OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tuhpilisa

Tuhpilisa (de vegades escrit Tuhpiliša) era una ciutat hitita situada a la Terra Alta Hitita que estava en mans dels kashka al segle xiv aC.
El rei Subiluliuma I, cap a la part final del seu regnat, va fer una sèrie de batalles contra els kashka en aquells territoris, que va incendiar, i també la ciutat de Tesita. D'allà va passar a Tuhpilisa que va fortificar.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino Medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 71. ISBN 8446022532.
* ↑ Barjamovic, 2011, p. 250.

## Bibliografia

* Barjamovic, G. A Historical Geography of Anatolia in the Old Assyrian Colony Period (en anglès). Museum Tusculanum Press, 2011. ISBN 9788763536455.
# Pere Melis Pons

Pere Melis Pons (Ciutadella, 23 de desembre de 1924 - 4 d'octubre de 2005) fou un mestre i pedagog menorquí, estudiós dedicat a la divulgació filològica amb el desig que la gent conegui millor la llengua i l'empri com a vehicle principal de comunicació tant oral com escrit. Treballà de mestre a Osca i a Madrid i a Ciutadella, on es va jubilar el 1991.
Va començar a escriure el novembre de 1979 a El Iris "per mor d'una placa poc aclaridora a un carrer ple de clots i bonys ". Molt conegut per la seva secció Espipollant del Diari de Menorca, que publicà des de l'any 1981 fins al 2003. Hi comentà paraules, dites, costums, personatges, combinant els comentaris filològics i les anècdotes. Tasca de divulgació d'algunes característiques del menorquí. Un dels seus seguidors era Francesc de Borja Moll, que el va felicitar el 1985. Publicà diàriament al Diari de Menorca (de dilluns a dissabte aquesta secció i el diumenge "Per passar l'estona", amb 600 comentaris).
Rebé el reconeixement del Consell Insular de Menorca, expressat el 17 de gener de 1987. Era membre de la Secció de Llengua i Literatura de l'Institut Menorquí d'Estudis. Va ser ponent del XXVIII Col·loqui de la Societat d'Onomàstica, Ciutadella de Menorca i Maó el març de 2002. El 28 de febrer de 2003 va rebre el Premi Ramon Llull. També va ser membre de jurat de concursos literaris (Francesc d'Albranca, de Ferreries, el 1987) i pregons. El 16 de gener de 2022 li fou concedida la Medalla d'Or de Ciutadella a títol pòstum.

## Obres

* La llengua de Menorca. Recull de paraules menorquines a Quaderns de Folklore.
* Josep Pla i Menorca (2007)
* Sobre antics costums i altres temes de Menorca (2002)
* Sobre les nostres rondalles i altres mostres de literatura popular (2002)

## Referències

* ↑ «Pere Melis i Pons | enciclopèdia.cat». [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «Ciutadella entrega la seva màxima distinció al mestre i pedagog Pere Melis». IB3, 17-01-2022. [Consulta: 21 gener 2022].

## Enllaços externs

* "Pere Melis espipolla des del cel" de J.B. (5-octubre-2005)
* "Pere Melis Pons, un mestre al servei de la llengua" de Joan F. López Casasnovas (7-octubre-2005)
# Acrobrycon ipanquianus

Acrobrycon ipanquianus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Urubamba.

## Referències

* ↑ «Acrobrycon ipanquianus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Weitzman, S.H. i S.V. Fink 1985. Xenurobryconin phylogeny and putative pheromone pumps in glandulocaudine fishes (Teleostei: Characidae). Smithson. Contrib. Zool. (SCZ), 24 Dec., Núm. 421: i-iii + 1-121.
* Weitzman, S.H. 2003. Glandulocaudinae (Characins, tetras). p. 222-230. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pogonopoma wertheimeri

Pogonopoma wertheimeri és una espècie de peix d'aigua dolça de clima tropical de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes. Poden assolir fins a 22,3 cm de longitud total.
Es troba a les conques dels rius Mucuri i São Mateus a Sud-amèrica:.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Weber, C. «Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes).». A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). {{{títol}}}. Porto Alegre: Edipucs, 2003, p. 351-372.

## Bibliografia

* Armbruster, J.W. «Phylogenetic relationships of the suckermouth armored catfishes of the Rhinelepis group (Loricariidae: Hypostominae)» (en anglès). Copeia, 3, 1998, pàg. 620-636.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
# Khare

Khare és un cràter sobre la superfície del planeta nan Plutó, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 29.05 ° de latitud nord i 96.09 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 58 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 30 d maig del 2019 i fa referència a Bishun Khare (1933–2013), científic estatunidenc d'origen indi que va estudiar la química atmosfèrica de Plutó.

## Referències

* ↑ "Khare". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ «Bishun N. Khare 1933–2013» (en anglés). American Astronomical Society. Arxivat de l'original el 18 de maig 2021. [Consulta: 18 maig 2021].
# Christian Kabasele

Christian Kabasele (Lubumbashi, el 24 de febrer de 1991) és un jugador de futbol belga, que juga com a defensa.
Ha estat jugador del Genk en la Primera Divisió de Bèlgica i de la selecció nacional belga.

## Referències

* ↑ «KRC Genk squad». krcgenk.be. Arxivat de l'original el 2014-01-03.
* ↑ Belgium stats at Belgian FA
# Xampanya-Ardenes

Xampanya-Ardenes (Champagne-Ardenne en francès) és una antiga regió de França, actualment inclosa en la regió del Gran Est. Comprenia els departaments d'Alt Marne, Ardenes, Aube i Marne. Inclou la província històrica de Xampanya i la regió de les Ardenes. La capital era establerta a Châlons-en-Champagne.

## Geografia

Xampanya-Ardenes limita amb les regions de Lorena, el Franc Comtat, la Borgonya, l'Illa de França i la Picardia. Així mateix, limita al nord amb Bèlgica.

## Demografia

La població regional pateix una constant disminució des de 1982, deguda en bona part a l'èxode rural. Amb poc més del 2% de la població francesa (França metropolitana), Xampanya-Ardenes és una de les regions menys poblades. La densitat de població és de 52 habitants/km², menys de la meitat de la mitjana francesa que està situada als 111 habitants/km²,mais or mens 45 m.

## Política

El president de la regió és el socialista Jean-Paul Bachy, que ocupa aquest càrrec des de les eleccions regionals de 2004.
La coalició progressista que va encapçalar Jean-Paul Bachy estava formada pel Partit Socialista, el Partit Comunista Francès, el Partit Radical d'Esquerra i el Moviment Republicà i Ciutadà. Aquesta coalició va obtenir, a la segona volta de les eleccions regionals de 2004, el 41,89% dels vots i 28 dels 49 escons en joc, és a dir, va obtenir la majoria absoluta al Consell Regional de Xampanya-Ardenes.
La coalició de dreta, formada per la UMP, la Unió per a la Democràcia Francesa i el Moviment per França, i encapçalada pel president sortint, Jean-Claude Etienne, va aconseguir el 39,82% dels vots i 15 escons. Aquesta coalició va ser la llista més votada als departaments d'Aube i Marne.
La candidatura del Front Nacional va ser la menys votada a la segona volta de les eleccions, amb el 18,28% dels vots i 6 escons. Aquest resultat suposa un escó més per aquest partit respecte de les eleccions regionals de 1998.

## Enllaços externs

* Consell Regional de Xampanya-Ardenes Arxivat 2006-10-13 a Wayback Machine. (francès)
* Comitè Regional de Turisme de Xampanya-Ardenes (francès)
* Oficina Regional de Cultura Arxivat 2008-06-10 a Wayback Machine. (francès)
# Pere Menal i Brufal

Pere Menal i Brufal (Lleida, 1951 - Cervera, 1991) va ser un matemàtic català. Es va llicenciar en matemàtiques per la Universitat de Barcelona l'any 1973, i des d'aquell moment va treballar com a professor al Departament de Matemàtiques de la Universitat Autònoma de Barcelona. Va obtenir el títol de doctor l'any 1977, i l'any 1981 va ser nomenat catedràtic d'Àlgebra.
Va ser impulsor de la investigació en Àlgebra no commutativa a Catalunya, contribuint de manera fonamental a la creació d'un grup de recerca reconegut internacionalment. Va publicar prop de quaranta articles en revistes internacionals, i dirigí 6 tesis doctorals. El 1990 va ser nomenat editor de la revista Communications in Algebra. Va morir en un accident de trànsit el 4 d'abril de 1991.
El 1995 la Universitat Autònoma de Barcelona va crear en el seu honor les Beques Pere Menal al millor estudiant de batxillerat que decideix estudiar Matemàtiques a aquesta universitat.

## Referències

* ↑ «Pere Menal i Brufal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Beques Pere Menal

## Obra

* Collected Works of Pere Menal (1994) ISBN 8472832600
# Acrobrycon

Acrobrycon és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Acrobrycon ipanquianus (Cope, 1877)
* Acrobrycon tarijae (Fowler, 1940)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Cope, E. D. 1877. Synopsis of the cold blooded vertebrata, procured by Prof. James Orton during his exploration of Peru in 1876-1877. Proc. Am. Philos. Soc. v. 17: 33-49.
* ↑ Fowler, H. W. 1940. Zoological results of the second Bolivian expedition for the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 1936-1937. Part I.--The fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 92: 43-103.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0-471-25031-7.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Mientras Tanto

Mientras Tanto –o mientras tanto– és una revista de caràcter político-cultural i ciències socials fundada el 1979 per Giulia Adinolfi i Manuel_Sacristán_Luzón amb el propòsit de renovar el pensament de l'esquerra marxista. El comité editorial originari el formaren, entre d'altres, el mateix Manuel Sacristan, Giulia Adinolfi, Miguel Candel o Francisco Fernández Buey, tots ells col·laboradors Materiales, revista també dirigida per Manuel Sacristan, .
Dins el context de la transició, aquesta publicació va defensar posicions properes a la ruptura política, defensades per una part del PSUC i altres grups comunistes minoritaris enfront a les tesis properes a l'eurocomunisme, com posa de manifest diferents articles de Fernández-Buey. Segons que recull a la seva pròpia web, la línia editorial de la revista queda expressada pels seus colors: vermell, verd, violeta i blanc. El vermell expressa la seva identificació amb els projectes d'emancipació social i política de les classes treballadores; el verd, el seu ecologisme; el violeta, el seu antisexisme, i el blanc, la seva defensa de la no-violència. La publicació ha anat evolucionant fins a encabir altres temes d'interès de l'esquerra política enfocats des de la perspectiva econòmica, històrica, de gènere o ecològica.
La periodicitat de l'edició impresa ha estat variable al llarg de la seva existència: inicialment bimestral; després, quadrimestral. En l'actualitat s'edita mitjançant la fundació Giulia Adinolfi­-Manuel Sacristán i Icària Editorial es publiquen dos números a l'any, preferentment monogràfics. Però la limitació de l'edició impresa ha quedat compensada pel sorgiment de mientrastanto.e, amb més d'un centenar de números publicats, que s'ha convertit en una revista político-cultural digital mensual, essent en format imprès (ISSN 0210-8259) i digital (ISSN 2014-7317). Icaria Editorial; aquesta última administra les subscripcions i les comandes de la revista impresa.

## Referències

* ↑ Pecourt, 2008, p. 257.
* ↑ Mientras Tanto a revistasculturales.com
* ↑ Pecourt, 2008, p. 261.
* ↑ Revista Mientras Tanto
* ↑ «RC - Revistas - Ciencias Sociales / Filosofía / Historia - Mientras Tanto» (en castellà). Arce - Asociación de Revistas Culturales Españolas. [Consulta: 15 juliol 2014].
* ↑ «Revista mientras tanto | mientrastanto.org» (en castellà). [Consulta: 15 juliol 2014].

## Bibliografia

* Pecourt, Juan. Los intelectuales y la transición política: un estudio del campo de las revistas políticas en España (en castellà). Madrid: Centro de Investigaciones Sociológicas, 2008, p. 298. ISBN 9788474764536.

## Enllaços externs

* Mientras Tanto a Dialnet
* Mientras Tanto Arxivat 2015-03-31 a Wayback Machine. al web d'Icària Editorial
* Web de Mientras Tanto
# Pleurodema nebulosa

Pleurodema nebulosa és una espècie de granota que viu a l'Argentina.

## Referències

* Lavilla, E. & di Tada, I. 2004. Pleurodema nebulosa. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.
# Kharda

«Kharda» té aquests significats:
* Kharda o Kauri, regió d'Urartu.
* Thikana de Kharda, thikana feudatària de Jodhpur.
# Christophe Manin

Christophe Manin (Saint-Marcellin, Isèra, 22 de juliol de 1966) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1989 i 1995. Quan era amateur va guanyar la medalla de bronze al Campionat del Món en ruta per darrere del polonès Joachim Halupczok i del seu compatriota Éric Pichon.

## Palmarès

* 1988
** 1r al Tour de Franche-Comté
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1989
** 1r al Giro de les Regions i vencedor de 2 etapes
** 1r al Tour Nivernais Morvan i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi de Vougy
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Hessen
** Vencedor d'una etapa al Circuit de Saône-et-Loire
** Vencedor d'una etapa al Tour de Franche-Comté

### Resultats al Tour de França

* 1992. 105è de la classificació general
* 1994. 64è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1991. 46è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1990. 104è de la classificació general
* 1993. 92è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Xarwin I ibn Surkhab

Xarwin I ibn Surkhab fou ispahbad bawàndida del Tabaristan.
Vers el 761 els musulmans van conquerir les planes de Tabaristan i van tenir contactes amb les dinasties locals de les muntanyes. En aquest moment al Tabaristan oriental regnava el bawàndida Xarwin I ibn Surkhab II, besnet de Surkhab ibn Baw. les muntanyes del centre i occident estaven en mans de Bandad Hormozd, de la dinastia Karínida amb seu a Lafur.
Xarwin va dirigir la resistència contra l'ocupació dels àrabs, però els karínides van reclamar la successió dels dabúyides i van agafar els seus títols. Xarwin va fer el mateix. Així els dos caps portaven el títol d'ispahbad. Xarwin va agafar també el de "rei de les muntanyes".
Khalid ibn Barmak va governar amb eficàcia la plana del Tabaristan per compte del califa abbàssida del 768 al 772, però quan va deixar el país Xarwin va atacar les ciutats musulmanes que havia construït a les terres altes. Xarwin i Wandad Hormozd (o Bandad Hormuzd) es van aliar contra els àrabs (aliança en la qual també va entrar el masmughan i marzban de Miyand Rud, Walaix) i van dirigir un moviment insurreccional general que va massacrar a tots els àrabs de la regió; alguns exèrcits enviats pel califa foren rebutjats, fins que finalment les forces abbàssides van dominar el país el 785 encara que els dos reis van conservar el domini a les zones de difícil accés a les muntanyes.
El 805 Harun ar-Raixid va visitar Rayy i els ispahbads karínides i bawàndides li van anar a presentar la seva submissió i van prometre pagar la taxa de la terra o kharadj.
Xarwin havia ja mort el 817; el va succeir el seu net Xahriyar I ibn Karin.
# Turks fruit

Turks fruit (literalment "Delícies turques") és una pel·lícula neerlandesa de 1973 dirigida per Paul Verhoeven. La pel·lícula és una història d'amor d'un artista i una dona jove, protagonitzats per Rutger Hauer i Monique van de Ven. La història està basada en la novel·la Turks fruit de Jan Wolkers.
Turks fruit és la pel·lícula més reeixida del cinema neerlandès. Va ser un èxit massiu en la taquilla neerlandesa amb unes 3.338.000 persones que la van veure, el que correspon a un 27% de la població dels Països Baixos en aquell moment. En 1973 va ser nominada per a un premi Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, i en 1999 va rebre el premi a la millor pel·lícula neerlandesa del segle.

## Argument

La pel·lícula transcorre a Amsterdam i explica la història d'amor entre Eric (Rutger Hauer), un artista bohemi, i Olga (Monique van de Ven), una bella jove de família burgesa. Eric coneix a Olga fent autoestop i immediatament es veu atret per ella. Se'n van a viure junts i es casen, però la seva relació és fortament rebutjada per la mare d'Olga que no aprova a l'escultor bohemi, que viu pobrament i no el veu com una parella adequada per a Olga. No obstant això, Eric i Olga es casen i la família d'Olga l'accepta.

## Repartiment

* Monique van de Ven com Olga Stapels
* Rutger Hauer com Eric Vonk
* Tonny Huurdeman com la mare d'Olga
* Wim van den Brink com el pare d'Olga's father
* Hans Boskamp com a gerent de tenda
* Dolf de Vries com Paul
* Manfred de Graaf com Henny
* Dick Scheffer com a comptador
* Marjol Flore com Tineke
* Bert Dijkstra com a funcionari públic

## Música

La música va ser proporcionada pel compositor i director d'orquestra Rogier van Otterloo; amb Turks fruit va debutar com a compositor de música de cinema. La música també va comptar amb l'harmònica de Toots Thielemans. L'àlbum amb la música (en la qual Louis van Dijk va fer una contribució), es va vendre bé i va estar més de quatre mesos en les llistes d'àlbums. No obstant això, Verhoeven més tard va admetre que es va convertir en la seva música de pel·lícula menys favorita, afirmant que era un «xivarri escombrat» i que «quan ho vaig escoltar per primera vegada, em vaig sentir molt deprimit».

## Premis

En 1973 Turks fruit va ser nominat a un Premi Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, l'any en què La nit americana va guanyar el premi.
En 1999, la pel·lícula va rebre el premi a la millor pel·lícula holandesa del segle pel Festival de Cinema dels Països Baixos. Els altres nominats van incloure una altra pel·lícula de Paul Verhoeven, El soldat d'Orange i l'oscaritzada pel·lícula Caràcter.

## Referències

* ↑ Allemaal FILM (episodi 3: La edad de oro), serie documental sobre la historia del cine holandés de 2007.
* 1 2 «46.ª ceremonia de entrega de los premios Óscar». oscars.org (en inglés).
* 1 2 «Turks fruit» Arxivat 2016-02-15 a Wayback Machine. (en neerlandés).
* ↑ Entrevista con Paul Verhoeven en la revista Score, número 65.
# Parcs Nacionals del llac Turkana

Els Parcs Nacionals del llac Turkana és un grup de tres parcs nacionals a Kenya. Estan inscrits a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1997 i ampliat el 2001. Les raons de la importància d'aquest parc inclouen el seu ús com un punt de parada per a les aus migratòries, com a lloc per alimentar-se per al cocodril del Nil, hipopòtams i serps. També conté els fòssils en els dipòsits Koobi Fora, que són úniques al món. Els parcs nacionals del llac Turkana consisteixen en el Parc Nacional de Sibiloi i dues illes del llac Turkana (Central Island i South Island).

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Lake Turkana National Parks» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2021].
# Aigasvivas (Aude)

Aigas Vivas és un municipi francès de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude