OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cavaller negre

El Cavaller negre és un personatge que apareix diverses vegades i sota diverses formes en la literatura artúrica. En general és algú que amaga la seva identitat real sota la seva armadura fosca, pel que se l'associa sovint amb la maldat o, si més no, amb l'angúnia i la inseguretat, ja que el color negre es relaciona amb la mort. Aquest tipus de personatge s'ha instal·lat en la cultura popular i ha inspirat tota una sèrie d'autors tant en literatura com al cinema.

## En la Matèria de Bretanya

A Ivany, el cavaller del lleó, de Chrétien de Troyes (segle XII), ja hi apareix un sobrenatural cavaller negre.
En l'obra de principis del segle XIV Sir Perceval de Gal·les hi ha un cavaller negre que, gelós en assabentar-se que la seva muller ha intercanviat anells amb Perceval, la lliga a un arbre. Per a alliberar-la, Perceval desafia el cavaller i el derrota, explicant-li finalment que es tractava d'un intercanvi del tot innocent.
A El conte de Sir Gareth, en el llibre IV de La mort d'Artús (segle xv), també s'hi menciona un cavaller negre que va ser assassinat per Gareth quan viatjava a Lyonesse.
D'altra banda, en l'obra en neerlandès mitjà Moriaen, del segle xiv, el seu protagonista homònim és fill d'una princesa de pell negra i du, a més, una armadura i un escut d'aquest color, pel que se l'anomena ocasionalment "cavaller negre".
En el romanç de Richard Johnson, Tom a Lincoln (principis del segle XVII), hi apareix un cavaller negre que és fill de Tom (fillastre del rei Artús) i d'Angèlica (filla del Preste Joan). Així, aquest cavaller negre és net del rei Artús, encara que el seu nom real no serà mai revelat. Va matar la seva mare després que el fantasma del seu pare li digués que aquesta l'havia assassinat. Més tard es va unir amb el Cavaller de les fades, el seu germanastre, amb qui va viure diverses aventures.

## Literatura moderna i altres

Hi ha un cavaller negre en obres més tardanes com:
* Idylls of the King (entre 1859 i 1885), 12 poemes narratius d'Alfred Tennyson
* Ivanhoe (1820), novel·la de Sir Walter Scott
Al cinema es poden destacar:
* El cavaller negre, pel·lícula britànica dirigida per Tay Garnett i estrenada el 1954, amb Alan Ladd i ambientada en l'època del Rei Artús.
* El Cavaller negre hilarant que apareix a Monty Python and the Holy Grail.
* Black Knight, pel·lícula còmica del 2001 amb Martin Lawrence.

## Referències

* ↑ Cotterell, Arthur; Storm, Rachel. The Ultimate Encyclopedia of Mythology. Hermes House, 1999, p. 161. ISBN 1-84038-516-2.
* ↑ «Sir Perceval of Galles: Introduction - Robbins Library Digital Projects».
* ↑ Besamusca, Bart (1991), "Moriaen". In Lacy, Norris J. (ed.), The New Arthurian Encyclopedia, New York: Garland, pp. 329–330. ISBN 0-8240-4377-4
* ↑ «Tom A Lincoln - Robbins Library Digital Projects».
# Charles Chaulieu

Charles Chaulieu (París, 21 de desembre de 1788 - Londres, 1849) fou un pianista i crític musical francès.
Estudià al Conservatori de la seva ciutat nadiua i es dedicà a l'ensenyament. Es va traslladar a Londres els últims anys de la seva vida. Va escriure nombrosos articles a la revista de música Le Pianiste, va compondre els cors de la tragèdia Esther. nombroses sonates i arranjaments per a piano i diversos mètodes per aquest instrument.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (en castellà). 17, Chari-Dellw. (Repr. d. Ausg. 1913). Madrid: Espasa-Calpe, 1973, p. 102. ISBN 84-239-4517-0.
# Catherine Corsini

Catherine Corsini (Dreux, 18 de maig de 1956) és una directora i guionista francesa.
Va néixer a Dreux el 1956. Als anys 80 va fer tres curtmetratges abans del seu primer llargmetratge, Poker (1988). Els anys següents realitzà Les Amoureux i Jeunesse sans Dieu, presentades al Festival de Canes de 1994 i 1995, respectivament. El 1999 es va donar a conèixer al gran públic amb La Nouvelle Ève (1999). El 2001, la seva pel·lícula La Répétition (2001) va ser seleccionada per competir a Canes i va ser nominada a la Palma d'Or. Posteriorment, va produir Mariées mais pas trop (2003) i Ambitieux (2005). La seva setena pel·lícula, Partir (2009), va tenir molt d'èxit a França i també a nivell internacional. El 2013, va presentar Trois a Un Certain Regard, que va obtenir el Bayard d'Or al millor guió.
El 2016 va inaugurar la 21a Mostra Internacional de Cinema Gai i Lesbià Fire!!, amb la La Belle Saison, una pel·lícula sorgida com a resposta a les manifestacions contra el matrimoni homosexual a França. El 2021 va rebre la Queer Palm del 74è Festival de Canes amb La Fracture, on mostra l'homosexualitat femenina trivialitzada.
El 2019 va rebre el premi al millor guió adaptat del Premis Cesar per la seva versió de la novel·la de Christine Angot "Un amour impossible".
La seva parella és la productora Elisabeth Perez.

## Referències

* 1 2 3 Medina, Marta «Corsini: "Algunos hombres piensan que las feministas les vamos a cortar sus partes"». El Confidencial, 30-06-2016.
* 1 2 «Catherine Corsini» (en anglès). IFFR. Festival Internacional de Rotterdam. [Consulta: 26 agost 2021].
* 1 2 «Catherine Corsini» (en francès). Festival de Cannes. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ «Mariées mais pas trop» (en francès). Commission Nationale du Film. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ «Les Ambitieux» (en francès). Commission Nationale du Film. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ Engel, Pilipp «Catherine Corsini presenta 'Un amor de verano', que inaugura la Mostra Fire!!». Fotogramas, 21-06-2016.
* ↑ AFP «À Cannes, "La Fracture" de Catherine Corsini reçoit la Queer Palm 2021». Huffington Post, 17-07-2021.
# Catherine Deshayes

Catherine Deshayes, coneguda com La Voisin (c. 1640 - 22 de febrer de 1680), va ser una endevinadora francesa que feia enverinaments per encàrrec i era proveïdora professional de diversos elements per fer suposada bruixeria. Era la màxima responsable d'una xarxa d'endevinadores de París que facilitaven verí, afrodisíacs, avortaments, presumptes encanteris i la celebració de misses negres, amb clients entre l'aristocràcia; i esdevingué la figura central del famós Affaire des poisons ('afer dels verins'). La seva organització de màgia negra per encàrrec i assassinats per enverinament hauria causat la mort d'entre 1.000 i 2.500 persones.

## Referències

* ↑ Ramsland, Katherine (2005) The Human Predator. The Berkley Publishing Group, New York City.
# Club Deportivo Unión San Felipe

El Club de Deportes Unión San Felipe és un club de futbol xile de la ciutat de San Felipe.
El club va ser fundat el 16 d'octubre de 1956 per la fusió dels clubs Internacional i Tarcisio.
És l'únic club del país que ha estat capaç de guanyar la Primera B i la Primera Divisió en dos anys consecutius (1970 i 1971).

## Palmarès

* Lliga xilena de futbol:
** 1971
* Segona divisió xilena de futbol:
** 1970, 2000, 2009
* Primera B Apertura:
** 2009
* Copa xilena de futbol:
** 2009

## Referències

* ↑ «Unión San Felipe». primerabchile.cl. [Consulta: 16 febrer 2018].
* ↑ «English Energy». http://www.rsssf.com/. [Consulta: 26 maig 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial (castellà)
# Centropyge heraldi

El peix àngel nan groc (Centropyge heraldi) és un peix marí del gènere Centropyge, i pertany a la família Pomacanthidae.
És un dels peixos marins disponibles en el mercat d'aquariofília marina. La seua població salvatge és abundant, i és una espècie comuna i estable.

## Morfologia

De cos aplanat lateralment i amb aspecte de punta de fletxa, com tot el gènere, el seu color és groc intens o groc ataronjat i uniforme. Té una taca de color oliva davant de l'ull.
Arriba als 10 cm de llarg.

## Hàbitat i distribució

Als vessants exteriors d'esculls coral·lins, de vegades en llacunes protegides, i entre 5 i 90 m de profunditat.
Solen habitar en arenes de 2 a 4 individus, i no en són habituals els grups tret dels jóvens. Es protegeixen entre coralls.
Clima tropical: 32°N-24°S. Es distribueix a l'oceà Pacífic, i és nadiu de Samoa, Austràlia, Illes Cook, Guam, Indonèsia, Japó, Illes Marshall, Estats Federats de Micronèsia, Mariannes, Nova Caledònia, Palau, Papua Nova Guinea, Filipines, Pitcairn, Illes Ryukyu, Samoa, Tahití, Taiwan, Tonga, Tuamotu i Vietnam.

## Alimentació

Sobretot herbívor, tot i que menja petits crustacis i copèpodes.

## Reproducció

En la natura, la reproducció se'n fa després de la posta de sol. Les femelles esperen l'arribada del mascle, que triarà la parella. Els ous fertilitzats pugen a la superfície de l'oceà, i es barregen amb el plàncton.

## Manteniment

Requereixen aquaris d'escull madurs, amb roca viva per poder amagar-se i macroalgues per alimentar-se. Aquest factor és clau per al manteniment en captivitat, ja que encara que accepta artèmia o mysis congelats, cal garantir-ne l'alimentació herbívora amb espirulina, alga nori o altres preparats vegetals.
El major problema d'adaptació a la captivitat d'aquests animals és l'estrés, que derivarà en l'aparició de paràsits com el punt blanc marí. És recomanable la utilització d'esterilitzadors ultraviolats per eliminar les plagues patògenes.

## Referències

* ↑ IUCN. Consulta: 24 de desembre de 2012.
* ↑ http://animal-world.com/encyclo/marine/butter/CopperbandButterflyfish.php
* ↑ http://www.fishbase.org/summary/Centropyge-heraldi.html
* ↑ http://www.fishbase.org/Country/CountryList.php?ID=5665&GenusName=Centropyge&SpeciesName=heraldi

## Bibliografia

* Sprung, Julian i Delbeek, J.Charles. (en anglès) The Reef Aquarium. Ricordea Publishing. 1994.
* Debelius, Helmut i Baensch, Hans A. Atles Marí. Mergus. 1997.
* Michael, Scott W. (en anglès) Reef aquarium fishes. Microcosm.T.F.H. 2005.
* Nilsen, A.J. i Fossa, S.A. (en anglès) Reef Secrets. TFH Publications .2002.
# Coca de pèsols

La Coca de pèsols és una coca salada que porta pèsols com a ingredient principal. N'hi ha d'obertes i de tancades, en forma de panada. Sol portar a més de pèsols tomaca, tonyina o sardina i alls tendres. Tanmateix s'hi poden ficar faves o altres verdures i a altres regions dels Països Catalans es poden trobar amb embotit.

## Referències

* ↑ Thibaut i Comalada, Eliane. Les Coques catalanes. Barcelona: Proa, 1995, p. 121 p., [16] p. de làm.: il. col.; 25 cm. ISBN 8482561316 [Consulta: 21 gener 2019]. Arxivat 2019-07-24 a Wayback Machine.
* ↑ Jover, Lluïsa. Coques i galetes. Barcelona: Pirene, 1989, p. 48] p. : il.; 26 cm. ISBN 8477665451 [Consulta: 21 gener 2019]. Arxivat 2019-07-24 a Wayback Machine.
* ↑ Marqués, Vicent. Coques i galetes. Valls: Cossetània, 2015, p. 188 p. ; 23 cm. ISBN 9788490342213.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Cherrueix

Cherrueix (en bretó Kerruer, en gal·ló Chaéruér) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.125 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 929 | 997 | 1.030 | 1.016 | 983 | 955 | 1150 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1792- 1816 | Julien Plainfossé | |
| 1816- 1843 | François Ganier | |
| 1843- 1848 | Victor Daumer | |
| 1843- 1848 | Victor Daumer | |
| 1848- 1850 | Gilles Ganier | |
| 1850- 1875 | François Richard | |
| 1875- 1876 | | |
| 1876- 1888 | Laurent Couapel | |
| 1888- 1894 | Marie Ganier | |
| 1894- 1908 | Placide Delépine | |
| 1908- 1928 | Alfred Lecompte | |
| 1928- 1942 | François Lemonnier | |
| 1942- 1961 | Théophile Blin | |
| 1961- 1969 | Louis Lesénéchal | |
| 1969- 1983 | Louis Lecompte | |
| 1983- 1995 | Rémi Gendrot | |
| 1995- 2001 | Louis Dory | |
| des de 2001 | Jean-Luc Bourgeaux | RPR després UMP |
# Cleanor d'Orcomen

Cleanor d'Orcomen (en llatí Cleanor, en grec antic Κλεάνωρ, Kleànor) fou un arcadi que va formar part de l'Expedició dels deu mil, l'exèrcit mercenari reclutat per Cir el Jove.
Xenofont diu que després de la batalla de Cunaxa l'any 401 aC va refusar la rendició dels mercenaris grecs que exigia el rei Artaxerxes II de Pèrsia. El sàtrapa Tisafernes va capturar a Clearc a traïció junt amb altres generals i Cleanor va ser un dels generals designats per ocupar les vacants i durant la retirada es va comportar amb valor.
Quan els grecs es van trobar decebuts per l'aventurer Ceratades, amb el qual van sortir de Bizanci, Cleanor va ser un dels que van aconsellar que haurien d'entrar al servei de Seutes II, el príncep odrisi de Tràcia, i sembla que el rei l'havia subornat regalant-li un cavall.
Va cooperar amb Xenofont, del que tenia una alta opinió, en la reclamació de la paga promesa per Seutes als mercenaris.

## Referències

* ↑ Cleanor a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 779
# Citroën C4 WRC

El Citroën C4 WRC és un cotxe del Campionat del Món de Ral·lis construït per la marca Citroën per a competir amb el Citroën World Rally Team al Mundial de Ral·lis. Està basat en el model C4 i va reemplaçar el Citroën Xsara WRC.
Va debutar en carrera al Campionat del Món de Ral·lis 2007, concretament a la prova de Monte-carlo, amb els dos conductors de la marca, en Sébastien Loeb i en Dani Sordo. Des de llavors ha guanyat el títol de conductors cada any amb Loeb. A més a més, ha donat a Citroën el títol de constructors a les temporades 2008, 2009 i 2010. En les curses, ha destacat especialment en asfalt.

## Referències

* ↑ David, Evans «Loeb praises C4's asphalt record». autosport.com. Haymarket Publications, 25-10-2010 [Consulta: 1r novembre 2010].
# Coelorinchus triocellatus

Coelorinchus triocellatus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i marí d'aigües tropicals que viu fins als 576 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus triocellatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tapalazunaulis

Tapalazunaulis va ser rei d'Arzawa cap a l'any 1325 aC. Era fill del rei Uhha-Ziti.
Mursilis II va atacar el regne d'Arzawa per lluitar contra Uhha-Ziti, i quan ja havia conquerit algunes ciutats, va caure un meteorit a la ciutat d'Apasa, i va ferir Uhha-Ziti, que es va posar malalt. Al no poder lluitar va enviar el seu fill Piyama-Kurunta contra Mursilis, però els hitites van vèncer a la Batalla del riu Astarpa, prop de la ciutat de Walma. Després de la derrota de Piyama-Kurunta, Uhha-Ziti va fugir a una illa "lluny, al mar" i allà es va quedar. La població d'Arzawa va fugir. Alguns es van refugiar a les muntanyes d'Arinnanda, altres es van refugiar a la ciutat de Puranda i altres van marxar amb el rei Uhha-Ziti a l'exili.
Tapalazunaulis havia fugit amb el seu pare a les illes de la mar Egea, però va tornar i va ocupar la ciutat de Puranda. Mursilis II va marxar del campament d'hivern que havia construït vora el riu Astarpa, i es va encaminar cap aquella ciutat, on Tapalazunaulis va sortir per combatre'l, amb els carros de guerra i l'exèrcit. Mursilis s'hi va enfrontar i va vèncer l'exèrcit al que va destruir. Tapalazunaulis es va refugiar a la ciutat i el rei hitita hi va posar setge i la va deixar sense aigua. Taparazunaulis va agafar por i durant la nit va escapar, amb la seva dona, els seus fills i alguns seguidors, i quan Mursilis ho va saber els va fer perseguir. Les tropes hitites van capturar la dona i els fills i els van portar davant del rei, que els va traslladar a Hattusa juntament amb setze mil presoners i un immens botí, quan la ciutat de Puranda va caure. Es desconeix la sort final de Tapalazunaulis.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino Medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 119-120. ISBN 8446022532.
# Die Kluge

Die Kluge (títol original en alemany, en català L'astuta) és una obra dramaticomusical en un acte composta per Carl Orff sobre un llibret en alemany del mateix compositor, basat en Die kluge Bauerntochter de germans Grimm. Es va estrenar el 20 de febrer de 1943 a l'Òpera de Frankfurt de Frankfurt del Main, dirigida per Otto Winkler.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. Arxivat de l'original el 28 d’abril 2009. [Consulta: 20 maig 2018].
# Despatx Lluch

El Despatx Lluch és un edifici administratiu ubicat a Sabadell, obra de l'arquitecte Juli Batllevell, projectat l'any 1908. Va ser un encàrrec de Joaquim Taulé per a despatx tèxtil: l'espai per a la comercialització de les teles. L'any 1936 l'adquirí l'empresari Fèlix Lluch i d'aquí prové el nom de Despatx Lluch.
L'arquitecte Juli Batllevell fou un destacat arquitecte modernista, fet que queda reflectit en la utilització de tècniques com el famós trencadís ceràmic. Destaquen els elements i les tècniques típiques del modernisme com la utilització del trencadís ceràmic (fet amb fragments de ceràmica units amb argamassa) o els esgrafiats amb motius geomètrics (dibuixos fets sobre diferents capes sobreposades de material que es grata amb una eina punxant).
La façana està guarnida amb estuc imitant el maó, i és presidida per una galeria d'arcades sostingudes per columnes decorades amb roses de pedra. A l'interior es conserva l'estructura metàl·lica amb l'enteixinat de fusta. L'antic Despatx Lluch, un cop restaurat entre els anys 2002 i 2004, actualment allotja el Servei d'Atenció Ciutadana de l'Ajuntament deSabadell.

## Referències

* ↑ «Senyalització del Patrimoni Històric de Sabadell». Ajuntament de Sabadell. Arxivat de l'original el 2016-05-06 [Consulta: 6 juny 2017]. Arxivat 2016-05-06 a Wayback Machine.
# Tassrirt

Tassrirt (en àrab تاسريرت, Tāsrīrt; en amazic ⵜⴰⵙⵔⵉⵔⵜ) és una comuna rural de la província de Tiznit, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 1.554 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Diari d'Andorra

Diari d'Andorra és un periòdic creat a Andorra la Vella el maig de 1991. Té un tiratge de 19.000 exemplars i compta amb 1.900 subscriptors, cosa que l'ha fet líder de la premsa periòdica andorrana. Edita la revista setmanal gratuïta 7 Dies, amb una tirada de 30.000 exemplars distribuïts en domicilis particulars, establiments comercials, hotels i restaurants d'Andorra i l'Alt Urgell, i també posseeix l'emissora Andorra 7 Ràdio. L'empresa editora del diari és Premsa Andorrana i el seu president és Ramón Serra Farrero i el director general, Ignasi de Planell. Forma part de la Coordinadora de Mitjans.

## Notes

* ↑ Nace el periódico 'Diari d'Andorra', El País, 20 de maig de 1991
* ↑ Lorena Tortosa Guerrero. Andorra. Del porta a porta al 2.0. Ediciones Carena, 2013.

## Bibliografia

* Bertrana, Univers (coord.). L'entorn comunicatiu d'Andorra. Andorra: Universitat d'Andorra, 2015.

## Enllaços externs

* Diari d'Andorra
# Diagrama causal

Un diagrama causal és la representació gràfica de les relacions múltiples de causa-efecte entre les diverses variables que intervenen en un procés. En teoria general de sistemes, un diagrama causal és un tipus de diagrama que mostra gràficament les entrades o inputs , el procés, i les sortides o outputs d'un sistema causa-efecte, amb la seua retroalimentació ( feedback ) per al subsistema de control.

## Bucles causals positius i negatius

Bucle causal positiu significa que els canvis dels dos nodes van en la mateixa direcció, és a dir, si el node en el qual el bucle s'inicia disminueix, l'altre node també disminueix. De la mateixa manera, si el node en el qual el bucle s'inicia augmenta, l'altre node augmenta també.
Bucle causal negatiu. significa que els canvis dels dos nodes van en direccions oposades, és a dir, si el node en el qual s'inicia el bucle augmenta, llavors l'altre node disminueix, i viceversa.
# Taló (nàutica)

En un vaixell, el taló és l'extremitat de la quilla en el seu extrem de popa i el xamfrà o tall oblic que s'hi s'ajusta i es fa intencionadament a l'angle o cantonada inferior del timó per tal que no es pugui introduir entre aquest i el codast cosa que impediria el joc. El primer s'anomena també patilla i alguns afegeixen que el veritable significat de taló (que així mateix es diu taló) és el peu del tallamar quan en tenir el vaixell molt llançament se li dona un ample major en aquella part per tal de disminuir la deriva.

## Bibliografia

* José de Lorenzo, Gonzalo de Muga, Martín Ferreiro, Diccionario marítimo español 1865
Viccionari
# Talònid

El talònid és la part de les dents molars inferiors que serveix per moldre els aliments. Es troba a la regió posterior interna de la dent i sol ser més gran que el taló corresponent. En els mamífers moderns, dotats de molars tribosfèniques, presenta dues o tres cúspides de mides diferents, però en els mamífers primitius només té una única cúspide. Les tres cúspides presents en els mamífers tribosfènics s'anomenen entocònid (cúspide lingual), hipocònid (bucal) i hipoconúlid (entre les altres dues).

## Referències

* ↑ Entrada «talonid» al Diccionari Merriam-Webster (anglès)
* ↑ Rose, 2006, p. 28.

## Bibliografia

* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.

## Enllaços externs

* Imatge de les molars de dos carnívors amb les diferències en el talònid Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.