OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comtat de Donegal

El comtat de Donegal (pron.: /ˈdʌnɨɡɔːl/ o /ˌdʌnɨˈɡɔːl/; en gaèlic irlandès: "Contae Dhún na nGall" o "Tír Chonaill") és un comtat de la província de l'Úlster (República d'Irlanda), dels que no formen part d'Irlanda del Nord. També fou conegut com a comtat de Tyrconnel (gaèlic: Tír Chonaill). La ciutat principal n'és Letterkenny. Limita al nord i a l'oest amb l'oceà Atlàntic, a l'est i sud amb Irlanda del Nord als seus comtats de Derry, Tyrone i Fermanagh, alhora que toca pel sud el comtat de Leitrim, a la República d'Irlanda.

## Geografia

El comtat de Donegal es caracteritza pel seu relleu de turons poc elevats i un litoral molt retallat. Els penya-segats de Slieve League són els segons més alts d'Europa. Malin Head és el punt més septentrional d'Irlanda. El clima és temperat i està dominat per la influència del corrent del Golf, que provoca estius frescos i hiverns freds i humits. En alta mar, dues illes estan habitades de manera permanent: Arranmore i Tory.

## Ciutats del comtat

* Ardara
* Ballybofey, Ballyshannon, Buncrana, Bundoran, Burtonport
* Carndonagh, Clonmany
* Donegal, Dunfanaghy, Dungloe
* Glenties, Gleann Cholm Cille, Greencastle, Gaoth Dobhair
* Killybegs
* Letterkenny, Lifford
* Milford, Moville, Muff
* Rathmullan
* Stranorlar

## Situació de l'irlandès

Bona part del comtat ha esdevingut un bastió de la cultura gaèlica i de l'irlandès; el comtat té la segona Gaeltacht més gran d'Irlanda amb 24.744 habitants, el 16% de la població del comtat viu a la Gaeltacht.
Hi ha uns 25.000 parlants d'irlandès al comtat de Donegal. Segons el cens de 2011, uns 17.132 afirmen poder parlar irlandès a la Gaeltacht de Donegal. Hi ha 1.005 alumnes a les 5 Gaelscoileanna i 2 Gaelcholáistí a la resta del comtat. Hi ha tres parròquies gaeloparlants: Gaoth Dobhair, The Rosses i Cloughaneely. Altres zones de parla irlandesa inclouen Gaeltacht an Láir: Glencolmcille, Fanad i Rosguill, les illes d'Aranmore, Tory Island i Inishbofin.
Gaoth Dobhair és la parròquia més gran gaeloparlants amb uns 4.000 habitants. Totes les escoles de la zona tenen l'irlandès com a llengua d'instrucció. Un dels col·legis de la NUIG, Acadamh na hOllscolaíochta Gaeilge, té seu a Gaoth Dobhair.

## Personatges il·lustres

* Altan
* Enya, cantant.
* Rory Gallagher, músic de blues.
* Columba d'Iona.
* Peadar O'Donnell, socialista irlandès.
* Clannad.

## Referències

* ↑ «County Donegal». Central Statistics Office, 2011. Arxivat de l'original el 2014-12-08. [Consulta: 6 abril 2013].

## Enllaços externs

* Comtat de Donegal - Lloc web oficial
# Eloi Martín i Casanovas

Eloi Martín i Casanovas (Sabadell, 1995) és un activista, monologuista i actor transsexual de Sabadell, graduat en Humanitats i Minor de gènere per la Universitat Autònoma de Barcelona. En les seves creacions barreja diferents llenguatges artístics com la dansa, la poesia o la música. És membre de Joves transsexuals de Barcelona i de la Crida per Sabadell, de l'associació LGTBI Ca l'Enredus de Sabadell, i ha treballat d'acomodador al Teatre Lliure. L'any 2019 fou candidat per la Candidatura d'Unitat Popular per Barcelona a les eleccions municipals.
Va donar-se a conèixer a la televisió amb el personatge d'Andrea a la sèrie Oh My Goig, de betevé (2017 - 2021). A la sèrie de TV3 Com si fos ahir interpreta des del 2022 el personatge del Jair, el primer personatge trans de la sèrie.

## Referències

* 1 2 «Eloi Martín & Març Llinàs». Berdache. Arxivat de l'original el 21 de maig 2022. [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Eloi Martín, el Jair a "Com si fos ahir": "S'encasella molt una persona pel fet de ser trans"». Tot es mou, 18-03-2022 [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Espolsant la pols, amb Eloi Martín Casanovas». Garrotxa Sense Violències, 04-08-2021 [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Entrevista Eloi Martín». [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Transsexualitat: portes tancades al món laboral?». Els matins, 21-11-2019 [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ Macau, Clara «L’activisme trans entra a les llistes municipals del 26-M». directa.cat, 24-05-2019 [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ «Eloi Martín - Películas de Eloi Martín». CINE.COM. [Consulta: 22 març 2022].
# Antoni Comas

Antoni Comas és el nom dels següents personatges:
* Antoni Comas i Baldellou (Barcelona, 1934), economista i polític català. Conseller de Benestar Social de la Generalitat de Catalunya 1988-1999.
* Antoni Comas i Pujol (Mataró, 1931 - Barcelona, 1981), professor i crític literari català.
* Antoni Comas i Ruano (Barcelona, 1961), tenor barceloní
# Capella dels Comdals

La Capella dels Comdals és un conjunt format per un mas i una església situat al municipi de Manresa (Bages) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció
### Mas

El mas és un edifici de planta quadrangular cobert a dues aigües, de planta baixa i dos pisos. Galeria a migdia, i a la banda de Ponent, un cos afegit de menor alçada. Les façanes són de pedra arrebossada i estucada, en color ocre clar, excepte la façana nord, d'ocre fort.
La façana principal està ordenada simètricament, amb portal adovellat formant arc carpanell. Dos balcons amb baranes de ferro al pis principal. La resta, finestres verticals amb brancals i llindes de pedra de fil. Es conserva la fusteria original en un balcó i en una finestreta. Estructura de bigues de fusta.

### Capella

Al nord hi ha la capella adossada. La construcció actual no obeeix a l'antic edifici. Es tracta d'una església d'una sola nau rectangular de dimensions no gaire grans. És coberta amb una volta de totxo i interiorment està tota enguixada. Presenta una decoració consistent en una gran motllura que recorre la part alta de la nau, amb dos capitells adossats a ambdós cantons de la paret. El conjunt decoratiu és força recarregat.
La porta, al nord-oest, és d'estructura rectangular; a sobre d'aquesta s'obre un ull de bou. La façana acaba amb un campanar d'espadanya simple. A la part alta del lateral dret hi ha dues finestres actualment tapiades. L'aparell exterior està arrebossat. En el seu interior hi ha un retaule barroc, fet el 1763, de fusta policromada.

## Història

Està situada al costat del mas Suanya, dins l'antic terme de Manresa, al lloc dels Comdals. Depengué primer dels comtes de Barcelona, després passà al Monestir de Santa Cecília de Montserrat i més tard al paborde Santa Maria de Manresa.
La propietat comtal on s'alçava la capella es documenta al segle xi, amb els noms de vinyer Pallarès -1017- i el Palou -1039-. El 1294 se l'esmenta amb el nom de Santa Susanna dels Comdals. L'església fou donada el 1017 per la comtessa Ermesenda i el seu fill Berenguer al monestir de Santa Cecília de Montserrat juntament amb un alou important.
El 1308 el regent de l'església era el mateix que el de la de Sant Bartomeu de Manresa i depenia, com aquesta, del paborde de Manresa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Capella dels Comdals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
# Banje

Banje és una platja de la mar Adriàtica i la zona de l'entorn, a l'est de Grad (la ciutat vella de Dubrovnik, Croàcia) i és part del barri marítim de Ploče.
La platja i el fons marí és de grava fina. L'aigua del mar és transparent i pot arribar fins als 4 metres de profunditat. També té una vista espectacular de les muralles de la ciutat i de l'illa de Lokrum.
Disposa de serveis com restaurants propers, quioscs amb menjar i beguda, dutxes, lloguer de gandules, cabines per canviar-se de roba i bars. Ofereix una gran varietat d'esports i activitats d'oci, així com una gran vida nocturna als bars a la platja.

## Referències

* ↑ Easy viajar. Platja de Banje Arxivat 2014-12-26 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Platja de Banje Arxivat 2014-10-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Temporada 1891-1892 del Liceu

Durant la temporada 1891-1892, a la primavera de 1892, el públic barceloní del Liceu va gaudir de la veu del tenor Francesco Tamagno a l'Otello, creador del personatge principal de l'òpera a La Scala i per al qual Verdi havia escrit l'òpera.
| Temporada 1891-1892 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| Carmen | Georges Bizet | Joan Goula | | Carmen Mata/Nadina Bulicioff, Joan Ramis, Alfonso Garulli/Vincenzo Maina, Eugenio Giraldoni/Carbonell Villar Manuel, Concepción Arrieta, Osanna Quarenghi | | novembre |
| Aida | Giuseppe Verdi | | | Carme Bonaplata de Bau/Nadina Bulicioff, Irma Monti-Baldini, Raffaele Grani/Vincenzo Maina, Eugeni Labán, Giuseppe De Grazia | | novembre |
| La Juive | Jacques Fromental Halévy | | | Teresa Arkel, Osanna Quarenghi, Benedetto Lucignani, Leopoldo Bogino, Pablo Meroles/Josep David | | novembre |
| Tannhäuser | Richard Wagner | Joan Goula | | Teresa Arkel/Erminia Borghi-Mamo, Raffaele Grani/Benedetto Lucignani, Pietro Ughetto, Giuseppe De Grazia | | 7 de novembre |
| Lohengrin | Richard Wagner | Joan Goula | | Carme Bonaplata de Bau, Carmen Mata, Raffaele Grani, Eugeni Labán, Pablo Meroles | | 1 de desembre |
| La Africana | Giacomo Meyerbeer | | | Nadina Bulicioff, Osanna Quarenghi, Benedetto Lucignani, Pietro Ughetto, Giuseppe De Grazia | | desembre |
| Der Freischütz | Carl Maria von Weber | | | Erminia Borghi-Mamo, Alfonso Garulli, Pablo Meroles | | desembre |
| Lucrezia Borgia | Vincenzo Bellini | | | Erminia Borghi-Mamo, Irma Monti-Baldini, Benedetto Lucignani, Pablo Meroles | | desembre |
| Hamlet | Ambroise Thomas | | | Emilia Corsi, Giuseppina Zeppilli-Villani, Roberto Ramini, Ramon Blanchart, Giuseppe Rapp | | abril |
| La favorita | Gaetano Donizetti | Cleofonte Campanini | | Ortensia Synnerberg, Alfonso Garulli, Silla Carobbi, Giuseppe Rapp, Antoni Oliver, Concepción Arrieta | | 27 abril / 1, 4 maig |
| Otello | Giuseppe Verdi | | | Francesco Tamagno, Eva Tetrazzini, Ramon Blanchart | | abril |
| Garin | Tomás Bretón | Tomás Bretón | | Eva Tetrazzini, Ortensia Synnerberg, Alfonso Garulli, Silla Carobbi, Giuseppe De Grazia, Constantino Thos | | 14 de maig |

## Referències

* ↑ «Detalls a campusvirtual.unirioja.es». Arxivat de l'original el 2010-04-11. [Consulta: 13 abril 2010].
* ↑ «Detalls a tertuliadelfoyer.com». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 8 octubre 2011].
* ↑ Muniesa, Bernat. Exposició Òpera Liceu. El Liceu com a aparador de la burgesia. Museu d'Història de Catalunya: Biblioteca de Catalunya, 1997-1998. ISBN 84-393-4324-8.
* 1 2 Llobet, Enrique. Recepción wagneriana en Valencia: 1874-1914, 2012.
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 19 de febrer 2019. [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «Garin». El Diluvio, 15-05-1892, pàg. 4128.
# Diogenornis

Diogenornis fragilis és una espècie extinta d'ocells d'estrucioniformes, dins del gènere Diogenornis, que va viure durant el Paleocè. Va ser descrita l'any 1983 pel científic brasiler Herculano Marcos Ferraz de Alvarenga. L'espècie tipus del gènere és D. fragilis. Inicialment es va considerar que pertanyia a la família Opisthodactylidae, posteriorment es va veure que era similar al modern ocell Rhea, excepte per tenir un bec més estret i unes ales més grosses. Segons Gerald Mayr, Diogenornis es considera membre dels Rheidae. Feia les dues terceres parts de l'alçada dels actuals Grans Rhea.

## Referències

* ↑ Alvarenga, H.M.F. (1983) Uma ave ratitae do Paleoceno Brasileiro: bacia calcária de Itaboraí, Estado do Rio de Janeiro, Brasil. Boletim do Museu Nacional, Nova Série, Geologia 41: 1–8
* 1 2 Mayr, G. (2009). Paleogene fossil birds. Springer.
# Rascló de Woodford

Hypotaenidia woodfordi, antany inclòs al gènere Nesoclopeus és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita (o va habitar) entre la vegetació de les illes Bougainville, Santa Isabel i Guadalcanal, a les Salomó, si entenem que les tres poblacions pertanyen a una única espècie. Coneguda en anglès com "Woodford's Rail": rascló de Woodford.

## Taxonomia

Segons la classificació de Clements (versió 2017) aquesta espècie està formada per tres subespècies, que modernament alguns autors han inclòs al gènere Hypotaenidia i considerat espècies de ple dret:
* rascló de l'illa de Bougainville (Hypotaenidia tertia) Mayr, 1949. Illa de Bougainville.
* rascló de Guadalcanal (Hypotaenidia woodfordi) (sensu stricto). Illa de Guadalcanal.
* rascló de l'illa de Santa Isabel (Hypotaenidia immaculata) Mayr, 1949. Illa de Santa Isabel.

## Referències

* ↑ Clements, James F. The Clements checklist of birds of the world (en anglès). 6th ed. Ithaca: Comstock Pub. Associates/Cornell University Press, 2007. ISBN 978-0-8014-4501-9.
* ↑ B. Taylor i A. Bonan. (2017). Rails, Gallinules, Coots (Rallidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
* ↑ rascló de l'illa de Bougainville «Rascló de Woodford». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/11/2023(català)
* ↑ rascló de Guadalcanal «Rascló de Woodford». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/11/2023(català)
* ↑ rascló de l'illa de Santa Isabel «Rascló de Woodford». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/11/2023(català)
# Ratolí marsupial del volcà Tweed

El ratolí marsupial del volcà Tweed (Antechinus arktos) és una espècie de petit marsupial carnívor de la família dels dasiúrids. És originari d'Austràlia. Fou descrit per primera vegada per Baker et al. el 2014. Fins ara, només s'ha trobat l'espècie a zones humides de gran altitud del Parc Nacional de Springbrook entre el nord de Nova Gal·les del Sud i el hinterland de Gold Coast.

## Referències

* ↑ «The Black-tailed Antechinus, Antechinus arktos sp. nov.: a new species of carnivorous marsupial from montane regions of the Tweed Volcano caldera, eastern Australia». Andrew M Baker, Thomas Y Mutton, Harry B Hines, Steve Van Dyck
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Raúl Magaña

Raúl Magaña (Santa Ana, 24 de febrer de 1940 - San Salvador, 30 de setembre de 2009) fou un futbolista salvadorenc de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció del Salvador. Pel que fa a clubs, destacà a C.D. FAS.
Fou entrenador de la selecció del Salvador, Alianza, Luis Ángel Firpo, Platense, Chalatenango, Juventud Olímpica, Atlético Marte i ADOC.

## Referències

* ↑ Herrera S., Jorge. «Falleció Raúl "Araña" Magaña Monzón» (en castellà). Revista Debate, 07-10-2009. Arxivat de l'original el 30 octubre 2009.
* ↑ Hasta siempre, Araña - El Salvador.com (castellà)
* ↑ Raúl Magaña Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Descansa en paz, “Araña” Arxivat 4 October 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. - La Prensa Grafica (castellà)
* ↑ Raúl Magaña a National-Football-Teams.com (anglès)
# Raúl López González

Raúl López (Jerez de la Frontera, 17 de setembre de 1976) és un futbolista andalús, ja retirat, que ocupava la posició de defensa.

## Carrera esportiva

Va començar a destacar a la UD Melilla. El 1996 recala al Cadis CF, on jugarà durant cinc temporades a Segona B. La seua regularitat possibilita que el fitxa el Racing de Ferrol, amb qui debuta a la Segona Divisió, on roman dos anys.
L'estiu del 2003 retorna al Cadis CF, que ara militava a la categoria d'argent. Des d'eixe any ha estat titular a la defensa gaditana, amb qui va debutar a primera divisió a la campanya 05/06, en la qual el Cádiz no va poder mantindre la categoria.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Ratpenat cuallarg de Java

El ratpenat cuallarg de Java (Otomops formosus) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids que es troba a Java.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Refugi de Cuberes

El Refugi de Cuberes o Casa Miró és un refugi de muntanya del terme municipal de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme de Baén.
És a 1478 m d'altitud, dins de la reserva del Boumort, als contraforts nord-orientals de la Serra de Cuberes.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Refugi de Gresolet

El Refugi de Gresolet és un refugi de muntanya situat al municipi de Saldes, al Berguedà.

## Situació

Es tracta d'un refugi de muntanya ubicat a la vall de Gresolet, a una distància de cinquanta metres del santuari de la Mare de Déu de Gresolet, al peu mateix del Pedraforca, dins del Paratge natural d'interès nacional del Massís del Pedraforca, a 1.243 metres d'altitud.

## Història

L'edifici on es troba el refugi fou construït cap al 1700, encara que altres fonts parlen de 1470, com el paller d'una masia adjunta que va cremar el 1947. Cinquanta anys després d'aquest incendi, els hereus d'aquesta propietat, els Capmasats de Gresolet i l'Autoritat del Parc Natural del Cadí-Moixeró, van decidir reformar aquell antic paller per tal de convertir-lo en un refugi. Així, l'edifici fou condicionat com a refugi el 1997, i allotjà els primers escaladors catalans que els anys vint del segle XX en els seus primers intents d'escalada a la paret nord del Pedraforca.

## Característiques

Es tracta d'un refugi guardat, amb capacitat per a quaranta-tres persones. El seu guarda des del 1997 és en Jesús Sánchez (Suso). A tocar dels senders GR-107 (Camí dels Bons Homes) i del GR-150 (volta al Cadí-Moixeró), és punt de pas de la travessa Cavalls del vent, que enllaça els refugis del Parc Natural del Cadí-Moixeró. També és base d'escalades al massís del Pedraforca i d'ascensions a la serra del Moixeró i al Comabona de 2.554 metres. La situació del refugi ofereix una increïble vista panoràmica de la cara nord del Pedraforca. Les rieres del Riambau i Gresolet li proporcionen gorgs i aigua fresca, la fageda del Gresolet tanca la vall per l'est. Hi predominen els mussols, isards, guineus, senglars i el picot negre, llops, vaques i ovelles.

## Referències

* 1 2 3 Ferrández Rubió, Jaume «Refugi de Gresolet». EsportpèdiaCat - Enciclopèdia de l'Esport Català [Consulta: 22 maig 2020].
* 1 2 3 Fernández Sanvisens, Isaac. «El Refugi de Gresolet». A: Cossetània Edicions. Cavalls del Vent: travessa senderista pel Parc Natural del Cadí-Moixeró, 2006, p. 137–140. ISBN 978-84-9791-172-6 [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «Refugi de Gresolet». Consell Regulador del Camí dels Bons Homes. [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «Cavalls del Vent». Rutes Entre Refugis. Arxivat de l'original el 20 de setembre 2020. [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «Refugi de Gresolet». Cavalls del Vent. Arxivat de l'original el 9 de setembre 2019. [Consulta: 22 maig 2020].
# Refugi de Góriz

El refugi de Góriz es troba a 2.160 m al Parc Nacional d'Ordesa i Mont Perdut. És un refugi de muntanya guardat amb capacitat per 72 persones. Disposa de flassades, matalassos, aigua, lloc per cuinar, lavabos i dutxes.

## Història

El primer impuls per a la construcció del refugi de Góriz va sorgir de Madrid a través de la Sociedad de Montañeros de Peñalara. El primer refugi construït tenia 15 places i l'atenia un vell pastor de Fanlo, que responia al nom del "señor Ramón", fins que fou destruït per una allau. Posteriorment, el qui fou president de la Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada, Julián Delgado Ubeda, va proposar la construcció del refugi actual l'any 1961, inaugurant-se finalment el 1963. Els camps del voltant del refugi segueixen sent pasturats pels ramats de Fanlo i Buisan.

## Activitats

Des del refugi de Góriz es poden dur a terme diverses activitats, com senderisme seguint el sender de llarg recorregut GR 11 així com travesses al Canyó d'Añisclo, Gruta de Casteret, refugi de la Bretxa de Rotllan per la Bretxa de Rotllan, al Refugi de Pineta per Marboré, al circ de Gavarnia, etc. També ascensions mítiques dels tresmils de la zona, com el Mont Perdut (3.355m), el Cilindre de Marboré (3.335m) o el pic de Marboré (3.248m), Torre i Casco de Marboré, Soum de Ramond, Punta de las Olas, Picos de la Cascada, Punta Tobacor, Taillón, etc. A l'hivern es pot realitzar esquí de muntanya i alpinisme.

## Enllaços externs

* Pàgina web del refugi
* Informació del refugi al web de la Federació Aragonesa de Muntanyisme Arxivat 2007-06-08 a Wayback Machine.

## Referències

* 1 2 Millán, Vicente. «Góriz» (en espanyol europeu). [Consulta: 10 octubre 2017].
* ↑ «Pastos de la Solana de Fanlo» (en castellà). [Consulta: 23 agost 2015].
# Rattus vandeuseni

Rattus vandeuseni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica de les muntanyes del sud-est de Papua Nova Guinea, on viu a altituds superiors a 1.300 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals montans. Està amenaçada per l'augment de la població humana al seu medi. Aquest tàxon fou anomenat en honor del zoòleg estatunidenc Hobart Merritt Van Deusen.

## Referències

* ↑ Leary, T. et al. Rattus vandeuseni. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 17 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 425. ISBN 978-0801893049.
# Resolució 1699 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1699 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 8 d'agost de 2006. Després de recordar la Resolució 1617 (2005) sobre la cooperació entre Interpol i el Comitè establert a la Resolució 1267 (1999), el Consell va demanar al Secretari General de les Nacions Unides que adoptés mesures per augmentar la cooperació entre les Nacions Unides i Interpol.

## Observacions

El Consell va recordar l'acord de 1997 entre Interpol i les Nacions Unides. Va acollir amb satisfacció el paper que Interpol havia jugat per ajudar al Comitè 1267 en el compliment del seu mandat, i va reconèixer que aquesta cooperació podria beneficiar a altres comitès de sancions establerts pel Consell de Seguretat, inclòs el paper d'aplicació de la llei.

## Actes

El secretari general Kofi Annan havia d'adoptar els «passos necessaris» per augmentar la cooperació entre les Nacions Unides i la Interpol, perquè els comitès del Consell de Seguretat compleixin els seus rols amb més eficàcia i permetin als països implementar millor les mesures aprovades pel Consell de Seguretat.
A més, els Estats foren encoratjats a utilitzar les eines que ofereix Interpol, inclòs el sistema de comunicacions policials mundial I-24/7, per reforçar les mesures aprovades pel Consell de Seguretat.

## Referències

* ↑ «Security Council requests Secretary-General to increase co-operation between UN, Interpol». United Nations, 08-08-2006.
* ↑ Council of Europe. Co-operation against terrorism between the Council of Europe and its member states, and the International Criminal Police Organization (ICPO-Interpol). Council of Europe, 2007, p. 13. ISBN 978-92-871-6159-8.
* ↑ United Nations. Developing a Mechanism to Prevent Illicit Brokering in Small Arms and Light Weapons: Scope and Implications. United Nations Publications, 2006, p. 126. ISBN 978-92-9045-188-4.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 16 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 16 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 10 de gener de 1947, reconeixia la creació del Territori Lliure de Trieste, realitzant aquesta aprovació sobre la base dels tres documents presentats.
La resolució va ser adoptada per 10 vots a favor, i una abstenció per part de Austràlia.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1946 - 1952)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org