OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# George Bird Grinnell

George Bird Grinnell (Brooklyn, 20 de setembre de 1849 - Nova York, 11 d'abril de 1938) fou un antropòleg, historiador, naturalista i escriptor estatunidenc. Va estudiar a la Universitat Yale on es llicencià en filosofia i lletres el 1870 i es doctorà el 1880. Professionalment es va orientar de primer a la zoologia i la paleontologia. La seva participació com a naturalista en missions científiques a l'oest dels Estats Units li va desvetllar l'interès per les cultures natives amb què va entrar en contacte, així com la preocupació per l'efecte de la caça sobre les poblacions de grans mamífers. Amb el temps va esdevenir un conservacionista pioner i un estudiós de la vida dels natius nord-americans, camps en els quals va arribar a ser una autoritat.
Grinnell va assolir una notable influència sobre l'opinió pública i va donar suport a campanyes per la regulació de la caça, que l'any 1900 van culminar en la Lacey Act, una llei de protecció d'espècies animals i vegetals, que en regulava la caça i el comerç. Els seus informes sobre la caça il·legal al recentment creat Parc Nacional de Yellowstone van ser determinants per l'establiment de la normativa fonamental del parc el 1894 i per la protecció legal del bisó americà.

## Fonts

* George Bird Grinell, breu biografia, Patuxent Wildlife Resarch Centre, Maryland, US (anglès)
# Casa Anita Colomer

La Casa Anita Colomer és una obra modernista de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres que forma cantonada. Consta d'una planta baixa, tres pisos superiors i golfes, coberta a una vessant amb teula àrab i els vèrtex decorats amb ceràmica verda.
Les obertures es distribueixen asimètricament, mantenint una gradació de proporcions en alçada. Destaca la tribuna del balcó, les baranes de ferro forjat i la decoració de ceràmica verda.

## Referències

* 1 2 «Casa Anita Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 octubre 2017].
# Solund

Solund és un municipi situat al comtat de Vestland, Noruega. Té 785 habitants (2016) i la seva superfície és de 228,25 km². El centre administratiu del municipi és la població de Hardbakke.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 5 gener 2017].

## Enllaços externs

* Solund - Lloc web oficial
# Machuca (grup de música)

Machuca és un grup musical xilè de rock originat de la ciutat de Concepción, fundat l'any 1991 per els músics Giancarlo Canessa, Franciscio "El Pollo" Muñoz, Claudio "Basura" Infante i Felipe "Basurita" Infante. Va ser una banda de gran rellevància per la música local i ha arribat a ser reconegut a nivell nacional. El seu so inicial hardcore punk ha sigut influenciat per altres bandes.
En 2000, el vocalista Giancarlo Canessa deixa la banda, sent reemplaçat per Feliciano Saldías, a el temps que la banda va deixant una mica el seu so més punk, passant a un rock més pur. El 2001 entra el baterista José Burdiles, però a l'any següent abandonen, juntament amb Feliciano, definitivament la banda, per dedicar-se de ple a la seva altra agrupació, Zurdaka.

## Membres

Membres actuals
* Giancarlo "Huaso" Canessa – veus (1991–2000, 2003–present)
* Claudio "Basura" Infante – baix (1991–present)
* Felipe "Basurita" Infante – batería (1991–2006, 2014–present)
* Leonardo "Leon" Lopez – guitarres (2006–present)

### Membres anteriors

* Francisco "Pollo" Muñoz – guitarras (1991–2006)
* Feliciano "Cachano" Saldías – voces (2000–2003)
* Patricio "PZ" Zurita – guitarras (2006–2014)
* Richard "Pollito" Guerrero – batería (2006–2014)

## Discografia

* Si tapas tus oídos EP (1992)
* Hogar dulce hogar (1995, EMI)
* Feliz cumpleaños mamá single (1995, EMI)
* Ella EP (1997, EMI) – Con Joe Vasconcellos
* Viva Machuca (1998, EMI)
* Tercero (2000, EMI)
* Furia razón (2005, Independiente)
* Inhumano (2013, LaFiskalia)

### Aparicions en compilacions

* "No Quiero Morir Antes De Haber Vivido", "Hogar Dulce Hogar", "Me Cegué", "Mas Suave" – Octopus: Rock en Concepción (1994, Jungle)
* "Corazón Desilusionado" – Bresler en Vivo - Lo Mejor del Rock Chileno (1996, Bresler, EMI)
* "Corazón Desilusionado" – El Rumpy Y La Musica Del Chacotero Sentimental (1997, WEA)
* "Mi Hijo Ya No Juega" – Tuve Un Sueño Contigo (1999, EMI)
* "Corazón Desilusionado" – Rock del fin del mundo (1999, Fusión)
* "Corazón Desilusionado" – Rock del fin del mundo Vol. II (1999, Alerce)
* "Corazón Desilusionado" – Antologia Del Rock Chileno De Los 90's CD (2004, EMI)
* "Feliz Cumpleaños Mama" – Antologia Del Rock Chileno De Los 90's Vol. I DVD (2004, EMI)
* "El Bulla" – Antologia Del Rock Chileno De Los 90's Vol. II DVD (2004, EMI)
* ??? – Banda sonora Azul y blanco (2004, Independiente)
* "Planet Caravan" – Sweet Leaf - A Stoner Rock Salute To Black Sabbath (2015, Deadline)

## Referències

* MusicaPopular.cl. «Machuca». Consultat el 11 de abril de 2013.
* ↑ Música Popular. «Azul y blanco. Banda sonora». Consultat el 26 de mayo de 2020
# Eophona

Eophona és un dels gèneres d'ocells de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010), aquest gènere està format per dues espècies:
* Eophona migratoria - durbec de la Xina.
* Eophona personata - durbec del Japó.
# Orda (desambiguació)

«Orda» té aquests significats:
* Orda Khan, kan mongol
* Orda, municipi de França
* Ordà (Rússia), municipi de Rússia
# Gneu Calpurni Pisó (governador)

Gneu Calpurni Pisó (en llatí Cnaeus Calpurnius Piso) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Calpúrnia, una antiga família romana d'origen plebeu.
Va dilapidar la fortuna heretada amb extravagàncies i va intentar refer la seva economia amb una revolució. L'any 66 aC es va aliar a Catilina per matar als nous cònsols que havien d'ocupar els càrrecs l'1 de gener del 65 aC, però el complot va fracassar. Per manca de proves els implicats no van poder ser portats a judici. Segons els acords dels conspiradors, Pisó havia de ser enviat a Hispània amb un exèrcit. Per a conjurar el perill, poc després el senat romà va decidir enviar-lo a la Hispània Citerior com a qüestor, però amb títol i rang de propretor, esperant eliminar a través de la divisió de forces, els afanys dels conspiradors a Roma. Durant el seu govern, mitjançant l'extorsió, va aconseguir refer la seva fortuna, un dels motius del senat per enviar-lo a Hispània. Les seves extorsions van ser tan brutals que finalment va ser mort pels provincials. La instigació de l'assassinat es va atribuir a Gneu Pompeu Magne, amb molts clients a Hispània, en revenja perquè el propretor perseguia als partidaris de Pompeu en aquell territori.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 375.
# Numeni

Numeni és el nom dels següents personatges:
* Numeni d'Apamea, filòsof grec
* Numeni, retòric romà del segle II
* Alexandre Numeni retòric grec del segle ii
* Numeni, escriptor de medicina romà
# Glawi Madani

Glawi Madani (? - 13 d'agost de 1918) fou un polític marroquí, inicialment un notable de la tribu berber dels Igliwa. El 1893 va acollir a les tropes del sultà Mulay Hasan que per causa del fred tenien dificultats a l'Atles; el sultà el va nomenar khalifa (delegat) pel Tafilalt i li va donar algunes armes amb les que va imposar el seu domini a algunes tribus veïnes. El 1903 fou nomenat governador de Taza i allí fou derrotat i ferit pel pretendent Bu Hmara i va haver de fugir a Algèria amb les seves forces, on els francesos el van ajudar a retornar cap a Tànger amb els soldats. Va donar suport a Mulay al-Hafiz contra el seu germà Mulay Abd al-Aziz i quan el seu protegit va esdevenir sultà fou nomenat gran visir (14 de juny de 1908) i aprofitant el seu poder i càrrec es va apoderar de grans territoris entre el uadi Tensit i el uadi Draa on pràcticament exercia un poder personal. El 26 de maig de 1911 fou destituït, cinc dies després que el general Moinier, amb un exèrcit de 23.000 soldats, alliberés al sultà, assetjat a Fes per les tribus rebels dirigides per Ma al-'Aynayn (el sultà es va veure forçat a sol·licitar l'ajuda de França). El 1912 va jugar encara un paper important en l'ocupació per l'anomenat sultà blau, al-Hibla, de Marràqueix, i a contracor es va sotmetre a França. El 1913 Mulay Yusuf li va retornar el seu comandament i es va construir un gran palau a Marràqueix. Va morir sobtadament el 13 d'agost de 1918.

## Bibliografia

* E. Vaffier, Una grande familie marocaine: les Glawa, a France-Maroc nº 12 de 1917 i nº 1 de 1918.
# Cantó de Seyssel (Ain)

El cantó de Seyssel era una divisió administrativa francesa del departament de l'Ain. Comptava amb 5 municipis i el cap era Seyssel. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Anglefort
* Chanay
* Corbonod
* Culoz
* Seyssel

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1955-1961 | François Domps | SFIO |
| 1955-1961 | Honoré Godet | Divers droite |
| 1961-1967 | François Broisin | Sense etiqueta |
| 1967-1992 | Marcel Gache | FGDS, després PS |
| 1992-2011 | René Ailloud | Divers droite, després UMP |
| 2011-2015 | Christophe Bérardi | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 5.099 | 5.358 | 5.611 | 5.440 | 5.394 | 5.663 | 6.552 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Sonaco

Sonaco és una vila i un sector de Guinea Bissau, situat a la regió de Gabú. Té una superfície 784 kilòmetres quadrats. En 2008 comptava amb una població de 39.875 habitants.

## Referències

* ↑ Repartition geographique des communautés
* ↑ «Dada de statoids.com».
* ↑ geohive
# Malika Domrane

Malika Domrane (amazic: ⵎⴰⵍⵉⴽⴰ ⴷⵓⵎⴰⵔⴰⵏ, Malika Dumran; àrab: ماليكا دومران, Mālīkā Dūmrān) (Tizi Hibel, 12 de març de 1956) és una música i cantant algeriana, originària de Cabília.

## Biografia

Domrane començà a cantar en el cor de la seua escola, a Tizi Ouzou. El 1969, guanya una medalla d'or en un festival d'Algèria. Després de graduar-se com a infermera, treballa en un hospital; aviat, però, es dedica professionalment al cant, desafiant els costums de la seua família i poble.
El 1979, viatja a l'estat francés per a llançar el seu primer àlbum, Tsuha, el seu primer gran èxit. Al principi, quan la veien cantant en l'escenari, semblava una jove frívola. Darrere d'aquesta aparent frivolitat hi havia en realitat una amazic rebel, decidida a sacsejar les mentalitats heretades del període colonial, per a trencar tabús en femení. Més tard publicà diversos àlbums, amb cançons tipificades per la cultura feminista i les demandes lingüístiques i identitàries dels amazics. Des del 1994, viu a l'estat francés amb la seua família, per les amenaces rebudes de terroristes islàmics.
El 2001 Malika Domrane participà en la recepció de ferits de la primavera negra, evacuats a París. Fou la seua contribució a l'aixecament juvenil de Cabília, contra la impunitat i l'opressió. I, el 2003, quan les ferides encara no havien cicatritzat, demanaren a Malika Domrane que participàs en l'«Any d'Algèria a França». Igual que Takfarinas, s'hi oposà amb un no categòric.
És una activista de la causa amazic i comparteix espais públics de recordació i unió.

## Obra
### Àlbums

* Tsuha (1979)
* Thayriw Themouth (1981)
* (الفضة الزرقاء) NostAlgérie (1998, Arcade Rècords: 59:38 min)
* Asaru (2001) (Blue Silver)

## Vegeu també

* Idir

## Referències

* ↑ Naylor, Phillip Chiviges. Historical dictionary of Algeria (en anglés). Scarecrow Press, 2006, p. 458. ISBN 978-0-8108-5340-9.
* ↑ «BIOGRAPHIE DE : MALIKA DOMRANE» (en francès). Music-berbere, 01-03-2016. Arxivat de l'original el 2022-11-07. [Consulta: 5 novembre 2017].
* ↑ Hafid Azzouzi. «80 artistes au Festival de la poésie amazighe d'Ait Zikki (Tizi Ouzou). Culture : les autres articles» (en francès). DJazairess, 11-08-2017. [Consulta: 5 novembre 2017].
* ↑ Hafid Azzouzi. «Hommage à Saïd Boukhari. Un ancien animateur du MCB honoré à Tizi Ouzou.» (en francès). DJazairess, 20-09-2017. [Consulta: 5 novembre 2017].
* ↑ Nordine Douici. «Soirée mémorable avec Malika Domrane. Théâtre de Bouteghwa (Aokas).» (en francès). DJazairess, 10-09-2017. [Consulta: 5 novembre 2017].
* ↑ «Malika Domrane» (en francès). Spotify, 2017. [Consulta: 4 novembre 2017].
# Otxàkiv

Otxàkiv (en ucraïnès: Очаків, en rus: Очаков Otxàkov, en tàtar de Crimea i turc Özi o Özü, en romanès Oceakiv) és una ciutat de l'óblast de Mikolaiv al sud d'Ucraïna, capital del raion (districte) d'Otxàkivsky, i al mateix temps formen (exclusivament la ciutat) un raion de l'óblast. Està situada en una península a la mar Negra, a l'entrada de l'estuari del Dnièper, enfront de Kinburn. No lluny havia existit l'antiga ciutat grega milèsia d'Òlbia i la colònia d'Alektor. La població (2001) era de 16.900 habitants. A la ciutat destaca el Museu de Suvorov (antiga mesquita del segle xv i església de Sant Nicolau des de 1804).

## Història

El Dnièper fou frontera primer entre Lituània i Polònia a l'oest i el Kanat de Crimea a l'est, i més tard entre l'Imperi Otomà i el kanat (si bé aquest va passar a ser vassall de l'imperi). El rei Vitautes de Lituània va edificar a la vora del Buh Meridional un fort anomenat Dashiv que fou ocupat pels tàtars de Meñli I Giray el 1492 i rebatejat Djankirman (Jan Kirman, Dehkirman, possiblement "Fortalesa Desitjada"). El 1538 va passar a domini directe otomà i rebatejada Özi. Els otomans la van utilitzar com a fortalesa de frontera. Al segle xvii els cosacs van aconseguir llançar expedicions a l'altre costat del Dnièper i van fundar Sič més amunt del riu, però els otomans van mantenir Özi. A la Guerra russoturca (1735-1739) els russos la van ocupar manats pel mariscal Burkhard Christoph von Munnich (juliol de 1736) però la van haver de retornar pel tractat de Belgrad de 1739. A la Guerra russoturca (1787-1792), Grigori Potiomkin la va tornar a ocupar per als russos després d'un setge de sis mesos en desembre de 1788, i el tractat de Iași els ho va reconèixer el 1792. Mentre durava el setge, la batalla naval d'Özi entre Cezayirli Gazi Hasan Paşa i els caps russos John Paul Jones i Carles de Nassau-Siegen, va ser notable. La comarca era anomenada en turc Ači-kale i els russos van derivar d'aquest nom el de la fortalesa: Otxakov.
Fou bombardejada i ocupada per les forces anglofranceses (17 d'octubre de 1855) en l'anomenada batalla de Kinburn. Va romandre en mans dels anglesos i francesos fins al final de la guerra. Després de la guerra els russos van reconstruir i reforçar les fortificacions que havien destruït abans d'abandonar la ciutat. A la caiguda de l'imperi fou part d'Ucraïna, després república socialista soviètica, excepte entre 1941 i 1944 quan fou ocupada pels romanesos. Des de 1991 va quedar dins la Ucraïna independent. Modernament és una població residencial, i port de pesca.

## Referències

* ↑ Mikaberidze, Alexander. Conflict and Conquest in the Islamic World (en anglès). vol.1. ABC-CLIO, 2011, p. 774. ISBN 1598843362.
* ↑ Mikaberidze, Alexander. Conflict and Conquest in the Islamic World (en anglès). vol.1. ABC-CLIO, 2011, p. 774. ISBN 1598843362.

## Enllaços externs

* Google Maps
* 1:100,000 mapa topogràfic Arxivat 2007-03-01 a Wayback Machine. (rus)
# Gneu Corneli

Gneu Corneli és el nom dels següents personatges:
* Gneu Corneli Blasió, cònsol de Roma dues vegades i censor el 265
* Gneu Corneli Cinna Magne, fill de Luci Corneli Cinna i net de Pompeu Magne, seguidor de Marc Antoni, però Octavi August el va perdonar i finalment fou cònsol l'any 5 dC
* Gneu Corneli Cos, diversos personatges
* Gneu Corneli Dolabel·la, diversos personatges
* Gneu Corneli Escipió, diversos personatges
* Gneu Corneli Lèntul, diversos personatges
* Gneu Corneli Merula, magistrat romà, nomenat llegat especial a Egipte
* Luci o Gneu Corneli Escipió Africà, magistrat romà fill petit de Publius Cornelius ...
# Nils Plötner

Nils Plötner (Gera, Turíngia, 7 de maig de 1989) va ser un ciclista alemany que fou professional del 2008 al 2013.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Creuse

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Gluggarnir

Gluggarnir és una muntanya a les illes Fèroe. Amb els seus 610 metres, és la muntanya més alta de l'illa de Suðuroy; tot i així és el 106è cim en altura de tot l'arxipèlag. La muntanya està situada entre els pobles de Fámjin i Trongisvágur.

## Referències

* ↑ «Fjøll í Føroyum» (en feroès). umhvorvis stovan - environment agency. Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 23 desembre 2018]. «llista de les muntanyes de les Illes Fèroe per ordre d'altitud»

## Vegeu també

* Llista de muntanyes de les Illes Fèroe.
# Carles Ponsí Dalfó

Carles Ponsí Dalfó (Figueres, 1982) és un dibuixant i il·lustrador català que destaca en el camp de l'humor.

## Biografia

En dibuix, Ponsí s'inicià obtenint diferents premis com el 2n premi del Concurs de Còmic de CCOO, el 1r premi del Concurs de Còmic Ciutat de Girona juntament amb José María Izquierdo. També va treballar en la revista Cáñamo, amb la sèrie Lucas Flaiworker, juntament amb José M. Izquierdo, D. Gómez i Quim Bou.
També col·labora a la revista El Jueves on ha publicat setmanalment el còmic de temàtica gay Sauna Paradise,així com Grandes Mentiras de la Historia entre altres pàgines de còmic humorístic. Mensualment va estar publicant una il·lustració humorística en la revista Zero i la sèrie Juancho Lamento dibujante sin talento a Amaníaco. També apareixien regularment les seves vinyetes en el diari argentí en línia AG Magazine sota el títol Maricas desatadas i posteriorment va publicar a la revista El Chamuco (Mèxic) i la revista Freddie (Argentina).
En el camp de la il·lustració i l'animació destaquen els videoclips UN DEUX TROIS i Mon Petit Oiseau Eurovision 2009 d'ElectronikBoy, la contraportada de Amandititita, per a Sony BMG México i la portada i el llibret del 2n CD de Mugroman. Ha exposat a Cuba, Mèxic, Argentina i Madrid.
Actualment segueix dibuixant setmanalment còmic en línia en diferents mitjans espanyols i d'Amèrica Llatina.
Com a guionista i humorista, Carles Ponsí va crear, guionitzar i dirigir, El Ronyó de la Ciutat, una radionovel·la d'humor de 16 episodis emesa per diverses localitats catalanes i que assolí gran ressò per Internet. Posteriorment fundà juntament a l'Albert Puigpinós El Ronyó Produccions, realitzant diferents projectes com Sona a Sopar, sèrie d'àudio emesa en el programa 3xl.nét de K3 de Televisió de Catalunya i col·laborà de guionista a Catalunya Ràdio. Durant els següents anys va col·laborar en diferents ràdios de Ciutat de Mèxic i Buenos Aires.
Va fer el salt a l'escenari el 2013, presentant-se com a monologuista a Buenos Aires amb diferents còmics argentins.

## Obra

Ha publicat 2 llibres:
* ¡SOCORRO! Mi Madre Tiene FaceBook - Ed. Grafito (2017) traduït al Francès i editat per Paquet Editions
* Sexo Mal - Fandogamia Ediciones (2020)

## Referències

* ↑ de Pablo, Moisès «CARLES Ponsí Dalfó (Entrevista)». Dominical. Diari de Girona, 03-06-2007, pàg. 5. Arxivat de l'original el 2014-01-10 [Consulta: 10 gener 2014]. Arxivat 2014-01-10 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Carles Ponsí Blog
* Carles Ponsí VideoSite
* El País en referència a Ponsí(CASTELLÀ)
# Sistema auditiu central

El sistema auditiu humà es pot dividir en dues etapes:
* La fisiològica, (captació del so) de la qual s'encarrega el sistema auditiu perifèric.
* La psicològica (percepció) de la qual s'encarrega el sistema auditiu central.

## Sistema auditiu central

El sistema auditiu central està format per:
* Les 30.000 neurones que conformen els nervis auditius i s'encarreguen de transmetre els impulsos elèctrics al cervell per al seu processament.
* Els sectors del nostre cervell dedicats a l'audició.
A través dels nervis acústics, el cervell rep patrons que contenen la informació característica de cada so i els compara amb altres emmagatzemats en la memòria (l'experiència passada) per poder identificar-los.
Encara que la informació rebuda no es correspongui amb la informació que la memòria té emmagatzemada, el cervell intentarà igualment adaptar-la a algun patró que li sigui conegut, a qui consideri que més s'hi assembla.
Si és impossible trobar algun patró que s'assembli a la informació rebuda, el cervell té dues opcions: el rebutja o l'emmagatzema. Si l'emmagatzema, el converteix en un nou patró susceptible de ser comparat.
El cervell processa la informació en funció de tres graons
* En un primer nivell, el cervell identifica el lloc de procedència del so (la seva localització), per a això té en compte l'escolta binaural humana, és a dir, el fet que l'home rep dos senyals simultànies i diferents d'un mateix so.
* En un segon nivell, el cervell identifica el so pròpiament dit, és a dir, les seves característiques tímbriques.
* En un tercer nivell, es determinarien les propietats temporals dels sons. La seva rellevància en funció dels sons que el succeeixen o antecedents (efecte Haas, emmascarament sonor i altres processos psicoacústics que afecten la forma en què és percebut el so.
El sistema auditiu es fa malbé pels sorolls de l'exterior.

## Vegeu també

* Sistema auditiu
* Sistema auditiu perifèric
# Nul·laginita

La nul·laginita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en honor del districte de Nullagine, a Austràlia occidental, indret on va ser descobert aquest mineral.

## Característiques

La nul·laginita és un carbonat de fórmula química Ni₂(CO₃)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic en froma de dibres que tenen textura de feltre, amb la veta creuada o en nòduls ovoides o irregulars, de fins a 2 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és d'1,5 a 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nul·laginita pertany a «05.BA: Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb Cu, Co, Ni, Zn, Mg, Mn» juntament amb els següents minerals: atzurita, georgeïta, glaucosferita, kolwezita, malaquita, mcguinnessita, pokrovskita, rosasita, zincrosasita, txukanovita, auricalcita, hidrozincita, holdawayita, defernita, loseyita i sclarita.

## Formació i jaciments

La nul·laginita es forma a la a les zones d'oxidació de dipòsits hidrotermal rics en minerals de níquel. És un mineral que ha estat exclusivament descrit a Austràlia, on va ser descoberta l'any 1978 al dipòsit de Ni Otway, al districte de Nullagine (Austràlia Occidental). Posteriorment, també ha estat trobada a una mina de níquel a Widgiemooltha, a la comarca de Coolgardie (Austràlia Occidental) i a la mina Lord Brassey, al districte de Heazlewood (Tasmània).
Sol trobar-se associada a altres minerals com: pecoraïta magnèsica, gaspeïta, magnetita i serpentina niquèlica.

## Referències

* 1 2 3 «Nullaginite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 4 «Nullaginite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 7 maig 2017].