OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miquel Mir Serra

Miquel Mir Serra (Banyoles, 1955) és un documentalista, investigador i escriptor. Ha treballat d'ençà el 1979 al Museu d'Història i a l'Arxiu de Girona. Ha estat redactor de la Revista de Banyoles i col·laborador del Diari de Girona i de l'Avui.

## Obra
### Investigació i divulgació

* El preu de la traïció: La FAI, Tarradellas i l'assassinat de 172 maristes. Barcelona: Pòrtic, 2010
* El misteri de l'assassinat del bisbe de Barcelona: L'anarquisme i el Vaticà davant l'enigma Irurita. Barcelona: Pòrtic, 2012
* Diario de un pistolero anarquista, 2007 [investigació i divulgació; castellà]
* La otra Memoria Histórica. Últimas investigaciones sobre las persecuciones y ejecuciones en la España republicana durante la Guerra Civil, 2011 [investigació i divulgació; castellà]

### Novel·la

* Entre el roig i el negre: una crònica de la Barcelona anarquista. Girona: CCG, 2005
* Entre el roig i el negre: una història real. Barcelona: Ed. 62, 2006

### Poesia

* Sentiments d'una vida. Banyoles: l'autor, 1978 (Premi Ciutat d'Olot-Josep Munteis de poesia, 1978)

## Referències

* ↑ Miquel Mir Serra al Qui és Qui de les Lletres Catalanes

## Enllaços externs

* Bagué, Gerard «L'anarquisme planificat de la revolució del 1936». Quadern. El País, 27-07-2006 [Consulta: 15 gener 2014]. (Entrevista a Miquel Mir)
# Miquel Molins Nubiola

Miquel Molins i Nubiola (Barcelona, 1953) és professor universitari a la carrera d'Història de l'Art (UAB), exerceix també de comissari en diverses exposicions, va ser director del MACBA i des de 2011 és president de la Fundació del Banc Sabadell.
Doctor en història i teoria de l'art, Molins és professor per a la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha estat professor per les escoles Eina i Massana i també director de testis del Master Metròpolis de la Universitat Politècnica de Catalunya. L'any 1994 fou professor convidat a l'Art History, Theory and Criticism Departament de l'Escola de l'Art Institute of Chicago. L'any següent encarava la direcció del Museu d'Art Contemporani de Barcelona (MACBA) del qual en fou director fins a l'any 1998. Actualment és també president de la Fundació Banc Sabadell. Molins és també comissari de diverses exposicions, a tall d'exemple; l'exposició Figuració de l'Espai (1989-1990) i Formes de la Dissensió (1991) a l'espai 13 de la Fundació Miró.

## Referències

* ↑ Press, Europa «Miquel Molins Nubiola, nuevo presidente de la Fundación Banco Sabadell» (en castellà). europapress.es, 26-10-2011.
* ↑ País, Ediciones El «Un independiente presidirá el Museo Contemporáneo de Barcelona» (en castellà). El País [Madrid], 14-11-1994. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Neira, Chus. «Miquel Molins: “A mí no me avergüenza buscar lo bello y lo decorativo en el arte contemporáneo” | LaEscena» (en espanyol europeu). [Consulta: 18 març 2018].
* ↑ País, Ediciones El «Maragall define el Macba como un manifiesto obre la vitalidad de las ciudades» (en castellà). El País [Madrid], 29-11-1995. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Banc Sabadell». Arxivat de l'original el 2014-11-11. [Consulta: 13 maig 2021].
# Miquel Moner Palliser

Miquel Moner Palliser (Andratx, 1844 - Andratx, 1888) industrial i polític republicà federal.

## Biografia

Miquel Moner Palliser va ser un industrial del sabó i polític republicà federal del poble d'Andratx (Mallorca). Al igual que el seu germà, Joan Moner, era soci de la societat mutual El Fomento d'Andratx.
El 1870 era el vicepresident del Comitè Republicà d'Andratx. Durant la Primera República (1873) fou elegit batlle del municipi. Des d'aquell moment impulsà una sèrie de mesures que no agradaren gens als sectors eclesiàstics com la suspensió de celebracions religioses que causaren gran enrenou a la localitat d'Andratx. A partir del cop d'estat del general Pavía (1874) va ser un dels mallorquins detinguts i desterrats. La seva detenció arribà a principis de novembre de 1875. Fou detingut i incomunicat a la presó de Palma, però aviat fou posat en llibertat i marxà desterrat a Alcúdia per poc temps. Els altres desterrats com Antoni Villalonga Pérez, Ignasi Bonet o Fèlix Duval no dugueren tanta sort i foren desterrats a València i Albacete. Miquel Moner continuà implicat en la política local del seu poble durant el període de la Restauració borbònica i es convertí en un dels homes del Comitè Republicà Federal de Mallorca.
Morí entorn el 1890 ja que el novembre de 1890 Jaume Roca Bauzà dedicà uns versos en honor dels lliurepensadors d'Andratx -Joan Ferrer i Miquel Moner-. Avui en dia, té una plaça dedicada al seu poble, Andratx.

## Referències

* ↑ Martorell Fullana, Catalina. Temps de revolució. El republicanisme federal andritxol durant el Sexenni Democràtic (1868-1874). Palma. Documenta Balear, 2014. ISBN 9788416163113.
* ↑ Martorell Fullana, Catalina. Temps de revolució. El republicanisme federal andritxol durant el Sexenni Democràtic.. Palma. Documenta Balear, 2014. ISBN 9788416163113.
* ↑ Roca, Jaume. Discurso pronunciado sobre la tumba de los librepensadores D.Juan Ferrer, médico y D. Miguel Moner, comerciante, el día 2 de noviembre de 1890, en el pueblo de Andraitx, en el momento de depositar varias coronas, acudiendo el pueblo en masa a escucharlo. (en castellano). Palma. Imprenta de B. Rotger, 1890.
# Mei Lanfang

Mei Lanfang (xinès tradicional 梅蘭芳, xinès simplificat 梅兰芳; pinyin: Méi Lánfāng) és un cèlebre cantant especialitzat en papers femenins dan d'Òpera xinesa nascut el 22 d'octubre del 1894 i mort el 8 d'agost de 1961. El seu nom autèntic era Méi Lán (xinès: 梅瀾). Se'l considera un dels Quatre Grans Dan de l'època daurada de l'Òpera de Pequín (Mei, Shang Xiaoyun, Cheng Yanqiu i Xun Huisheng.

## Biografia

Va néixer en una família d'actors d'òpera. La seva especialització en papers femenins li va significar certa marginació per no ser una activitat socialment ben vista. A poc a poc es va anar obrint camí. Va ser conegut a Occident, ja que va visitar els Estats Units on va actuar amb èxit. Moltes celebritats van reconèixer el seu mèrit: Bertolt Brecht, Charlie Chaplin, Sergei Eisenstein...
Es va casar amb una altra estrella de l'òpera, la també famosa, Meng Xiaodong (segons de quina biografia es tracta, només eren amants). El director Chen Kaige basa una pel·lícula en la seva biografia: Mei Lanfang (梅兰芳) i en anglès Forever Enthralled, però ja abans li va retre un homenatge en l'obra Adéu a la meva concubina (霸王别姬, Bawang bie ji).

## Referències

* ↑ Joshua Goldstein, "Mei Lanfang and the Nationalization of Peking Opera, 1912-1930," positions: east asia cultures critique 7.2 (2009): 377-420.
* ↑ Folk cultural heritage recalls national memory, People's Daily Online, February 14, 2006.

## Bibliografia

* The Editors of Encyclopædia Britannica. "Mei Lanfang." Encyclopedia Britannica Online. Encyclopedia Britannica, 30 Sept. 2014. Web. 06 Mar. 2016.
* Wilson, Charles. "What Is Kunqu Theatre." What Is Kunqu Theatre. Wintergreen Kunqu Society, n.d. Web. 07 Mar. 2016.
* "Traditions - Folk Art." Roles in Peking Opera. Cultural China, n.d. Web. 08 Mar. 2016.
* "梅兰芳." （中国京剧表演艺术家）_百度百科. Baidu, n.d. Web. 09 Mar. 2016.
* Li, Ruru. CHINOPERL Papers. No. 29. Conference on Chinese Oral and Performing Literature, 2010. «2010 Commemorations of the Theatrical Careers of Cao Yu and Li Yuru» .
* Min Tian, Mei Lanfang and the Twentieth-Century International Stage: Chinese Theatre Placed and Displaced (Nova York: Palgrave, 2012).

## Enllaços externs

* http://www.youtube.com/watch?v=tQWsDeOB23Q
# Merostachys kunthii

La Merostachys kunthii és una espècie de bambú del gènere Merostachys de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse Commelinidae, classe Liliopsida, divisió Magnoliophyta. És endèmica de Sud-amèrica, especialment del Brasil. L'espècie rep el nom en homenatge al primer botànic que descrigué de forma moderna i sistemàtica la flora sud-americana, l'alemany Carl Sigismund Kunth.
Creix fins a assolir entre 6 i 9 metres d'alçada i les fulles fan de 10 a 20 cm de llargada.

## Referències

* ↑ «Brazil — Guadua Bamboo». Arxivat de l'original el 2010-01-21. [Consulta: 25 gener 2010].

## Bibliografia

* Tatiana Sendulsky Merostachys Spreng. (Poaceae, Bambusoideae, Bambuseae): A New Species from Brazil and Critical Notes on "Group Speciosa", article a Kew Bulletin 56, 3 (2001), pp. 627-638

## Enllaços externs

* Merostachys kunthii a la GrassBase (anglès)
# Moixó a la carretera de Santa Reparada

El Moixó a la carretera de Santa Reparada és una obra de Begur (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Peça de forma trièdrica amb 2 cares planeres i una de corbada (la que dona a la paret de les cases). Les arestes són bisellades. Té una alçada aproximada d'1 metre. El contacte amb el terra es produeix per una basa, igual que la que corona la peça (motllures d'1/4 de canya i tall recte) però coronada amb una mica de pendent a 3 aigües.
La pedra té la següent inscripció: "CARRETERA DE/BAGUR A LA /PLAYA DE LA/RIERA./COSTEADA/POR D.JOSE/A. PELLA./ KM.2'107
Està ben conservada, una mica enverdida pel temps. És de pedra caliça.

## Referències

* 1 2 3 «Moixó a la carretera de Santa Reparada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 desembre 2019].
# Moixó foguer

El moixó foguer és un personatge disfressat d'ocell, embetumat amb mel i recobert de plomes, propi del Penedès i Camp de Tarragona, que sortia durant les festes de Carnaval.
Es té constància de la seva presència a Vilanova i la Geltrú, Begues, Sant Quintí de Mediona i Valls.

## Història

Segons en Joan Amades es feia una representació teatral a càrrec de tres individus: l'amo, un figuetaire (un home cobert de figues) i el moixó foguer. Aquesta representació s'iniciava amb l'arribada de la comitiva a la plaça del poble, encapçalada per l'amo. Aquest anunciava que tenia un ocell per vendre i quan algú s'interessava per veure'l, després d'un estira-i-arronsa, el Moixó foguer i el figuetaire sortien empaitant-se per entre la multitud que mirava l'escena, especialment mainada, fent un gran renou i cridòria i saltant a sobre de tothom. El Moixó empaitava el Figuetaire amb l'objectiu d'arrencar-li les figues i menjar-se-les, embrutant tothom al seu pas. La representació tornava a començar quan l'amo capturava als dos personatges i entrava dins la gàbia, iniciant-se de nou el tracte i la juguesca.

## El Moixó foguer a Vilanova

A Vilanova i la Geltrú l'Orfeó Vilanoví va recuperar la figura del moixó foguer el 1986. Durant els primers anys sortia el dimarts de Carnaval, però anys més tard passà a sortir el dissabte a petició de la Federació d'Associacions de Carnaval, FAC. Passeja pels carrers de la ciutat dins d'un bagul situat damunt d'una carrossa. Acompanyat per una comitiva de gent en camisola de dormir, una xaranga i el xerraire, de tant en tant obre la tapa i escampa plomes. El xerraire pregona les virtuts d'aquest personatge emplomat sense explicitar-les, parlant del que no es veu però s'intueix.

## Curiositats

El primer disc del grup de música Copa Lotus duu per nom El Moixó foguer.

## Referències

* 1 2 Carrera i Escudé, Manel «El Moixó Foguer». Festes.org [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Lo Moixó Foguer». uaf.cat. Unió Anelles de la Flama de Valls. [Consulta: 23 febrer 2019].
* 1 2 Amades, Joan. Costumari Català. El Curs de l'any. Vol. II. Barcelona: Salvat, 1989, p. 87-89. ISBN 8434536757 [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ Canyelles i Pastó, Maria Victòria. 30è aniversari de la recuperació del Moixó foguer. 1986-2016. Vilanova i la Geltrú: Orfeó Vilanoví, 2016 [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ El Moixó Foguer al Carnaval de Vilanova I a Gaudeix la Festa. Capítol 239, 2016
* ↑ Moya, Bienve. Carnaval el de Vilanova i la Geltrú. Tarragona: Arola, 2010, p. 244-245. ISBN 9788492839216 [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ «Copa Lotus estrena 'El moixó foguer'». ccma.cat. [Consulta: 23 febrer 2019].
# Miguel Bañuz i Anton

Miguel Bañuz i Anton (Elx, País Valencià, 26 de juny del 1993) és un futbolista valencià que juga al Vila-real CF B com a porter.
# Miguel Beato del Rosal

Miguel Beato del Rosal (Salamanca, 1939) és un metge i investigador espanyol.
Es llicencià en Medicina a la Universitat de Barcelona el 1962 i es doctorà per la Universitat de Göttingen el 1967. S'ha format en bioquímica i biologia molecular a les universitats alemanyes de Göttingen i Marburg, i a la de Colúmbia a Nova York (1970-1973). Durant la dècada dels anys setanta va ser col·laborador científic i professor investigador del CSIC.
El 1999 va dirigir l'equip de recerca sobre biologia molecular a la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona. Va ser fundador i director del Centre de Regulació Genòmica des de la seva creació el 2002 fins al 2012, on segueix coordinant un equip d'investigadors estudiant els processos de mutació de determinats tumors cancerosos. Ha treballat en la regulació de l'expressió gènica per hormones i ha contribuït a esclarir els mecanismes pels quals els receptors hormonals interaccionen amb l'ADN i regulen la transcripció de gens diana. També és catedràtic a la Universitat de Marburg (Alemanya), té un paper molt destacat en la lluita contra el càncer al nostre país i a nivell internacional. El 2005 fou nomenat doctor honoris causa per la Universitat Pablo de Olavide. El 2006 va rebre la Creu de Sant Jordi. El 2017 va rebre un premi de la Societat Catalana de Biologia en reconeixement de la seva trajectòria professional.

## Referències

* ↑ «Miguel Beato del Rosal». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
* ↑ Miguel Beato encabezará un equipo de biología molecular en la Pompeu Fabra a El País, 9 de juny de 1999
* ↑ Els perfils de RECERCAT: Miguel Beato del Rosal, director del CRG
* ↑ Miguel Beato Arxivat 2012-07-12 a Wayback Machine. al web del CCCB
* ↑ «Miguel Beato, premiat per la Societat Catalana de Biologia». [Consulta: 18 novembre 2017].
# Mjärdevi Science Park

El Mjärdevi Science Park és un parc científic a l'est de Suècia a la ciutat de Linköping.
L'àrea està situada just al costat del Campus Valla de la Universitat de Linköping. El parc inclou unes 250 companyies amb un total de 6100 empleats (2010). Moltes d'aquestes companyies s'han creat a partir de les innovacions de la Universitat de Linköping. Les companyies operen principalment en sectors tecnològics com les telecomunicacions, programari, electrònica i seguretat en els vehicles. Les empreses més grans a Mjärdevi són Ericsson, Releasy, IFS, Sectra, Lawson_Software, Combitech i Logica.
El museu d'història de la informàtica IT-ceum es va crear l'any 2005 a Mjärdevi, però des de l'any 2009 està situat al Östergötlands länsmuseum (museu del comtat d'Östergötland) al centre de Linköping.

## Referències

* ↑ «About Mjardevi Science park». Mjardevi Science Park. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 28 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina web del parc científic de Mjärdevi
# Missió de Policia Civil de les Nacions Unides a Haití

La Missió de Policia Civil de les Nacions Unides a Haití (MIPONUH) és una missió de les Nacions Unides establerta sota la Resolució 1141 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides del 28 de novembre de 1997, i que va tenir lloc des de desembre de 1997 fins a març de 2000. Sota la MIPONUH, es va continuar la formació de la policia recentment establerta a Haití, que va començar la Missió de Transició de les Nacions Unides a Haití (UNTMIH).
La missió va ser dirigida des d'octubre de 1999 pel Representant Especial del Secretari General i Cap de la Missió Alfredo Lopes Cabral de Guinea Bissau, recolzat des de maig de 1999 `pel responsable militar coronel George Gabbardo de França. La seu era a Port-au-Prince, Haití. Va contractar 300 agents de la policia civil, inclosa una força policial especial, recolzada per 72 funcionaris internacionals i 133 locals i voluntaris de 17 nacions. Els estats involucrats a la missió van ser Argentina, Benín, França, Índia, Canadà, Mali, Níger, Senegal, Togo, Tunísia i els EUA.
Durant la missió, sis policies i un empleat civil de MIPONUH van perdre la vida.

## Referències

* ↑ SECURITY COUNCIL ESTABLISHES CIVILIAN POLICE MISSION IN HAITI, un.org
* ↑ Web de MIPONUH
# Monreal de Ariza

Monreal de Ariza és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.
# Miquel Oliva i Prat

Miquel Oliva i Prat (Girona, 1922 - Castelló d'Empúries, Alt Empordà, 1974) fou un arqueòleg català.
Es va doctorar en Arqueologia a Ullastret, jaciment que va dirigir durant molts anys fins a convertir-lo en un dels més importants del país. Vinculat de jove al Museu Arqueològic de Girona, acabà dirigint l'entitat; també va dirigir el Servei d'Excavacions de la Diputació i el de Monuments. Va treballar molt activament a les comarques gironines dirigint excavacions i la restauració i consolidació de monuments. La seva perseverança va permetre salvar llocs notables dels interessos especulatius. De tot el que va publicar cal destacar les sèries de l'Institut d'Estudis Gironins i a la Revista de Girona. Va ser professor a la Universitat de Barcelona i al Col·legi Universitari de Girona.

## Referències

* ↑ Associació Arqueològica de Girona
* 1 2 «Miquel Oliva i Prat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Montserrat Costas i Palomo

Montserrat Costas i Palomo (Capellades, 1976) és una poetessa catalana. Llicenciada en periodisme, treballa com a editora en llengua catalana. Ha format part de Ramat de pedres, grup organitzador de la biennal de poesia Còdols de Cerdanyola del Vallès i del grup Donzelles de l'any 2000. Ha recitat arreu dels països catalans i en diversos certamens internacionals i ha sigut traduïda al castellà i al noruec. La seva obra rep influències de poetes contemporanis com Joan Vinyoli i Màrius Sampere, entre d'altres. És membre de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.

## Publicacions

* 1997 — Poesia egocèntrica- ISBN 978-84-8300-265-0
* 1999 — Híbrid amb Jordi Condal - ISBN 978-84-8300-844-7
* 2003 — L'amplitud dels angles - ISBN 978-84-490-2335-4
* 2013 — La Murga (traduïda al Japonès per Ko Tazawa, amb el títol ラ・ムルガ　－　ちょっと嫌なこと)
* 2023 — Morir en hora punta (Ed Lapislàtzuli ISBN 9788412707519)
* 2023 — Operació Xauxa, Tekman Education ISBN 9788418863769)

## Premis i reconeixements

* 2003- Accèssit al premi de poesia Miquel Martí i Pol 2003
* 1999 - Premi Vila de Martorell

## Referències

* ↑ «Arriba una nova edició de “Veus paral·leles”». Generalitat de Catalunya, 05-06-2009. [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ Publicacions Abadia de Montserrat. Serra d'or. Abadia de Montserrat, 1997 [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ «Montserrat Costas» (en castellà). Círculo de Poesia, 10-04-2011. [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ «Ara Llibres estrena una col·lecció de poesia amb versos nadalencs». Diari Avui, 27-11-2008. [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ «Aula de Poesia de l'Autònoma». Arxivat de l'original el 30 de gener 2011. [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ «Veus paral·leles, intersecció poètica amb les altres cultures». Vilaweb, 01-07-2009. [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ «Poetes catalans i noruecs participen a Veus Paral·leles». Diari Avui, 01-07-2009. [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ «Montserrat Costas». Escriptors.cat. [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ Parc encès. Columna, 2000. ISBN 9788483009567 [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ Quero, Toni «Montserrat Costas: “La poesia no ha de parlar sempre de temes greus i profunds”». Núvol (digital), 04-11-2013 [Consulta: 17 febrer 2014].
* ↑ Montserrat Costas. L'amplitud dels angles. Univ. Autònoma de Barcelona, 1 gener 2003. ISBN 9788449023354 [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ «Un poemario escrito a cuatro manos gana el Martorell» (en castellà). La Vanguardia, 27-04-1999. [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ «Ja és a la venda el darrer llibre de Montserrat Costas i Jordi Condal». Vilaweb, 22-11-1999. [Consulta: 14 abril 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Mongu

Mongu és una ciutat capital del districte homònim i de la Província Oest (Zàmbia). Així mateix és la residència del jebe Barotse o lozi, i se la considera la capital de la regió històrica de Barotselàndia. Està situada sobre un petit promontori a uns 30 quilòmetres del riu Zambeze. L'any 2010 es van censar 179.585 habitants.

## Referències

* ↑ «2010 Census of Population and Housing - Population Summary Report». Arxivat de l'original el 2013-12-17. [Consulta: 11 abril 2017].
* ↑ «The Mbunda Kingdom Research and Advisory Council». Arxivat de l'original el 2013-06-02. [Consulta: 11 abril 2017].
# Moniack Mhor

Moniack Mhor és un centre d'escriptura creativa a Escòcia. Ubicat a les Terres altes escoceses, Moniack Mhor es troba a catorze milles d'Inverness. El centre és una organització benèfica registrada i compta amb el suport de Creative Scotland.
El centre disposa d'espais per fer residències d'escriptura des dels seus inicis. El centre també gestiona un programa de divulgació sobre l'escriptura creativa.
L'any 1999 el centre va tancar temporalment, i el 2015 el centre es va convertir en una organització independent.

## Referències

* ↑ «Moniack Mhor». [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ «Moniack Mhor - a Highland haven for writers». Arxivat de l'original el de juliol 4, 2018. [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ «Interview: Findlay Napier on his new album Glasgow, a homage to the Dear Green Place - The Scotsman». [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ «Top 10 art holidays and creative writing retreats in the UK». [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ «Low bookings close writers' retreat». [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ «Moniack Mohr». [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ «Arvon and Moniack Mhor». Arxivat de l'original el de juliol 4, 2018. [Consulta: 4 juny 2018].
# Physalaemus petersi

Physalaemus petersi és una espècie de granota que viu a Bolívia, el Brasil, Colòmbia, l'Equador, Guaiana Francesa i el Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Azevedo-Ramos, C., Coloma, L.A., Ron, S. & Reynolds, R. 2004. Physalaemus petersi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.