OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mastodonsàurids

Els mastodonsàurids (Mastodonsauridae) constitueixen una família de temnospòndils capitosauroïdeus. S'han trobat fòssils pertanyents a aquesta família a Amèrica del Nord, Groenlàndia, Europa, Àsia, i Austràlia. La família dels capitosàurids (també coneguda com a ciclotosàurids i estenotosàurids) sinònima amb els mastodonsàurids.

## Gèneres

* Archotosaurus
* Bukobaja
* Capitosaurus
* Cyclotosaurus
* Eryosuchus
* Heptasaurus
* Kestrosaurus
* Mastodonsaurus
* Paracyclotosaurus
* Parotosuchus
* Promastodonsaurus
* Rhadalognathus
* Sassenisaurus
* Volgasaurus
* Volgasuchus
* Wellesaurus
* Wetlugasaurus

## Referències

* Ross J. Damiani.Early Triassic mastodonsaurids (Temnospondyli, Stereospondyli) from Western Australia, with remarks on mastodonsauroid palaeobiogeography. Alcheringa: An Australasian Journal of Palaeontology, Volume 24, Issue 4 2000, pàg. 299 - 305. (Resum)
* Moser, Markus& Schoch, Rainer 2007 "Revision of the type material and nomenclature of Mastodonsaurus giganteus (Jaeger) (Temnospondyli) from the middle Triassic of Germany" Palaeontology 505:1245-1266
* ↑ http://museumu03.museumwww.naturkundemuseum-berlin.de/cgi-bin/bridge.pl?action=checkTaxonInfo&taxon_no=37085&is_real_user=1%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Ferran de Cardona-Anglesola i de Requesens

Ferran Folc de Cardona-Anglesola i de Requesens (Nàpols, 20 de novembre de 1521 - monestir de Sant Cugat, 13 de setembre de 1571). Tretzè baró de Bellpuig, segon duc de Somma i gran almirall de Nàpols.

## Antecedents familiars

Fill del virrei de Nàpols, Ramon Folc de Cardona i Requesens i de la comtessa de Palamós Elisabet de Requesens i Enríquez.

## Núpcies i descendents

Es va casar a Baena el 1539 amb Beatriu Fernández de Córdoba i Figueroa (coneguda per Beatriz de Figueroa), neta de Gonzalo Fernández de Córdoba i germana del duc de Sessa, residí habitualment a Barcelona.
El matrimoni va tenir 5 fills:
* Anna.
* Ramon, mort als 9 dies de nascut.
* Lluís, l'hereu.
* Antoni.
* Jeroni, mort als 5 anys.

## Mort

Segons el consell de la vila de Bellpuig, Ferran morí el 13 de setembre de l'any 1571. Data confirmada pels dietaris de la Generalitat de Catalunya, que ens faciliten el lloc: el monestir de Sant Cugat, fet que explicaria la memòria sepulcral que es conserva a la població vallesana. Segons l'epigrafia de la tomba de Bellpuig, el dia de la seva mort tenia l'edat de 49 anys 9 mesos i 24 dies. Diputats i oïdors del General assistiren al seu dol, que fou presidit pels seus filis, Lluís i Antoni.

## Línia Successòria Familiar

Segons el testament de Beatriu, instituí hereu a don Luis. En la línia successòria, continuaven Antoni, Jeroni i finalment, Anna. Lluís, que heretà els títols nobiliaris, hauria mort intestat el 1574 i fou succeït pel seu germà Antoni, el qual seria conegut com a Antonio II Fernández de Córdoba. El 23 de maig del 1577 Antonio II es va casar amb Juana de Córdoba i Aragón, filla dels marquesos de Comares.

## Obra

Admirador d'Ausiàs March i afeccionat a la literatura i la filosofia, va compilar els manuscrits d'aquest poeta, copiats el 1541 i el 1542.

## Bibliografia

* Pere MOLAS RIBALTA, "Els comtes de Palamós a l'edat moderna", a Estudis del Baix Emporda, 16, Sant Feliu de Guíxols, 1997.

## Referències

* ↑ Yeguas i Gassó, Joan «Testament de Ferran de Cardona-Anglesola i Requesens (1543)». Quaderns de El Pregoner d'Urgell, 30, 2017, pàg. 75–98. ISSN: 2014-4822.
* ↑ Yeguas i Gassó, Joan «Sobre Beatriu Fernández de Córdoba (1523-1553)». Quaderns de El Pregoner d'Urgell, 2001, pàg. 69–102. ISSN: 2014-4822.
# Pedro Fernández de Córdoba y Pacheco

Pedro Fernández de Córdoba y Pacheco (?, 1477-Olías del Rey, 24 de gener de 1517) va ser un noble castellà, VII senyor de l'Estat d'Aguilar. Fill d'Alfonso Fernández de Córdoba, VI senyor de Priego i d'Aguilar, i de Catalina Pacheco. El 1492 va ser salvat per Juan Zamorano durant la conquesta de Güéjar Sierra. Va esdevenir I marquès de Priego el 1501, títol atorgat pels Reis Catòlics. Segons Pascual Madoz, el marquès va exercir una espècie de principat a Còrdova, que sembla li donava dret a cometre grans atemptats, i va ser culpable de bona part de les turbulències succeïdes a l'època. Va ser enterrat al monestir de San Lorenzo de Montilla.
Va casar-se amb Elvira Enríquez de Luna. El matrimoni va tenir els següents fills:
* Catalina (1495-1569)
* María (1497-1560)
* Elvira (?-1539)
* Teresa (?-1575)
* Isabel (?-?)
* María (?-?)
* Ángela (?-?)
* Juana (?-?)

## Referències

* 1 2 Madoz, 1814, p. 145.
* 1 2 3 «Fitxa de Pedro Fernández de Córdoba» (en castellà). Fundació Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 18 octubre 2015].
* ↑ Barea López, Óscar. Heráldica y genealogía en el sureste de Córdoba (ss. XIII-XIX). Bubok Publishing, 2015, p. 78. ISBN 978-84-686-6223-7.

## Bibliografia

* Madoz, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de ultramar (en castellà). Madrid: Establecimiento de P. Madoz y L. Sagasti, 1814.
# Huila Aje

Huila Aje (possiblement de l'aimara wila sang, vermell, jaqhi, penya-segat "penya-segat vermell") és una muntanya de la Serralada de Vilcanota, una secció de la gran serralada dels Andes al Perú, amb uns 5.900 msnm. Es troba al Departament de Cusco. Es troba al nord-est dels llacs Sibinacocha i Amayuni, entre el Yayamari i el Condoriquiña.

## Referències

* ↑ «Diccionario Quechua - Aymara al español». katari.org. Arxivat de l'original el d’octubre 7, 2017. [Consulta: December 22, 2014].
* ↑ Radio San Gabriel, "Instituto Radiofonico de Promoción Aymara" (IRPA) 1993, Republicado por Instituto de las Lenguas y Literaturas Andinas-Amazónicas (ILLLA-A) 2011, Transcripción del Vocabulario de la Lengua Aymara, P. Ludovico Bertonio 1612 (Diccionari Castellà-Aimara-Aimara-Castellà)
* ↑ PeakVisor. «Nevado Huila Aje» (en anglès). [Consulta: 3 maig 2024].
# Hellcat Records

Hellcat Records és una discogràfica de Los Angeles, Califòrnia, EUA, forma part d'Epitaph Records.

## Història

L'inici de Hellcat va sorgir d'un acord entre Brett Gurewitz de Bad Religion i Tim Armstrong de Rancid, aquest últim és l'amo i responsable de contractar nous grups. Hellcat està especialitzada en grups de ska, punk, oi!, psychobilly i hardcore. Give 'Em the Boot, un recopilatori de Hellcat que també inclou cançons d'altres grups independents, es publica cada any des de 1997, amb l'excepció del tercer lliurament que es va publicar tres anys després del segon.

## Grups
### Grups actuals

Grups que estan actualment amb Hellcat.
* The Aggrolites
* Dropkick Murphys
* The Heart Attacks
* HorrorPops
* Lars Frederiksen and the Bastards
* Left Alone
* Mercy Killers
* Nekromantix
* Orange
* Rancid
* Static Thought
* The Slackers
* Tiger Army
* Time Again
* The Unseen
* Westbound Train

### Grups desapareguts

Grups que van finalitzar les seves carreres amb Hellcat.
* Choking Victim
* Hepcat
* Joe Strummer and the Mescaleros
* The Nerve Agents
* U.S. Roughnecks

### Grups antics

Grups que van treure algun àlbum amb Hellcat
* Dave Hillyard and the Rocksteady Seven
* The Distillers
* F-Minus
* The Gadjits
* King Django
* Leftover Crack
* Mouthwash
* The Pietasters
* Roger Miret and the Disasters
* The Transplants
* Union 13
* U.S. Bombs

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-01-17 a Wayback Machine.
# Centre històric de Lleida

El centre històric de Lleida, popularment anomenat El Nucli Antic, és una zona de la part antiga de la ciutat de Lleida tradicionalment dividida en dos districtes. L'any 2007 tenia 10.570 residents.
L'àrea coneguda sota el nom d'Eix Comercial està centrada en el Carrer Sant Antoni i el Carrer Major, que ressegueixen el traçat del Camí de Sant Jaume, i que formen una de les principals vies de la ciutat (tot i ser força estreta). Aquesta via comença a l'avinguda Catalunya i acaba a la plaça Paeria, que calca l'estructura de porxos d'un fòrum romà, i on està situat l'ajuntament, conegut amb el nom de La Paeria. El Carrer Major s'encreua amb el Carrer Cavallers, que va de la vora del riu Segre a la falda del turó de la Seu Vella, i que és on es troben el Museu d'Art Jaume Morera i l'Edifici del Roser.
Sota la Plaça del Dipòsit, situada prop de l'extrem més elevat del carrer Cavallers, es troba Dipòsit del Pla de l'Aigua, que fa part del Museu de l'Aigua.
Actualment és una zona relativament decaiguda i amb força edificis que es troben en mal estat de conservació. Malgrat això, s'hi estan projectant un gran nombre de nous habitatges, com a part d'una campanya de renovació urbanística que no es troba exempta de polèmica, ja que ha posat de manifest una situació d'especulació immobiliària particularment greu pel fet de ser la zona amb la concentració més alta d'immigrants, i principalment habitada per persones de baix poder adquisitiu.
L'any 2006 fou inclòs al Pla de barris de la Generalitat de Catalunya, que promou projectes de regeneració urbana als barris més desafavorits de Catalunya.

## Referències

* ↑ «La població de Lleida l'any 2007». Arxivat de l'original el 2010-10-03. [Consulta: 2 gener 2009].
* ↑ «El nucli antic de Lleida inclòs al Pla de Barris». Arxivat de l'original el 2008-09-05. [Consulta: 20 maig 2007].
# Telmatoscopus vourzinicus

Telmatoscopus vourzinicus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: França.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Vaillant, F., 1972. Psychodidae - Psychodinae. Die Fliegen der Palaearktischen Region. Lief. 292. 67:79-108.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* Q-bank Arthropods (anglès)
* BioLib (anglès)
# Mastino II della Scala

Mastino II della Scala fou fill d'Alboí I della Scala. Va néixer el 1308. El 1329 (a la mort de Cangrande I della Scala) el seu germà Albert II della Scala el va associar al govern de la senyoria de Verona. El 1332 fou també senyor de Brèscia (fins al 1337). El 21 de juny de 1335 fou proclamat senyor de Parma que va exercir fins al 21 de maig de 1341, i el 15 de novembre de 1335 fou proclamat senyor de Lucca que va exercir fins al 4 de setembre de 1341.
Va morir a Verona el 3 de juny de 1351. Es va casar a Verona el 25 de novembre de 1328 amb Taddea da Carrara (filla de Jacopo I da Carrara, senyor de Pàdua) i va deixar tres fills legítims (Cangrande II della Scala, Cansignoro della Scala i Pau Alboí della Scala) i quatre filles (Verde, Beatriu, Caterina i Altaluna). Entre els naturals només cal esmentar a Pere della Scala i Fregnano della Scala.
# Ferran de Borbó-Dues Sicílies (duc de Castro)

Ferran de Borbó-Dues Sicílies (duc de Castro) (Podzamcze (Polònia) 1926 - Nàpols 2008). Pretendent al tron de les Dues Sicílies, ostentà el títol del Ducat de Castro amb el tractament d'altesa reial.
Nascut a la localitat polonesa de Podzamcze el dia 28 de maig de 1926 essent fill del príncep Rainier de Borbó-Dues Sicílies i de l'aristòcrata polonesa Carolina Zamoyska. Per via paterna, Ferran era net del príncep Alfons de Borbó-Dues Sicílies i de la princesa Maria Antonieta de Borbó-Dues Sicílies.
El dia 23 de juliol de 1949 contragué matrimoni amb l'aristòcrata francoitaliana Chantal de Chevron-Villet. La parella tingué tres fills:
# Patrick Müller

Patrick Müller és el nom dels següents personatges:
* Patrick Müller (Ginebra, 1976 -), futbolista suís
* Patrick Müller (1996 -), ciclista suís
# Henry Perrine

Henry Perrine (New Brunswick, 5 d'abril de 1797 - 7 d'agost de 1840) va ser un metge i botànic dels Estats Units. Va ser cònsol a Campeche, Mèxic, i un entusiasta en introduir plantes tropicals als Estats Units.
Henry Edward Perrine va néixer a Nova Jersey, o bé a New Brunswick o a Cranbury Va estudiar medicina. El 1821 accidentalment es va enverinar per arsènic i mai se'n va recuperar del tot.
Després de l'enverinament per arsènic el fred l'afectava molt i el 1824 es va traslladar a Natchez a l'estat de Mississipi esperant que un clima més càlid l'ajudaria a recuperar-se. Allà va començar a estudiar les plantes medicinals, entre d'altres sobre la quinina (1826), ja que a Natchez la malària era una malaltia comuna.
La seva estada com a cònsol a Campeche durà deu anys i Perrine estava convençut que l'única part dels Estats Units on es podien introduir plantes tropicals, tal com volia que es fes el govern dels Estats Units, era la punta sud de Florida. El 1838 Perrine i la seva família se'n van anar a viure als Florida Keys per tal d'introduir-hi mitjançant un viver plantes tropicals tot i que en aquell moment hi havia guerra amb els indis seminoles els quals finalment van matar Perrine.

## Referències

* ↑ Carter, 1998, p. 5.
* 1 2 3 Wilkinson, Jerry. «Dr. Henry Perrine of Indian Key» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ Carter, 1998, p. 5,6,9,10 & 12.
* ↑ Carter, 1998, p. 12, 13-6, 37.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Bibliografia

* Blank, Joan. Key Biscayne : a history of Miami's tropical island and the Cape Florida lighthouse (en anglès). Sarasota, Fla.: Pineapple Press, 1996. ISBN 1-56164-096-4.
* Carter, Kaye Edwards. Henry Perrine : plant pioneer of the Florida frontier (en anglès). Lake Buena Vista, FL: Tailored Tours Publications, 1998. ISBN 0-9631241-7-X.
* Viele, John. The Florida Keys. 1st ed. Sarasota, Fla.: Pineapple Press, 1996. ISBN 1-56164-101-4.
# Chao Yat

Leung Chung-kei (xinès simplificat: 梁仲基, pinyin: Liáng Zhòngjī), més conegut pel pseudònim Chao Yat (xinès simplificat: 草日, pinyin: Cǎo Rì; Hong Kong, 21 de maig del 1968), és un dibuixant de còmics de Hong Kong.
Originari de Fanling, als Nous Territoris, va treballar com a mestre fins que es gradua a la Universitat xinesa de Hong Kong, i el 1991 comença a publicar còmics a Ming Pao, un dels principals periòdics de Hong Kong. Entre les tires còmiques que ha dibuixat hi ha Hamburguer, un gat.

## Referències

* 1 2 «Choa Yat». Lambiek. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «港台電視 31 Hong Kong Stories - Our Comic Artists (English Version) - The Power of Tenderness - Chaoyat». RTHK, 18-03-2021. [Consulta: 30 maig 2021].
# Telmatoscopus verneysicus

Telmatoscopus verneysicus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: França.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Vaillant F., 1971-1983. Psychodidae-Psychodinae. Die Fliegen der paläarktischen Region Lieferungen 287, 291, 292, 305, 310, 313, 320, 326, 328: 1-358. E. Schweizerbart'sche Verlagsbuchhandlung. Stuttgart.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Q-bank Arthropods (anglès)
# Maria Ripoll i Julià

Maria Ripoll i Julià (Barcelona, 1964) és una directora de cinema catalana. És una de les realitzadores més taquilleres de la història del cinema espanyol. Nascuda a Barcelona, va estudiar a l'American Film Institute de Los Angeles (Califòrnia). El 2000 va estar nominada al Premi Goya al millor director novell i el 2014 va guanyar el Premi Gaudí a la millor pel·lícula en llengua catalana per Rastres de sàndal.

## Filmografia

* 1996: El domini dels sentits (segment "L'oïda")
* 1998: The Man with Rain in His Shoes
* 2001: Tortilla Soup
* 2003: Utopía
* 2006: La teva vida en 65'
* 2014: Rastres de sàndal
* 2015: Ara o mai
* 2016: No culpis el karma del que et passa per gilipolles
* 2020: Vivir dos veces
* 2022: Nosaltres no ens matarem amb pistoles

## Referències

* ↑ «Maria Ripoll i Julià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ara o mai». ésAdir, Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. [Consulta: 3 abril 2018].
* ↑ «'Nosaltres no ens matarem amb pistoles', retrato en plan western de una generación frustrada» (en castellà). La Vanguardia, 24-03-2022 [Consulta: 11 juny 2022].
# Fesol bord

El fesol bord o guixó (Lathyrus clymenum) és una planta de la família de les fabàcies que habita a la conca mediterrània i Canàries. Prolifera en marges de camins i erms. És una planta anual, de 30-100 cm d'altura, glabra, amb tiges alades reptants. Fulles inferiors senzilles involucionades fins al pecíol alat, les mitjanes i les superiors amb parells de folíols linears fins el·líptics lanceolats, de 2-6 cm de llarg i 3-11 mm d'ample, així com axil·les alades amb circells ramificats; estípules linears fins ovalades, amb base en forma de fletxa. Flors de 15-20 mm, en nombre d'1-5 en peduncles llargs; estendard vermell violeta fins carmí, més llarg que les ales violetes fins a un lila pàl·lid, superfície de l'estendard escotada; dents del calze iguals, més curts que el tub. Beina de 3-7 cm de llarg i 5-12 mm d'ample, glabra, marró, amb solc en la línia dorsal i 4-7 llavors.
Altres noms que rep són: guixola, guixó articulat, veça, veçó, veçot, veçot articulat i veçot bord.

## Referències

* ↑ Bayer, E.; Buttler, Finkenzeller, Grau. Flores del Mediterráneo. Barcelona:Blume, 1989. ISBN 84-7031-629-X.
* ↑ «Fesol bord». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Pavčina Lehota

Pavčina Lehota és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1233.
# Patrick Mtiliga

Patrick Jan Mtiliga (nascut el 28 de gener de 1981) és un exfutbolista professional danès que jugava com a defensa. Actualment és el director esportiu del B.93 danès. Com a futbolista va ser internacional amb Dinamarca.

## Carrera esportiva

Nascut a Copenhaguen, Mtiliga va començar a jugar a futbol al club Copenhaguen Boldklubben 1893 (B 93) com a juvenil. Va jugar inicialment com a davanter o migcampista ofensiu. Va debutar amb la selecció danesa sub-17 a l'agost de 1997 jugant un total de 28 partits i marcant quatre gols. Va fer el seu debut al primer equip del B 93 a la Superlliga danesa en la temporada 1998-99. Després de 13 partits de lliga amb el club, es va traslladar a l'estranger per jugar al club neerlandès Feyenoord de Rotterdam a l'Eredivisie l'estiu de 1999.
Inicialment va ser cedit a l'Excelsior Rotterdam, en aquells dies un equip satèl·lit del Feyenoord, equip de la part baixa de la lliga Eerste Divisie per un període indefinit de temps. Va jugar un total de 4 temporades i mitja a l'Excelsior, contribuint a l'ascens a l'Eredivisie en la temporada 2001-02, tot i que van descendir de nou en la temporada següent. La temporada 2003-04, ja titular indiscutible, hi va jugar 23 partits. A mitjans de la temporada, va tornar al Feyenoord, on va acabar la temporada jugant 11 partits en l'Eredivisie.
A l'any següent, la seva carrera amb el Feyenoord es va aturar. En la seva primera temporada completa al club, només va jugar onze partits de lliga. La temporada 2005-06, Mtiliga va patir una greu lesió. L'agost de 2006, va fitxar pel NAC Breda. Va signar un contracte d'un any, amb una opció de dos anys addicionals si tant ell com el club arribaven a un acord.
El 27 de juny de 2009 va signar un contracte de 2 + 1 anys amb el Màlaga CF.
El 24 de gener de 2010 va patir una fractura dels cartílags del nas que li va produir el davanter portuguès del Reial Madrid Cristiano Ronaldo.
El 30 de juny de 2011 es va oficialitzar la fi del contracte amb el Màlaga CF i fitxa pel FC Nordsjælland de Dinamarca.

## Referències

* ↑ Mtiliga indstiller karrieren til nytår‚ bold.dk, 26 agost 2017
* ↑ El País. «Cristiano es todo pegada», 24-01-2010. [Consulta: 2 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Patrick Mtiliga a Soccerway (anglès)
* Estadístiques a la superlliga danesa (danès)
# Illes de la Decepció

Les illes de la Decepció (en anglès, Disappointment Islands, i en francès Îles du Désappointement) és un grup d'atols de les Tuamotu, a la Polinèsia francesa. Són els atols de Napuka i Tepoto Nord, situats al nord de l'arxipèlag. El 2012 tenien 359 habitants, 298 a Napuka i 61 a Tepoto Nord.
A vegades, s'inclou en el grup l'atol Puka Puka, més allunyat i aïllat, i culturalment diferenciat.
El primer europeu a arribar-hi va ser l'anglès John Byron, avi de Lord Byron, el 1765. Eren les primeres illes que trobava al Pacífic, però no va poder desembarcar-hi i anomenà el grup manifestant la seva decepció. Els habitants es van defensar i atacar l'esquif amb el qual intentava atracar. Prèviament, Fernão de Magalhães (±1480-1524) havia trobat el ak gener 1521 l'illa de São Paulo (Puka Puka) i havia anomenat els grups d'atols com a Ilhas Desafortunadas.
Administrativament, les illes de la Decepció formen el municipi de Napuka, subdividida en dos municipis associades. Culturalment, formen una de les set àrees lingüístiques del tuamotu.

## Fauna i flora

Les tortugues marines (Chelonioidea), consumides durant molt de temps per la seva carn, es reprodueixen i ponen ous a Napuka, que també dona suport a una població endèmica de boscarla de Tahití (Acrocephalus caffer).
El puka (pisonia grandis), és l'arbre que domina el bosc primari, tant que la reina Maruia va voler associar la Puka amb el nom de la seva terra Te Puka Maruia. La tradició oral informa que la Puka va ser introduïda per la Unuhia, mare de la reina Maruia durant la colonització de Napuka. A la part oriental de l'illa s'ha conservat aquest bosc, que hi forma un hàbitat ideal per a les aus.
* Les illes de la Decepció a l'arquipèlag de les Tuamotu)
* L'arbre Puka (Pisonia grandis)

## Referències

* ↑ «Fiche communale: Napuka». Institut de la statistique de la Polynésie française, 22-02-2017.
* ↑ Evans, Andrew. «A journey to the Disappointment Islands» (en anglès). BBC, 20-03-2019. [Consulta: 9 juny 2024].
* ↑ Carneiro, M.; Martins, R.; Silva, D.; Quaresma, I.; Batista, I. Os peixes na rota de Magalhães (pdf) (en portuguès). Lisboa: Instituto Português do Mar e da Atmosfera, 2022, p. 4. ISBN 978-972-9083-26-6.
* ↑ «Napuka: présentation générale» (en francès). Syndicat pour la Promotion des Communes de la Polynésie française (SPCPF). [Consulta: 9 juny 2024].
* ↑ «L'arbre Puka» (en francès). Syndicat pour la Promotion des Communes de la Polynésie française (SPCPF). [Consulta: 9 juny 2024].
# Henry Pole

Henry Pole (1492 $^{(Gregorià)}$ - Tower Hill, 9 de gener de 1539 $^{(Gregorià)}$) fou I baró de Montagu, conegut per la seva participació en el procés d'Anna Bolena, i casat amb Jane Neville.
Era fill de Sir Richard Pole i Margaret Pole i entre altres germans ho fou del cardenal Reginald Pole que fou l'últim arquebisbe de Canterbury.
En un principi gaudí del favor d'Enric VIII, que li concedí el títol de lord Montagu el 1517. Acompanyà al rei amb l'entrevista amb Carles V a Gravelines i en altres cerimònies, i formà part dels tribunals que jutjaren a Thomas More i Anna Bolena. Envoltat després en la desgràcia de la seva família, fou empresonat a la Torre de Londres i decapitat.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 45, pàg. 1281. (ISBN 84-239-4545-6)