OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Delgado

La Casa Delgado és una obra modernista de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa construïda entre mitgeres, de dues plantes i baixos que donen al Passeig Circumval·lació. El pilar sustentant de la façana com a element escultòric, ens reparteix un porxo en dos volums iguals, vestits amb reixes de forja especial, febrilment modernistes. La part de la façana superior de l'edifici, consta de rotonda i dues tribunes amb voladissos de ceràmica i ferro. La base de materials aplicats són: el totxo vist, la ceràmica emprada com a ornament, i els palets de riera. El predominant és el ferro com a projecció i embelliment. Aquesta obra és el representant més graciós del Modernisme a Gelida.

## Referències

* ↑ «Casa Delgado». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Girolamo Seripando

Girolamo Seripando (6 de maig de 1493, Troia, Regne de Nàpols - † 17 d'abril de 1563) fou prior general de l'Orde de Sant Agustí i un gran teòleg italià.
Els seus pares foren Joan Seripando i Isabel Lluïssa Galeota. El 6 de maig del 1601 entrà al convent agustinià de Sant Joan de Carbonara, a Nàpols, moment en què es canvià el nom pel de Girolamo, amb el qual ha passat a la història. Durant la primavera del 1513 fou ordenat sacerdot. Al capítol general de Nàpols de 25 de maig del 1539 fou escollit prior general de l'orden, càrrec que exercí fins al 1551.
Va participar en el Concili de Trento, on disputà amb el jesuïta Diego Laínez la responsabilitat de la llibertat humana en la salvació de l'home, la justificació i el pecat original.
El 30 de març del 1554 fou nomenat arquebisbe de Salerno pel Papa Juli III i el 10 de març del 1561 fou elevat al cardenalat pel Papa Pius IV. El 6 d'octubre del mateix any fou enviat pel papa al Concili de Trento com a llegat a latere juntament amb els cardenals Francesco Gonzaga, Estanislau Hosius i Luis Simonetta.
Va tenir una gran amistat amb el poeta Garcilaso de la Vega, qui li envià una carta des de Savigliano el 15 de juliol del 1536, dos dies abans de travessar els Alps en direcció a la Provença, on, tres mesos després, va quedar ferit mortalment en l'assalt a la fortalesa de Le Muy.
Fou enterrat primer a l'església del convent de Sant Marc i, després, les seves restes foren traslladades a l'església del convent de Sant Joan de Carbonara, a Nàpols.

## Referències

* ↑ Gigot, Francis. «Girolamo Seripando». Catholic Encyclopedia. [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ Walsh, Michael. From Ignatius to Francis: The Jesuits in History (en anglès). Liturgical Press, 2022-10-09, p. 36. ISBN 978-0-8146-8467-2.
* ↑ Minnich, Nelson H. The Cambridge Companion to the Council of Trent (en anglès). Cambridge University Press, 2023-02-28, p. 124. ISBN 978-1-108-49197-6.
* ↑ Cesareo, Francesco C. «Penitential Sermons in Renaissance Italy: Girolamo Seripando and the Pater Noster». The Catholic Historical Review, 83, 1, 1997, pàg. 1–19. ISSN: 0008-8080.
* ↑ Fosalba Vela, Eugenia «Sobre la relación de Garcilaso con Antonio Tilesio y el círculo de los hermanos Seripando». Cuadernos de filología italiana, 19, 2012, pàg. 131–144. ISSN: 1133-9527.
# Nombre 230

El nombre 230 (CCXXX) és el nombre natural que segueix el nombre 229 i precedeix el nombre 231. La seva representació binària és 11100110, la representació octal 334 i l'hexadecimal DC. La seva factorització en nombres primers és 2 × 5 × 23 = 230.

## Nombres del 231 al 239

| Nombre | Nombre romà | Sistema binari | Sistema hexadecimal | Més informació que destaca del nombre |
| 231 | CCXXXI | 11100111 | E7 | |
| 232 | CCXXXII | 11101000 | E8 | |
| 233 | CCXXXIII | 11101001 | E9 | |
| 234 | CCXXXIV | 11101010 | EA | |
| 235 | CCXXXV | 11101011 | EB | |
| 236 | CCXXXVI | 11101100 | EC | |
| 237 | CCXXXVII | 11101101 | ED | |
| 238 | CCXXXVIII | 11101110 | EE | La suma dels primers tretze nombres primers (fins al 41) |
| 239 | CCXXXIX | 11101111 | EF | 239 × 4649 = 1111111 i 239² = 2 × 13⁴- 1. |
# Barranc dels Horts (Tercui)

El Barranc dels Horts, és un barranc del territori de Tercui, dins de l'antic terme de Sapeira, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma a migdia del Túnel de Tercui, a ponent de la Casa de Fumàs, per la unió del barranc dels Masets i del de l'Obac de Fumàs. Des d'aquell lloc davalla cap al sud-oest resseguint pel nord la Serra de Palasí, fins que s'ajunta amb el barranc de Solà per tal de formar el barranc de Tercui, a les Tarteres, al sud-oest del poble de Tercui.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tanaqoub

Tanaqoub (àrab تانقوب) és una comuna rural de la província de Xauen de la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.236 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Steropesita

La steropesita és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom de Steropes (Στεροπης), Ciclop, fill d'Urà en al·lusió a l'ocurrència del mineral a l'illa de Vulcano, on va treballar el mític Steropes. Aquests mitològics mig-déus van ser ajudants d'Hefest, l'antic déu grec del foc, els tallers dels quals es van al·legar estar situats a Vulcano.

## Característiques

La steropesita és un halur de fórmula química Tl₃BiCl₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2008. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la steropesita pertany a «03.CK: Halurs complexos, de Bi, etc.“.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al cràter La Fossa, a l'illa de Vulcano, a les Illes Eòlies, Província de Messina (Sicília, Itàlia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Steropesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Riu Mamer

El Mamer (en alemany i luxemburguès), Sûre (en francès) o Seure (en való) és un riu de Luxemburg i afluent de la riba esquerra de l'Alzette, per tant un subafluent del Rin, del Sauer i del Mosel·la.
El riu Mamer neix aigua amunt a Hivange i flueix per Mersch a l'Alzette. Pren el seu origen al cantó de Capellen i convergeix en el cantó de Mersch. Passa a través de les ciutats de Mamer, Garnich, Kopstal, Schoenfels i Mersch.

## Enllaços externs

* Geoportail.lu (francès)
# Captain Cook

Captain Cook és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 3.206 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Captain Cook tenia 3.206 habitants, 1.152 habitatges, i 822 famílies La densitat de població era de 101,78 habitants per km².
Dels 1.152 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 21,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 29,8% de 45 a 64 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41,7 anys. Per cada 100 dones hi havia 103,68 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,16 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.644 $ i la renda mediana per família de 60.179 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 27.155 $. La renda per capita de la població era de 21.237 $. Aproximadament el 5,4% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Captain Cook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Captain Cook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Casa de Convalescència (Vic)

La Casa de Convalescència és una obra neoclàssica de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici civil. Edifici assistencial de planta trapezoïdal amb un claustre al centre. Dues façanes són exemptes i les altres s'adossen a l'hospital i església dels Dolors. Consta de planta baixa i dos pisos amb obertures simètriques i rectangulars i un portal a cada façana. Cal remarcar el claustre de planta quadrada amb cinc arcades a cada costat, recolzades sobre columnes amb basament cilíndric, fust bombat i arcs de mig punt. Als angles hi ha pilars de la mateixa factura. Al primer pis s'hi obren grans balconades simètriques i grans i al segon són més petites. El claustre té tres trams coberts amb empostissat i amb una volta quadripartida amb culs de llàntia que descansen sobre el mur. El sòl és format per cairons. L'estat de conservació és bo.

## Història

Casa de convalescència de l'hospital construïda al segle xviii, fora la muralla de la ciutat al costat del renovellat hospital i de la nova església dels Dolors construïda pocs anys abans. Dins l'eixample barroc.
Cal remarcar el claustre d'inspiració neoclàssica construït el 1772 pels germans Morató.
Actualment està destinat a convent i morgue de l'hospital.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa de Convalescència». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Glacera de Triolet

La glacera de Triolet és una glacera de la vall Ferret. Baixa des del circ entre el mont Gruetta, l'agulla de Leschaux, i l'agulla de Triolet. Entre 1929 i 1939, la llengua terminal de la glacera, que desembocava a la vall, va desaparèixer completament, donant a la glacera de Triolet la seva forma actual.
La glacera es troba al costat dret del Vall Ferret entre la conca de la glacera de Frébouze i la de la glacera Pré de Bar.
Les fissures alpines que contenen quars fumat i altres minerals es tallen en el granit del Mont Blanc (de fet, un ortogneis).
Es va fer popular entre els anys 70 i 90 per als cristalls vermells de titanita i els microcristalls d'Anatasa, Esquinita-(Y) amb Synchisite i Brookita, que es troben fins i tot a elevacions menors en còdols caiguts dels alts penya-segats o transportats per la glacera.

## Referències

* ↑ «Glacier de Triolet : Custom Object : SummitPost». [Consulta: 6 setembre 2020].
* 1 2 «Triolet Glacier, Ferret Valley, Monte Bianco Massif (Mont Blanc Massif), Courmayeur, Aosta Valley, Italy». [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «The aspect of Triolet glacier in August 2002 : Photos, Diagrams & Topos : SummitPost». [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ Pelloux, A. (1946): Mineralogy of Aosta Valley. Rendiconti della Società Mineralogica Italiana, 3, 188-206
# Nombre 207

El nombre 207 (CCVII) és el nombre natural que segueix el nombre 206 i precedeix el nombre 208. La seva representació binària és 11001111, la representació octal 317 i l'hexadecimal CF. La seva factorització en nombres primers és 3²×23.
# BFM

BFM té els següents significats:
* Moviment de Llibertat Barotse (del seu nom en anglès Barotse Freedoom Movement), partit polític de Barotselàndia, a Zàmbia
* BFM TV (de l'acrònim de Business FM), canal de televisió de França
# Sonata per a oboè en fa major (HWV 363a)

La Sonata per a oboè en fa major (HWV 363a) fou composta per Georg Friedrich Händel entre 1711 i 1716. Està escrita per a oboè i teclat (clavicèmbal). L'obra també és referenciada com a HHA iv/18,36. No apareix en el catàleg Händel-Gesellschaft (HG).
Més tard, la sonata va ser revisada i escrita com a Sonata per a flauta en sol major (HWV 363b).
Una interpretació típica dura aproximadament vuit minuts.

## Moviments

La sonata consta de cinc moviments:
| Núm. | Tipus | Notes |
| 1 | Adagio | Un adagio típicament händelià. |
| 2 | Allegro | El tema és introduït per l'oboè; posteriorment entra el teclat i evoluciona cap a una petita fanfara. Händel destaca el moment culminant del moviment amb l'oboè fent la nota més aguda possible. |
| 3 | Adagio | Més planyívol que el primer adagio. |
| 4 | Bourrée | Una dansa alegre que prepara la segona secció amb música de "L'Arribada de la Reina de Sheba" |
| 5 | Minuet | El minuet es caracteritza per petits salts melòdics ascendents. |

## Referències

* ↑ Hicks, Anthony (2001). Sadie, Stanley; Tyrrell, John (eds.). The New Grove Dictionary of Music and Musicians. x (2 ed.). London: Macmillan. p. 802.

## Vegeu també

* Llista de sonates de Händel
* Sonates de Händel per a solista (Walsh)

## Enllaços externs

* Sonata per a oboè en fa major (HWV 363a): Partitura lliure a l'IMSLP.
# Riu Major (Baén)

El Riu Major és un riu de cabal perenne afluent per l'esquerra del Noguera Pallaresa, ubicat en els antics termes municipals de Baén i Gerri de la Sal, des del 1969 tots dos integrats en el nou municipi de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà.
Es forma en el moment que el Riu de Taús entra a la comarca del Pallars Sobirà en el lloc de lo Forcat, procedent de la de l'Alt Urgell, on es forma. Rep les aigües del vessant nord del cap d'Esplà i de la serra de Cuberes. A la carena que limita la vall del Riu Major pel nord hi ha els pobles de Buseu i Useu, i a la que la limita pel sud, la zona de Solduga i l'Espluga de Cuberes.
En el seu tram final entra en el que fou terme del Baix Pallars, passa a migdia del poble de Bresca i al cap de poc s'aboca en la Noguera Pallaresa a ponent del Prat del Bonic i a llevant del Tros de la Borda del Tender.

## Referències

* ↑ «Baix Pallars» (HTML). Societat Portal de Lleida, S.L.. [Consulta: 17 maig 2020].
* ↑ Cortès Ribelles, Manuel. «La xarxa hidrogràfica». A: La serra del Boumort (HTML). Cossetània Edicions, 2005. ISBN 978-8497911184 [Consulta: 17 maig 2020].

## Enllaços externs

* El Riu Major en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carcare

Carcare (en ligur Cancre, Corcre en la variant local; en piemontès Cärcre) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província de Savona. El 2015 tenia 5.587 habitants.

## Geografia

Té una superfície de 10,4 km² i la frazione de Vispa. Limita amb Altare, Cairo Montenotte, Cosseria, Mallare, Pallare i Plodio.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Carcare entre 1861 i 2011
* Font: ISTAT

## Referències

* ↑ DD.AA. Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani. Milà: GARZANTI, 2006, p. 141.
* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dato Istat», 31-12-2015. Arxivat de l'original el 2 de maig 2017. [Consulta: 19 d’abril 2017].
# Glacera de Zemu

La glacera de Zemu és la glacera més gran de l'Himàlaia oriental. Té uns 26 quilòmetres de llarg i es troba a la base del Kangchenjunga, a la regió de l'Himàlaia de Sikkim, a l'Índia.
Drena el costat est del Kanchenjunga, la tercera muntanya més alta del món. La glacera és la font d'aigua de nombrosos rius, ja que els alimenta quan es fon. Un d'ells és el riu Teesta, on hi ha un projecte de central hidroelèctrica de 3500 MW. De moment, el govern de Sikkim només ha pogut fer funcionar una planta de 510 MW al riu.
La glacera de Zemu continua sent una glacera poc estudiada. L'estudi d'imatges digitals mostra que la glacera ha retrocedit 27 metres cada any entre 1967 i 1984. La glacera ha experimentat un retrocés significatiu en els últims anys. Les crestes morrenes laterals a banda i banda de la glacera tenen una mitjana d'uns 45 m. d'alçada. Aquestes crestes es van crear durant l'avanç de la Petita Edat de Gel. Les morenes laterals no arriben mai més amunt que les superfícies de les glaceres que les creen. Això significa que la part inferior de la glacera s'ha aprimat uns 50 metres durant el segle passat.
Un altre problema de la glacera és la desaparició dels seus afluents. Molts dels seus afluents ja no hi arriben. Això priva la glacera d'una part important de les seves antigues fonts de gel. El cap de la glacera s'alimenta de restes dels vessants de Kanchenjunga. Els 18 km inferiors de la glacera són una zona d'ablació on la fusió és immensa. Estudis recents han demostrat que entre el 2000 i el 2013 les glaceres circumdants del Zemu s'han reduït dràsticament, reduint la font de la glacera principal i augmentant el risc de la seva contracció.

## Referències

* 1 2 3 Pelto, Mauri. «Zemu Glacier, Sikkim Thinning and Retreat». [Consulta: 10 December 2015].
# Nombre 220

El nombre 220 (CCXX) és el nombre natural que segueix el nombre 219 i precedeix el nombre 221. La seva representació binària és 11011001, la representació octal 334 i l'hexadecimal DC. La seva factorització en nombres primers és 2² × 5 × 11 = 220. És un nombre d'Erdős-Woods.

## Nombres del 221 al 229

| Nombre | Nombre romà | Sistema binari | Sistema hexadecimal | Més informació que destaca del nombre |
| 221 | CCXXI | 11011101 | DD | La suma de cinc nombres primers consecutius (37 + 41 + 43 + 47 + 53) La suma de nou nombres primers consecutius (11 + 13 + 17 + 19 + 23 + 29 + 31 + 37 + 41) |
| 222 | CCXXII | 11011110 | DE | |
| 223 | CCXXIII | 11011111 | DF | La suma de tres nombres primers consecutius (71 + 73 + 79) La suma de set nombres primers consecutius (19 + 23 + 29 + 31 + 37 + 41 + 43), |
| 224 | CCXXIV | 11100000 | E0 | 2⁵ × 7 |
| 225 | CCXXV | 11100001 | E1 | |
| 226 | CCXXVI | 11100010 | E2 | |
| 227 | CCXXVII | 11100011 | E3 | |
| 228 | CCXXVIII | 11100100 | E4 | La suma de sis nombres primers consecutius (29 + 31 + 37 + 41 + 43 + 47) La suma de deu nombres primers consecutius (7 + 11 + 13 + 17 + 19 + 23 + 29 + 31 + 37 + 41) |
| 229 | CCXXIX | 11100101 | E5 |

## Referències

* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# BFP

BFP té els següents significats:
* BFP (empresa) (de l'acrònim dels seus fundadors Basols, Forcadell i Planasdemunt), empresa d'assessorament financer de Barcelona implicada en un cas de frau fiscal
* Bayerischer Filmpreis, premis cinematogràfics anuals atorgats per l'estat de Baviera, a Alemanya
* Brigada de Fusellers Paracaigudistes, grup de forces especials de la Força Aèria de Mèxic
* Proteïna de fluorescència blava (del seu nom en anglès Blue Fluorescent Protein), proteïna bioluminescent derivada de la proteïna de fluorescència verda
# Supercopa espanyola d'hoquei sobre patins masculina 2009-2010

L'edició 2009-2010 de la Supercopa espanyola d'hoquei patins masculina es disputà el 12 i 19 de setembre de 2009 en partit d'anada i tornada. La copa enfrontà el vencedor de la Lliga espanyola, el FC Barcelona Sorli Discau contra el vencedor de la Copa espanyola, el Roncato Vic. El partit disputat a Vic fou arbitrat per Jordi Vidal i Óscar Valverde, mentre que la tornada disputada a Barcelona foren Fran García i Antoni Gómez els col·legiats assignats.

## Resultat

| 12 de setembre de 2009 19:30 |
| 12 de setembre de 2009 19:30 | Roncato Vic | 4-1 | FC Barcelona Sorli Discau | Pavelló Olímpic de Vic Àrbitres: J. Vidal i O. Valverde |
| 12 de setembre de 2009 19:30 | Torra 18' Masoliver 43', 44', 46' | | Adroher 5' | Pavelló Olímpic de Vic Àrbitres: J. Vidal i O. Valverde |
| 19 de setembre de 2009 19:30 |
| 19 de setembre de 2009 19:30 | FC Barcelona Sorli Discau | 4-3 | Roncato Vic | Palau Blaugrana Àrbitres: F. García i A. Gómez |
| 19 de setembre de 2009 19:30 | C. López 5' (p), 44' (p) Borregán 27', 32' (p) | | B. López 21', 48' 'Titi' Roca 30' | Palau Blaugrana Àrbitres: F. García i A. Gómez |
* Campió RONCATO VIC

## Referències

* ↑ (castellà) La Supercopa de España da el pistoletazo de salida a la temporada 2009-2010, RFEP, 12 de setembre 2009 (data d'accés: 14-9-09).
* ↑ (castellà) El Roncato Patí Vic se impone por 4-1 al FC Barcelona Sorli-Discau, RFEP, 12 de setembre 2009 (data d'accés: 14-9-09).
* ↑ (castellà) El Vic se lleva la Supercopa de España en el Palau Blaugrana, RFEP, 19 de setembre 2009 (data d'accés: 22-9-09).

## Enllaços externs

* (castellà) Web oficial de la Reial Federació Espanyola de Patinatge
* FCB - Crònica de l'anada Arxivat 2009-09-15 a Wayback Machine.
* FCB - Crònica de la tornada Arxivat 2009-09-24 a Wayback Machine.
# Carretó d'aturada

Un carretó d'aturada és un conjunt de safates / calaixos / prestatges amb rodes utilitzats en serveis d'urgències i hospitals, per al transport i dispensació de medicaments d'emergència i equips necessaris per tractar una persona amb aturada cardiorespiratòria o en una situació crítica que hi pot dur. El seu contingut varia segons les necessitats (servei d'urgències; planta de l'hospital, pediàtrica o no).
Aquests inclouen però no estan limitats a:
* Monitor/desfibril·lador, baló/ons de ventilació.
* Fàrmacs de RCP avançat: adrenalina, amiodarona, bicarbonat de sodi, atropina, i altres fàrmacs no gaire utilitzats (vasopresina, lidocaïna, dopamina).
* Altres fàrmacs de primera línia : adenosina, diazepam o midazolam, naloxona, i altres (antiasmàtics: bromur d'ipratropi, salbutamol, teofil·lina; digoxina, hidrocortisona o metilprednisolona, morfina, fenitoïna, flumazenil, furosemida, glucosa al 30 o 50%, cisatracuri, sulfat de magnesi).
* Per a la intubació traqueal de seqüència ràpida:
** Fàrmacs: relaxants musculars com la succinilcolina o similar; inductors anestèsics com l'etomidat o el propofol; o sedants com el midazolam.
** Equip d'intubació (adults i/o pediàtrics, segons serveis).
** Tubs endotraqueals (adults i/o pediàtrics, segons serveis).
* Equips per a perfusió (equips de sèrum, sèrum fisiològic, glucosat, Ringer, ...).
* Altre material (catèters, sondes d'aspiració, guants, xeringues, agulles, dipòsit d'agulles, etc.).

## Referències

* Medicació del carro d'aturades. Hospital de Palamós. Juny 2010.
# Oreolalax schmidti

Oreolalax schmidti és una espècie d'amfibi que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Feng, X. & Guanfu, W. 2004. Oreolalax schmidti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# Bernat (abat de Sant Quirze, 1204)

Bernat fou abat del monestir Sant Quirze de Colera almenys el 1204. L'única notícia que es té d'aquest abat és que apareix en els diferents abaciologis que la crítica històrica ha fet en el decurs del temps.

## Referències

* ↑ Badia i Homs, Joan. L'arquitectura medieval a l'Empordà. vol. II-B. 2a ed.. Girona: Diputació Provincial de Girona, 1985, p. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.

## Bibliografia

* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
# Tanda de penals

Una tanda de penals és un mètode utilitzat en alguns esports per determinar un guanyador després d'un partit empatat. Les regles de les tandes varien segons els esports i fins i tot entre diferents competicions del mateix export. Tanmateix, la forma usual és l'alternança de tirs de penals, enfrontant un atacant d'un equip davant d'un porter del rival. L'equip guanyador és el que converteix més gols en un predeterminat nombre d'intents. Si marquen la mateixa quantitat de gols, usualment es realitzen les sèries necessàries d'un xut per equip fins a desempatar, cosa que és coneguda com a mort sobtada en alguns esports.

## Esports que utilitzen el mètode

* Futbol
* Waterpolo
* Hoquei sobre herba
* Hoquei sobre gel
* Cricket
Viccionari