OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria de Hessen-Kassel (duquessa de Saxònia-Meiningen)

Maria de Hessen-Kassel, duquessa de Saxònia-Meiningen (Kassel 1804 - Meiningen 1888). Princesa de Hessen-Kassel amb el tractament d'altesa que contragué matrimoni amb el duc Bernat II de Saxònia-Meiningen.
Nascuda a Kassel el dia 6 de setembre de 1804 essent filla de l'elector Guillem II de Hessen-Kassel i de la princesa Augusta de Prússia. Maria era neta per via paterna de l'elector Guillem I de Hessen-Kassel i de la princesa Carolina de Dinamarca; mentre que per via materna ho era del rei Frederic Guillem II de Prússia i de la landgravina Frederica de Hessen-Darmstadt.
El dia 23 de març de 1825 contragué matrimoni a Kassel amb el duc Bernat II de Saxònia-Meiningen, fill del duc Jordi I de Saxònia-Meiningen i de la princesa Ida Elionor de Hohenlohe-Langenburg. La parella tingué dos fills:
* Jordi II de Saxònia-Meiningen, nat a Meiningen el 1826 i mort a Wildungen el 1914. Es casà en primeres núpcies amb la princesa Carlota de Prússia el 1850 al Palau de Charlottenburg; en segones núpcies a Langenburg el 1858 amb la princesa Feodora de Hohenlohe-Langenburg; i, en terceres núpcies a Liebenstein el 1873 amb Helena Franz, creada baronessa von Heldburg.
* Augusta de Saxònia-Meiningen, nada a Meiningen el 1843 i morta a Altenburg el 1919. Es casà a Meiningen el 1862 amb el príncep Maurici de Saxònia-Altenburg.
Al contraure matrimoni amb un duc sobirà, des de l'edat de tres anys Bernat II de Saxònia-Meiningen ja era duc, esdevingué immediatament duquessa de Saxònia-Meiningen. Per tant, des de 1825 fins a 1866, any en què Bernat abdicà en favor del seu fill, Maria fou duquessa de Saxònia-Meiningen.
La princesa Maria de Hessen-Kassel morí a Meiningen, capital del ducat de Saxònia-Meiningen, el dia 1 de gener de 1888 a l'edat de 84 anys.
# Relació de Trouton

La relació de Trouton (en anglès: Trouton's ratio o Trouton's constant) va ser establerta pel científic Frederick Thomas Trouton. Aplicada a la física estableix que la calor latent està connectada amb el punt d'ebullició per:
    ${\frac {L_{vap}}{T_{boiling}}}\approx 87-88{\frac {J}{Kmol}}$.

## Reologia

En la reologia, la relació de Trouton és la relació de la viscositat extensional amb la viscositat de cisalla. Per a un fluid newtonià la relació de Trouton és de 3.

## Vegeu també

* Regla de Trouton

## Referències

* ↑ http://web.mst.edu/~wlf/Mechanical/Trouton.html Arxivat 2008-12-02 a Wayback Machine.
* ↑ http://web.mit.edu/nnf/research/ere/ere.html
# Façana al carrer Major, 64 (Tona)

La Façana al carrer Major, 64 és una obra noucentista de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Balcó que ocupa la part central on es creuarien les diagonals de la façana principal. Té una base de 20 cm feta amb pedra formant tres pisos que van disminuint en volum i forma una línia corba bombada a la part central. La barana de ferro forjat fa sis jocs iguals amb combinació de línies corbes i una de central més amples, on hi ha tres plaques, una amb la grafia s. v. a la part inferior, la data de 1931 a la superior i la del centre té un gerro com a motiu floral.

## Història

Aquest balcó representa una excepció, ja que trobem a Tona algunes edificacions i elements que tot i que no han estat classificats amb cap estil concret tenen com a denominador comú el bon fer i la simplicitat pròpia dels anys trenta del segle actual.

## Referències

* 1 2 «Façana al carrer Major, 64». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Correspondència Curry-Howard

La correspondència Curry-Howard (també coneguda com a isomorfisme Curry-Howard o equivalència Curry-Howard o proposicions Curry-Howard) està ubicada en el camp de la teoria del llenguatge de programació i teoria de la prova, i estableix una relació directa entre els programes d'ordinador i les proves. Es tracta d'una generalització d'una sintàctica analògica entre els sistemes de la lògica formal i els càlculs de còmput. Va ser descoberta pel matemàtic nord-americà Haskell Curry i el lògic William Alvin Howard.

## Origen, abast i conseqüències

L'evolució de la correspondència de Curry-Howard és:
* L'observació el 1934 per Curry que el càlcul lambda mecanografiat dels combinadors podria ser vist com a axioma-esquema per la lògica intuïcionista implicativa,
* L'observació el 1958 per Curry que un cert tipus de prova de sistema, conegut com a estil deducció del sistema de Hilbert, coincideix en algun fragment amb el tipus d'un model de càlcul estàndard conegut com a lògica combinatòria,
* L'observació el 1969 per William Alvin Howard que un altre nivell més "alt" de teoria de la prova, conegut com a deducció natural, podia ser interpretat directament en la seva versió intuïcionista com una variant del tipus del model de computació en el càlcul lambda.
En altres paraules, la correspondència de Curry-Howard és l'observació que dues famílies de formalismes que semblaven no relacionats, és a dir, els sistemes de prova, d'una banda, i els models de càlcul, de l'altra, de fet, són estructuralment la mateixa classe d'objectes.

## Bibliografia

* edited by Ph. de Groote.. The Curry–Howard Isomorphism. 8. Academia-Bruylant, 1995. ISBN 978-2-87209-363-2. , reprodueix els treballs seminals de Curri-Feys i Howard, un paper pel de Bruijn i uns quants altres documents.
* Sørensen, Morten Heine; Urzyczyn, Paweł. Lectures on the Curry–Howard isomorphism. 149. Elsevier, 2006. ISBN 978-0-444-52077-7. , notes sobre la teoria de la prova i la teoria del tipus, que inclou una presentació de la correspondència de Curry-Howard, amb un enfocament en la correspondència fórmules-com-tipus
* Girard, Jean-Yves (1987–90). Proof and Types Arxivat 2008-04-18 a Wayback Machine.. Translated by and with appendices by Lafont, Yves and Taylor, Paul. Cambridge University Press (Cambridge Tracts in Theoretical Computer Science, 7), ISBN 0-521-37181-3, notes sobre la teoria de la prova amb una presentació de la correspondència de Curry-Howard.
* Thompson, Simon (1991). Type Theory and Functional Programming Addison–Wesley. ISBN 0-201-41667-0.

## Enllaços externs

* La Corresponència Curry–Howard a Haskell Arxivat 2008-08-19 a Wayback Machine.. (anglès)
* The Monad Reader 6: Adventures in Classical-Land: Curri-Howard a Haskell, la llei de Peirce. (anglès)
# Maria de Hohenzollern-Sigmaringen

Maria de Hohenzollern-Sigmaringen, princesa de Bèlgica (Sigmaringen 1845 - Brussel·les 1912). Princesa de Hohenzollern-Sigmaringen amb el tractament d'altesa sereníssima que contragué matrimoni amb el príncep Felip de Bèlgica i que es convertí en mare del rei Albert I de Bèlgica.

## Biografia

Nada a la localitat de Sigmaringen, a l'actual land de Baden-Württemberg, el dia 17 de novembre de 1845, essent filla del príncep sobirà Carles Antoni de Hohenzollern-Sigmaringen i de la princesa Josepa de Baden. Era neta per via materna del gran duc sobirà Carles Lluís de Baden i de la princesa Estefania de Beauharnais.
L'any 1849 el príncep Carles Antoni cedeix la sobirania del principat de Hohenzollern-Sigmaringen als seus cosins, els reis de Prússia, a canvi d'una renda vitalícia pels membres de la família principesca. La família de la princesa Maria s'instal·là a Berlín on el príncep Carles Antoni serà nomenat primer ministre l'any 1858. L'any 1869 els prínceps de Hohenzollern-Sigmaringen recullen la sobirania dels prínceps de Hohenzollern-Hechingen i es converteixen el prínceps de Hohenzollern.
L'any 1869 la princesa Maria es casà a Berlín amb el príncep Felip de Bèlgica, fill del rei Leopold I de Bèlgica i de la princesa Lluïsa d'Orleans. La parella tingué cinc fills:
* SAR el príncep Balduí de Bèlgica, nat a Brussel·les el 1869 i mort a Brussel·les el 1891.
* SAR la princesa Enriqueta de Bèlgica, nada a Brussel·les el 1870 i morta a Sierre, al Valais, el 1948. Es casà amb el príncep Manuel d'Orleans, duc de Vendôme.
* SAR la princesa Josefina de Bèlgica, nada a Brussel·les el 1870 i morta el 1871.
* SAR la princesa Josefina de Bèlgica, nada a Brussel·les el 1872 i morta a Namur el 1958. Es casà amb el príncep Carles Antoni de Hohenzollern.
* SM el rei Albert I de Bèlgica, nat a Brussel·les el 1875 i mort a les Ardenes en un accident mentre practicava muntanyisme el 1934. Es casà amb la duquessa Elisabet de Baviera.
Descendents seus són els reis Albert II de Bèlgica, Balduí I de Bèlgica, el gran duc Enric I de Luxemburg i el cap de la casa reial italiana, Víctor Manuel de Savoia.

## Formació artística

Com la majoria de dones de l'aristocràcia i l'alta societat europees del moment, Maria de Hohenzollern-Sigmaringen va rebre una formació cultural i artística important.
Tant ella, que era molt popular entre la societat belga, com les seves filles van ser deixebles de la pintora belga Juliette Wytsmann que, junt amb el seu marit, tenia una certa relació amb el món artístic barceloní. Probablement per això la princesa va prendre part en la V Exposició Internacional de Belles Arts i Indústries Artístiques que es va fer al Palau de Belles Arts de Barcelona l'any 1907, on va exposar cinc aiguaforts que la crítica va elogiar.

## Referències

* ↑ «S.A.R. la Princesa Maria de Hohenzollern Sigmaringen». Feminal, 26-05-1907, p. 5.
* ↑ V Exposición Internacional de Bellas Artes e Industrias Artísticas: catálogo ilustrado (en castellà). Barcelona: Imp. de Henrich y Cia., 1907, p. 148.
# Kaksat

Kaksat (en rus: Каксат) és un poble de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 81 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Riu de Núria

El riu de Núria és un riu de Catalunya, que neix a l'embassament de Núria, a la vall de Núria, comarca del Ripollès, fruit de la confluència dels torrents de Finestrelles, Eina i Noufonts, on s'ha creat un embassament artificial (Queralbs) al riu Freser. Forma doncs part de la conca hidrogràfica del Ter, que vessa les seves aigües a la Mediterrània.

## Recorregut

Paral·lelament al riu de Núria transcorre un camí, conegut com a Camí Vell, entre la població de Queralbs i el santuari de Núria, que és un dels més característics de Catalunya. Utilitzat des de l'Edat Mitjana, va ser probablement modificat l'any 1931, en què es va construir el ferrocarril del cremallera de Núria per accedir al santuari, ja que no s'ha construït cap carretera, a causa de les dificultats del traçat. El recorregut entre Queralbs, a 1200 m d'alçada, i el santuari, a 1920 m, té 7,1 km de longitud.
Al llarg del recorregut, destaquen el pont del Cremal sobre el riu de Núria, i el salt del Sastre i la cascada de la Cua de Cavall.

## Municipis que travessa

* Queralbs

## Referències

* ↑ «riu de Núria». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «7.Camí vell de Núria». parcsnaturals.gencat.cat. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Història de la Vall de Núria». elcami.cat. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Queralbs (Ripollès)». Idescat. El municipi en xifres. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Queralbs - Salt del Sastre - Cua de Cavall - Creu d'en Riba - Núria 2020-09-18 11:29». ca.wikiloc.com. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Camí Vell de Queralbs a Núria a la Vall de Ribes». Rutes Pirineus. [Consulta: 26 novembre 2023].
# Manipuri (llengua)

El manipuri o meitei és l'idioma predominant i llengua vehicular a l'estat de Manipur al sud-est de l'Himàlaia, al nord-est de l'Índia. És la llengua oficial a les oficines governamentals. El manipuri també es parla als estats de l'est nord-oriental d'Assam i Tripura, i a Bangladesh i Birmània (ara Myanmar). Actualment està catalogada com a llengua vulnerable per la UNESCO.
El manipuri és una llengua tibetobirmana, la classificació exacta no està clara. Té similituds lèxiques amb el kuki i el tangkhul naga.
Ha estat reconegut (sota el nom de manipuri) per la Unió de l'Índia i ha estat inclòs en la llista de llengües (inclosa en el vuitè programa per la 71a modificació de la constitució el 1992). El manipuri s'imparteix com a assignatura fins al nivell de postgrau (doctorat) en algunes universitats de l'Índia, a més de ser un mitjà d'instrucció fins al nivell de grau a Manipur. L'educació en escoles governamentals es proporciona el manipuri a través de la vuitena norma.
Pel que fa a l'escriptura, el manipuri té un alfabet propi anomenat meitei o meetei mayek, que es va usar fins al segle xviii. A partir de llavors s'ha generalitzat l'ús de l'alfabet bengalí, tot i que en el segle XX s'ha revifat l'ús de l'alfabet meitei.

## Referències

* ↑ Moseley, C. (Editor). Atlas of the world's languages in danger (3rd ed). París: UNESCO Publishing, 2010.
* ↑ Burling, Robbins. 2003. The Tibeto-Burman Languages of Northeastern India. In Thurgood & LaPolla (eds.), The Sino-Tibetan Languages, 169-191. London & New York: Routledge.
* ↑ Devi, S. «Is Manipuri an Endangered Language?». Language in India, 13, 5, 01-05-2013, pàg. 520–533.
* ↑ «Meitei» (en anglès). Ethnologue. [Consulta: 6 maig 2019].

## Vegeu també

* Poble manipuri
# Badia de Cochinos

La Badia de Cochinos (Badia dels Porcs) està ubicada a la costa nord-occidental de Cuba, en un entrant del Golf de Cazones. La badia està situada aproximadament a 30 quilòmetres al sud de Jagüey Grande, 70 quilòmetres a l'oest de la ciutat de Cienfuegos i 150 quilòmetres al sud-est de l'Havana. A la riba occidental de la badia hi ha escolls coral·lins que voregen l'aiguamoll de Zapata, part de la Península de Zapata. Al costat oriental hi ha llargues platges amb manglars i zones pantanoses situades terra endins. Al nord de la badia, en el seu tancament, se situa la localitat de Buena Ventura al costat de Playa Larga, i 35 quilòmetres al sud-est d'aquesta Playa Girón i el municipi de Girón, nomenat així pel conegut pirata francès Gilbert Giran (1604).
Playa Girón i Playa Larga van ser escenari del desembarcament de forces cubanes a l'exili durant la Invasió de la Badia de Cochinos, operació patrocinada per la CIA per intentar enderrocar l'abril de 1961 el govern cubà de Fidel Castro.

## Vegeu també

* Invasió de Badia Cochinos
# Fazu Alíeva

Fazu Gamzàtovna Alíeva, rus: Фазу Гамзатовна Али́ева, (5 de desembre de 1932 - Makhatxkalà, Daguestan, 1 de gener de 2016) va ser una poetessa, novel·lista i periodista russa. Va tenir un paper important al Daguestan en el desenvolupament de la literatura russa. També és coneguda per haver estat una activista dels drets humans.
Va ser guardonada dues vegades per l'ordre de la "Placa d'Honor" i dos a l'Orde de l'Amistat dels Pobles, l'Orde de Sant Andreu Apòstol el 2002. Se li va concedir la Medalla d'Or del Fons per a la Pau Soviètica i la Medalla del Jubileu del consell de la Pau Mundial, així com premis honorífics a diversos països estrangers.

## Vida personal

Alijeva va néixer en el Districte de Khunzakhski. Va morir a Makhatxkalà, Daguestan, Rússia l'1 de gener de 2016 a causa d'una insuficiència cardíaca a l'edat de 83 anys.

## Referències

* ↑ Скончалась национальная поэтесса Дагестана Фазу Алиева Arxivat 2016-01-03 a Wayback Machine. (en rus).
# Congregació de la Cúria Romana

Una Congregació de la Cúria Romana és un dels departaments més importants de la Cúria Romana, que és l'administració central de l'Església Catòlica. En grau d'importància una congregació està per sobre d'un pontifici consell o una comissió pontifícia. En el seu origen, les congregacions eren grups selectes de cardenals, només procedents del Col·legi Cardenalici, que s'encarregaven de tenir cura d'algun camp d'activitat de la Santa Seu. Després del Concili Vaticà II aquests departaments també inclouen bisbes de diverses part del món que no són cardenals. Cada congregació també compta amb personal permanent. Cada congregació és dirigida per un prefecte, que en general és un cardenal.

## Referències

* ↑ The Roman Curia, index to departments
* ↑ René Metz, Twentieth Century Encyclopedia of Catholicism, Vol. 80: What is Canon Law? (Nova York: Hawthorn Books, 1960), pp. 99-101
# Església fortificada de Sant Quintí

L'església de Sant Quintí és una església fortificada del segle xii, situada al municipi de Scy-Chazelles, de la perifèria de Metz. És el lloc de sepultura de Robert Schuman.

## Història

Al 825, el bisbe de Metz Drogon creà una parròquia, reagrupant quatre pobles. El bisbe Étienne de Bar, en lluita contra la ciutat de Metz, hi feu construir una primera capella el 1120, tot i que l'edifici actual és construït al final del segle xii.
El 1862, fou un dels primers edificis classificats pel departament de la Mosel·la. Forma part d'un conjunt d'esglésies fortificades que es troben al voltant de Metz.
Les petites finestres romàniques i l'ull de bou de la façana principal, encara visibles avui, daten del segle xii. Entre els segle xiii i segle xvi, es construïren dues capelles secundàries i el conjunt fou fortificat. S'afegí un pis sobre la nau, l'absis, els murs emmerletats i perforats de tirs, tancats per plafons en fusta.

## Restauracions

El 1887, la Mosel·la, sent part integrant de l'Imperi alemany, hi feu importants transformacions. Es perforaren àmplies finestres, la porta romànica fou condemnada i s'obrí una nova porta a l'est. Es construïren contraforts i la capçalera rebé una coberta en faldons de fusta. Els treballs foren dirigits per l'arquitecte alemany Paul Tornow, el mateix que conduirà més tard els treballs sobre la façana de la catedral Saint-Étienne de Metz.
El 1966, en el moment d'una nova restauració, es posaren al dia les pintures murals de l'absis. El 1999, en el moment d'una segona restauració, certs contraforts de Tornow foren suprimits, per tal de tornar a l'església l'aspecte més tradicional de les esglésies fortificades del país messin.

## Robert Schuman

Robert Schuman morí el 1963. Va viure a Scy-Chazelles, i és enterrat al cementiri municipal, després d'unes exèquies solemnes celebrades a la catedral de Metz. El 1966, les seves despulles foren transferides a l'església de Sant Quintí, que es troba al costat de la seva antiga casa, avui transformada en museu.

## A internet

* «Eglise Saint-Quentin (Scy-Chazelles, 1120) | Structurae». (en francès)
# Maria Withoos

Maria Withoos (Amersfoort, 8 de maig de 1663 - després de 1699) va ser una pintora neerlandesa de l'Edat d'Or neerlandesa.

## Biografia

Era la sisena filla dels vuit de Matthias Withoos i Wendelina van Hoorn. Quan el 1672 els francesos amenaçaven en apoderar-se de la ciutat d'Amersfoort, Matthias Withoos es va traslladar amb la seva família a Hoorn, lloc de naixement de l'esposa Wendelina.
Maria es va casar primer amb Johannes Brickely i després de la seva mort amb Dirck Knijp. Del primer matrimoni va néixer el seu fill Johannes (1696), i del segon el seu fill Maties (1699). El 6 de juny de 1694 Maria amb la seva germana d'Alida es van presentar a un notari públic d'Amsterdam per motiu d'herència.
Encara que pertanyia a una família rica, va ser ensenyada pel seu pare a la pintura, més coneguda com ara la «germana de» Alida, Pieter, Johannes i Frans. Ella, sobretot va pintar natures mortes i paisatges. Al segle xviii a un catàleg d'una subhasta va ser nomenada com a autora «de dues peces que representen punts de vista dels parcs amb gerros antics, fruites i flors pintades amb gust i colors brillants» i en un catàleg del segle xix va ser esmentada en una subhasta una «Natura morta floral realitzada per la seva pròpia mà». Avui dia no es coneixen gaires obres de Maria Withoos. En una tesi doctoral de 1990 M.Schepper va descriure vuit de les seves pintures, de les quals solament una està signada, la que representa un gerro amb flors, present en una col·lecció privada anglesa (1928).
Ja que Maria tenia les mateixes inicials del seu pare, és possible que entre les pintures que se l'atribueixen, són algunes les seves obres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Instituut voor Nederlandse Geschiedenis

## Enllaços externs

* Obra de Maria Withoos a Artnet
# Kakinomoto no Hitomaro

    En aquest nom japonès, el cognom és Kakinomoto.
Kakinomoto no Hitomaro (柿本 人麻呂, 662 - 710) fou un poeta japonés del període Nara, un dels trenta-sis poetes immortals. N'era un dels més importants del Man'yōshū, sobretot dels volums 1 i 2.

## Obra i fama

Els poemes més famosos d'Hitomaro inclouen "En el mar d'Iwami embolcallat d'heura"[1], "La badia de Tsunu"[2], i "La vaig estimar com les fulles". Té 19 chôca (o nagauta, poemes llargs) en el Man'iōshū i prop de 75 tankes (o mijikauta, poemes curts). Alguns poemes, els escrigué per a esdeveniments públics, com per exemple "Plany pel príncep Takechi". Altres en corresponen a moments de la seua vida summament dramàtics com la mort de la seua esposa.
En el prefaci del Kokin Wakashū, Ki no Tsurayuki l'anomena Uta no Hijiri, un poeta diví comparable al poeta de l'era Yamato Yamabe no Akahito. Ikeda Munemasa escrigué "Retrat d'Hitomaro i del seu waka". Els poetes waka moderns com Masaoka Shiki i Saito Mokichi el consideren un dels més grans poetes de la literatura japonesa.
A Akashi, en la prefectura de Hyogo, hi ha el jinja de Kakinomoto, una capella en honor de Hitomaro on cada any es fa un utakai' (festa waka) en honor seu.
Durant el període Heian, alguns poemes waka anònims del Man'iōshūvan s'atribueixen a Hitomaro. També hi ha poemes atribuïts a Hitomaro en la compilació de Fujiwara no Teika del Hyakunin Isshu.

## Vida

Malgrat la seua importància com a poeta, els detalls sobre la seua vida són incerts. El seu nom no apareix en el Nihon Shoki ni en el Shoku Nihongi (Història del Japó II); totes les seues dades biogràfiques procedeixen del Man'iōshū. El seu primer waka se situa al 680 sota el regnat de l'emperador Tenji. Serví a l'emperadriu Jito i el seu successor, l'emperador Mommu. Quan tenia uns 50 anys, l'assignaren a una oficina a la província d'Iwami, hui part de la prefectura de Shimane, on va morir. Al 700 feu un waka després de la mort de la princesa Asuka, i és aquest el darrer poema amb data coneguda, per això se suposa que moriria un any després.

## Referències

* Peter McMillan (2008) One hundred poets, one poem each: a translation of the Ogura Hyakunin Isshu. New York: Columbia University Press. ISBN 978-0-231-14398-1.

## Enllaços externs

* Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine. Una gran selecció i traduccions a l'anglés de la poesia d'Hitomaro, sobretot del Man'yōshū.
* Kennet Rexroth's: One Hundred Poems from the Japanese (New Directions, 1955, ISBN 0-8112-0181-3): conté alguns waka d'Hitomoro i traduccions a l'anglés de tres naga uta seus.
* Poemes de Kakinomoto no Hitomaro.