OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paco Bezerra

Francisco Jesús Becerra Rodríguez (Almeria, 1978), més conegut com Paco Bezerra, és un actor i dramaturg espanyol, llicenciat en Dramatúrgia i Ciències Teatrals per la Reial Escola Superior d'Art Dramàtic el 2004. El 2003 va publicar l'obra Ventaquemada representada a l'octubre del 2008 com a lectura dramatitzada a Milà. Per Dentro de la tierra va obtenir el 2009 el Premi Nacional de Literatura en la de Literatura Dramàtica de les Lletres Espanyoles. El 2022 va ser guardonat amb el XXX Premi SGAE de Teatre Jardiel Poncela per l'obra Muero porque no muero, la vida doble de Teresa. També ha treballat com a lletrista per a la cantant de música electropop La Prohibida.

## Trajectòria

Bezerra considera indispensable la unió del camp interpretatiu amb el camp literari per aconseguir que les seves paraules, posades en boca dels personatges, aconsegueixin el seu objectiu. Sent especial predilecció per dramaturgs com Sòfocles, Federico García Lorca i Lluïsa Cunillé. A la seva obra s'hi troben influències de Ramón María del Valle-Inclán pel que fa a les referències andaluses i l'accentuació d'aquest món rural i supersticiós, recursos que Valle-Inclán utilitza per a la crítica de la seva Galícia natal. Els temes que planteja a la seva obra són actuals: l'homosexualitat vista com una malaltia, el masclisme, el ciberassetjament o la immigració, entre d'altres. Entén la realitat des de la imaginació, i en les obres sol barrejar la realitat amb la ficció.
El 2011, al Festival de Teatre Clàssic de Càceres es va estrenar l'obra La escuela de la desobediencia, dramatúrgia a partir de dues novel·les dialogades del segle XVI i XVII, produïda per Andrea D'Odorico amb la direcció de Luis Luque i la interpretació de María Adánez i Cristina Marcos. L'1 de febrer de 2012 es va estrenar Grooming al Teatre de l'Abadia madrileny amb la direcció de José Luis Gómez i les interpretacions d'Antonio de la Torre i Nausicaa Bonnín.

## Referències

* ↑ «Paco Bezerra». Arxivat de l'original el 2018-05-08. [Consulta: 7 abril 2015].
* ↑ Morla, Jorge «“En teatro, me niego a entrar en la zona de confort”» (en castellà). El País [Madrid], 06-04-2015. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Muero porque no muero. La vida doble de Teresa; Paco Bezerra» (en castellà). [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ García, Rocío. «Teresa de Jesús resucita en la España de hoy: así es la obra teatral de Paco Bezerra vetada por la Comunidad de Madrid» (en castellà), 15-10-2022. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «Eitb.com». Arxivat de l'original el 2014-04-28. [Consulta: 17 maig 2023].
* ↑ Fernández-Santos, Elsa «El Nacional premia una obra sobre los invernaderos del sur» (en castellà). El País [Madrid], 16-10-2009. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Ordóñez, Marcos «Del capitalismo y otras parafilias» (en castellà). El País [Madrid], 25-02-2012. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Te espero en el trastero, vida mía». El País, 25-03-2015. [Consulta: 13 juny 2015].
* ↑ «Tuit críticas de EL SEÑOR YE AMA LOS DRAGONES». culturon.es, 04-04-2015. Arxivat de l'original el 15 de junio de 2015. [Consulta: 13 juny 2015].
# Parsley, Sage, Rosemary and Thyme

Parsley, Sage, Rosemary and Thyme és un àlbum de Simon and Garfunkel el títol del qual significa 'Julivert, sàlvia, romaní i farigola' (fent referència a la segona línia de la cançó «Scarborough Fair»). Publicat el 10 d'octubre de 1966, va esdevenir disc d'or i va assolir el quart lloc a les llistes d'èxits. El disc està compost majoritàriament per algunes temes gravats anteriorment per Simon.
Durant l'any següent a la publicació van realitzar petites gires per Nova York i el Regne Unit per promocionar el disc; actuaren a Londres, Manchester i Birmingham.

## Artistes

* Paul Simon: veu, guitarra
* Art Garfunkel: veu, teclat

## Llista de cançons

Totes les cançons foren compostes per Paul Simon excepte «Scarborough Fair», que és un tema tradicional britànic adaptat per Paul Simon i Art Garfunkel, i «7 O'Clock News/Silent Night» que, en part, es tracta d'una versió del cèlebre tema nadalenc «Santa nit» compost per Joseph Mohr i Franz Gruber.
* «Scarborough Fair/Canticle» (3:08)
* «Patterns» (2:42)
* «Cloudy» (2:10)
* «Homeward Bound» (2:30)
* «The Big Bright Green Pleasure Machine» (2:42)
* «The 59th Street Bridge Song (Feelin' Groovy)» (1:43)
* «The Dangling Conversation» (2:37)
* «Flowers Never Bend With The Rainfall» (2:10)
* «A Simple Desultory Philippic (Or How I Was Robert McNamara'd Into Submission)» (2:12)
* «For Emily, Whenever I May Find Her» (2:04)
* «A Poem On The Underground Wall» (1:52)
* «7 O'Clock News/Silent Night» (2:01)

## Referències

* ↑ http://www.allmusic.com/album/r18005/review
* ↑ BBC review
# Paradela

Paradela és un municipi de la Província de Lugo a Galícia. Pertany a la Comarca de Sarria. Limita al nord amb O Páramo, al sud amb Bóveda i O Saviñao, a l'est amb Sarria i O Incio i a l'oest amb Taboada i Portomarín.

## Parròquies

* Aldosende (Santiago)
* Andreade (Santiago)
* Barán (San Pedro)
* Castro (San Mamede)
* Castro de Rei de Lemos (Santa María)
* As Cortes (San Salvador)
* Ferreiros (Santa María)
* Francos (Santa María)
* A Laxe (Santiago)
* Loio (San Xoán)
* Paradela (San Miguel)
* San Facundo de Ribas de Miño (San Facundo)
* San Martiño de Castro (San Martiño)
* San Vicente de Paradela (San Vicente)
* Santa Cristina de Paradela (Santa Cristina)
* Santalla de Paradela (Santalla)
* Suar (San Lourenzo)
* Vilaragunte (Santa María)
# Parc Nacional d'Øvre Dividal

El Parc Nacional d'Øvre Dividal (en sami septentrional: Dieváidvuovddi álbmotmeahcci; en noruec: Øvre Dividal nasjonalpark) és un parc nacional de Noruega, situat al municipi de Målselv, al comtat de Troms. El parc va ser inaugurat el 1971 i té una superfície de 750 quilòmetres quadrats. La intenció original era preservar la zona natural de les valls i les muntanyes de la zona. La ruta de senderisme Nordkalottruta passa pel parc nacional.

## Nom

El primer element en el nom Dividal prové del sami dievvá, que significa "rodó i muntanya seca". L'últim element és de la paraula dal significa "vall" o "vall". La paraula Øvre significa 'superior' en noruec, per tant "la part superior de Dividal".

## Natura
### Flora

Al parc s'hi troben boscos de pi roig a les elevacions més baixes, mentre que més amunt hi ha elbedoll, i, finalment, en una altitud considerable, hi ha el salze i el bedoll nan a la tundra alpina oberta. Algun vern gris (Alnus incana) creix al llarg del riu Divi. Un total de 315 espècies de plantes han estat registrades al parc. El rododendre (Rhododendron lapponicum) creix de manera natural a la zona.

### Fauna

Tots els grans depredadors del continent tenen exemplars al parc (l'os bru, el llop, el golut i el linx), encara que el llop és rar de veure al parca i probablement no hi té presència permanent. El golut és especialment nombrós en aquesta zona. Els rens (propietat dels saami) són comuns, igual que els ants, i la guineu àrtica solia viure a la zona.

## Clima

A 228 m sobre el nivell del mar, la Dividalen és la segona vall més seca de Noruega, amb una precipitació mitjana anual de només 282 mil·límetres. Les mitjanes mensuals de 24 hores per a la mateixa ubicació varien de -9 °C al gener a 13 °C al juliol amb una mitjana anual de 0,8 °C. No hi ha permagel a les elevacions més baixes del parc. En altituds superiors a 700 metres, el permagel és comú. El Parc Nacional d'Øvre Dividal comença a una alçada d'uns 300 m i arriba fins a 1.600 m. Inclou zones que voregen Suècia, així com les àrees gairebé inalterades prop de Noruega, aquest parc és part d'una àrea silvestre molt gran.

## Geologia

La base es compon de conglomerats, gresos i pissarres. Diversos rius han tallat els barrancs. Una peculiaritat del parc és que hi ha grans roques col·locades en llocs inversemblants. Aquestes van ser transportades per les glaceres de l'edat de gel, i es van dipositar a l'atzar al final de l'edat de gel.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Øvre Dividal nasjonalpark» (en noruec). [Consulta: 9 abril 2010].

## Enllaços externs

* Informació en anglès del parc Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* Tot sobre el Parc Nacional d'Øvre Dividal Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
# Paradoxurus

Paradoxurus és un gènere de la subfamília Paradoxurinae dels vivèrrids. Aquest gènere engloba tres espècies de civetes, una de les quals, la civeta de palmera comuna, es troba estesa pel tròpic d'Àsia, mentre que les altres són menys comunes i més locals.

## Taxonomia

* Civeta de palmera comuna (P. hermaphroditus), Índia i sud-est asiàtic
* Civeta de palmera daurada (P. zeylonensis), Sri Lanka
* Civeta de palmera de Jerdon (P. jerdoni), Ghats Occidentals, Índia

## Referències

* 1 2 3 Wozencraft, W. C. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 550-551. ISBN 9780801882210.  (anglès)

## Enllaços externs

* Chasing Civets(anglès)
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Paradoxornis gros

El paradoxornis gros (Conostoma aemodium) és una espècie d'ocell passeriforme de la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae), tot i que sovint encara se'l troba classificat amb els sílvids (Sylviidae). Viu a l'Àsia. És l'única espècie del gènere Conostoma. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Descripció

Fa al voltant de 27 cm de llarg, inclosa la seva cua que és relativament llarga. El seu plomatge és bastant uniforme, gairebé íntegrament de tons marró grisencs, una mica més clars i grisosos en les parts inferiors. Presenta el lòrum negrós i el seu front és blanquinosa i es difumina en la part frontal del coroneta. El seu bec ataronjat és curt, robust i corbat cap avall.

## Distribució

Es troba en els boscos de l'Himàlaia, els seus contraforts orientals i altres muntanyes que envolten l'altiplà tibetà per l'est i el sud-est, distribuït per Myanmar, Bhutan, la Xina, el nord de l'Índia i Nepal.

## Referències

* ↑ Lepage, Denis. «Avibase - la base de dades mundial d'ocells». [Consulta: 1r març 2021].
* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «paradoxornis gros». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Sylviid babblers, parrotbills, white-eyes». IOC World Bird List Version 11.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2021. [Consulta: 17 juny 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 635. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ TSN 557566 al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* ↑ BirdLife International. «Great Parrotbill. Paradoxornis aemodium (formerly as: Conostoma aemodium)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Shrestha, Tej Kumar. Steven Simpson Books. Birds of Nepal: Field Ecology, Natural History and Conservation (with Reference to Those of India, Bangladesh, Bhutan, Pakistan and Sri Lanka). 2, 2001, p. 38. ISBN 9780952439097 [Consulta: 2 març 2021].

## Bibliografia

* Robson, C. (2007). Family Paradoxornithidae (Parrotbills) pp. 292–321 in; del Hoyo, J., Elliott, A. & Christie, D.A. eds. Handbook of the Birds of the World, Vol. 12. Picathartes to Tits and Chickadees. Lynx Edicions, Barcelona.

## Enllaços externs

* Vídeo a Internet Bird Collection
# Parque Anchieta

Parque Anchieta és un petit barri de la Zona Nord del municipi de Rio de Janeiro. Limita amb Ricardo de Albuquerque, Anchieta, Vila Militar i Realengo. Al nord limita amb el municipi de Nilópolis.
El seu IDH, l'any 2000, era de 0,833, el 66è millor del municipi de Rio. És una extensió natural del barri de Anchieta, aconseguint la seva autonomia el 1999. És un barri poc conegut, de caràcter residencial.
Un dels principals assentaments dels sense-sostre del Rio estava al barri.
El pas peatonal (o simplement el túnel d' Anchieta) va ser inaugurat pel llavors president Getúlio Vargas en l'inici de la dècada de 50.
Es diu que hi havia en la zona de la plaça Itanhomi (Anchieta) un gran cementiri indígena, d'aquí l'origen dels noms de gran part dels carrers del barri (Aiacá, Aiúba, Juarana, Cracituba, Aripuá, Japoara, Araçá, etc.)

## Història

A causa del clima agradable, Pere II volia construir en el barri un sanatori pel tractament de tuberculosos. Mig barri està en la Zona Nord, i l'altra meitat a la Zona Oest.
L'origen veritable del barri es dona després de la urbanització de la part d'Anchieta encara no habitada, que va tenir lloc en la dècada dels 60 i 70 pel Banco Lar Brasileiro. Per tractar-se d'una part de Anchieta va rebre el nom de Parque Anchieta.

## Dades

El barri de Parque Anchieta forma part de la regió administrativa d'Anchieta. Els barris integrants de la regió administrativa són: Anchieta, Guadalupe, Parque Anchieta, Ricardo de Albuquerque.
El Parc Anchieta és un dels pocs barris del suburbi amb més expectativa de vida que la mitjana del municipi (66,6 anys).

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Parpelleig (desambiguació)

«Parpelleig» té aquests significats:
* Parpelleig, tancament i obertura ràpida de les parpelles.
* Pampallugueig, efecte que es presenta a causa que la imatge de televisió es representa de forma discontínua.
* Parpelleig (Doctor Who), episodi de la sèrie 3x10 de la cèlebre sèrie britànica Doctor Who.
# Pasímel

Pasímel (en llatí Pasimelus, en grec antic Πασίμηλος) fou un polític de Corint, del partit oligàrquic.
Quan l'any 393 aC els demòcrates de Corint van massacrar als seus adversaris que volien fer la pau amb Esparta, Pasímel, que sospitava el que s'acostava, va marxar fora de la ciutat amb un grup de joves al seu entorn. Durant el tumult es va apoderar d'Acrocorint però per una sèrie de signes, com la caiguda d'un capitell i els resultats adversos d'uns sacrificis, considerats un mal auguri, va abandonar aquesta posició.
Va obtenir garanties per restar a Corint però s'oposava a la política del moment que havia portat a la unió (fusió) d'Argos i Corint. Pasímel i Alcilenes es van entrevistar en secret amb el comandant espartà a Sició, Praxites, i van acordar deixar-lo entrar amb les seves forces al darrere de les muralles de la ciutat que connectaven Corint i el seu port de Lequeon. Així es va fer i el general espartà va derrotar a corintis, beocis argius i atenencs, segons Xenofont i Diodor de Sicília.
Pasímel va ser un dels que va tornar a Corint quan el partit oligàrquic va recuperar el poder el 387 aC amb la pau d'Antàlcides. L'any 367 aC es diu que va aconsellar a Eufró l'entrega de Sició als espartans.

## Referències

* ↑ Pasimelus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 132
# Pat, el carter

Pat, el carter (títol original en anglès: Postman Pat) és una sèrie infantil de dibuixos animats feta en stop-motion, adreçada a menors en edat pre-escolar. Segueix les aventures d'en Pat Clifton, carter del servei postal Royal Mail, al poble fictici de Greendale, inspirat pel de Longsleddale, prop de Kendal. El guió de la sèrie fou escrit per l'escriptor John Cunliffe i Ivor Wood en va ser director d'animació. Forma part de la BBC (sobretot als DVD's).
Va ser llançada el 1981 per l'estudi d‘animació britànic Woodland Animations.Acollida amb un gran èxit, a la primera temporada la seguiren 4 episodis especials i una segona temporada formada per tretze episodis, que foren produits durant els anys 1990. Pat, el carter està adreçada a menors en edat pre-escolar.
Va ser emesa a prop de cinquanta països. A Catalunya, TV3 va adquirir els drets de la sèrie i la va emetre en català als anys 1980. Fou una de les primeres sèries de dibuixos animats emeses per TV3, juntament amb Pac-Man, Les històries de l'osset Faluc o Els descamisats.
A partir del 2003 l'estudi d'animació britànic Cosgrove Hall Films va produir una nova versió de la sèrie, ampliada en molts aspectes respecte a l'original.

## Argument

A cada episodi el carter Pat Clifton reparteix el correu a través de la vall de Greendale (inspirat pel vall de Longsleddale, ubicat a propo de la ciutat de Kendal), acompanyat del seu gat blanc Jess. No obstant, la seva tasca es veu gairebé sempre interrompuda degut a l'imprevist incident d'algun ciutadà que el servicial Pat sempre està disposat a ajudar. A la nova sèrie de 1991, Pat es fa acompanyar pel seu fill Julian. La idea de crear un entorn en què tots els personatges fossin feliços i s'ajudessin mútuament va ser, en part, una resposta l'assetjament que havia patit Cunlife quan era petit.

## Reconeixement

* Candidat al Premi Bafta a la millor sèria animada pre-escolar».

## Referències

* ↑ BBC. «Postman Pat» (en anglès britànic). [Consulta: 10 juliol 2021].
* 1 2 «Mor John Cunliffe, creador de 'Pat, el Carter'». El Periódico, 27-09-2018.
* ↑ «Postman Pat Kicks Off 30th Birthday Celebration». Animation World Network, 13-06-2011. [Consulta: 24 juny 2014]. «First introduced on BBC1 on September 16, 1981,...» (anglès)
* ↑ «Postman Pat». BBC, 30-03-2006 [Consulta: 20 desembre 2011]. (anglès)
* ↑ McGown, Alistair. «Postman Pat (1981-96)» (en anglès). BFI Screenonline. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ «Mor John Cunliffe, el creador de 'Postman Pat'». Ara, 28-09-2018.
* ↑ «2006 Children's Pre-School Animation» (en anglès). BAFTA Awards. [Consulta: 26 agost 2020].

## Enllaços externs

* «Pat, el carter». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. Arxivat de l'original el 2018-11-15. [Consulta: 26 agost 2020].
* Postman Pat a Internet Movie Database (anglès)
# Parròquia de Gramzda

La Parròquia de Gramzda (en letó: Gramzdas pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Priekule, al sud de Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Liepaja.

## Pobles, viles i assentaments

* Aizvīķi
* Dāma
* Gramzda
* Laukmuiža
* Mazdāma

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Pedro Gil

Pedro Gil és el nom dels següents personatges:
* Pedro Gil Babot (1778-1853), comerciant, empresari, banquer, polític i mecenes català
* Pedro Gil Gómez (1980), jugador d'hoquei sobre patins català
# Segell de Montana

El Gran Segell de l'Estat de Montana és un dels símbols d'aquest estat i va ser aprovat el 1865, quan Montana era un Territori dels Estats Units. Un cop es va convertir en estat el 1889, es va decidir utilitzar el mateix escut. El 1891, es van fer propostes per fer canvis o adoptar un nou segell, cap de les quals va ser aprovada. La corona circular del segell conté el text The Great Seal of the State of Montana (El Gran Segell de l'Estat de Montana). El cercle interior conté una pala, un pic i una arada, simbolitzant la Montana agrícola i de riquesa mineral. L'estendard a la part inferior inclou el lema d'Oro y Plata en Castellà (Or i plata), si bé es va considerar canviar-lo per El Dorado.

## Referències

* ↑ «Symbols of Montana». Montana Historical Society. Arxivat de l'original el 2010-01-22. [Consulta: 24 setembre 2010].
* ↑ «Montana State Motto». NSTATE, LLC.. [Consulta: 24 setembre 2010].

## Vegeu també

* Bandera de Montana

## Enllaços externs

* Symbols of Montana Arxivat 2010-01-22 a Wayback Machine.
# Can Vivó

* Per a altres significats, vegeu «Can Vivó (Blanes)».
Can Vivó és un edifici del municipi de Vilassar de Mar (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una casa formada per una sola planta, un soterrani i un terrat. En el conjunt destaca l'esgrafiat dels murs, en forma de carreus, i molt especialment el coronament de l'edifici que tanca la part davantera del terrat: un frontó que combina les línies concavoconvexes al centre del qual s'obre un ull de bou. El frontó està decorat amb esgrafiats que formen rams i garlandes amb reganyols. Els altres costats del terrat es tanquen amb balustrades.
Aquesta casa, que coneixem actualment com a Can Vivó, no és res més que la reforma de l'antic Mas Saura. Aquesta masia tenia la façana principal mirant a mar i era de teulada a doble vesant. Amb la reforma del 1924 es va mantenir l'estructura exterior de l'edifici amb la teulada a doble vesant però es feu l'entrada principal pel carrer Doctor Masriera. El primer pis de l'antiga masia es va habilitar com a habitatge per als amos. I la planta baixa de l'antiga masia, amb entrada pel carrer d'en Saura, es va convertir en habitatges de lloguer.
L'antic Mas Saura és una de les primeres cases establertes al Veïnat de Mar de Vilassar. Ens apareix al fogatge del 1515, conjuntament amb els masos Mir i Lledó de Mar. A aquestes tres masies s'hi afegiria, posteriorment, el que coneixem com a can Nadal amb la seva torre de defensa, la Torre de Can Nadal, que ens ha pervingut fins a l'actualitat. Can Mir, can Lledó de Mar i can Nadal van edificar torres de defensa, no així can Saura, potser per això i malgrat que és una de les cases més antigues del poble, no ha estat gaire coneguda la seva història.

## Bibliografia

* Bas Macià, Damià. Galeria de penja-ases : Motius dels vilassarencs de mar. Vilassar de Mar: L'autor, 2003.
* Serrano Méndez, Alexis. L'Abans : Vilassar de Mar recull gràfic (1852-1965). El Papiol: Efadós, 2007. ISBN 978-84-95550-65-1.

## Notes

* ↑ «Can Vivó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Primer ministre de Singapur

El primer ministre és el cap de govern de Singapur. Entre les seves tasques figura nomenar als altres ministres del govèrn.
Aquesta llista només compren los primers ministres des de 1959.
| Nom | Inici del govern | Fi del govern |
| Lee Kuan Yew | 3 de juny de 1959 | 28 de novembre de 1990 |
| Goh Chok Tong | 28 de novembre de 1990 | 12 d'agost de 2004 |
| Lee Hsien Loong | 25 d'agost de 2004 | actualitat |