OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Societat Catalana de Ciències Físiques, Químiques i Matemàtiques

La Societat Catalana de Ciències Físiques, Químiques i Matemàtiques (SCCFQM) fou una filial de l'Institut d'Estudis Catalans, creada l'any 1932 amb la finalitat d'agrupar científics de diferents activitats.

## Història

En la fundació de la Societat Catalana de Ciències Físiques, Químiques i Matemàtiques confluïren científics de procedents de diversos àmbits, de la Universitat, de l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona, del Servei Meteorològic de Catalunya, dirigits per Eduard Fontserè, i els agrupats al voltant de la revista "Ciència", iniciada el 1926 sota la direcció de Ramon Peypoch i Pich. D'aquest darrer nucli havia sorgit la Societat de Química de Catalunya, la qual acordà la seva dissolució al final del 1931, i l'ingrés dels seus associats a la nova Societat, de la qual foren el nucli fundador més nombrós. Josep Estalella i Graells en fou el primer president. El succeí Eduard Fontserè, entre els períodes dels anys 1933 al 1935, i del 1936 al 1939, continuant com a president de la Secció de Ciències de l'Institut fins al 1959, en què s'iniciaren de nou les activitats a la clandestinitat amb una nova junta presidida per Antoni Esteve i Subirana. Entre les seves activitats destacaren els cursos organitzats en col·laboració amb la CIRIT, les Trobades sobre Recerca Experimental en Física i Química (dins de l'àmbit de la Universitat Catalana d'Estiu), els Premis per a Estudiants, l'edició del Butlletí i d'altres publicacions, i l'organització de grups de treball. L'any 1986 es dividí en quatre societats filials de l'IEC: La Societat Catalana de Tecnologia, la Societat Catalana de Física, la Societat Catalana de Matemàtiques i la Societat Catalana de Química.

## Presidents

Durant el transcurs de la seva història, entre els anys 1932 i 1986, els seus presidents han estat:
* Josep Estalella i Graells (1932-1938)
* Eduard Fontserè i Riba (1939-1959)
* Antoni Esteve i Subirana (1959-1968)
* Josep Teixidor i Batlle (1968-1973)
* Enric Casassas i Simó (1973-1976)
* Heribert Barrera i Costa (1976-1978)
* Joan Casulleras i Regàs (1978-1981)
* Josep M. Tura i Soteras (1981-1985)
* Joaquim Sales i Cabré (1985-1986)

## Referències

* 1 2 «.xml Societat Catalana de Ciències Físiques, Químiques i Matemàtiques». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Tura i Soteras, Josep M.; Marquet i Ferigle, Lluís «La Societat Catalana de Ciències Físiques, Químiques i Matemàtiques (1932-1982)». Butlletí de les Societats Catalanes de Física, Química, Matemàtiques i Tecnologia, Núm. 4, 1985. ISSN: 2385-3077.
* 1 2 Tura i Soteras, Josep M. «Fundació de la Societat Catalana de Ciències Físiques, Químiques i Matemàtiques, filial de l'Institut d'Estudis Catalans». Butlletí de les Societats Catalanes de Física, Química, Matemàtiques i Tecnologia, Núm. 4, 1985. ISSN: 2385-3077 [Consulta: 1r desembre 2018].
* 1 2 Balcells, Albert. L'Institut d'Estudis Catalans: una síntesi històrica. Institut d'Estudis Catalans, 2012, p. 169. ISBN 978-84-9965-107-1 [Consulta: 1r desembre 2018].
# Nils Rydström

Nils Rydström (Estocolm, 15 de setembre de 1921 - Estocolm, 20 de setembre de 2018) va ser un tirador d'esgrima suec, especialista en espasa i floret, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1948 i 1952. En totes les proves que disputà quedà eliminat en sèries. Els seus majors èxits els aconseguí al Campionat del món d'esgrima, on guanyà dues medalles, una de plata i una de bronze, entre les edicions de 1950 i 1954.

## Referències

* ↑ Nils Rydström's obituary
* ↑ «Olympedia – Nils Rydström». [Consulta: 19 novembre 2023].
* ↑ «Nils Rydström - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 19 novembre 2023].
# Turó de Can Garriga

El Turó de Can Garriga és una muntanya de 412 metres que es troba en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca del Vallès Oriental, en territori de Riells del Fai. S'hi troba un jaciment arqueològic del paleolític superior.
És a l'oest del terme, al nord-est de la urbanització dels Saulons d'en Déu. És el de més a llevant d'una carena que forma amb el Turó del Camp Gran, el Turó d'en Xifreda i el Turó d'en Rossic. Entre el d'en Rossic i el de Can Garriga s'estén el Serrat de les Fargues.
La carretera BP-1432 discorre pel seu vessant nord, i té, entre aquesta carretera i la part alta del turó, la Baga de Can Camp a la part nord-oriental. En el seu vessant biguetà hi ha les masies de la Granja de Can Garriga, al sud-oest, i Can Garriga del Solell, al sud-est.

## Referències

* ↑ «Jaciment arqueològic Can Garriga». Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Isoperla silesica

Isoperla silesica és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Àustria, Txèquia, Eslovàquia, Alemanya i Polònia.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Illies, 1952. Zool. Anz. 149:46.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Neue Daten zur Steinfliegenfauna Österreichs (Insecta, Plecoptera) (alemany)
* ↑ Stream acidification in South Germany – chemical and biological assessment methods and trends (anglès)
* ↑ Barcoding Fauna Bavarica (alemany)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:419.

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# Simó de Limburg

Simó de Limburg (nascut ±1177 - mort l'1 d'agost de 1295 a Roma) príncep-bisbe del Principat de Lieja de 1193 a 1194.
Va ser anomenat per l'emperador Enric VI el 13 de novembre durant l'ocupació brabançona del principat. Era el fill més petit d'Enric III, duc de Limburg. Sa àvia Margarida de Limburg era la mare d'Enric I de Brabant
El seu mandat fou tant breu com controvertit. Quan Lotari d'Hochstaden va abdicar, Enric I de Brabant va imposar com a successor el seu cosí Simó, de nomes 16 anys. Aquest nepotisme no va agradar gaire als ardiaques de Lieja Hug de Pierrepont, Otó de Valkenburg, Albert Reitestan i Albert de Cuijk. Reitestan i Cuijk van viatjar al Vaticà per a demanar l'anul·lació del nomenament al papa Celestí III que va accedir a les seves peticions i feu repetir l’elecció. Tot i ser destituït, Simó i les tropes de l'aliança Brabant-Limburg continuaren l'ocupació de Lieja. El capítol va haver de celebrar les eleccions d'un successor a la catedral de Sant Albí a Namur sent elegit Albert de Cuyck. Tota la regió pateix de la inestabilitat política i de batalles, pillatges i incendis. Per acabar amb el conflicte demanen lla mediació del duc de Brabant. Acorden que Simó i Albert aniran a Roma per a que el Papa resolgui el conflicte.
Els dos protagonistes viatgaren a Roma durant la Quaresma del 1195. El papa Celestí concedí el títol de cardenal a Simó. Sens dubte un requisit previ per a la confirmació de l'elecció d'aquest últim. Tanmateix, Simó va morir l'1 d'agost de 1195 i va ser enterrat a l'església de Sant Joan de Laterà. Aleshores el papa va confiar la seu episcopal de Lieja a Albert de Cuyck.

## Referències i bibliografia

* ↑ Karl Morz Fabritius, Albert Quiq (1196-1200), Geschichte des Hochstifts Luttich, Leipzig, Editorial Weidmannschen Buchhandlung, 1792, pàgina 85 (en català: Història del principat bisbal de Lieja) (alemany)
* ↑ Kohl, Wilhelm. Die Diözese (en alemany). Volum 37 de Germania sacra : historisch-statistische Beschreibung der Kirche des Alten Reiches. Berlín: Walter de Gruyter, 2003, p. 255. ISBN 9783110175929.
* ↑ Claude Mélard, Albert de Cuyk Arxivat 2014-02-26 a Wayback Machine., Chronologie de la principauté de Liége, consulta el 25 de febrer 2012 (francès)
* Llista dels bisbes de Tongeren, Maastricht i Lieja
# Musaranya turba

La musaranya turba (Crocidura turba) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae) que viu a Àfrica central: Angola, Burundi, Camerun, la República Centreafricana, la República del Congo, la República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, el Gabon, Kenya, Malawi, Ruanda, el Sudan, Tanzània, Uganda i Zàmbia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Hutterer, R. (2016). "Crocidura turba." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Bibliografia

* Aggundey, I. R. i Schlitter, D. A., 1986. Annotated checklist of the mammals of Kenya. II. Insectivora and Macroscelidea. Annals of Carnegie Museum 55: 325–347.
* Ansell, W. F. H., 1978. The Mammals of Zambia. pàg. 73–74. The National Parks and Wildlife Service, Chilanga, Zàmbia.
* Corbet, G.B.; Hill, J.E., 1991. A World List of Mammalian Species. Tercera edició. Natural History Museum Publications & Oxford University Press, Londres i Oxford: v-viii, 1-243.
* Dieterlen, F. i Heim de Balsac, H., 1979. Zur Ökologie und Taxonomie der Spitzmäuse (Soricidae) des Kivu-Gebietes. Säugetierkundliche Mitteilungen 27(4): 241–287.
* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Heim de Balsac, H. i Meester, J., 1977. Order Insectivora. A: J. Meester i H. W. Setzer (editors), The Mammals of Africa: An Identification Manual, pàg. 1–29. Smithsonian Institution Press, Washington DC.
* Hutterer, R. i Joger, U., 1982. Kleinsäuger aus dem Hochland von Adamaoua, Kamerun. Bonner Zoologische Beiträge 33: 119–132.
* Hutterer, R., 1993. Order Insectivora. A: Wilson, D.E. i Reeder, D.M. (editors) Mammal Species of the World. Segona edició. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres: 69-130.
* Hutterer, R., 2005. Order Soricomorpha. A: D. E. Wilson i D. M. Reeder (editors), Mammal Species of the World, p. 220-311. Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland.
* Kasangaki, A., Kityo, R. i Kerbis, J., 2003. Diversity of rodents and shrews along an elevational gradient in Bwindi Impenetrable National Park, south-western Uganda. African Journal of Ecology 41: 115–123.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Nils Rosén

Nils Rosén (Helsingborg, 22 de maig de 1902 - Helsingborg, 25 de juny de 1951) fou un futbolista suec de la dècada de 1930.
Fou 25 cops internacional amb la selecció sueca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1934.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Helsingborgs IF.

## Referències

* ↑ «1934 FIFA World Cup Italy». Arxivat de l'original el 2013-12-19. [Consulta: 6 desembre 2018].
* ↑ Nils Rosén a worldfootball.net
* ↑ Nils Rosén a National-Football-Teams.com (anglès)
# Txagan

Txagan (en rus: Чаган) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2015 tenia 1.502 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Carazo

Carazo és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 51 | 48 | 47 | 46 |

## Personatges il·lustres

* Pedro Segura y Sáez (1880-1957), cardenal

## Curiositats

En aquest poble es va rodar "El bo, el lleig i el dolent", un western de Sergio Leone.
# Luis Alberto Aguiriano Forniés

Luis Alberto Aguiriano Forniés (Vitòria, 1 d'abril de 1940 - Vitòria, 23 de juny de 2019) va ser un polític basc, militant del PSE-PSOE i diputat i senador a les Corts Espanyoles per Àlaba.

## Biografia

Integrant d'una família de tradició socialista que va contribuir a la reorganització del PSOE a la província d'Àlaba al començament dels anys 1950, on el seu pare Fermín i el seu germà gran José Antonio van ser integrants de la primera agrupació socialista alabesa de la post-guerra.
Es va afiliar clandestinament al sindicat socialista Unió General de Treballadors el 1958. Va començar els estudis de Ciències Econòmiques a Barcelona, encara que els finalitzaria a Bilbao. També cursà estudis de publicitat. El 1965 va ser detingut a Bilbao com responsable del Moviment Democràtic de la Facultat de Dret. Després de finalitzar els seus estudis va romandre treballant a Bilbao. Va tornar a Vitòria en 1974, integrant-se en l'activitat del PSOE alabès al maig de 1975, uns mesos abans de la defunció del dictador Francisco Franco. Va ser nomenat representant de l'agrupació socialista alabesa en el comitè nacional del partit.
Durant la Transició Espanyola va ser un dels caps visibles del PSOE alabès. Va ser el candidat del PSOE d'Àlaba al Senat en les Eleccions generals espanyoles de 1977, sent el candidat més votat de la província amb una mica més de 60.000 vots. La seva candidatura encara que oficialment del PSOE, estava integrada en el Front Autonòmic que integrava a socialistes i nacionalistes bascos, recollint vots d'ambdós sectors. Mentre que ell era escollit senador, el seu germà José Antonio era escollit Diputat del Congrés. Després de ser Senador durant la Legislatura Constituent d'Espanya (1977-1979) que va elaborar la Constitució Espanyola de 1978; a les eleccions de 1979 no va sortir reelegit com a senador al no reeditar-se el Front Autonòmic i rebre únicament el vot socialista. Va ser candidat a l'ajuntament de Vitòria pel PSE-PSOE a les primeres eleccions municipals de la democràcia, i fou escollit regidor i exercint com a tinent alcalde de l'ajuntament (1979-1983).
A les Eleccions generals espanyoles de 1982 va tornar a presentar-se al Senat, i novament fou el més votat d'Àlaba, gràcies a l'enorme creixement del vot socialista durant les eleccions de 1982. Després de romandre una legislatura en el Senat (1982-86), a les eleccions generals espanyoles de 1986 passa a presentar-se com candidat al Congrés dels Diputats. Sortí diputat en 1986, i fou reelegit tres cops més, completant quatre legislatures en el Congrés (1986-89), (1989-93), (1993-96) i (1996-2000). Ha estat durant aquests anys membre de l'executiva del Partit Socialista d'Euskadi-Euskadiko Ezkerra. De 2000 a 2003 fou assessor del president de la Junta d'Extremadura.

## Referències

* ↑ Luis Alberto Aguiriano, Enciclopedia Vasca Auñamendi
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Itelmenita

La itelmenita és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

La itelmenita és un sulfat de fórmula química Na₄Mg₃Cu₃(SO₄)₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Químicament és similar a la dravertita i a la saranchinaïta, tot i que una mica més simple.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al con d'escòries Naboko, al volcà Tolbàtxik, que es troba a l'óblast de Kamtxatka (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Itelmenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 novembre 2016].
# National Geographic

«National Geographic» té aquests significats:
* National Geographic (revista), entitat sense ànim de lucre que funciona com a l'òrgan d'expressió de la National Geographic Society
* National Geographic Society, organització que té com a objectiu avançar cap al coneixement de la geografia i el món entre el públic general
* National Geographic Channel, canal de televisió de pagament que emet programes de no ficció produïts per la National Geographic Society
# Octet

«Octet» té aquests significats:
* Octet (informàtica)
* Octet (forma musical)
* Regla de l'octet (química)
* Estat octet (física)
# Txadàievka (Líssie Gori)

* Per a altres significats, vegeu «Txadàievka».
Txadàievka (en rus: Чадаевка) és un poble del districte municipal de Líssie Gori, a l'óblast de Saràtov, Rússia. Segons el cens del 2010 tenia 370 habitants.

## Referències

* ↑ PROвинциальный TOURистъ. «Посёлок Барсучий, Лысогорский район», 2020. Arxivat de l'original el 2020-11-30. [Consulta: 22 novembre 2020].
* ↑ «Об утверждении реестра административно-территориального деления Саратовской области (с изменениями на 12 апреля 2019 года), Постановление Правительства Саратовской области от 29 октября 2015 года №545-П». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2020-11-13. [Consulta: 13 novembre 2020].
# Caraxos

Caraxos (en llatí Charaxus, en grec antic Χάραξος) de Mitilene fill d'Escamandrònumos i germà de Safo va ser un poeta grec.
Enamorat desesperadament de Rodopis (Rhodopis) una hetera de Naucratis, la va rescatar de l'esclavitud per una forta suma de diners, i segons Suides es va casar amb ella. Per aquest fet, diu Heròdot, la seva germana Safo va satiritzar al seu germà en un poema quan va tornar a Mitilene, però també es pot llegir en un altre passatge que en realitat va satiritzar a Rodopis. Ateneu de Nàucratis contradient Heròdot, diu que Safo l'anomena Dòrica i no Rodopis, però Suides aclareix que Dòrica era el nom que li va donar Safo al seu poema.

## Referències

* ↑ Charaxus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 582
# MRH

MRH té els següents significats:
* Moviment de la Revolta Hebraica, grup paramilitar sionista actiu el 1945 al Mandat britànic de Palestina
* Mesa de la Ría de Huelva, partit polític d'Andalusia
* MRH-90 (de l'acrònim en anglès Multi-Role Helicopter), helicòpter militar promogut per l'OTAN
* Molt Respectable Germà (del seu nom en castellà Muy Respetable Hermano), títol de dignitat dins de la francmaçoneria
* Mrh també és l'abreviatura de la mereheadita, mineral de la classe dels halurs
* mrh també és el codi ISO 639-3 del lakher, llengua tibetobirmana parlada a l'est de l'Índia
# Iter-pisha

Iter-pisha o Iter-Piša va ser el dotzè rei de la dinastia d'Isin a Sumer cap al segle xviii aC.
Va succeir Zambiya. La Llista de reis sumeris li dona un regnat de 4 anys. El va succeir Ur-du-kuga de filiació desconeguda.

## Referències

* ↑ «The Sumerian King list». The ETCSL project. Faculty of Oriental Studies, University of Oxford. [Consulta: 22 setembre 2021].
# Nicole d’Amonville Alegría

Nicole d'Amonville Alegría (El Salvador, 1967) és una poeta, traductora i editora. Amonville es va criar a Mallorca i posteriorment va viure a Barcelona, Londres i París. Va obtenir una "Maîtrise" a la Universitat Sorbona amb una seva tesina sobre El llibre d'Amich e Amat de Ramon Llull, i posteriorment es va anar a viure a Barcelona, on hi romandria fins al 2010. Posteriorment es va establir a Mallorca.
Ha traduït a l'espanyol la poesia de Lawrence Durrell, Emily Dickinson, Rimbaud, Mallarmé i Shakespeare, i de poetes catalans com Joan Brossa, Agustí Bartra, Miquel Bauçà i Pere Gimferrer, entre d'altres. En la seva tasca com a editora, traductora i prologuista destaquen L'amor de Magdalena (sermó anònim francès descobert per Rilke), El Tortolo i fènix (llibre dedicat al poema hermètic de Shakespeare) i 71 poemes i Cartes d'Emily Dickinson). Ha publicat el poemari Acanto i poemas dispersos a Espanya, Mèxic i Estats Units.

## Referències

* ↑ Guillamon, Julià. La ciutat interrompuda ; seguit de El gran novel·lloide sobre Barcelona. 1. ed. Barcelona: Editorial Anagrama, maig 2019. ISBN 9788433915702.
* ↑ «Nicole d'Amonville Alegría» (en castellà). [Consulta: 21 agost 2019].
# Niwen Paola

Paola Teijeira (Barcelona, 5 de gener de 1987), més coneguda com a Niwen Paola, és una joiera, instagramer i DJ.

## Biografia

Paola va néixer a Barcelona i va estudiar en el Liceu Francès. Va estudiar traducció a la universitat, però va deixar la carrera. Va decidir provar sort apuntant-se en un taller de joieria en el JORGC (Col·legi de Joiers, d'Orfebres de Rellotgers i de Gemmòlegs de Catalunya) i es va adonar que era la seva passió. Encara que no va acabar el curs, porta deu anys treballant com a joiera i actualment treballa en el taller de joieria d'una marca. Té una forta presència en xarxes socials, especialment a Instagram on té deu mil seguidors.

## Treball de joieria

Va començar a rebre reconeixement en xarxes socials fent tiaras d'estil élfic, però actualment realitza sobretot penjants serrats a mà amb bronze o llautó. Ha fet peces per celebrities com a Chatarras Palace o artistes com Bad Gyal, Pxxr Gvng i Pimp Flaco.
A l'octubre de 2018 va col·laborar amb el segell barceloní angoisse, realitzant una sèrie de peces d'edició limitada pel seu release “Flatline”.

## Treball com a DJ

Una altra de les seves passions és la música. És habitual veure-la punxar en festes barcelonines i els seus DJ sets són molt variats, ja que barreja estils com la makina, el punk i la rumba. Paola defineix la música de les seves sessions com lolailo, macarrilla i chumba chumba.

## Influències

El seu treball està influenciat principalment pels logos de marques i El Senyor dels Anells. De fet, el seu sobrenom ve de Nibenwen, el seu nom en élfic. Sobre la novel·la, Paola explica: “el Senyor dels Anells és el que més m'inspira. Tant en la meva manera d'actuar, o de ser amb la gent, com a l'hora de treballar perquè al final la meva professió és artesana. També la part musical està molt lligada als elfos perquè ells creen música. Tot el principi del meu treball ha estat inspirat a la Terra Mitjana, El Senyor dels Anells i els vikings".

## Referències

* 1 2 «El Bloque 06 - Dellafuente ft. Bea Pelea, Niwen Paola».
* ↑ Miguel, Luna. «Niwen Paola y la joya de la corona» (en castellà). http://barcelones.com. Arxivat de l'original el 2020-09-25. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ Biurrun, Sara. «Conoce a Niwen Paola, la diseñadora que une Pont Aeri y trap con joyas» (en castellà). http://www.beatburguer.com,+21-02-2019.+[Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «niwen paola: tiaras manga, princesas 'cyber' y trap español».
* ↑ «ANGOISSE: INTERSECCIONALIDAD EN EL UNDERGROUND». Arxivat de l'original el 2020-08-13. [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ «Niwen Paola: “¿Cómo defino “mi” música? Es lolaila, macarrilla y chumba chumba”».
* ↑ «Conoce a Niwen Paola, la diseñadora que une Pont Aeri y trap con joyas».
# Uk

L'Uk - Ук (rus) - és un riu de Rússia que passa per l'óblast de Tiumén, a Sibèria Occidental. És un afluent del Tobol per la dreta, i, per tant, sub-afluent de l'Obi i després de l'Irtix.

## Geografia

L'Uk neix a l'est de l'óblast de Tiumén, a una quinzena de kilòmetres al sud-oest del Vagai, afluent per l'esquerra de l'Irtix. En el primer tram flueix cap al nord al llarg d'uns 25 km. Aleshores vira ràpidament cap a l'oest, orientació que manté fins al final del seu recorregut. Després de passar per la vila de Zavodoukovsk, desemboca al Tobol per la riba dreta, a menys de vint kilòmetres en amunt de la vila de Ialútorovsk.
El riu es glaça habitualment a finals de novembre fins a abril.
Viccionari
# Cantó de Royan-Est

El cantó de Royan-Est és un cantó francès del departament del Charente Marítim, al districte de Rochefort. Compta amb la comuna Saint-Georges-de-Didonne i part del de Royan.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1955 | M. Métadier | RPF, després divers droite |
| 1955-1969 | Charles Regazzoni | radical |
| 1969-1985 | Jean Papeau | PCF |
| 1985- | Dominique Bussereau | UDF, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| - | - | - | - | 16.501 | 17.096 | 18.347 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||