OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Andōji-machi

Andōji-machi (安堂寺町) és un barri del districte urbà de Chūō, a la ciutat d'Osaka, capital de la prefectura homònima, a la regió de Kansai, Japó.

## Geografia

El barri es troba localitzat a la part meridional del districte de Chûô, a la ciutat d'Osaka. El terme del barri té forma rectangular i allargada, limitant al nord amb els barris de Kanzaki-chō, Jūniken-chō, Tani-machi (barri el qual divideix en dues parts) i Ryūzōji-chō. A l'oest limita amb Matsuya-machi-Sumiyoshi i amb Matsuya-machi; mentres que a l'est limita amb Ue-machi. Al sud, el barri limita amb Tani-machi (la seua segona part) i Ue-Hon-machi-Nishi.

### Sub-barris

El barri compta amb dos sub-barris:
* Andōji-machi 1 chōme (安堂寺町一丁目)
* Andōji-machi 2 chōme (安堂寺町二丁目)

## Història

Es creu, tot i que no ha estat confirmat, que el nom del barri prové d'una toponímia anomenada "Azumiji" (安曇寺) esmentada al Nihon Shoki i que amb el temps hauria evolucionat fins a la forma actual. També se creu que el nom es deu al clan Azumi, poble guerrer establit al proper altiplà d'Uemachi. La zona anomenada Andôji-machi és avui dia més xicoteta que al seu origen. L'any 1872, el barri s'organitza en cinc sub-barris (només dos d'ells romanen en l'actualitat) i el 1879 el barri s'integra al ja desaparegut districte de Minami de la ciutat d'Osaka. L'any 1943 un sub-barri es transferit a l'antic districte de Higashi, el qual més tard, el 1982 passa a formar l'actual barri d'Andôji-machi. Els tres sub-barris restants van passar a formar part del barri de Minami-Senba.

## Transport
### Ferrocarril

El barri no disposa de cap estació de ferrocarril. Les estacions més properes són les de Tanimachi Rokuchōme i Matsuyamachi, totes dues del metro d'Osaka.

### Carretera

* Autopista d'Osaka-Kobe (Hanshin)
* Nacional 308
* Prefectural 30 (Tanimachisuji)

## Referències

* ↑ https://www.post.japanpost.jp/cgi-zip/zipcode.php?pref=27&city=1271280&cmp=1
* ↑ https://www.post.japanpost.jp/cgi-zip/zipcode.php?pref=27&city=1271280&id=107580
* ↑ https://minchizu.jp/osaka/o-chuo.html
* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27128&az=NTQ
* ↑ «安堂寺橋». 大阪市. [Consulta: 18 setembre 2018].
# Andrés Orovitzg

Andrés Orovitzg va néixer a finals segle xviii o molt a principis del segle xix. Fou dominic i professor de cànons a la Universitat de Cervera.
Andrés Orovitzg fou el darrer rector de la Universitat de Cervera. l'any 1838. Aquest càrrec l'exercí de forma interina fins al moment de la desaparició de la universitat i havent-ho així signat en el darrer claustre celebrat. Va morir segle xix.

## Referències

* ↑ Rubio Borrás, Manuel. Historia de la Real y Pontificia Universidad de Cervera. Barcelona: Libreria Verdaguer, 1915, p.203. [Consulta: 12 maig 2015].
# Andrés Orozco Batista

Andrés Orozco Batista (Santa Cruz de Tenerife, 24 de febrer de 1888 - Arafo, 11 de novembre de 1961) fou un advocat i polític canari.

## Biografia

Membre del Partit Republicà Radical era regidor de l'Ajuntament de Santa Cruz de Tenerife des de 1913 accedint a l'alcaldia en 1922 on romandrà fins al cop d'estat que a l'any següent protagonitzarà el general Miguel Primo de Rivera.
Amb la proclamació de la II República, ocuparà novament l'alcaldia fins que és elegit diputat a Corts en les eleccions de 1931 per la circumscripció de Santa Cruz de Tenerife, escó que tornarà a ocupar després de les eleccions de 1933.
Va ser ministre d'Indústria i Comerç al govern que entre el 4 d'octubre de 1934 i el 3 d'abril de 1935 presidiria Alejandro Lerroux per passar posteriorment a convertir-se en el representant d'Espanya en el Tribunal Internacional de la Haia.
En iniciar-se la Guerra Civil Espanyola es va allunyar de la política per dedicar-se a la seva activitat professional.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Casona dels Orozco Batista a Arafo.
# Antonio Menéndez González

Antonio Menéndez González (Cangas del Narcea, 18 d'agost de 1946) és un ciclista asturià, ja retirat, que fou professional entre 1970 i 1979. Gregari de luxe de José Manuel Fuente, en el seu palmarès destaquen una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 1975 i una altra al Giro d'Itàlia de 1976.

## Palmarès

* 1973
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Cantàbria
* 1974
** 1r al Gran Premi de Laudio
** 1r al Gran Premi de Biscaia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries
* 1975
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa del Tour de Còrsega
* 1976
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1978
** Vencedor d'una etapa a la Vuelta a los Valles Mineros

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1971. 14è de la classificació general.
* 1972. 25è de la classificació general.
* 1974. 14è de la classificació general.
* 1975. 25è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1979. 40è de la classificació general.

### Resultats al Tour de França

* 1973. 40è de la classificació general
* 1974. 54è de la classificació general
* 1975. Abandona (21a etapa)
* 1976. 27è de la classificació general
* 1977. 45è de la classificació general
* 1978. 18è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1976. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1978. 87è de la classificació general

## Referències

* ↑ «MENÉNDEZ GONZÁLEZ Antonio». [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Antonio MENENDEZ GONZALEZ» (en italià). [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ Pereda, Manuel Álvarez; Pereda, Manuel Álvarez. «Antonio Menéndez, el ciclista cangués que triunfó en 'las tres grandes'» (en castellà), 25-08-2019. [Consulta: 12 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Antoni Invers i Pi

Antoni Invers i Pi (Terrassa, 1905 - Manresa, 1987) va ser un educador i polític manresà.

## Biografia

Després d'estudiar als Escolapis i a l'Escola Industrial de Terrassa, cursà estudis de peritatge mercantil a l'Escola de Comerç de Barcelona. Treballà al despatx d'un magatzem de llanes fins al 1921 que entrà en una fàbrica de gènere de punt. Mentre, estudiava anglès i francès.
El 1927 s'estableix a Manresa i hi dirigeix l'acadèmia del lingüista Delfí Dalmau. Va intervenir en la creació del setmanari L'Om i el diari El Dia, del qual en seria director una temporada l'any 1932.
Milità a la Joventut Nacionalista de la Lliga Regionalista. Més tard participà i va ser president d'Acció Catalana a Manresa. El 1932 passà a dirigir l'Escola d'Arts i Oficis de la qual també era professor. El 1933 fundà un nou centre de la seva propietat, el Liceu Invers, orientat bàsicament a l'estudi d'idiomes. Publicà el Llibre d'Exercicis d'Ortografia Catalana.
Durant la guerra va ser fiscal municipal de Manresa i el 1938 marxà al front de l'Ebre. Acabada la confrontació bèl·lica, va ser depurat i condemnat a 12 anys de presó, dels quals en complí 16 mesos a la presó Model de Barcelona.
Reprengué les classes fins al 1958, quan entrà a treballar a l'empresa química S.A. Lipmes, on hi va romandre com a administrador fins al 1972.

## Referències

* ↑ «La República a Manresa en un clic (1931-1936) - Invers i Pi, Antoni». Memòria.Cat. [Consulta: 14 gener 2021].
# Antrostomus rufus

Antrostomus rufus és una espècie d'ocell de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae) que habita boscos poc densos i sabanes del sud-est de Costa Rica, Panamà, oest i nord de Veneçuela, Trinitat, nord-est i sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela, Guaiana, centre i sud del Brasil, est de Bolívia, el Paraguai i nord de l'Argentina.
En diverses llengües rep el nom de "enganyapastors rogenc" (Anglès: Rufous Nightjar. Francès: Engoulevent roux).
# Antropòleg

Un antropòleg és una persona que es dedica a la pràctica de l'antropologia.
L'antropologia és l'estudi dels aspectes dels humans dins de les societats passades i presents. L'antropologia social, l'antropologia cultural i l'antropologia filosòfica estudien les normes i els valors de les societats. L'antropologia lingüística estudia com el llenguatge afecta la vida social, mentre que l'antropologia econòmica estudia el comportament econòmic humà. L'antropologia biològica (física), forense i mèdica estudien el desenvolupament biològic dels humans, l'aplicació de l'antropologia biològica en un entorn legal i l'estudi de les malalties i els seus impactes en els humans al llarg del temps, respectivament. Els antropòlegs han aconseguit resoldre dubtes sobre la natura humana respecte la seua herència biològica.
Els antropòlegs poden trobar-se majoritàriament en l'àmbit de l'ensenyança superior. També hi ha antropòlegs treballant en museus i en àmbits del sector públic i privat: assessorant en àmbits com l'educació, la salut, l'agricultura, les relacions personals i ètniques i en la direcció d'empreses multinacionals. Aquests àmbits no acadèmics són l'ocupació de l'antropologia aplicada, la qual requereix coneixements en estadística, llenguatges de programació i altres. L'antropologia aplicada és una subdisciplina de l'antropologia cultural (i en molts altres casos de la lingüística, l'arqueologia i la física) que s'ha posat en pràctica especialment després de la Segona Guerra Mundial.
Molts antropòlegs sense doctorat tendeixen a treballar exclusivament com a investigadors i no a l'ensenyança. Aquells que solament investiguen no solen ser considerats facultatius. La mediana de salari dels antropòlegs del 2015 era de 62.220 dòlars americans.

## Referències

* ↑ «anthropology». Oxford Dictionaries. Oxford University Press. Arxivat de l'original el October 2, 2013. [Consulta: 10 agost 2013].
* ↑ «anthropology». A: Encyclopædia Britannica.
* ↑ «What is Anthropology?». American Anthropological Association. [Consulta: 10 agost 2013].
* ↑ Harris, 1990, p. 19.
* ↑ Harris, 1990, p. 19-20.
* ↑ Harris, 1990, p. 550.
* ↑ Harris, 1990, p. 549.
* ↑ «Anthropologist Ranks Among Best Jobs of 2017». money.usnews.com. [Consulta: 29 novembre 2017].

## Bibliografia

* Harris, Marvin. Antropología cultural. Madrid: Alianza, 1990. ISBN 84-206-0464-X. (Traducció de la 2ª ed.)
# Antràs (Arieja)

Antràs (francès Antras) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Antiinflamatori

Antiinflamatori (o rarament anomenat antiflogístic) és aquell fàrmac que prevé o combat la inflamació.
Destaquen dues classes principals d'antiinflamatoris:
* Glucocorticoides.
* Antiinflamatoris no esteroidals.
Són moltes les plantes i productes derivats que tenen aquest efecte, entre ells:
* L'àlber
* L'àrnica
* La camamilla
* La civada
* El freixe de fulla gran
* La fumdeterra
* El pericó
* El plantatge de fulla estreta
* Pulmonaria officinalis
* La regalèssia
* El salze blanc
* Tabebuia impetiginosa
* La viola tricolor
* El gàlban
# Arlòs

Arlòs és un municipi occità de Comenge, a Gascunya, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Arcticanodon dawsonae

Arcticanodon dawsonae és una espècie extinta de mamífers paleanodonts que visqueren durant l'Eocè inferior a Nord-amèrica. Se'l coneix a partir d'un únic fòssil trobat al Canadà.

## Referències

* ↑ Rose, K. D.; Eberle, J. J; McKenna, M. C «Arcticanodon dawsonae, a primitive new palaeanodont from the lower Eocene of Ellesmere Island, Canadian High Arctic» (resum) (en anglès). Canadian Journal of Earth Sciences, 41, 2004, pàg. 757-763.
# Arctic Village

Arctic Village és una concentració de població designada pel cens de l'Àrea censal de Yukon-Koyukuk dels Estats Units d'Amèrica a l'estat d'Alaska.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Arctic Village tenia 152 habitants, 52 habitatges, i 30 famílies La densitat de població era d'1 habitant per km².
Dels 52 habitatges en un 44,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 25% hi vivien parelles casades, en un 21,2% dones solteres, i en un 40,4% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,58.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41,4% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones hi havia 114,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 128,2 homes.
Entorn del 30,8% de les famílies i el 46,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arctic Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 15 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arctic Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 15 juliol 2010].
# Aristoxen de Cirene

Aristoxen de Cirene (en llatí Aristoxenus, en grec antic Άριστόξενος) fou un filòsof de l'escola cirenaica que es va distingir per la seva golafreria i a causa d'això se li aplicava el malnom de κωλήν. L'esmenten Ateneu i Suides.

## Referències

* ↑ 2.Aristoxenus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 345
# Armíger

En heràldica, un armíger és una persona amb dret a utilitzar un escut d'armes. El mot "armíger" prové del llatí armigĕru i vol dir literalment "aquell qui duu les armes". Durant l'edat mitjana, el mot es referia l'escuder que assistia un cavaller, i que duia físicament les armes Actualment, el terme armíger s'utilitza principalment en l'heràldica, en alguns països, com Canadà, Irlanda, Espanya i Regne Unit on l'heràldica es regula per lleis i institucions específiques. Una persona pot tenir aquest dret, ja sigui en demostrar una descendència agnàtica d'una persona amb dret a dur un escut d'armes, o en virtut d'una concessió d'armes a ell mateix. Compartir-hi el cognom no és suficient.

## Referències

* ↑ Dictionary of Chivalry, Uden. Kestrel Books, Harmondsworth, 1968. ISBN 0-7226-5372-7

## Bibliografia

* Coss, Peter R. "Knights, esquires and the origins of social gradation in England." Transactions of the Royal Historical Society, Sixth Series, 5 (1995): 155-78
# Atua

En la mitologia polinèsia els atues són unes entitats equiparables a déus; en certes circumstàncies també poden ser esperits referits d'una forma general.
La paraula atua és comuna a les diverses llengües polinèsies per referir-se, avui, tant als déus politeistes com al Déu monoteista. Algunes variacions són: etua a Mangareva, ʻatua a l'illa de Pasqua i ʻotua a Tonga. S'usa en lemes i himnes nacionals per referir-se al Totpoderós.

## Referències

* ↑ «[argument and introduction | NZETC]». [Consulta: 15 novembre 2020].
Viccionari
# Asiorictiteris

Asioryctitheria és un ordre extint de mamífers primitius. Els seus fòssils foren trobats en el període Cretaci d'Àsia.

## Classificació

Ordre Asioryctitheria Novacek, Rougier, Wible, McKenna, Dàixzeveg i Horovitz, 1997
* Gènere Murtoilestes Averiànov i Skutschas, 2001
*** Murtoilestes abramovi (Averiànov i Skutschas, 2000)
* Gènere Prokennalestes Kielan-Jaworowska i Dàixzeveg, 1989
*** Prokennalestes trofimovi Kielan-Jaworowska i Dàixzeveg, 1989
*** Prokennalestes minor Kielan-Jaworowska i Dàixzeveg, 1989
* Família Asioryctidae
** Gènere Uchkudukodon Archibald i Averiànov, 2006
*** Uchkudukodon nessovi (McKenna, Kielan−Jaworowska i Meng, 2000) - Cretaci mitjà, formació de Bissekt, Uzbekistan
** Gènere Daulestes Trofímov i Nessov, 1979
*** Daulestes kulbeckensis Trofímov i Nessov, 1979 - Cretaci mitjà, formació de Bissekt, Uzbekistan
*** Daulestes inobservabilis (Nessov, 1982) - Cretaci mitjà, formació de Bissekt, Uzbekistan
*** Daulestes nessovi McKenna, Kielen-Jaworowska i Meng, 2000
** Gènere Bulaklestes Nessov, 1985
*** Bulaklestes kezbe Nessov, 1985 - Cretaci mitjà, formació de Bissekt, Uzbekistan
** Gènere Kennalestes Kielan-Jaworowska, 1969
*** Kennalestes gobiensis Kielan-Jaworowska, 1969
*** Kennalestes uzbekistanensis Nessov, 1997
** Gènere Asioryctes Kielan-Jaworowska, 1975
*** Asioryctes nemegtensis Kielan-Jaworowska, 1975 - Cretaci superior, Barun Goyot, Mongòlia
** Gènere Ukhaatherium Novacek, Rougier, Wible, McKenna, Dàixzeveg i Horovitz, 1997
*** Ukhaatherium nessovi Novacek, Rougier, Wible, McKenna, Dàixzeveg i Horovitz, 1997

## Filogènesi

(Segons Archibald i Averiànov, 2006)

## Bibliografia

* Archibald, J. D. i Averiànov, A.O. 2006. Late Cretaceous asioryctitherian eutherian mammals from Uzbekistan and phylogenetic analysis of Asioryctitheria. Acta Palaeontologica Polonica 51 (2): 351–376.
* Nessov, L.A.; Sigogneau−Russell, D.; and Russell, D.E. 1994. A survey of Cretaceous tribosphenic mammals from middle Asia (Uzbekistan, Kazakhstan and Tajikistan), of their geological setting, age and faunal environment. Palaeovertebrata 23: 51–92.
* Novacek, M.J. 1986. The ancestral eutherian dental formula. Journal of Vertebrate Paleontology 6: 191–196.
* Novacek, M.J.; Rougier, G.W.; Wible, J.R.; McKenna, M.C.; Dàixzeveg,D.; and Horovitz, I. 1997. Epipubic bones in eutherian mammals from the Late Cretaceous of Mongolia. Nature 389: 483–486.
* Sigogneau−Russell, D.; Dàixzeveg, D.; and Russell, D.E. 1992. Further data on Prokennalestes (Mammalia, Eutheria inc. sed.) from the Early Cretaceous of Mongolia. Zoologica Scripta 21: 205–209.
* Wible, J.R.; Novacek, M.J.; and Rougier, G.W. 2004. New data on the skull and dentition in the Mongolian Late Cretaceous eutherian mammal Zalambdalestes. Bulletin of the American Museum of Natural History 281:1–144.
* Wood, C.B. and Clemens, W.A. 2001. A new specimen and a functional reassociation of the molar dentition of Batodon tenuis (Placentalia, incertae sedis), latest Cretaceous (Lancian), North America. Bulletin of the Museum of Comparative Zoology 156: 99–118.
# Asir

«Asir» té aquests significats:
* Regió d'Asir, regió de la península d'Aràbia situada al nord del Iemen i al sud-oest de l'Aràbia Saudita.
* Emirat d'Asir, estat que va existir entre 1863 i 1872 a l'Asir.
* Emirat de l'Alt Asir, estat àrab que va existir entre 1801 i 1923 a la regió de l'Alt Asir.
* Emirat del Baix Asir, diversos llocs
* Baix Asir, subregió d'Asir, al seu torn una subregió de la Tihama
# Aufidi de Quios

* Per a altres significats, vegeu «Tit Aufidi».
Aufidi de Quios (en llatí Aufidius Chius) va ser un jurista romà conegut per estar inclòs en les Fragmenta juris Romani Vaticana, on al paràgraf 77 Atilicí l'anomena Aufidius Chius.
Podria ser la mateixa persona anomenada Tit Aufidi que va ser cònsol sota l'emperador Hadrià.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 419.
# Asopos

Asopos (en grec antic Ἀσωπός) era una antiga ciutat de Lacònia.
Segons Pausànias, estava situada a la part oriental del golf de Lacònia a uns 60 estadis al sud d'Acries, i diu que era una de les ciutats que formaven part de l'Eleutero-Lacònia. Diu que allà hi havia un temple dedicat als emperadors romans, i a l'acròpoli un altre temple dedicat a Atena Ciparissa i que al gimnàs s'hi trobaven les restes d'uns ossos humans de mida gegantina. A uns 12 estadis de la ciutat diu que hi havia un temple dedicat a Asclepi, que també menciona Estrabó. Estrabó diu que Asopos i Ciparissa eren dues ciutats diferents, però Pausànies explica que al peu de l'acròpoli d'Asopos hi havia les restes d'una ciutat que els aqueus anomenaven Periciparissa. Sembla que Asopos va ser un nom posterior de la ciutat de Ciparissa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «5. Asopus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 desembre 2020].
# Associació Catalana de Compositors

L'Associació Catalana de Compositors (ACC) és una entitat privada de caràcter no lucratiu creada l'any 1974 per un nucli inicial de quinze compositors catalans que ha tingut com a objectiu principal la promoció i difusió de la creació musical autòctona i contemporània catalana, especialment la produïda pels membres de l'entitat.
Des de l'associació s'han editat i promogut les edicions de Llibre per a piano (1980), on figura, a més d'una composició mostra per a aquest instrument, el curriculum vitae i el catàleg d'obres de cadascun dels seus afiliats; 68 Compositors (1989) i Llibre per a guitarra (1992). També organitza amb una periodicitat bianual les anomenades "Mostres de Música Catalana Contemporània".
Frederic Mompou i Dencausse va ser el president honorífic de l'Associació. El primer president en actiu, des del 1974, fou Joaquim Homs i Oller. Entre 1977 i 1979 el president fou Josep Maria Mestres Quadreny. Des del 1981 fins al 1992 la presidència passà a mans d'Albert Sardà i Pérez-Bufill. Francesc Taverna i Bech fou el president entre els anys 1993 i 1996. Des del 1997 al 2000 ho fou Agustí Charles i Soler. Des del 30 d'abril de 2004, n'ocupa la presidència Domènec González de la Rubia.

## Referències

* 1 2 3 «Associació Catalana de Compositors». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «L'Associació Catalana de Compositors renova la pàgina web». VilaWeb, 04-12-2006 [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ «Associació Catalana de Compositors». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Associació Catalana de Compositors». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Albert Sardá, 1943». Obras en Clamor. Fundación Juan March. [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ «.xml Associació Catalana de Compositors». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Agustí Charles, Manresa 1960». New Catalan Music - Compositors de Catalunya. Institut Ramon Llull. [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ «Història de l'ACC». ACC. [Consulta: 28 abril 2018].

## Enllaços externs

* Associació Catalana de Compositors
# Babànovka

Babànovka (en rus: Бабановка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte municipal de Saràtov.

## Referències

* ↑ «О преобразовании Соколовского, Михайловского, Краснооктябрьского, Вольновского, Дубковского, Расковского, Усть-Курдюмского, Александровского муниципальных образований Саратовского муниципального района Саратовской области, муниципального образования "Город Саратов" и внесении изменений в некоторые законодательные акты Саратовской области от 25 ноября 2021 - docs.cntd.ru». Arxivat de l'original el 2021-12-27.
* ↑ «Карта села Александровки в Саратовской области с улицами и номерами домов». mapdata.ru. Arxivat de l'original el 2020-10-17. [Consulta: 30 març 2020].