OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sergio Pellicer García

Sergio Pellicer García (nascut el 9 de setembre de 1973) és un futbolista valencià retirat que va jugar de lateral dret i és l'actual entrenador del Màlaga CF.

## Carrera de jugador

Nascut a Nules, província de Castelló, la major part de la carrera de jugador de Pellicer es va passar a Segona Divisió B, on va jugar 353 partits en 16 temporades. La seva única producció professional van ser cinc partits de Segona Divisió cedits a l'Hèrcules CF el 1995, a la seva Comunitat Valenciana natal.

## Carrera d'entrenador

Pellicer va treballar com a entrenador juvenil o ajudant en diversos equips en retirar-se. El 29 de desembre de 2016 va ser nomenat ajudant de Marcelo Romero al club de la Lliga Màlaga CF, on havia jugat anteriorment.
El 23 d'octubre de 2018, Pellicer va ser confirmat com a entrenador del Deportivo Fabril, el filial del Deportivo de La Corunya que era segon des de baix del seu grup de tercera categoria. Va marxar el 4 de febrer següent, amb els darrers morts i a 13 punts de la seguretat.
Pellicer va tornar a Màlaga l'1 de juliol de 2019, fent-se càrrec del seu segon equip a Tercera Divisió. Sis mesos després, va ser introduït al primer equip després de la destitució de Víctor Sánchez. En el seu debut com a tècnic professional el 14 de gener, el seu equip va guanyar 1-0 a casa davant la SD Ponferradina amb un gol d'Antoñín al segon minut.
El 18 de maig de 2021, Pellicer va anunciar la seva marxa del Màlaga al final de la campanya, després de mantenir el club dues temporades consecutives en el segon nivell malgrat els seus problemes econòmics. El 15 de desembre, va substituir el destituït José Luis Oltra al capdavant del CF Fuenlabrada, però ell mateix va ser destituït el 6 de març de 2022.
Després de deu mesos sense club, Pellicer va tornar al Màlaga el 25 de gener de 2023, signant un contracte fins al 2024; va substituir el destituït Pepe Mel.

## Referències

* ↑ «El club confirma a Pellicer como segundo de Romero» (en castellà). El Desmarque, 29-12-2016 [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ (en castellà) , 23-10-2018.
* ↑ (en castellà) , 04-02-2020.
* ↑ «Pellicer será el nuevo entrenador del Malagueño» (en castellà). Diario Sur, 01-07-2019 [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ «Pellicer, técnico del filial, dirigirá temporalmente al Málaga» (en castellà). Marca, 11-01-2020 [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ «El resumen del Málaga-Ponferradina: Rey Gitano» (en castellà). , 14-01-2020 [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ «Pellicer deja el Málaga» (en castellà). Diari AS, 18-05-2021. [Consulta: 15 desembre 2021].
* ↑ «Sergio Pellicer nuevo entrenador del CF Fuenlabrada» (en castellà). CF Fuenlabrada, 15-12-2021. [Consulta: 15 desembre 2021].
* ↑ «Comunicado oficial: El Fuenla destituye a Sergio Pellicer» (en castellà). CF Fuenlabrada, 06-03-2022. [Consulta: 7 març 2022].
* ↑ «Pellicer regresa a su hogar» (en castellà). Málaga CF, 25-01-2023. [Consulta: 25 gener 2023].

## Enllaços externs

* Sergio Pellicer García a BDFutbol
* Fitxa a CiberChe (en castellà)
* Estadístiques i biografia a Cadistas1910 (en castellà)
# Cuevas de San Marcos

Cuevas de San Marcos és un poble de la província de Màlaga (Andalusia), que pertany a la comarca de la Comarca Nororiental de Málaga. Es troba per sobre de la comarca d'Antequera, confinant amb Còrdova, des de la vall del riu Genil fins a la Sierra de Malnombre i el Camorro de Cuevas Altas. Aquest municipi és a una altitud de 420 metres sobre el nivell del mar. Es tracta d'un poble d'activitat agrícola, amb predomini del cultiu de l'olivera i la producció de l'oli anomenat "Hojiblanca". El seu nom ve donat pel seu sant patró, l'evangelista sant Marc i per la seva coneguda cova "Belda". S'estén per una superfície d'uns 37,50 km². La seva població és al voltant de les 4.000 persones.
# Crenobia teratophila

Crenobia teratophila és una espècie de triclàdide planàrid que habita l'aigua dolça de les muntanyes del sud d'Itàlia.
C. teratophila es distingeix de C. alpina per presentar diverses faringes en comptes d'una. Aquesta és una característica que comparteix amb C. montenigrina.

## Referències

* ↑ Benazzi, Mario 1955. Appunti sulla distribuzione dei Triclacli in Italia. Italian Journal of Zoology 22, 149-164.
# Crenuchus spilurus

Crenuchus spilurus és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,7 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja principalment larves d'efemeròpters, copèpodes i ostracodes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 24 °C - 28 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Orinoco, Amazones i costaneres de les Guaianes.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* Riehl, R. i H.A. Baensch 1996. Aquarien Atlas, Band 1. Desena edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Serrat del Coll

«Serrat del Coll» té aquests significats:
* Serrat del Coll: serrat del terme municipal d'Arsèguel, a l'Alt Urgell
* Serrat del Coll: serrat del terme municipal de Castellar de la Ribera, a l'Alt Urgell
* Serrat del Coll: serrat del terme municipal de Castellcir, al Moianès
# Siobhon Rumurang McManus

Siobhon Rumurang McManus és una professora i activista per la pau palauana, amb arrels Palau i Chamorro, afincada a Guam.
El 2017 va liderar l'oposició a la construcció d'un nou sistema de defensa de míssils per part del govern dels Estats Units. Quan va parlar de les protestes del 2017 contra el militarisme nord-americà, McManus va afirmar que amb elles havia permès que els indígenes de Guam fossin escoltats en un escenari global. També va representar el grup Prutehi Litekyan, que va fer campanya contra la construcció d'una instal·lació de defensa en antics cementeris i boscos de pedra calcària. També s'ha mostrat obertament sobre el fet que els ciutadans de Guam no tenen plens drets de vot a les eleccions dels Estats Units.
El 2018 va contribuir a l'antologia Kinalamten Gi Pasifiku, que inclou escriptors que se centren "en les narracions del Pasifika colonitzat". El seu oncle era el poeta Valentine Sengebau.

## Referències

* 1 2 «Guam residents can't vote in the US election — but they have predicted the winner almost every time» (en anglès). ABC News, 01-01-2020. [Consulta: 6 agost 2024].
* 1 2 «Pentagon pushes for Pacific missile defence site to counter China's threat to the US» (en anglès). ABC News, 18-03-2021. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Amid North Korean crisis, Guam residents rally for peace» (en anglès). USA Today, 24-01-2022. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Guam residents rally for peace amid North Korean missile crisis» (en anglès). Pacific Daily News, 14-08-2017. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Protehi Litekyan group demonstrates at Guam Gov's office against Ritidian firing range» (en anflès). Pacific Islands Times, 29-08-2017. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «New book features poems, art by Pacific Islanders» (en anglès). Las Cruces Sun-News, 24-01-2022. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «'Music that speaks to me': Microchild serenades crowd with music by and for Micronesians» (en anglès). Pacific Daily News, 06-08-2019. [Consulta: 6 agost 2024].
# Shen Dacheng

* No s'ha de confondre amb Shen Dacheng (erudit confucià).
Shen Dacheng (xinès simplificat: 沈大成) (Xangai 1977 -) és una columnista, editora i escriptora xinesa.

## Biografia

De nom real Xu Xiaoqian (徐晓倩), el seu pseudònim, Shen Dacheng, el va manllevar del nom d'una famosa empresa de pastisseria de la Nanjing Est Road de Xangai.
Es va graduar en gestió industrial a la Universitat de Shanghai i va treballar en màrqueting durant deu anys.

### Carrera literària

Va començar a escriure l'any 2003 durant la pandèmia del SARS, forçada per la situació econòmica de l'empresa on treballava.
Els primers contes els va publicar en el diari "Shanghai Weekly" (上海壹周) on escrivia un conte cada setmana o cada quinze dies. El primer va se un micro-relat de l'any 2005: "Les cendres del temps" (时间的灰), que descriu una petita botiga que ven cendres datades de diferents anys; aquestes cendres han mantingut l'olor del seu any d'origen i la gent que les compra es pot submergir així en l'atmosfera d'una època passada.
Més tard començar una columna (amb històries breus basades en la vida de personatges reals) anomenada 'Strange People' 《奇怪的人》 a la publicació literària Sprout《萌芽》. Uns anys més tard, es va convertir en l'editora del diari, i després es va incorporar com editora de la revista "El món de la ficció" (小说界).
Amb autors com Xiang Siwei, Qiao Mai, Zhou Jianing ha col·laborat en diverses antologies de contes.
El 2017 va publicar la seva primera col·lecció de contes, "Those Who We Remember" (屡次想起的人) i el 2018 va iniciar una columna titulada "Strange Characters" (奇怪的人) a la revista Mengya (萌芽).
"Durant la pandèmia del coronavirus del 2020, un conte seu de l'any 2018, "La noia en una caixa" (盒人小姐), era especialment d'actualitat. La història, està ambientada en una ciutat anònima, en un moment en què apareix un temible virus en constant canvi contra el qual la medicina és impotent. Una part de la població més modesta està sotmesa en els seus moviments diaris a ruixats de desinfectant i anàlisis de sang obligatòries, les persones positives són detingudes i prometen un destí incert; la població més rica, per la seva banda, viu en espècies de closques protectores transparents, implantades al seu cos, que els aïllen del món exterior."
A principis de 2020, va publicar una nova col·lecció, "Els asteroides cauen a la tarda" (小行星掉在下午), que consta de setze contes.

## Referències

* 1 2 «沈大成：躲在糕团店背后的作家--访谈--中国作家网». [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ Abrahamsen, Eric. «Shen Dacheng» (en anglès). [Consulta: 10 octubre 2022].
* 1 2 3 «chinese-shortstories.com». [Consulta: 10 octubre 2022].
# Shen Fuzong

Michael Alphonsius Shen Fu-Tsung també conegut com a Michael Sin, Michael Chin-fo-tsoung, Shen Fo-tsung i Shen Fuzong (xinès: 沈福宗; pinyin: Shěn Fúzōng), fou el primer xinès que va visitar Itàlia, França i Gran Bretanya.

## Biografia

Shen Fuzong nasqué a Nanjing vers l'any 1657 i morí el 1691. Fill d'un metge xinès de religió catòlica. En ésser batejat com a cristià va rebre el nom Michael. Dominava els clàssics xinesos i coneixia el llatí. El jesuïta dels Països Baixos espanyols, Philippe Couplet, encarregat pel Vaticà per informar sobre els afers de l'Extrem Orient, el va escollir per acompanyar-lo a Europa. Inicialment havia triat el jesuïta xinès Wu Li (1632-1718), conegut poeta i pintor però, comptava ja amb 50 anys i es va considerar que el viatge li seria massa dur. Van embarcar cap a Macau el 4 de desembre de 1681. Van arribar al port occidental de Batavia (actualment Jakarta, on es van veure obligats a romandre un any aproximadament. Finalment, van partir en direcció Europa el 3 de febrer de 1683, arribant a Enkhuysen el mes d'octubre.

## Estada a Europa

Va tenir importants contactes en els anys que va viure a Europa i la seva presència despertà un interès creixent per la Xina. Va viatjar a França (setembre 1684). Va ser rebut pel Papa Innocenci XI (juny 1685). I va anar a Anglaterra on fou rebut pel rei Jaume II. En aquest país l'orientalista Thomas Hyde el va invitar a anar a Oxford, i també es va entrevistar amb el químic Robert Boyle (1687). Poc abans de la caiguda del monarca, Shen i Couplet van partir vers Lisboa on el 1690 Shen va efectuar els seus primers vots com a jesuïta. L'any següent va ésser enviat de nou a la Xina però sense que l'acompanyés Couplet ; no va arribar a la Xina: el 2 de setembre de 1691 va morir a bord del vaixell d'una malaltia epidèmica poc abans d'arribar a Moçambic.

## Referències

* ↑ Poole, William «The Chinaman and the Librarian. The Meeting of Shen Fuzong and Thomas Hyde in 1687» (en anglès). Oxford Bibliographical Society, 01-03-2010.
* http://www.bl.uk/eblj/2015articles/article9.html Arxivat 2017-12-20 a Wayback Machine.
* www.britishchineseheritagecentre.org.uk Clicar : Insights (Michael Alphonsus Shen Fu-Tsung (Fuzong) -The first recorded Chinese man visiting Britain)

## Bibliografia

* The European Sojourn of Philippe Couplet and Michael Shen Fuzong 1683-1692,' 'de Theodore Nicholas Foss in 'Philippe Couplet S.J. (1623-1693): the man who brought China to Europe', editat per by Jerome Heyndrickx, C.I.C.M, Steyler Verlag, 1990.
# Cromne

Cromne (en grec antic Κρῶμνος) fou una ciutat d'Arcàdia, a la frontera de Messènia, i capital del districte de la Cromnítida. Quan es fundà Megalòpolis el 371 aC, els habitants de Cromne s'hi traslladaren. Podria correspondre a la moderna Neockhório, o a Samarà.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1046. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smiyh, William (ed.). «Cypsela». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 gener 2021].
# Cromoaluminopovondraïta

La cromoaluminopovondraïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la turmalina. Va ser anomenada fent referència a la seva relació amb la povondraïta.

## Característiques

La cromoaluminopovondraïta és un silicat de fórmula química NaCr₃(Al₄Mg₂)(Si₆O$_{18}$)(BO₃)₃(OH)₃O. Cristal·litza en el sistema trigonal. Apareix en forma de cristalls prismàtics de fins a 0,3 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7,5. És l'anàleg mineral amb crom de la vanadiooxidravita i la bosiïta. Forma sèries de solució sòlida amb l'oxicromodravita i l'oxidravita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cromoaluminopovondraïta pertany a «09.CK - Ciclosilicats, amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$, amb anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: fluorschorl, fluorbuergerita, cromodravita, dravita, elbaïta, feruvita, foitita, liddicoatita, olenita, povondraïta, schorl, magnesiofoitita, rossmanita, oxivanadiodravita, oxidravita, oxirossmanita, fluordravita, fluoruvita, abenakiïta-(Ce), scawtita, steenstrupina-(Ce) i thorosteenstrupina.

## Formació i jaciments

La cromoaluminopovondraïta és un mineral primari trobal en metaquarsita en marbre. Va ser descoberta a la pedrera Pereval Marble, a l'àrea del llac Baikal (óblast d'Irkutsk, Rússia). També ha estat descrita al comtat de Saint Lawrence (Nova York, EUA).

## Referències

* 1 2 3 «Chromo-alumino-povondraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Chromo-alumino-povondraite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 22 agost 2018].
# Crucifix de don Fernando y doña Sancha

El crucifix del don Fernando y doña Sancha, és una obra mestra en l'art de l'ebúrnia, datat prop de l'any 1063 i que es conserva al Museu Arqueològic Nacional d'Espanya.
Va ser una ofrena dels reis Ferran I de Lleó (c.1010-1065) i la seva esposa Sança I de Lleó (1013-1067), que formava part de l'aixovar que van regalar a la col·legiata de Sant Isidor de Lleó. Es creu que va ser el primer a l'edat mitjana d'Hispània amb la representació de la imatge de Crist, ja que era costum que les creus, ja fossin de materials nobles, com d'or o ivori o simplement de fusta, estiguessin realitzades sense imatges. A l'inventari de la dotació precisament s'aclareix aquest fet:
| « | ... una creu d'ivori amb la imatge del nostre Redemptor crucificat. | » |

## Descripció

* Mides de la creu: 52 centímetres d'alt, 34,5 cm de braços, 7 cm d'amplada i 1 cm de gruix.
* Mesura del Crist: 30,5 centímetres d'alt.
La imatge del Crist està tallada en ivori i és de ple volum i representat viu, amb el cap lleugerament inclinat cap a la dreta de cara ovalada on ressalten els grans ulls oberts amb les pupil·les incrustades amb pedra d'atzabeja i presenta una barba i bigoti amb els cabells ondulats; al cos té assenyalats els pectorals i les cames completament verticals, amb els peus traspassats per un clau individual cadascun; ha perdut els dits de la mà dreta. El perizonium o faldilla curta de pudor (o pany de puresa), el cobreix fins als genolls i està nuat a la cintura amb un gran llaç. A la part posterior del cos, com era comú té un buit per usar-lo com reliquiari. La creu on està clavat és creu llatina, amb una decoració a tota la seva vora de personatges que representen els benaurats ascendint al cel i d'altres personatges davallant als inferns. Hi ha imatges entremesclades d'animals i vegetals. Sobre el cap del Crist hi ha gravada la inscripció:
| « | IHCHAZAREHUSREXIVDEORV | » |
I damunt també gravat a la creu la representació de Crist ressuscitat duen la creu. A la part inferior del braç més gran de la creu, sota els peus del Crist crucificat, es pot veure la figura d'Adam i una altra inscripció:
| « | FREDINANDUSREX SANCIAREGINA | » |
El revers de la creu es troba completament tallat amb adorns vegetals, en el centre l'Agnus Dei, i als quatre extrems de la creu els símbols dels quatre evangelistes.

## Referències

* ↑ Gómez-Moreno, María Elena (1947) p.162
* ↑ Els ulls d'atzabeja són una característica del taller d'ivori de Lleó, ubicat a prop de la Col·legiata de Sant Isidor.

## Bibliografia

* Gómez-Moreno, María Elena. Mil Joyas del Arte Español. Barcelona,Instituto Gallach, 1947.
* Sureda, Joan. Historia Universal del Arte: Románico/Gótico. Barcelona, Editorial Planeta, 1988. ISBN 84-320-6684-2.
# Crucifix del Santo Spirito

El Crucifix del Santo Spirito, és una obra escultòrica de la joventut de Miquel Àngel, que es troba a la sagristia de l'església del Santo Spirito a Florència.
Després de la mort del seu gran mecenes Llorenç el Magnífic, Miquel Àngel va ser allotjat al convent del Santo Spirito l'any 1492. En aquest lloc amb l'autorització del pare prior Niccolò di Giovanni di Lapo Bichiellini, va tenir la possibilitat d'analitzar els cadàvars provinents de l'hospital del convent per a estudiants d'anatomia, aconseguint d'aquesta manera una gran experiència per als seus futurs treballs a la representació del cos humà.
Com a agraïment a l'hospitalitat, Miquel Àngel va realitzar santcrist en fusta policromada, on va resoldre el cos de Crist nu, com el d'un adolescent sense ressaltar la musculatura, tanmateix el rostre sembla el d'un adult amb una mesura desproporcionada respecte del cos; la policromia està pintada en uns colors tènues i amb unes suavíssimes regueres de sang que aconsegueixen una unió perfecta amb la talla de l'escultura. Va ser donat per perdut durant la dominació francesa, fins a la seva recuperació l'any 1962, al mateix convent, cobert amb una espessa capa de pintura que ho feia, quasi sense reconeixement possible.

## Bibliografia

* Baldini, Umberto. Miguel Ángel: La Escultura. Editorial Teide, 1978. ISBN 84-307-8163-3.
* Hodson, Rupert. Miguel Ángel, escultor. Florencia, Gruppo Editoriale Faenza Editrice, 2000. ISBN 88-8138-044-7.
# Cotinga degollada

La cotinga degollada (Pipreola whitelyi) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos als tepuis del sud-est de Veneçuela i oest de Guyana.

## Referències

* ↑ «Cotinga degollada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Sicosi

La sicosi, del grec σῦκον, figa, és la forma més profunda de la fol·liculitis. A diferència de l'ostiumfoliculitis, afecta més profundament al fol·licle pilós. El seu agent causal habitual és bacteris del gènere Staphylococcus. Es manifesta per pàpula i pústules vermelles al voltant del fol·licle, encara que no sol deixar cicatriu. Pot tenir un curs crònic. Afecta principalment a la barba. La forma crònica i que deixa marques s'anomena sicosis lupoide.

## Referències

* John Forbes, Alexander Tweedie, John Conolly, John Bostock i William Pulteney Alison. The Cyclopædia of Practical Medicine, pg 103. Sherwood, Gilbert i Piper, 1835.
# Cuora amboinensis

La tortuga de caixa del sud-est asiàtic ( Cuora amboinensis) és una espècie de tortuga de caixa de la família Geoemydidae.
Es distribueix per les Illes Nicobar, est de l'Índia (Assam), Bangladesh, Myanmar, Tailàndia, Cambodja, Laos, centre i sud del Vietnam, oest de Malàisia, Singapur, Filipines (Leyte, Luzon, Mindanao, Samar, Negres, Panay, etc.), Indonèsia (Sulawesi, Ambon, Sumatra, Borneo, est de Malàisia, Brunei, Nias, Enggano, kabupaten Simeulue, Java, Sumbawa, Halmahera, Ceram, Seram, Buru, Timor Oriental, Bali, Palawan i les Moluques), i possiblement Sri Lanka.

## Referències

* Asian Turtle Trade Working Group (ATTWG) (2000). Cuora amboinensis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 11 maig 2006 (en anglès). Database entry includes a brief justification of why this species is vulnerable and the criteria used
* Buskirk, James R.; Parham, James F. & Feldman, Chris R. (2005): On the hybridisation between two distantly related Asian turtles (Testudines: Sacalia × Mauremys). Salamandra 41: 21-26. PDF fulltext
* da Nóbrega Alves, Rômulo Romeu; da Silva Vieira; Washington Luiz & Gomes Santana, Gindomar (2008): Reptiles used in traditional folk medicine: conservation implications. Biodiversity and Conservation 17(8): 2037–2049. doi:10.1007/s10531-007-9305-0 (HTML abstract, PDF first page)
* Filella, Eduard (1997): Cuora amboinensis la tortuga caja del sudeste asiático y sus subespecies ["C. amboinensis, the southeast Asian box turtle, and its subspecies"]. Reptilia 13: 43-47 [Article in Spanish]Plantilla:Verify source.
* Fritz, Uwe & Mendau, D. (2002): Ein Gattungsbastard zweier südostasiatischer Schildkröten: Cuora amboinensis kamaroma RUMMLER & FRITZ 1991 × Mauremys annamensis (SIEBENROCK 1903) ["An intergeneric hybrid of two Southeast Asian turtles: C. a. kamaroma × M. annamensis"]. Salamandra 38(3): 129-134 [Article in German]Plantilla:Verify source.