OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ferrowodginita

La ferrowodginita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la wodginita. Rep el nom pel seu contingut en ferro i per la seva relació amb la wodginita.

## Característiques

La ferrowodginita és un òxid de fórmula química Fe²⁺Sn⁴⁺Ta₂O₈. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ferrowodginita pertany a «04.DB - Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations de mida mitjana; cadenes que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: argutita, cassiterita, plattnerita, pirolusita, rútil, tripuhyita, tugarinovita, varlamoffita, byströmita, tapiolita-(Fe), tapiolita-(Mn), ordoñezita, akhtenskita, nsutita, paramontroseïta, ramsdel·lita, scrutinyita, ishikawaïta, ixiolita, samarskita-(Y), srilankita, itriocolumbita-(Y), calciosamarskita, samarskita-(Yb), ferberita, hübnerita, sanmartinita, krasnoselskita, heftetjernita, huanzalaïta, columbita-(Fe), tantalita-(Fe), columbita-(Mn), tantalita-(Mn), columbita-(Mg), qitianlingita, magnocolumbita, tantalita-(Mg), litiotantita, litiowodginita, titanowodginita, wodginita, ferrotitanowodginita, wolframowodginita, tivanita, carmichaelita, alumotantita i biehlita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les darreries del segle XX a les pegmatites de Sukula, a la localitat de Tammela, a Finlàndia del Sud (Finlàndia). A banda del país escandinau, també ha estat trobada a Polònia, Itàlia, Eslovàquia, l'Argentina, el Brasil, Canadà, Uganda i el Pakistan.

## Referències

* ↑ «Ferrowodginite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 febrer 2018].
# Foncea

Foncea és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta. Se situa en el nord-oest de la província al costat dels Montes Obarenes. Depèn del partit judicial d'Haro.

## Història

El primer esment documental de Foncea és de 952 en unes escriptures de donació. En 1366 Enric II de Castella donà la vila a Pedro González de Mendoza. Aquesta va ser confirmada per Joan I en 1379, per això, a la fi del segle xv, les seves armes es van gravar en les claus de les voltes de l'església parroquial de San Miguel. En Foncea havia un hospital fundat abans de 1538 per Martín de la Torre. Va formar part de la Merindad de Bureba.

## Personatges il·lustres

* Ángel Casimiro de Govantes, historiador.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Mitrofànivka (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Mitrofànovka».
Mitrofànivka (en (ucraïnès): Митрофанівка, en rus: Митрофановка, Mitrofànovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.226 habitants. Pertany al districte de Nijnegorski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# San Pedro (Albacete)

San Pedro és un municipi de la província d'Albacete a la comunitat de Castella la Manxa (Espanya). Inclou les pedanies de Cañada Juncosa, Casas de Abajo i Cuevas del Molino de las Dos Piedras.
# Bra (formatge)

El bra és un formatge amb Denominació d'Origen Protegida que pren el seu nom de la ciutat de Bra, al Piemont, que en el passat va ser el mercat més gran de formatge produït a les valls de Cuneo.

## Referències

* ↑ Detto, Roberto Raymondi Ha. «Bra D.O.P. tenero» (en italià). [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ «Bra DOP». [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ detto, Luisella Marciale ha. «Bra D.O.P. duro» (en italià). [Consulta: 1r maig 2022].

## Enllaços externs

* Consorzio per la tutela del formaggio Bra Arxivat 2017-07-08 a Wayback Machine.
* Característiques del formatge a assopiemonte.com Arxivat 2013-07-15 a Wayback Machine.
# Fenwick Island

Fenwick Island és una població dels Estats Units a l'estat de Delaware. Segons el cens del 2000 tenia 342 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fenwick Island tenia 342 habitants, 178 habitatges, i 126 famílies. La densitat de població era de 388,4 habitants/km².
Dels 178 habitatges en un 5,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,4% hi vivien parelles casades, en un 2,8% dones solteres, i en un 28,7% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 6,1% tenia menys de 18 anys, un 2,6% entre 18 i 24, un 11,1% entre 25 i 44, un 40,6% de 45 a 60 i un 39,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 61 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 58.333 $ i la renda mediana per família de 68.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.607 $ mentre que les dones 48.750 $. La renda per capita de la població era de 44.415 $. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fenwick Island». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fenwick Island». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Detector de fum lineal

Un detector de fum lineal, o barrera de detecció de fum, és un detector de fum que de forma continuada llança un raig infraroig, amb l'objectiu de detectar la presència de fum en un espai gran. Consta de 3 elements, el transmissor, el receptor i la unitat de control, que poden estar integrats en una mateixa unitat, o no. Si ho estan, cal també un reflector que torna el raig infraroig a la unitat. El principi de funcionament és de l'obscuriment de la llum, amb un element fotosensible al receptor, que rep el raig infraroig emès pel transmissor. Tenen un abast lineal diferent segons el model, podent arribar fins a 160 m.

## Referències

* ↑ «Detecció òptica lineal de fums per infrarojos» (en castellà). Tecnologia Avanzada en Seguridad y Control, SL.
* ↑ «Barreres detecció lineal de fums». Plana Fàbrega.
# Mitrofanikha

Mitrofanikha (en rus: Митрофаниха) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 46 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Sangre y arena (1916)

Sangre y Arena és una pel·lícula de 1916, basada en la novel·la homònima de Vicente Blasco Ibáñez. La pel·lícula va ser codirigida pel mateix Blasco Ibáñez i per Max André. Va ser produïda per la marca hispano-francesa Prometheus Films, anomenada igual que l'editorial Prometeo, d'on isqueren els diners per a portar endavant l'empresa.
Esta pel·lícula suposa la primera vegada que el novel·lista assumix tasques de direcció i producció. A més a més, gràcies a l'èxit que va aconseguir a Espanya, Sangre y Arena va exercir una notable influència al cinema espanyol dels anys immediats, i es va situar en els orígens de la després tan utilitzada i recurrent españolada.
Va ser l'única vegada en que Blasco Ibáñez va plasmar en imatges la concepció cinematogràfica de la seua pròpia obra.
Es conserva una cinta procedent de la Filmoteca de Praga, que és una versió amb 800 metres de metratge menys que el de l'original. Esta versió, restaurada per la Filmoteca Valenciana i la de Praga, té un final canviat on es reforcen els paral·lelismes entre el torero i el bandit.

## Restauració

La còpia de la Filmoteca Valenciana va ser donada per Dolores Nebot Sanchis el 1993. Aquell rotllo de pel·lícula, en suport nitrat i en un estat de descomposició que havia produït lesions irreversibles en la imatge, contenia la sisena part de la pel·lícula. D'aquell metratge, que va ser restaurat el mateix any de 1993, se'n salvaren 93 metres.
En 1996, i arran d'una projecció a la Filmoteca Espanyola d'un cicle de pel·lícules arxivades a la Filmoteca de Praga, la Filmoteca Valenciana es posa en contacte amb el Národni Filmový Archiv i obté en préstec una còpia en nitrat amb la que completar un metratge el més semblant possible al metratge original.
Aquella còpia havia estat reparada amb material nitrat de diversa procedència, i hi havien entroncaments, empremtes dactilars o pèrdues d'emulsió. Es va restaurar al laboratori ISKRA i per al transfer de seguretat es va utilitzar una Optical Printer amb finestreta humida.
De la còpia de la Filmoteca Valenciana es van allargar algunes seqüències que a la còpia txeca eren més curtes, es completaren seqüències a l'escena de la recuperació del torero i s'afegí la seqüència de la processó de setmana santa, muntada segons l'orde narratiu de la novel·la.

## Referències

* 1 2 Bosch i Lahoz 1999, p. 5
* 1 2 Bosch i Lahoz 1999, p. 6
* 1 2 Bosch i Lahoz 1999, p. 7
* 1 2 3 4 Bosch i Lahoz 1999, p. 8
* ↑ Bosch i Lahoz 1999, p. 9
* 1 2 3 Bosch i Lahoz 1999, p. 10

## Bibliografia

* Bosch, Isabel; Lahoz, Ignacio «Sangre y Arena». Col·lecció Imatges Rescatades. Institut Valencià de l'Audiovisual i de la Cinematografia [València], 1999, pàg. 15.
# Božidar Stanišić

Božidar Stanišić (Herceg Novi, 21 d'octubre de 1938 - Herceg Novi, 3 de gener de 2014) fou un waterpolista montenegrí que va competir sota bandera iugoslava durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on fou quart en la competició del waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, guanyà la medalla de plata en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles als Jocs del Mediterrani, d'or el 1959 i de plata el 1963, així com una medalla d'or a les Universíades de 1959. Amb la selecció iugoslava va jugar 101 partits.
A nivell de clubs jugà al PKV Jadran, amb qui va guanyar dues edicions de la lliga iugoslava, el 1958 i 1959. Fou el màxim anotador de la lliga els anys 1963, 1965 i 1966. També guanyà la Copa Iugoslava de 1959. Posteriorment jugà al VK Bijela. Una vegada retirat exercí d'entrenador d'ambdós equips.
El 1959, 1961, 1963 i 1965 fou declarat millor esportista de la República Socialista de Montenegro.

## Referències

* ↑ «Preminuo Božidar Stanišić Cikota» (en me). [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ Vladan. «Sahranjen Božidar Stanišić Cikota» (en me), 05-01-2014. [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ Zomrela čiernohorská legenda Božidar Stanišič-Cikota. mokralopta.sk (6 January 2014)
* 1 2 3 4 5 6 «Olympedia – Božidar Stanišić». [Consulta: 9 desembre 2023].
# Fowtbolayin Akowmb Araks Ararat

El Fowtbolayin Akowmb Araks Ararat (en armeni ՖԿ "ԱՐԱԲՍ" ԱՐԱՐԱՏ) fou un club armeni de futbol de la ciutat d'Ararat.

## Història

El club va ser fundat l'any 1960 amb el nom de FC Ararat. L'any 1992 adoptà el nom FC Tsement Ararat i el 2000 el de FC Araks Ararat (en referència al riu Araks o Araxes).
L'agost del 2001, els propietaris del club decidiren traslladar-lo a la capital Erevan adoptant el nom de FC Spartak Yerevan (que més tard s'uní al FC Banants). De forma paral·lela, a la ciutat d'Ararat es torna a crear el club, arribant a jugar de nou a primera divisió. L'any 2005 va desaparèixer per problemes econòmics.

## Palmarès

* Lliga armènia de futbol: 2
** 1998, 2000
* Copa armènia de futbol: 2
** 1998, 1999
* Supercopa armènia de futbol: 1
** 1998
# Dispersió dels Apòstols

La Dispersió dels Apòstols (llatí Divisio Apostolorum) era una festa celebrada en alguns llocs en commemoració de l'obra missionera dels Dotze Apòstols que es deia que havien establert la seus apostòliques. Se celebrava com una doble festa el 15 de juliol.
El primer vestigi d'aquesta festa es troba en una, sense dubte, autèntica seqüència composta per a ella per un cert Godescalc (mort en 1098), mentre que un monjo de Limburg al Haardt, també va introduir aquesta festa a Aquisgrà, mentre era prebost de l'Església de la Mare de Déu. A continuació es menciona per part de Guillem Durand, bisbe de Mende (Rationale Div. Off. 7.15) en la segona meitat del segle xiii. Sota el títol, "dimissió", "dispersio", o Divisio Apostolorum ", es va celebrar durant l'edat mitjana a Espanya i Itàlia. L'objecte de la festa (segons Godescalcus) era commemorar la sortida (dispersió) dels apòstols de Jerusalem a diverses parts del món, potser uns catorze anys després de l'Ascensió de Jesús, presumiblement després de la Gran Comissió (Mc 16:14-20, Mt 28:18-20) Segons Durand, alguns dels seus contemporanis honraven en aquesta festa de la divisió (apòcrifa) de les relíquies (cossos) de Sant Pere, Sant Pau i Sant Silvestre.
El 1909, d'acord amb l'article de Frederick Holweck publicat en aquest any en el volum 5 de l'Enciclopèdia Catòlica, la festa es va mantenir encara amb solemnitat per algunes societats missioneres a Alemanya i Polònia, també en algunes diòcesis angleses i franceses i a les províncies eclesiàstiques estatunidenques de St Louis, Chicago, Milwaukee, Dubuque i Santa Fe.
La festa no va ser inclosa en el calendari tridentí o en cap revisió posterior del santoral.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que ara mateix és de domini públic: Herbermann, Charles, ed. (1913). "Dispersion_of_the_Apostles". Catholic Encyclopedia. Robert Appleton Company.
# Livo (Trento)

Livo és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 883 habitants. Limita amb els municipis de Bresimo, Cagnò, Cis, Cles i Rumo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Franco Carotta | Llista cívica |
# Sant Domènec de Cervera

Sant Domènec de Cervera és una església gòtica de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'una sola nau amb volta, de creueria amb clau, de llum molt ampla. Presenta sis capelles laterals a cada costat realitzades amb pedra i cobertes amb volta de totxo. L'absis és pentagonal. A cada costat té dues capelles, renovades al segle xviii. La portada, situada als peus, és d'arc de mig punt dovellat, de pedra.

## Història

Va ser construïda al segle xv i formava part de les dependències del Monestir del mateix nom. Patí les devastacions dels francesos l'any 1810 i la destrucció de 1835. actualment és propietat particular.

## Referències

* 1 2 «Sant Domènec de Cervera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].

## Enllaços externs

* «Sant Domènec de Cervera». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Bourbon (Missouri)

Bourbon és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.348 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bourbon tenia 1.348 habitants, 548 habitatges, i 355 famílies. La densitat de població era de 437,4 habitants per km².
Dels 548 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 35,2% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,8% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.240 $ i la renda mediana per família de 35.294 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.531 $ mentre que les dones 20.391 $. La renda per capita de la població era de 12.992 $. Entorn de l'11,9% de les famílies i el 14,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bourbon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bourbon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Filisur

Filisur és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte d'Albula.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Francisco Cabaco López

Francisco Cabaco López (Armilla, 8 d'agost de 1954) és un polític espanyol. Va exercir càrrecs de diputat a l'Assemblea de Madrid i de regidor a l'Ajuntament de Madrid pel Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE).

## Biografia

Va néixer el 8 d'agost de 1954 a Armilla, a la província de Granada. Candidat nombre 28 de la llista del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 1983 encapçalada per Joaquín Leguina, va resultar escollit diputat per la primera legislatura de la cambra. Va renovar la seva acta de diputat per a la segona, tercera, quarta, cinquena, sisena, setena i vuitena legislatures en las eleccions de 1987, 1991, 1995, 1999, maig de 2003, octubre de 2003 i 2007. En la cinquena legislatura del Parlament regional (1999-2003), va exercir de vicepresident segon de la Mesa de l'Assemblea.
Durant la seva estada a l'Assemblea de Madrid va ser afí a José Acosta i a la facció guerrista del PSOE a la Comunitat de Madrid.
Candidat proposat per la Federació Socialista Madrilenya per presidir l'Assemblea de Madrid a la sisena legislatura, no va aconseguir ser elegit com a tal a la sessió constitutiva de la cambra, a causa de l'escàndol de transfuguisme conegut com a Tamayazo, consistent en l'absència en la votació per a l'elecció de la Mesa de dos diputats electes en les files socialistes (Eduardo Tamayo i María Teresa Sáez) i la consegüent elecció en el seu lloc de la diputada popular Concepción Dancausa. Fet i fet, la rebel·lia dels 2 diputats va suposar la impossibilitat d'investir Rafael Simancas com a president de la Comunitat de Madrid, i a la celebració d'noves eleccions a l'octubre, que van portar al poder a Esperanza Aguirre.
Va ser vicepresident segon a la vuitena legislatura (2007-2011).
El 2011 va ser inclòs en la llista del PSOE per a les eleccions municipals de maig a Madrid, com nombre 5 de la llista encapçalada per Jaime Lissavetzky.

## Referències

* 1 2 «Ilmo. Sr. D. Francisco Cabaco López». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2018-07-13. [Consulta: 13 juliol 2018].
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Candidaturas proclamadas para la Asamblea de Madrid, convocadas por Real Decreto 450/1983, de 9 de marzo». Boletín Oficial del Estado, 88, 13-04-1983, pàg. 10111-10115. ISSN: 0212-033X.
* 1 2 Duva, Jesús «La Asamblea será presidida por un socialista después de 16 años». El País, 07-06-2003.
* ↑ «El guerrista Cabaco, probable nuevo presidente de la Asamblea». El País, 01-06-2003.
* ↑ «El escándalo político, paso a paso». El Mundo, 12-08-2003.
* ↑ «La mesa de la Asamblea en la VIII legislatura». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2018-07-18. [Consulta: 18 juliol 2018].
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «MADRID. Elecciones Locales 2011. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 97, 26-04-2011, pàg. 412-437. ISSN: 1989-4791.
# Didier Six

Didier Six (Lilla, 21 d'agost de 1954) és un exfutbolista i ex entrenador francès.
Jugava a la posició d'extrem. Fou 52 cops internacional amb França, amb la qual disputà els Mundials de l'Argentina 1978 i Espanya 1982. També disputà l'Eurocopa 84, on fou campió. En Total marcà 13 gols amb la selecció. Adquirí la nacionalitat turca quan jugà al Galatasaray, essent anomenat Dündar Siz. Amb aquest club guanyà la lliga turca el 1987-88.

## Trajectòria

* 1972-1977 : Valenciennes FC
* 1977-1978 : RC Lens
* 1978-1980 : Olympique de Marseille
* 1980 : Cercle Brugge
* 1981 : RC Strasbourg
* 1981-1983 : VfB Stuttgart
* 1983-1984 : FC Mulhouse
* 1984-1985 : Aston Villa
* 1985-1986 : FC Metz
* 1986 : RC Strasbourg
* 1987 : Valenciennes FC
* 1987-1988 : Galatasaray (com a Dündar Siz)
* 1989 : RC Vallauris
* 1989-1990 : Vauban Strasbourg
* 1991-1992 : VfB Leipzig

## Referències

* ↑ «Togo: Didier Six named as new Togo coach». StarAfrica.com [Consulta: 26 novembre 2011]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-09-10. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ Sport, Yasine Mohabuth BBC; Mauritius. «Mauritius appoint Didier Six as new coach».
* ↑ Sport, Mark Gleeson BBC; Rustenburg. «Mauritius coach Didier Six banned from Cosafa Cup».
* ↑ «Didier Six n'est plus l'entraîneur du Club M» (en francès). Le Mauricien, 25-05-2015.

## Enllaços externs

* (francès) Perfil i imatges
* (francès) FFF
# Milà-Sanremo 1946

La Milà-Sanremo 1946 fou la 37a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1946, després de dos anys de no disputar-se per culpa de la Segona Guerra Mundial, i fou guanyada per l'italià Fausto Coppi, que s'imposà en solitari en la meta de Sanremo i d'aquesta manera aconseguia la primera de les seves tres victòries en aquesta cursa.
115 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 63 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Fausto Coppi | Bianchi | 8h 09' 00" |
| 2 | Lucien Teisseire | Ray | + 14' 00" |
| 3 | Mario Ricci | Legnano | + 18' 30" |
| 4 | Gino Bartali | Legnano | m. t. |
| 5 | Severino Canavesi | Bianchi | m. t. |
| 6 | Vito Ortelli | Benotto | m. t. |
| 7 | Adolfo Leoni | Bianchi | m. t. |
| 8 | Osvaldo Bailo | Tebag | m. t. |
| 9 | Salvatore Crippa | Welter | m. t. |
| 10 | Emilio Croci Torti | Gestri | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk