OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anacroneuria fuscicosta

Anacroneuria fuscicosta és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten el pronot de marró a marró ocraci, les membranes alars i la nervadura d'ocràcies a marrons i els segments dels fèmurs bicolors.
* El mascle té ganxos regularment corbats.
* Les ales anterior del mascle fan 9,3-10,1 mm de llargària i les de la femella 10,9-14.
* La placa subgenital de la femella té quatre lòbuls.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Argentina (la província de Misiones) i el Brasil (Santa Catarina i Paranà).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Enderlein, 1909. Sitzungsber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin 3:178.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Estudo da fauna de Anacroneuria (Plecoptera:Perlidae) na Bacia Hidrográfica do Rio dos Sinos, Estado do Rio Grande do Sul, com dados sobre a fecundidade de Anacroneuria trimacula (portuguès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Some Stoneflies from Santa Catarina, Brazil (Plecoptera) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2002. Proc.Biol.Soc.Wash. 115(1):75-107.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):156.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:484.
* Jewett, 1959. Am. Midl. Nat. 61(1):148-161.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 30 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# SK Sioni Bolnisi

El SK Sioni Bolnisi és un club de futbol georgià de la ciutat de Bolnisi. Va ser fundat l'any 1939. S'ha anomenat:
* 1936: Futbol'nyj Klub Bolnisi
* 1986: Futbol'nyj Klub Madneuli Bolnisi
* 1990: Sapekhburto K'lubi Sioni Bolnisi

## Palmarès

* Lliga georgiana de futbol (1):
** 2006

## Referències

* ↑ Perfil a footballfacts

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2012-02-22 a Wayback Machine. (anglès) (georgià)
# Bucksport (Carolina del Sud)

Bucksport és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.117 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bucksport tenia 1.117 habitants, 359 habitatges i 285 famílies. La densitat de població era de 112,3 habitants/km².
Dels 359 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,4% hi vivien parelles casades, en un 34,8% dones solteres, i en un 20,6% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,53.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,9% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.038$ i la renda mediana per família de 23.750$. Els homes tenien una renda mediana de 31.618$ mentre que les dones 19.186$. La renda per capita de la població era de 10.832$. Entorn del 14,9% de les famílies i el 20,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bucksport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bucksport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Portada/efemèride juliol 11

Pepita Pardell
« 10 de juliol · 11 de juliol · 12 de juliol »
# Biriutx (Valuiki)

* No s'ha de confondre amb Biriutx.
Biriutx - Бирюч (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 221 habitants. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# Estany

«Estany o l'Estany» té aquests significats:
* Hidrologia: Estany (embassament), un tipus de massa d'aigua, sinònim de llac, aiguamoll o llacuna, (natural o artificial)
* Geologia: Estany natiu, mineral
* Química: Estany (element), element químic de nombre atòmic 50
* Toponímia:
** L'Estany, municipi de la comarca del Moianès
** L'Estany (Biosca), masia del municipi de Biosca
** L'Estany (Maçanet de la Selva), nucli del municipi de Maçanet de la Selva
** L'Estany de Nules, paratge del municipi de Nules (Plana Baixa)
** L'Estany (Pinell de Solsonès),masia del municipi de Pinell de Solsonès
** L'Estany (Riner), masia del municipi de Riner
** L'Estany (l'Ametlla de Mar), nucli del municipi de l'Ametlla de Mar (Baix Ebre)
Viccionari
# Saint-Seurin-sur-l'Isle

Saint-Seurin-sur-l'Isle és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.559 | 1.738 | 2.046 | 2.424 | 2.491 | 2.376 | 2.739 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Marcel Berthome | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Ammoni (ministre selèucida)

Ammoni (en grec antic: Ἀμμώνιος; en llatí: Ammonius) fou el favorit del rei selèucida Alexandre I Balas. El rei li va confiar l'administració dels afers públics. Ammònios era avariciós i cruel i va fer matar molts amics del rei, a la reina Laòdice i a Antígon el fill de Demetri II Nicàtor. Descobert un complot contra la vida de Ptolemeu VI Filomètor (147 aC) aquest va demanar a Alexandre l'entrega del ministre, però Alexandre va refusar. Però els habitants d'Antioquia, instigats per agents de Ptolemeu, es van revoltar i el van matar.

## Referències

* ↑ Davidson, D. CONNEXION OF SACRED AND PROFANE HISTORY (en anglès). Robert Carter and brothers, 1857, p.283.
* ↑ Ammonius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 145
# Sainghin-en-Weppes

Sainghin-en-Weppes és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 5.548 habitants. Limita al nord-oest amb Wicres, al nord amb Fournes-en-Weppes, a l'oest amb Marquillies, a l'est amb Wavrin, al sud-oest amb Billy-Berclau i Bauvin, al sud amb Annœullin i al sud-est amb Don.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.070 | 4.235 | 5.270 | 5.010 | 5.119 | 5.137 | 5.548 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1908-1925 | Désiré Grave-Duban | dreta |
| 1925-1928 | Lucien Lenice | radical |
| 1928-1945 | Léon Lheureux | dreta |
| 1945-1967 | Jean Descamps | gaullista |
| 1967-2000 | Georges Lanquetin | PS |
| 2000- | Georges Legrand | PS |
# Bugedo

Bugedo és un municipi de la província de Burgos, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de l'Ebro. El 2023 tenia 198 habitants.

## Referències

* ↑ «Burgos Province (Spain)». Citypopulation, 2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Postumi (polític)

Postumi (en llatí Postumius) va ser un magistrat romà del segle i aC. Formava part de la gens Postúmia, una gens romana d'origen patrici, de les més antigues de Roma.
Era amic de Ciceró i un membre del partit favorable a Pompeu. En esclatar la guerra civil l'any 49 aC va ser nomenat pel senat successor de Tit Furfani Pòstum al govern de Sicília, però va refusar anar a la província si no l'acompanyava Cató d'Útica i finalment Gai Fanni hi va ser enviat al seu lloc.
Tot i la seva implicació política no es va moure Roma. Ciceró en parla l'any 46 aC, i després el 44 aC quan diu que va ser un dels procuradors dels jocs organitzats per Octavi (August).

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/518?rgn=full+text;view=image;q1=PostumiaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 510. ]
# Biriutx

Biriutx - Бирюч (rus) - és una ciutat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia.

## Història

Biriutx fou fundada el 7 de març de 1705 per Ivan Medkov, un sotnik cosac, amb el nom de Biriútxenskoie Komissartsvo, i rebé l'estatus de ciutat el 1779. El 27 de gener del 1919 fou reanomenada com Budionni, en homenatge al cap de cavalleria Semion Budionni. Però el 1958 fou reanomenada Krasnogvardéiskoie i retrocedí a l'estatus de poble. El 1975 esdevingué una vila urbana i el 2005 aconseguí de nou l'estatus de ciutat, el 2007 prengué el seu nom original, Biriutx.

## Enllaços externs

* Informació històrica sobre la ciutat de Biriutx (rus).
# Etemad

Etemad (en persa اعتماد) és un diari reformista de l'Iran que es publica a Teheran. Està dirigit per l'exdiputat a l'Assemblea Consultiva Islàmica Elias Hazrati.

## Història

El primer número d'Etemad es va publicar a Teheran l'any 2002. El seu editor en cap és Behrooz Behzadi. El seu consell editorial inclou periodistes que havien treballat anteriorment en revistes i diaris que van ser prohibits pel poder judicial iranià.
Etemad va ser prohibit temporalment pel sistema judicial iranià l'1 de març de 2010. Va publicar una història sobre la reacció a l'estrena d'una pel·lícula que mostrava l'atac policial a la Universitat de Teheran al juny, només tres dies després de les eleccions presidencials iranianes de 2009. Al cap de nou mesos va poder-se a tornar e editar. Etemad sovint s'havia mostrat crític amb el govern de Mahmoud Ahmadinejad.

## Referències

* ↑ «Reformist papers banned in Iran» (en anglès). BBC, 01-03-2010.
* ↑ Abdolrasoul Jowkar; Fereshteh Didegah Library Hi Tech, 28, 1, 2010, pàg. 119–130. DOI: 10.1108/07378831011026733.
* ↑ Dehghan, Saeed Kamali «Iran steps up pressure on journalists» (en anglès). The Guardian, 08-03-2010. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Khabaronline». Arxivat de l'original el 30 octubre 2010. [Consulta: 27 octubre 2010].
* ↑ The New York Times.
* ↑ Thomas Erdbrink Iran closes newspaper and magazine critical of government The Washington Post 2 March 2010
# Ammoni d'Alexandria (filòsof cristià)

Ammoni (en grec antic: Ἀμμώνιος; en llatí: Ammonius) fou un prevere i ecònom de l'església d'Alexandria. Va néixer en aquesta ciutat el 458. Va ser un dels signants de la carta que el clergat d'Egipte va enviar a l'emperador Lleó II en nom del Consell de Calcedònia.
Va escriure en grec De la diferència entre naturalesa i persona contra l'heretgia monofisita d'Eutiques de Constantinoble i Diòscor d'Alexandria, una Exposició del llibre dels Actes dels Apòstols, un Comentari dels salms, uns comentaris sobre l'Hexameron de Basili de Cesarea i uns altres sobre l'Evangeli de Joan.

## Referències

* ↑ Ammonius of Alexandria a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 145
# Portada/efemèride maig 25

Portada de l'últim número de Quatre Gats
« 24 de maig · 25 de maig · 26 de maig »
# Benjamí

Segons el Gènesi, Benjamí (hebreu: בנימין בן-יַעֲקֹב, Binyāmîn ben Yahăqōb‎) era el més petit dels dotze fills de Jacob. La seva mare Raquel va morir en donar-lo a llum quan el seu pare tenia 100 anys. Els seus descendents formarien la Tribu de Benjamí.
Hi havia força diferència d'edat entre ell i els seus germans grans, per això, mentre els altres deu germans anaven a pasturar els ramats, Benjamí es quedava a casa ajudant als pares.
Els seus germans havien anat a Egipte a comprar aliments i el vingueren a buscar, ja que el regent d'aquell país el reclamava a canvi del seu germà gran Simeó. En arribar, el regent els digué que era el seu germà Josep (a qui els seus germans grans havien venut com a esclau però havien dit a casa que una fera l'havia mort), i els donà terres on instal·lar-se tota la família.
Benjamí es casà i va tenir diversos fills:
* Bela, el primogènit, (els seus descendents sumaven 22.034 homes en temps de David) que va ser pare de:
** Ard
** Naaman
** Esbon
** Uzí
** Uziel
** Jerimot
** Irí
** Adar
** Guerà
** Abihud
** Abixua
** Naaman
** Ahóah,
** Xefufan
** Huram
* Aixbel, el segon fill
* Ahrah, el tercer fill
* Nohà, el quart fill
* Rafà, el cinquè fill
* Guerà
* Ehí
* Roix
* Mupim o Xetufam
* Hupim
* Ahiram
* Bèquer, (22.200 homes s'anomenaven descendents seus durant el regnat del Rei David) que va ser pare de:
** Zemirà
** Joaix
** Elièzer
** Elioenai
** Omrí
** Jeremot
** Abià
** Anatot
** Alèmet
* Jediael, que va tenir un fill:
** Bilhan, (que va tenir una descendència que arribà fins als 27.200 homes en temps de David) pare de:
*** Jeuix
*** Biniamín
*** Ehud
*** Quenaanà
*** Zetan
*** Tarxix
*** Ahixàhar.

## Referències

* ↑ Gènesi. 34:18
* ↑ Gènesi. 42:4
* ↑ Gènesi. 43:14-17
* ↑ Gènesi. 46:21-22
* ↑ Llibre dels Nombres. 26:38-40
* ↑ Llibre de les Cròniques. 7:7,12

## Vegeu també

* Tribu de Benjamí
# Etenisme

L'etenisme o neopaganisme germànic és una religió neoètnica, reconstrucció de la religió practicada durant segles pels pobles germànics.

## Branques

* Alte Sitte / Firne Sitte
* Asatru / Vanatru
* Forn Siðr / Nordisk Sed
* Odinisme
* Theodisme
* Urglaawe
* Wotanisme

## Vegeu també

* Neopaganisme

## Bibliografia

* René Glünder. Germanisches (Neu-)Heidentum in Deutschland, Struktur und Symbolsystem eines alternativreligiösen Feldes, Logos Verlag Berlin, ISBN 978-3-8325-2106-6
* Michael Strmiska. Modern Paganism in World Cultures. Capítol Heathenry i capítol Nordic Neopaganism/Asatru.
* James R. Lewis. Handbook of Contemporary Paganism; capítol Heathenry. The Invention of Sacred Tradition; capítol Heathen Reconstructionism.
* Robert J. Wallis (Richmond University). Shamans/neo-Shamans: Ecstasy, Alternative Archaeologies, and Contemporary Pagans. Capítol Heathenry and seidh.
* Jennifer S. Snook,University of Colorado at Boulder. Sociology. On Being Heathen: Negotiating Identity in a New Religious Movement.
* Peter B. Clarke. Encyclopedia Of New Religious Movements. Capítol Heathenry.
* Margot Adler. Drawing Down the Moon. Capítol Heathenism.
* Graham Harvey. Listening People, Speaking Earth: Contemporary Paganism. Capítol Heathens.
* Barbara Jane Davy. Introduction to Pagan Studies.
* Mattias Gardell. Gods of the Blood.
* Paganism: Druidry and Heathenry Arxivat 2012-09-17 a Wayback Machine. by Professor Eileen Barker, in New Religious Movements: A Practical Introduction (1995), INFORM, Staffordshire University.
* Introduction to Heathenism (Germanic Neo-Paganism) Arxivat 2013-03-19 a Wayback Machine. by Jennifer Porter, Associate Professor of Religion and Popular Culture, Memorial University of Newfoundland.

## Enllaços externs

* Germanische Glaubens-Gemeinschaft
* Vanatru Italia
# Marcatge per afinitat amb codificació isotòpica

El Marcatge per afinitat amb codificació isotòpica és un mètode de quantificació proteòmica basat en la utilització de sondes químiques conegudes com a ICAT. Aquestes sondes consisteixen en 3 parts funcionals principals: un grup reactiu capaç de marcar específicament la cadena lateral de determinats aminoàcids (p. e. s'utilitzen grups reactius de tipus iodoacetamida per al marcatge dels residus de cisteïna), una regió espaiadora amb codificació isotòpica, i una etiqueta de revelat (p. e. biotina) per a l'aïllament per afinitat de les proteïnes o els pèptids marcats. Per a la comparació quantitativa de dos proteomes, la primera mostra es marca amb una sonda amb isòtops lleugers (p. e. ¹H), mentre que per al marcatge de la segona mostra s'utilitza una sonda equivalent però amb isòtops pesats (p. e. ²H). La presència d'aquests isòtops provoca una diferència de massa en les sondes utilitzades que posteriorment permet distingir els pèptids provinents d'una i altra mostra. Per minimitzar els errors quantitatius, ambdues mostres, un cop marcades, es combinen, es digereixen amb una proteasa (p. e. tripsina) i se sotmeten a una cromatografia d'afinitat per aïllar els pèptids marcats amb les sondes pertinents. Finalment, els pèptids s'analitzen per cromatografia líquida acoblada a espectrometria de masses (LC-MS) i s'utilitza la relació entre les intensitats del senyal de cada parella de pèptids per a la quantificació relativa de les proteïnes presents en les dues mostres d'interès.

## Vegeu també

* Proteòmica
* Espectrometria de masses
* Proteòmica quantitativa
** iTRAQ
** AQUA
** SILAC

## Referències

* ↑ Gygi SP, Rist B, Gerber SA, Turecek F, Gelb MH, Aebersold R «Quantitative analysis of complex protein mixtures using isotope-coded affinity tags». Nature biotechnology, vol. 17, 10, October 1999, pàg. 994–9. DOI: 10.1038/13690. PMID: 10504701.
# STS-26

STS-26 fou la missió número 26 del programa del transbordador espacial estatunidenc i setena del transbordador Discovery, sent la primera missió després del desastre del transbordador espacial Challenger el 28 de gener del 1986. L'objectiu principal de la missió era desplegar un satèl·lit de comunicacions TDRS-3. Es llançà des del Centre Espacial Kennedy a Florida el 29 de setembre del 1988 i va aterrar quatre dies més tard en la pista 17 de la Base Aèria Edwards a Califòrnia.

## Tripulació

| Posició | Astronauta | Astronauta |
| Comandant | Frederick H. Hauck Tercer vol espacial | Frederick H. Hauck Tercer vol espacial |
| Pilot | Richard O. Covey Segon vol espacial | Richard O. Covey Segon vol espacial |
| Especialista de missió 1 | John M. Lounge Segon vol espacial | John M. Lounge Segon vol espacial |
| Especialista de missió 2 | George D. Nelson Tercer vol espacial | George D. Nelson Tercer vol espacial |
| Especialista de missió 3 | David C. Hilmers Segon vol espacial | David C. Hilmers Segon vol espacial |

## Paràmetres de la missió

* Masa:
** Orbitador a l'enlairament: 115.487 kg
** Orbiter a l'aterratge: 88.078 kg
** Càrrega: ~ 21.082ִ kg
* Perigeu: 301 km
* Apogeu: 306 km
* Inclinació: 28,5°
* Període orbital: 90,6 min

## Sumari de la missió

El Transbordador Espacial Discovery es va enlairar del Pad B, Launch Complex 39, Kennedy Space Center, a les 11:37 am EDT el 29 de setembre de 1988, 975 dies després de l'accident del Challenger. El llançament va ser retardat per una hora i 38 minuts a causa dels vents lleugers intempestius i inusuals, i la necessitat de reemplaçar els fusibles en els sistemes de refrigeració dels vestits de vol de dos membres de la tripulació. Els vestits van ser reparats, i una renúncia va ser emesa per les condicions de vent després que funcionaris van determinar que hi havia un marge de seguretat suficient per a les càrregues de vent en les vores de l'ala de l'orbitador. En T-1:30, es va proposar que el llançament es retardi en T-0:31 a causa d'un problema de pressió d'aire de cabina. Es va determinar ràpidament que la pressió de la cabina s'havia incrementat lleugerament per l'activació dels sistemes d'oxigen en vestits de vol de la tripulació, i el llançament es va dur a terme sense més demora. La tripulació del transbordador, els astronautes veterans, inclòs el Comandant Frederick H. "Rick" Hauck, Pilot Richard O. Covey, i els Especialistes de la Missió John M. "Mike" Lounge, George D. "Pinky" Nelson i David C. Hilmers.

## Vegeu també

* Llista de vols espacials tripulats

## Referències

* ↑ «STS-26 (26)». NASA Space Shuttle Launch Archive. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2013. [Consulta: 4 juliol 2012].

### Bibliografia

Young, John W. Forever Young: A Life of Adventure in Air and Space. University Press of Florida, 16 setembre 2012, p. 432. ISBN 978-0813042091.

## Enllaços externs

* NASA mission summary Arxivat 2012-12-09 a Wayback Machine.
* STS-26 Video Highlights Arxivat 2016-12-10 a Wayback Machine.
# Portada/efemèride octubre 5

Obrers detinguts durant la revolució d'Astúries de 1934
« 4 d'octubre · 5 d'octubre · 6 d'octubre »
# Blaincourt-sur-Aube

Blaincourt-sur-Aube és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 95 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Blaincourt-sur-Aube era de 95 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 48 eren cases i 1 era un apartament. Dels 39 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Blaincourt-sur-Aube el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 12 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 12 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 47 eren actives i 16 eren inactives. De les 47 persones actives 44 estaven ocupades (21 homes i 23 dones) i 3 estaven aturades (3 homes). De les 16 persones inactives 7 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Blaincourt-sur-Aube hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Blaincourt-sur-Aube a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Blaincourt-sur-Aube a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.