OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Potassicferrileakeïta

La potassicferrileakeïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del nom arrel leakeïta. Aquest mineral es va publicar per primera vegada com a potassicleakeïta.

## Característiques

La potassicferrileakeïta és un silicat de fórmula química [K][Na₂][Mg₂Fe$^{3+}$₂Li]Si₈O$_{22}$(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.DE - Inosilicats amb 2 cadenes dobles periòdiques, Si₄O$_{11}$; clinoamfíbols» juntament amb els següents minerals: antofil·lita, cummingtonita, clinoholmquistita, grunerita, manganocummingtonita, manganogrunerita, permanganogrunerita, ferrofluoropedrizita, ferrifluoroleakeïta, actinolita, ferritschermakita, ferroactinolita, ferrohornblenda, ferrotschermakita, joesmithita, magnesiohornblenda, tremolita, tschermakita, cannilloïta, fluorcannil·loïta, parvomanganotremolita, fluorotremolita, potassicfluoropargasita, edenita, ferroedenita, ferrokaersutita, ferropargasita, hastingsita, kaersutita, magnesiohastingsita, pargasita, sadanagaïta, fluoroedenita, potassicferroferrisadanagaïta, potassicsadanagaïta, potassicpargasita, potassicferrosadanagaïta, magnesiofluorohastingsita, potassicfluorohastingsita, potassicclorohastingsita, fluoropargasita, parvomanganoedenita, potassiccloropargasita, potassicferrocloroedenita, potassicmagnesiohastingsita, potassicferropargasita, cromiopargasita, ferrotaramita, barroisita, ferroferribarroisita, ferroferriwinchita, ferribarroisita, ferroferritaramita, ferroferricatoforita, ferrobarroisita, ferrorichterita, ferrowinchita, ferrocatoforita, ferritaramita, magnesiotaramita, richterita, winchita, taramita, fluororichterita, catoforita, potassicfluororichterita, potassicrichterita, ferrighoseïta, ferriwinchita, fluorotaramita, arfvedsonita, eckermannita, ferroeckermannita, ferroglaucòfan, glaucòfan, potassicmanganileakeïta, manganoarfvedsonita, ferrileakeïta, magnesioriebeckita, magnesioarfvedsonita, nyboïta, riebeckita, manganomanganiungarettiïta, ferroferrinyboïta, clinoferroferriholmquistita, ferrinyboïta, ferroferrileakeïta, ferroferrifluoroleakeïta, sodicferriclinoferroholmquistita, magnesiofluoroarfvedsonita, ferripedrizita, fluoronyboïta, manganidellaventuraïta, fluoropedrizita, potassicarfvedsonita, ferriobertiïta, potassicmagnesiofluoroarfvedsonita, ferroferripedrizita, potassicmagnesioarfvedsonita, pedrizita, ferropedrizita, fluoroleakeïta i ferroferriobertiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tanohata, a la localitat de Tanohata-mura, al districte de Shimohei (Prefectura d'Iwate, Japó). També ha estat descrita a la muntanya Kedykverpakhk, al districte de Lovozero (óblast de Múrmansk, Rússia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Potassic-ferri-leakeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 gener 2020].
# President de la Nació Argentina

El president de la Nació Argentina és el cap d'Estat, cap de govern, responsable polític de l'administració general del país i comandant en cap de totes les Forces Armades de la República Argentina.
El president encapçala el poder executiu del govern de l'Argentina, i juntament amb el Vicepresident de l'Argentina és un dels dos únics càrrecs electes del poder executiu.
Bernardino Rivadavia fou nomenat «president de les Províncies Unides del Riu de la Plata», càrrec i títol creat per llei del Congrés del 8 de febrer de 1826.
Justo José de Urquiza va exercir la presidència com «president de la Confederació Argentina» d'acord amb la Constitució original de 1853, igual que el seu successor, Santiago Derqui qui, després de les reformes constitucionals de 1860, va assumir el títol de «president de la Nació Argentina», vigent fins al dia d'avui. A partir de la reforma de la Constitució argentina de 1994 el mandat dura quatre anys, amb possibilitat d'una única reelecció presidencial, i sorgeix de les eleccions amb sufragi directe i segona volta electoral.
Actualment, la Casa Rosada, situada a l'est de la Plaza de Mayo de Buenos Aires, és la seu del poder executiu de la Nació Argentina.
Des del 10 de desembre de 2023 el càrrec és exercit per Javier Milei.

## Vegeu també

* Llista de presidents de l'Argentina

## Referències

* ↑ Article 99 de la Constitució Argentina

## Enllaços externs

* Web oficial de la presidència de la nació Arxivat 2013-09-18 a Wayback Machine. (castellà)
* Presidents i ministres de la República Argentina Arxivat 2014-02-13 a Wayback Machine. (castellà)
# President de la Polinèsia Francesa

El president de la Polinèsia Francesa és el cap del poder executiu del govern de la Polinèsia Francesa. De 1984 a 2004 el càrrec era de president de govern de la Polinèsia Francesa, i des de juny de 2004 és president de la Polinèsia Francesa. Des de 2008 s'escull en eleccions presidencials separades i no pas en les legislatives.
| Nom | Dades de mandat | Partit polític |
| Gaston Flosse | 6 de setembre de 1984 - 7 de febrer de 1987 | Tahoera'a Huiraatira |
| Jacky Teuira | 13 de febrer de 1987 - 7 de desembre de 1987 | Tahoera'a Huiraatira |
| Alexandre Léontieff | 9 de desembre de 1987 - 5 d'abril de 1991 | Te Tiarama |
| Gaston Flosse | 5 d'abril de 1991 - 14 de juny de 2004 | Tahoera'a Huiraatira |
| Oscar Temaru | 14 de juny de - 22 d'octubre de 2004 | Tavini Huiraatira |
| Gaston Flosse | 22 d'octubre de 2004 - 3 de març de 2005 | Tahoera'a Huiraatira |
| Oscar Temaru | 3 de març de 2005 - 26 de desembre de 2006 | Tavini Huiraatira |
| Gaston Tong Sang | 26 de desembre de 2006 - 13 de setembre de 2007 | Tahoera'a Huiraatira |
| Oscar Temaru | 13 de setembre de 2007 - 23 de febrer de 2008 | Tavini Huiraatira |
| Gaston Flosse | 23 de febrer de - 15 d'abril de 2008 | Tahoera'a Huiraatira |
| Gaston Tong Sang | 15 d'abril de 2008 - 11 de febrer de 2009 | To Tatou Ai'a |
| Oscar Temaru | 11 de febrer de 2009 - 24 de novembre de 2009 | Tavini Huiraatira |
| Gaston Tong Sang | 24 de novembre de 2009 | To Tatou Ai'a |

## Vegeu també

* Política de la Polinèsia Francesa

## Enllaços externs

* World Statesmen - Polinèsia francesa
* Web de la Presidència de la Polinèsia Francesa
* Delegació de la Polinèsia Francesa a París Arxivat 2021-09-20 a Wayback Machine.
# Potamotrygon orbignyi

Potamotrygon orbignyi és una espècie de peix pertanyent a la família dels potamotrigònids.

## Descripció

* El mascle fa 35 cm de llargària màxima i la femella 32,5.

## Alimentació

Menja principalment insectes i crustacis bentònics.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (24 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques de Surinam, la Guaiana i la Guaiana Francesa, i dels rius Amazones i Orinoco.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la pesca no controlada (amb destinació al comerç de peixos d'aquari, com a aliment o pel plaer esportiu), la seua aparent baixa fecunditat i les activitats mineres il·legals.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Potamotrygon orbignyi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Lasso, C.A., A. Rial B. i O. Lasso-Alcalá, 1997. Notes on the biology of the freshwater stingrays Paratrygon aiereba (Müller & Henle, 1841) and Potamotrygon orbignyi (Castelnau, 1855) (Chondrichthyes: Potamotrygonidae) in the Venezuelan Llanos. Aqua, J. Ichthyol. Aquat. Biol. 2 (3):39-52.
* ↑ Lasso, C.A., A. Rial B. i O. Lasso-Alcalá, 1997.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Charvet-Almeida, P., de Araújo, M.L.G. i de Almeida, M.P., 2005. Reproductive Aspects of Freshwater Stingrays (Chondrichthyes: Potamotrygonidae) in the Brazilian Amazon Basin. Journal of Northwest Atlantic Fisheries Science 35: 165-171.
* ↑ Góes de Araújo, M.L., Pinto de Almeida, M., Rincón, G., Charvet-Almeida, P.; Rosa, R.S. (2009). "Potamotrygon orbignyi." 2009 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2009. [Consulta: 3 abril 2023]

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Plectrohyla

Plectrohyla és un gènere de granotes de la família dels hílids que es troba a l'Amèrica Central.

## Taxonomia

* Plectrohyla acanthodes
* Plectrohyla ameibothalame
* Plectrohyla arborescandens
* Plectrohyla avia
* Plectrohyla bistincta
* Plectrohyla calthula
* Plectrohyla calvicollina
* Plectrohyla celata
* Plectrohyla cembra
* Plectrohyla charadricola
* Plectrohyla chryses
* Plectrohyla chrysopleura
* Plectrohyla crassa
* Plectrohyla cyanomma
* Plectrohyla cyclada
* Plectrohyla dasypus
* Plectrohyla ephemera
* Plectrohyla exquisita
* Plectrohyla glandulosa
* Plectrohyla guatemalensis
* Plectrohyla hartwegi
* Plectrohyla hazelae
* Plectrohyla ixil
* Plectrohyla labedactyla
* Plectrohyla lacertosa
* Plectrohyla matudai
* Plectrohyla miahuatlanensis
* Plectrohyla mykter
* Plectrohyla pachyderma
* Plectrohyla pentheter
* Plectrohyla pokomchi
* Plectrohyla psarosema
* Plectrohyla psiloderma
* Plectrohyla pycnochila
* Plectrohyla quecchi
* Plectrohyla robertsorum
* Plectrohyla sabrina
* Plectrohyla sagorum
* Plectrohyla siopela
* Plectrohyla tecunumani
* Plectrohyla teuchestes
* Plectrohyla thorectes

## Referències

* IUCN (anglès)
# Prentiss

Prentiss és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 1.158 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Prentiss tenia 1.158 habitants, 479 habitatges, i 323 famílies. La densitat de població era de 239,1 habitants per km².
Dels 479 habitatges en un 24,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,9% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 23,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.200 $ i la renda mediana per família de 38.571 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 21.806 $. La renda per capita de la població era de 18.486 $. Entorn del 17,2% de les famílies i el 22,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Prentiss». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Prentiss». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Província d'Azuero

La província d'Azuero fou una província de la República de la Nova Granada. Es va crear el 8 d'abril de 1850. El seu territori correspon a les modernes províncies de Los Santos i Herrera.

## Història

La província d'Azuero es va crear el 8 d'abril de 1850 per acord del congrés de la República de la Nova Granada, formada pels cantons de Los Santos i Parita i el districte de Santa Maria, anteriorment dins a la província de Panamà. Fou nomenat governador Juan Arosemena al que el 1852 va succeir Antonio Baraya. Aquesta província va adoptar bandera basada en la de Miranda de 1821. Des de 1853 els governadors foren elegits pel vot popular, amb una legislatura provincial amb 7 diputats. A les eleccions va ser escollit governador José A. Sáez, la mort sobtada del qual va deixar a la província en l'anarquia al disputar-se el poder dues de les famílies principals del territori, cadascuna representant a un dels dos partits polítics que lluitaven pel poder; el poble ignorant va ser manipulat i es van produir enfrontaments sagnants. La ciutat més afectada fou Parita, d'on era una de les famílies, on es van produir violentes lluites que van provocar la sortida de centenars de persones de la població. El Congrés nacional, en conèixer els fets (1855), va suprimir la província.
El mateix 1855 l'assemblea constituent de l'Estat sobirà de Panamá (dins de Colòmbia) crea amb el que havia estat el cantó de Parita, la província d'Herrera amb capital a la ciutat de Pesé (districtes de Los Pozos, Macaracas, Las Minas, Ocú i Santa María), i amb el cantó de Los Santos, la província d'aquest nom amb capital a la Villa de Los Santos (districtes de Chitré, Las Tablas, Pocrí, Pedasí y Los Santos). En 1864 les províncies d'Herrera i Los Santos foren unides amb el nom de província de Los Santos, amb capital a la Villa de Los Santos, abraçant així l'antiga província d'Azuero. El 18 de gener de 1915 la província de Los Santos es va dividir en la d'aquest nom i la província d'Herrera, amb capital la primera a Chitré i la segona a Las Tablas. En 1941 les dues províncies es van tornar a reunir com Província de Los Santos amb capital Chitré, però el 1957 es van tornar a separar com segueixen actualment.

## Referències

* Història de Panama Arxivat 2009-02-04 a Wayback Machine.
# Província d'Aïn Témouchent

La província o wilaya d'Aïn Témouchent (àrab: ولاية عين تموشنت, wilāyat ʿAyn Timūxant) és una província o wilaya del nord-oest d'Algèria. La seva capital és la ciutat d'Aïn Témouchent. Altres ciutats d'aquesta província són Aghlal i Ain Kihal.
Per a fins administratius Aïn Témouchent es divideix en 8 daires (districtes), els quals són:
* Ain el-Arba
* Aïn Kihal
* Aïn Témouchent
* Beni Saf
* El Amria
* El Malah
* Hammam Bouhadjar
* Oulhaca el-Gherraba
Aquests districtes es divideixen en 38 municipis:
* Aghlal
* Ain El Arbaa
* Ain Kihal
* Aïn Témouchent
* Ain Tolba
* Aoubellil
* Beni Saf
* Bou Zedjar
* Chaabet El Ham
* Chentouf
* El Amria
* El Emir Abdelkader
* El Malah
* El Messaid
* Hammam Bouhadjar
* Hassasna
* Hassi El Ghella
* Oued Berkeche
* Oued Sabah
* Ouled Boudjemaa
* Ouled Kihal
* Oulhaca El Gheraba
* Sidi Ben Adda
* Sidi Boumedienne
* Sidi Safi
* Tadmaya
* Tamzoura
* Terga
# Província d'Ağrı

La província d'Ağrı (armeni: Արարատի) és una província de la part oriental de Turquia, a la frontera amb Iran. La superfície és d'11.376 km² i la població (2006) de 571.243 habitants. La capital és Ağrı. La població el 1889 era de 47.236 habitants dels quals 8.367 eren armenis i la resta quasi tots kurds; el 1945 la població era de 133.504 habitants i ja no quedaven armenis; els kurds eren 78.987 i la resta turcs.
Fou part del sandjak de Doğubayazıt en temps de l'Imperi Otomà. El seu nom deriva de la muntanya Ağri Dagh (el Mont Ararat). Establert com a il o wilayat sota la república fou dividit en sis kada':
* Karaköse (moderna Agri), capital
* Diyadin
* Dogubayazit (antiga Bayazid), que era l'antiga capital del sandjak
* Eleskert (abans Aleskird o Alasgird)
* Patnos (abans Antab)
* Tutak

## Districtes

Actualment la província està dividida en vuit districtes:
* Ağrı
* Diyadin
* Doğubayazıt
* Eleşkirt
* Hamur
* Patnos
* Taslicay
* Tutak
De la superfície total de la província, el 46% és terreny muntanyós, el 29% són planes, i el 18% és altiplà. Hi ha diverses muntanyes de més de tres mil metres a part del Mont Ararat. incloent l'Aladağlar i el Tendürek. Hi corren alguns afluents del Murat Su. Les temperatures, sobretot a l'hivern, són molt baixes.
Va constituir la República de l'Ararat proclamada pels kurds el 1927, i que no fou controlada per les tropes turques fins al 1930. El 2007 s'hi va produir un terratrèmol.
# Poletes

Poletes (en grec antic πωληταί) era un cos de deu magistrats atenencs adscrits a l'erari públic, encarregats de les concessions de terres públiques i explotacions mineres i d'administrar les taxes procedents de duanes, confiscacions i altres.
Supervisaven també les construccions i reparacions de les muralles i posaven a la venda els béns dels deutors públics que no havien satisfet els deutes amb l'estat o no havien pagat la isfora o impost extraordinari que es demanava en algunes ocasions.
Eren escollits per sorteig un per cada tribu, segons Eli Harpocratió, i actuaven sota l'autoritat de la bulé dels Cinc-cents que tenia al seu càrrec els afers financers de l'administració i havia de ratificar els seus acords. Vigilaven també als residents estrangers (metecs) que no pagaven la seva taxa de residència.
Supervisaven les inscripcions públiques dels ciutadans i tenien cura, sota la direcció de l'arcont epònim, de controlar les propietats dels menors. Tenien un president anomenat prità.
Existien poletes en altres llocs de Grècia. A Epidamne, segons Plutarc, existia el poletes amb unes funcions diferents. Diu que els epidamnis eren veïns dels il·liris, i que en el seu comerç amb els bàrbars s'anaven corrompent. Elegien cada any un ciutadà honorable al que donaven el nom de poleta, a través del qual es realitzaven totes les transaccions comercials.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Poletae». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 11 desembre 2020].
# Presidència de Coromandel i dels Establiments de Bengala

La Presidència de Coromandel i dels Establiments de Bengala fou un govern de la Companyia Britànica de les Índies Orientals establert el 17 de juliol de 1682 amb l'Agència de Bengala i els Establiments del Coromandel
Aquesta entitat va existir fins al 1694, i després l'administració dels seus territoris fou transferida a la presidència de Madras (fins al 1698 i de facto fins al 1700). Posteriorment els territoris de Bengala van formar la presidència de Fort William a Bengala.
# Premi Jerusalem

El Premi Jerusalem per la Llibertat de l'Individu en la Societat (en anglès: Jerusalem Prize for the Freedom of the Individual in Society) és un premi literari de periodicitat bi-anual que es concedeix a escriptors el treball dels quals s'ha destacat per la lluita per la llibertat en el context de la societat actual. El premi és lliurat per la Fira Internacional del Llibre de Jerusalem, i està dotat amb una quantitat de 10.000 dòlars que rep el guardonat.

## Enllaços externs

* Fira Internacional del Llibre de Jerusalem Arxivat 2017-10-28 a Wayback Machine. (anglès)
* Portal del premi (castellà)
# Premi Javier Bueno

El premi Javier Bueno va ser un premi de periodisme que concedia l'Associació de la Premsa de Madrid. Creat en 1983, fent honor amb el seu nom a Javier Bueno, es reconeixia una dedicació especialitzada excel·lent en qualsevol camp del periodisme. Va deixar d'atorgar-se en 2013.

## Premiats

| Any | Premiat |
| 2012 | Carlos Alsina |
| 2011 | Fran Llorente |
| 2010 | Cristina Gallach Figueres |
| 2009 | María Peral |
| 2008 | Florencio Domínguez Iribarren |
| 2007 | Ramón Sánchez-Ocaña |
| 2006 | Jesús María Zuloaga López |
| 2005 | Gervasio Sánchez Fernández |
| 2004 | Víctor Amela |
| 2004 | Ima Sanchis |
| 2004 | Lluís Amiguet |
| 2003 | Blanca Berasátegui Garaizábal |
| 2003 | José Pastor Caro |
| 2002 | Miguel de la Quadra-Salcedo |
| 2001 | José María García-Hoz Rosales |
| 2000 | Eduardo Sánchez Junco |
| 1999 | Pedro González Menéndez |
| 1998 | Luis del Olmo González |
| 1997 | Manuel Ostos López |
| 1996 | Manuel Alcántara |
| 1995 | Carlos Luis Álvarez Álvarez Cándido |
| 1994 | José Luis Cervero Castillo |
| 1994 | José María Irujo |
| 1993 | Jaime Pato Martín |
| 1992 | Pedro Escartín |
| 1991 | Eduardo Haro Tecglen |
| 1990 | José Virgilio Colchero |
| 1989 | Marcos Pérez Martínez |
| 1988 | Lorenzo López Sancho |
| 1987 | Manuel Blanco Tobío |
| 1986 | Manu Leguineche |
| 1985 | Aquilino Morcillo Herrera |
| 1984 | Antonio Herrero Losada (No acceptat) |
| 1983 | Francisco Ruiz de Elvira |

## Referències

* ↑ «Palmarés del Premio Javier Bueno». Asociación de la Prensa de Madrid. [Consulta: 23 juliol 2017].
# Proteïna vírica

Una proteïna vírica és alhora un component i un producte d'un virus. Les proteïnes víriques s'agrupen segons les seves funcions, i els grups de proteïnes víriques inclouen proteïnes estructurals, proteïnes no estructurals, proteïnes reguladores i proteïnes accessories. Els virus no tenen els mitjans per reproduir-se per si mateixos, sinó que depenen dels recursos de la seva cèl·lula hoste per reproduir-se. Així, els virus no codifiquen moltes de les seves pròpies proteïnes víriques, sinó que utilitzen la maquinària de la cèl·lula hoste per produir les proteïnes víriques que necessiten per a la replicació.

## Referències

* ↑ Uversky, Longhi, Vladmir, Sonia. Flexible Viruses. Wiley, 2011, p. 4. ISBN 9781118135549.
* ↑ Slonczewski, Foster, Joan, John. Microbiology: An Evolving Science. Third Edition. W. W. Norton & Company, 2013, p. 192–195. ISBN 978-0393123678.
# Primer ministre de São Tomé i Príncipe

El President de São Tomé i Príncipe és el cap del poder executiu de la República de São Tomé i Príncipe. El càrrec fou establert en 1974.

## Primer Ministres de São Tomé i Príncipe (1974–present)

Moviment per l'Alliberament de São Tomé i Príncipe/Partit Socialdemòcrata (MLSTP/PSD)  Partit de Convergència Democràtica - Grup de Reflexió (PCD – GR)  Acció Democràtica Independent (ADI)  Moviment Democràtic de les Forces pel Canvi - Partit Liberal (MDFM – PL)
| № | Nom (naixement-mort) | Mandat | Mandat | Partit |
| 1 | Leonel Mário d'Alva (1935–) | 21 de desembre de 1974 | 12 de juliol de 1975 | MLSTP/PSD |
| 2 | Miguel Trovoada (1936–) | 12 de juliol de 1975 | 9 d'abril de 1979 | MLSTP/PSD |
| Càrrec abolit (9 d'abril de 1979 – 8 de gener de 1988) ||||||
| 3 | Celestino Rocha da Costa (1937–) | 8 de gener de 1988 | 7 de febrer de 1991 | MLSTP/PSD |
| 4 | Daniel Daio (1947–) | 7 February 1991 | 16 May 1992 | PCD – GR |
| 5 | Norberto Costa Alegre (1951–) | 16 May 1992 | 2 July 1994 | PCD – GR |
| 6 | Evaristo Carvalho (1942–) | 7 de juliol 1994 | 25 d'octubre 1994 | ADI |
| 7 | Carlos Graça (1931–2013) | 25 d'octubre de 1994 | 15 d'agost de 1995 | MLSTP/PSD |
| Vacant (15 d'agost de 1995 – 21 d'agost de 1995) ||||||
| (7) | Carlos Graça (1931–2013) | 15 d'agost de 1995 | 31 de desembre de 1995 | MLSTP/PSD |
| 8 | Armindo Vaz d'Almeida (1953–) | 31 de desembre de 1995 | 19 de novembre de 1996 | MLSTP/PSD |
| 9 | Raul Bragança Neto (1946–2014) | 19 de novembre de 1996 | 5 de gener de 1999 | MLSTP/PSD |
| 10 | Guilherme Posser da Costa (1953–) | 5 de gener de 1999 | 26 de setembre de 2001 | MLSTP/PSD |
| (6) | Evaristo Carvalho (1942–) | 26 de setembre de 2001 | 28 de març de 2002 | ADI |
| 11 | Gabriel Costa (1954–) | 28 de març de 2002 | 7 d'octubre de 2002 | MLSTP/PSD |
| 12 | Maria das Neves (1958–) | 7 d'octubre de 2002 | 16 de juliol de 2003 | MLSTP/PSD |
| Vacant (16 de juliol de 2003 – 23 de juliol de 2003) ||||||
| (12) | Maria das Neves (1958–) | 23 de juliol de 2003 | 18 de setembre de 2004 | MLSTP/PSD |
| 13 | Damião Vaz d'Almeida (1951–) | 18 de setembre de 2004 | 8 de juny de 2005 | MLSTP/PSD |
| 14 | Maria do Carmo Silveira (1960–) | 8 de juny de 2005 | 21 d'abril de 2006 | MLSTP/PSD |
| 15 | Tomé Vera Cruz (1955–) | 21 d'abril de 2006 | 14 de febrer de 2008 | MDFM – PL |
| 16 | Patrice Trovoada (1962–) | 14 de febrer de 2008 | 22 de juny de 2008 | ADI |
| 17 | Joaquim Rafael Branco (1953–) | 22 de juny de 2008 | 14 d'agost de 2010 | MLSTP/PSD |
| (16) | Patrice Trovoada (1962–) | 14 d'agost de 2010 | 12 de desembre de 2012 | ADI |
| (11) | Gabriel Costa (1954–) | 12 de desembre de 2012 | 25 de desembre de 2014 | MLSTP/PSD |
| (16) | Patrice Trovoada (1962–) | 25 de desembre de 2014 | 2018 | ADI |
| (17) | Jorge Bom Jesus (1962–) | 2018 | 2021 | |

## Notes

* 1 2 Deposat en un 'cop d'estat'

## Enllaços externs

* World Statesmen - São Tomé and Príncipe