OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Félix Mesguich

Félix Mesguich és un cineasta francès pioner, nascut el 16 de setembre de 1871 a Souk Ahras, Algèria i mort el 25 d'abril de 1949 a París. Va ser un dels primers reporters cinematogràfics (amb Alexandre Promio, Francis Doublier i Marius Chapuis) i el cap operadpr del primer anunci l'octubre de 1898 per a la marca Ripolin.

## Carrera

Mesguich és enviat pels Lumière als quatre racons del món (Estats Units, Rússia...). És expulsat de Rússia per insults després de filmar Carolina Otero (la bella Otero) ballant amb un oficial rus.
L'octubre de 1898 va fer la primera pel·lícula publicitària del món com a operador de l'Agence Nouvelle de Publicité (París): aquest curtmetratge còmic mostra tres pintors competint davant d'un cartell de paret amb les paraules Ripolin pintura lacada.
El 1902, va ser contractat per Charles Urban. Va viatjar per Europa, Turquia, Caucas, Rússia, Mongòlia...
Va ser a Sant Petersburg l'any 1905 quan va començar la Revolució, a Rambouillet per les partides de caça d'Alfons XIII d'Espanya i 'Émile Loubet, a la festa dels viticultors de Vevey, a la competició multiesportiva organitzada a Atenes el 1906 entre dos Jocs Olímpics Intercalats, a l'avió de Wilbur Wright a Pau el 1908 (primera pel·lícula en un avió), després el 1909 va fer la volta al món.
* «Les Trois Ripolin» : fotogrames de la primera pel·lícula publicitària realitzada l'octubre de 1898 a París per Félix Mesguich per encàrrec de l'Agence nouvelle de publicité (Font: Lectures pour tous, 1899, Gallica/BnF).

## Notes

* ↑ Jacques Rittaud-Hutinet, Le Cinéma des origines : Les frères Lumière et leurs opérateurs, 1990, p. 176-177 (ISBN 2-903528-43-8)
* ↑ Félix Mesguich a Who's Who in Victorian Cinema

## Bibliografia

* Tours de manivelle, éditions Grasset, 1933, autobiographie de Félix Mesguich.

## Enllaços externs

* Felix Mesguich: https://le.grimh.org/index.php?option=com_content&view=article&layout=edit&id=745&lang=fr
* Felix Mesguich a El Watan
# Resolució 1143 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1143 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 4 de desembre de 1997. Després de recordar totes les anteriors resolucions sobre Iraq, incloses les resolucions 986 (1995), 1111 (1997) i 1129 (1997) referides al Programa Petroli per Aliments, el Consell, d'acord amb el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va ampliar les disposicions sobre les necessitats humanitàries del poble iraquià.
El Consell de Seguretat era convençut de la necessitat d'una ajuda temporal per a proporcionar assistència humanitària al poble iraquià fins al compliment de les resolucions del Consell de Seguretat pel govern del Iraq, especialment la Resolució 687 (1991). Estava decidit a evitar un major deteriorament de la situació humanitària a l'Iraq i va acollir amb satisfacció la intenció del secretari general Kofi Annan de considerar maneres de satisfer millor les necessitats humanitàries del poble iraquià.
Actuant en virtut del Capítol VII, el Consell va decidir que el mecanisme mitjançant el qual les exportacions de petroli iraquians podrien finançar l'ajuda humanitària podria continuar durant uns altres 180 dies, a partir de les 0:01 EDT el 5 de desembre de 1997. A més, es va decidir que es fes una revisió 90 dies després de l'aprovació de la resolució actual, relativa a la seva implementació, inclosa la possibilitat d'ampliar-la.
Es va demanar al secretari general Kofi Annan que informés 90 dies i abans dels 180 dies després de l'aprovació de la resolució actual, sobre la base de l'observació del personal de les Nacions Unides a Iraq sobre si el govern iraquià havia distribuït medicaments, subministraments de salut, productes alimentaris i materials i subministraments per a necessitats civils essencials. Mentrestant, es va demanar al Comitè establert a la Resolució 661 (1991) que informés al Consell en els mateixos intervals que Kofi Annan sobre l'aplicació de les disposicions de la Resolució 986. Finalment, es va demanar al Secretari General que presentés un informe complementari sobre les formes de millorar el programa humanitari abans del 30 de gener de 1998.

## Referències

* ↑ «Security Council extends for another 180 days programme allowing Iraq to sell oil to meet humanitarian needs». United Nations, 04-12-1997.
* ↑ Köchler, Hans. The Iraq crisis and the United Nations: power politics vs. the international rule of law : memoranda and declarations of the International Progress Organization (1990–2003). International Progress Organization, 2004, p. 84. ISBN 978-3-900704-22-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)
* Guerra del Golf
* Invasió de Kuwait

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Francesc Carreras

Francesc Carreras és el nom dels següents personatges:
* Francesc Carreras i Candi (Barcelona, 1862 -1937), historiador i polític català
* Francesc Carreras Reura (Maó, 1896 - Madrid, 1951), polític mallorquí
* Francesc de Carreras i Serra (Barcelona, 1943), jurista i articulista
# Barraca del camí del Corral del Fortuny XXIV

La Barraca del camí del Corral del Fortuny XXIV és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca exempta, amb planta de ferradura. La cornisa presenta algun tram al rastell. Està coberta amb pedruscall. El portal està rematat amb una llinda i el corredor d'entrada és cobert amb lloses. La seva planta interior és circular, amb un diàmetre de 2'785m. Està coberta amb una falsa cúpula fins a una alçada màxima de 3'20m.
Com a elements funcionals hi ha una menjadora i una fornícula. A l'exterior i a la seva dreta hi ha un muret que conté una segona menjadora. La seva orientació és sud-est.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí del Corral del Fortuny XXIV». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Línia evolutiva de Torchic

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Torchic, Combusken i Blaziken.

## Torchic

Torchic és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus foc i evoluciona a Combusken.
* Evolució: Combusken Nv:16

## Combusken

Combusken és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus foc i tipus lluita. Evoluciona de Torchic i evoluciona a Blaziken.
* Evolució: Blaziken Nv:36

## Blaziken

Blaziken és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus foc i tipus lluita i evoluciona de Combusken.

## Referències

* 1 2 3 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Torchic a Bulbapedia (anglès)
* Combusken a Bulbapedia (anglès)
* Blaziken a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Gai Escriboni Curió (sacerdot)

Gai Escriboni Curió (en llatí: Caius Scribonius Curio) va ser un sacerdot romà que va viure al segle ii aC.
Va ser nomenat Curió Màxim l'any 174 aC en el lloc de Gai Mamili Vítul que havia mort a causa d'una pesta.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XLI, 26

## Bibliografia

* Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 901b (v. 1).
# Resolució 1135 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1135 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 29 d'octubre de 1997 després de reafirmar la resolució 696 (1991) i totes les resolucions posteriors sobre Angola, va prorrogar el mandat de la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Angola (MONUA) fins al 30 de gener de 1998 i va instar UNITA a complir amb les resolucions anteriors, en particular les que poguessin provocar sancions.
El Govern d'Angola i, específicament, UNITA havien de completar amb urgència la implementació dels Acords de pau i el Protocol de Lusaka. El Consell va assenyalar que, en general, hi va haver una manca de progressos significatius, principalment perquè UNITA no complia les seves obligacions, i reconeixia l'important paper de la MONUA en aquesta etapa del procés de pau.
Després d'ampliar la durada del mandat de MONUA, la reducció de les seves tropes es va ajornar per recomanació del Secretari General fins a la darrera setmana de novembre de 1997. La resolució exigia que el govern d'Angola i, en particular, UNITA completessin immediatament la implementació de les seves obligacions en virtut dels dos acords de pau i la Resolució 1127 (1997). També es va instar a contribuir a l'expansió de l'autoritat estatal arreu d'Angola. Es va demanar al secretari general Kofi Annan que informés sobre el compliment d'UNITA abans del 8 de desembre de 1997 i cada 90 dies després. El Consell va reconèixer que les mesures contra UNITA havien d'entrar en vigor i va demanar als Estats membres que informessin al Comitè establert a la resolució 864 (1993) sobre les mesures que havien adoptat per fer complir les restriccions.
El Consell de Seguretat va reiterar que una reunió entre el president d'Angola José Eduardo dos Santos i el líder d'UNITA Jonas Savimbi podria reduir la tensió. Finalment, es va demanar a la comunitat internacional que donés suport al procés a Angola, incloent la desmilitarització i la reintegració de combatents, el desminatge, l'allotjament dels desplaçats i la recuperació de l'economia. Després de la resolució, UNITA va tallar gairebé tot el contacte amb les Nacions Unides i el govern d'Angola.

## Vegeu també

* Tercera Missió de Verificació de les Nacions Unides a Angola
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 – 1998)

## Referències

* ↑ «Security Council imposes travel restrictions on UNITA, extends mandate of UN Angola observer mission». United Nations, 29-10-1997.
* ↑ African security review, Volume 13. The Institute for Defence Policy, 2004, p. 30.
* ↑ Vines, Alex. Angola unravels: the rise and fall of the Lusaka peace process. Human Rights Watch, 1999, p. 20. ISBN 978-1-56432-233-3.
* ↑ Kukkuk, Leon. Letters to Gabriella: Angola's Last War for Peace, What the UN Did And Why. FLF Press, 2005, p. 44. ISBN 978-1-891855-67-2.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Francesc Carrasco Escoda

Francesc Carrasco Escoda († 7 de març de 2013), més conegut com Paco Carrasco Escoda va ser un editor i empresari del sector audiovisual valencià.
Lligat al món empresarial relacionat amb l'activitat cinematogràfica, durant la transició espanyola va ser fundador i Director-Gerent de la revista Valencia Semanal, junt amb Amadeu Fabregat i Ernest Sena, tota una fita en la història de la comunicació valenciana i que es va publicar entre desembre de 1977 i juliol de 1980. El 1984 i 1985 fou director de la V i VI edició de la Mostra de València-Cinema del Mediterrani. Durant el seu mandat va crear un certamen comercial dels països del mediterrani, mitjançant un acord de col·laboració entre la Fira Internacional de València i la Mostra de Cinema del Mediterrani. També fou Director General de Levante de Fujitsu España i treballà com a assessor del grup municipal del PSPV-PSOE a València. El 2005 va posar en marxa el Cicle de Cinema Social i Polític Valencià enmig dels Premis Tirant.

## Referències

* ↑ La Mostra de Cinema Mediterrani pondrá en marcha un mercado del filme de los países ribereños, El País, 2 d'agost de 1984
* ↑ Paco Carrasco Escoda, el nostre soci, ha mort, al web d'ACICOM
# Bacău

Bacău (en alemany: Barchau, en hongarès: Bákó) és la principal ciutat de la de província de Bacău (Romania). Té una superfície de 41 km², i, l'1 de gener de 2009, té una població estimada de 177.087 habitants. La ciutat està situada a la regió històrica de Moldàvia, als peus de la serralada dels Carpats, i del riu Bistriţa (que convergeix amb el riu Siret uns vuit quilòmetres al sud Bacău). El Pas de Ghimeş enllaça Bacău amb Transsilvània.

## Demografia

Evolució de la població de Bacău :
| Any | Població |
| 1900 | 16,187 |
| Cens 1912 | 18,846 |
| Cens 1930 | 31,138 |
| Cens 1948 | 34,461 |
| Cens 1956 | 54,138 |
| Cens 1966 | 73,414 |
| Cens 1977 | 127,299 |
| Cens 1992 | 205,029 |
| Cens 2002 | 175,500 |
| Estimació 2009 | 177,087 |
Segons el darrer cens, efectuat el 2002, 175.500 persones residien en aquell moment a la ciutat de Bacău. Aquesta xifra fa de la ciutat la dotzena localitat més poblada de Romania.
A més, segons aquest mateix cens, la distribució per grups és la següent:
* Romanesos: 98,59%
* Gitanos: 0,91%
* Hongaresos: 0,1%
* Jueus: 0,06%
* Altres: 0,34%
D'altra banda, la creació de la nova àrea metropolitana de Bacău és un projecte que donaria lloc a una administració única, on s'integrarien la mateixa Bacău i els municipis més propers.

## Transport i mobilitat

La ciutat està situada a uns 300 kilòmetres al nord de la capital, Bucarest. Els principals mitjans de transport que donen servei al municipi són els següents:

### Aire

L'Aeroport Internacional de Bacău disposa de vols directes cap a altres ciutats de Romania, com Bucarest i Timişoara, així com altres ciutats d'Alemanya, Espanya i Itàlia.

### Ferrocarril

L'estació de ferrocarrils de Bacău (Gara Bacău) és una de les més transitades del país, i disposa de connexions amb les principals ciutats de Romania. A més, també ha esdevingut un centre important de trànsit per a les línies internacionals en direcció a Ucraïna, Rússia i Bulgària.

### Carretera

La localitat de Bacău s'uneix a les ciutats de Bucarest (cap al sud) i Suceava i Iaşi (cap al nord) a través de la carretera nacional DN2 (ruta europea E85). D'altra banda, la DN11 (ruta europea E574) permet accedir a la ciutat de Brașov i la regió de Transsilvània. Altres carreteres condueixen cap a Moldàvia i el nord-est de Romania.

## Personatges famosos

* Lucreţiu Pătrăşcanu, intel·lectual i polític marxista.
* Costel Pantilimon

## Referències

* ↑ (romanès) Populaţia stabilă la 1.01.2009 Arxivat 2009-09-02 a Wayback Machine., INSSE, 19 de maig 2009 (consulta: 20-5-09).
* ↑ Encyclopædia Britannica Eleventh Edition
* ↑ Dades estadístiques de Romania
* ↑ «Estructura etno-demogràfica de Romania». The Ethnocultural Diversity Resource Center. [Consulta: 2 gener 2011].
# Aleksandr Xefer

Aleksandr Xefer (en rus: Александр Шефер; Almati, 28 d'agost de 1971) és un ciclista kazakh, professional des del 1993 fins al 2003. Com amateur va militar a l'equip soviètic, mentre que com a professional ho va fer sempre en equips italians. En el seu palmarès destaca la victòria al Giro dels Apenins del 2001 i el Giro de Toscana del 2002. Participà en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1996 i 2000. Un cop retirat ha estat director de l'equip Astana Qazaqstan Team entre el 2007 i el 2020. El 2021 s'integrà a l'equip tècnic de l'equip Gazprom-RusVelo.

## Palmarès

* 1990
** 1r al Regio-Tour
** Vencedor d'una etapa del Giro de les Regions
* 1992
** Vencedor de 2 etapes de la Setmana Ciclista Bergamasca
* 2001
** 1r al Giro dels Apenins
** Vencedor d'una etapa del Volta a Andalusia
* 2002
** 1r al Giro de Toscana
** Vencedor d'una etapa del Volta a Andalusia

### Resultats al Tour de França

* 1998. Abandona (10a etapa)
* 2002. Abandona (6a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1997. Abandona
* 1999. 46è de la classificació general
* 2000. 101è de la classificació general
* 2001. 62è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1993. Abandona
* 1995. Abandona
* 1996. 8è
* 1997. Abandona
* 1998. 44è de la classificació general
* 1999. 21è de la classificació general
* 2001. 25è de la classificació general

## Referències

* ↑ Archives, Cycling. «Aleksandr Shefer» (en anglès). [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Olympedia – Aleksandr Shefer». [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ Lutsenko extends with Astana-Premier Tech and Steve Bauer joins staff
* ↑ Alexandre Vinokourov écarté de l'équipe Astana à quelques jours du Tour de France

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Gai Estertini

Gai Estertini (en llatí Caius Stertinius) va ser un magistrat romà del segle ii aC.
Va ser pretor l'any 188 aC i va obtenir Sardenya com a província.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita 38-35
# Resolució 1137 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1137 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 12 de novembre de 1997. Després de reafirmar les resolucions 687 (1991), 707 (1991), 715 (1991), 1060 (1996), 1115 (1997) i 1134 (1997) sobre el control del programa d'armes iraquià, el Consell va imposar restriccions de viatjar als funcionaris iraquians i membres de les forces armades després de l'incompliment amb la Comissió Especial de les Nacions Unides (UNSCOM).
El Consell de Seguretat era preocupat per les cartes que va rebre de les autoritats iraquians imposant condicions a la seva cooperació amb UNSCOM i amenaçant implícitament la seguretat de les aeronaus de reconeixement, exigint que es retiressin de l'espai aeri iraquià. Iraq també havia desplaçat l'equip de doble ús que la Comissió seguia i que el Consell considerava inacceptable. La mateixa UNSCOM va informar que a dos dels seus oficials se'ls va denegar l'accés a l'Iraq en funció de la seva ciutadania, als inspectors d'armes se'ls denegar l'accés a determinats llocs i les càmeres d'observació havien estat manipulades o cobertes. S'han realitzat consultes diplomàtiques i s'havia advertit a l'Iraq de noves mesures si no ho complia.
La resolució, en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va condemnar les violacions contínues per l'Iraq de les seves obligacions en virtut de les resolucions i va exigir que el país cooperés plenament i incondicionalment amb la Comissió Especial. D'acord amb la Resolució 1134, tots els països estaven obligats ara a imposar una prohibició de viatjar als funcionaris iraquians i als membres de les forces armades iraquianes responsables de les instàncies d'incompliment. També es va crear una llista de persones a les quals s'aplicaria la prohibició. Les restriccions només acabarien l'endemà que la Comissió Especial informés que l'Iraq va permetre als equips d'inspecció un accés immediat, incondicional i sense restriccions a qualsevol lloc, equipament, informació, transport o persones determinades.

## Referències

* ↑ «Security Council imposes travel ban on Iraqi officials». United Nations, 12-11-1997.
* ↑ Cordesman, Anthony H. Iraq and the war of sanctions: conventional threats and weapons of mass destruction. Greenwood Publishing Group, 1999, p. 228. ISBN 978-0-275-96528-0.
* ↑ «Iraq defies UN». United Nations, 08-11-1997.
* ↑ Gowlland-Debbas, Vera; Tehindrazanarivelo, Djacoba Liva. National implementation of United Nations sanctions: a comparative study. Martinus Nijhoff Publishers, 2004, p. 9. ISBN 978-90-04-14090-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)
* Guerra del Golf

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Filip Trojan

Filip Trojan (Třebíč, Txecoslovàquia, 21 de febrer de 1983) és un futbolista txec que actualment juga de centrecampista al primer equip del MSV Duisburg cedit pel 1. FSV Mainz 05. Va començar com a futbolista al Slavia Třebíč.
# Batalla de la Louée

La batalla de La Louée va tenir lloc el 20 de juny de 1793 durant la guerra de Vendée. Acaba amb la victòria dels Vendeans que persegueixen els republicans des del lloc de La Louée, a Haute-Goulaine, als afores de Nantes.

## Procediment

El 20 de juny de 1793, els insurgents de Loroux dirigits per François Lyrot de La Patouillère van atacar el lloc de La Louée, situat a Haute-Goulaine, als afores de Nantes. Una seixantena d'insurgents van ser enviats per combatre, el general republicà Beysser va abandonar el camp i va marxar a la seva persecució. Va agafar alguns atrinxeraments rudimentaris però aviat va caure en una emboscada on es va trobar envoltat per diversos milers d'insurgents. La cavalleria republicana emergeix i obre el camí per a la resta de forces de Beysser en retirada. Els patriotes són perseguits pels genets de Vendée fins a les portes de Nantes. Aleshores, el general Canclaux va fer una sortida per protegir les tropes en retirada de Beysser. Els vendeans paren a una llegua de la vila, davant dels darrers llocs avançats republicans.

## Pèrdues

El 22 de juny, en el seu informe al ministre de Guerra, el general Canclaux esmenta algunes pèrdues d'homes, i particularment de tres caps de la legió de Nantes, que van afectar molt la ciutat. Alexandre Coëslier, líder del 2n batalló, destaca entre els morts. Els republicans també van abandonar un canó, l'eix del qual es va trencar i que, segons Canclaux, va ser clavat pel mateix Beysser. Per Émile Gabory, els patriotes van perdre dos canons.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Gabory 2009, p. 177.
* 1 2 3 4 5 Savary, t. I, 1824, p. 297.
* ↑ Chassin, t. II, 1893, p. 212.

## Bibliografia

* Charles-Louis Chassin, La Vendée Patriote 1793-1795, t. II, Paris, Imprimerie Paul Dupont, 1893, 639 p.
* Emile Gabory et Xavier Du Boisrouvray (édition), Les Guerres de Vendée, Paris, Robert Laffont, coll. « Bouquins », 2009, 1476 p. (ISBN 978-2-221-11309-7).
* Jean-Julien Savary, Guerres des Vendéens et des Chouans contre la République, t. I, 1824
# Costes de Baiarri

Les Costes de Baiarri són unes costes de muntanya del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Claverol, a l'enclavament dels Masos de Baiarri, al Pallars Jussà.
Està situat a l'extrem oriental d'aquest enclavament, a l'esquerra de la llau de Perauba, a llevant dels Rocs de Brunet. Són a llevant de les Solana de l'Extrem, de la Solana del Mig i de la Solana de la Grallera, al nord-est de la Serra de Coll de Neda.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Villaverde-Mogina

Villaverde-Mogina és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Odra-Pisuerga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 156 | 139 | 111 | 109 |