
* 1999 - Araceli Sabaté i Jordi Barre
* 2000 - Eliane Comelade i Anita Jordà
* 2001 - Lluís Lliboutry i Pierrot Sielva
* 2002 - Alícia Marcet i Pere Verdaguer
* 2003 - Bringuet Ballester i Joan Iglesias
* 2004 - Patrick Gifreu i Miquela Valls i Robinson
* 2005 - Empar Noguer i Gabriel Massana
* 2006 - Odeta i Jordi Carbonell i Tries.
* 2007 - Gerard Jacquet i Cillie Motzfeldt
* 2008 - Pere Pujuila i Joan Miquel Touron
* 2009 - Jaume Queralt i Esteve Valls
* 2010 - Joan Pere Olivé i Maria Àngels Falqués
* 2011 - Joan Pau Alduy i Bernat Guasch.
* 2012 - Muriel Taurinyà i Nathalie Cursan, de la botiga Visca!, i Ramon Rébujent, directiu de la USAP.
* 2014 – Carme Forcadell i Miquel Mayol
* 2015 - Joana Serra, de la Llibreria Catalana, i Jocelyne Joussemet, promotora del català a les institucions
* 2016 - Lluís Llach i Jaume Roure
* 2017 - Escoles Arrels, Escoles la Bressola, Coleta Planas
* 2018 - Pere Becque
* 2019 - Cobla Mil·lenària i la Colla Gegantera de Perpinyà.

## Referències

* ↑ «Història del Premi Joan Blanca». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ Joan Blanca hier et aujourd'hui al bloc de Met Barran, amb els guardonats fins 2011
* ↑ Joan Pere Olivé i M. Àngels Falqués premis Joan Blanca 2010
* ↑ Avui es lliura el premi Joan Blanca 2011 a vilaweb
* ↑ La botiga Visca! i Ramon Rébujent de la Usap, premi Joan Blanca
* ↑ Premi Joan Blanca 2014 per Carme Forcadell i Miquel Mayol a El Punt Avui
* ↑ «Lliurats els premis de la XXVI Nit de Sant Jordi». Vilaweb, 01-05-2015.
* ↑ Nit de Sant Jordi reivindicativa a la Catalunya del Nord amb crítiques al 155 i a la situació dels "presos polítics", larepublica.cat, 27 d'abril de 2018
* ↑ Nit de Sant Jordi reivindicativa a Perpiny amb discurs de Puigdemont agraint la contribució a la defensa de la llengua, aldia.cat, 26 d'abril de 2019
# Província de Médiouna

La província de Médiouna (en àrab إقليم مديونة, iqlīm Madyūna; en amazic ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵎⴷⵢⵓⵏⴰ) és una de les províncies del Marroc, fins 2015 part de la regió de Gran Casablanca i actualment de la de Casablanca-Settat. Té una superfície de 234 km² i 122.851 habitants censats en 2004. La capital és Médiouna.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1994 | 2004 | 2007 |
| 62.609 | 122.851 | 143.490 |
| 1994, 2004 : cens oficial ; 2007 : càlcul. |||

## Divisió administrativa

La província de Médiouna consta de 2 municipis i 3 comunes:
| Municipis | Població en 1994 | Població en 2004 |
| El Majjatia Oulad Taleb | 16.182 | 23.322 |
| Lahraouyine | 16.135 | 52.862 |
| Sidi Hajjaj Oued Hassar | 12.820 | 20.245 |
| Médiouna | 11.661 | 14.712 |
| Tit Mellil | 5.796 | 11.710 |

## Referències

* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 10 juliol 2016].