OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Piscataway (àrea no incorporada)

Piscataway és una comunitat no incorporada al Comtat de Prince George's, Maryland, Estats Units. És una de les comunitats colonitzades per europeus més antigues de l'estat. El Piscataway Creek proporcionava transport marítim per a l'exportació de tabac. Es troba a prop de l'anterior vila de Kittamaqundi de la tribu Piscataway.
Piscataway fou creada l'any 1706 quan la legislatura colonial de Maryland va autoritzar la topografia i la distribució de les localitats de Queen Anne, Nottingham, Mill Town, Piscataway, Aire (també coneguda com Broad Creek) i Upper Marlboro (aleshores anomenada Marlborough Town).
En 1747, la legislatura tracta de millorar la qualitat i el mètode de comercialització de tabac, llavors el principal cultiu de la zona. Va establir un sistema formal d'inspecció del tabac i control de qualitat. La ciutat era la llar d'un dels set magatzems de tabac estatals construïts al comtat de Prince George. Un "comitè de correspondència" va planejar accions locals per a la Revolució Americana a Piscataway. William Marbury, implicat en un famós cas del Tribunal Suprem, visqué a la localitat.
El poema The Sot-Weed Factor, d'Ebenezer Cooke, esmenta detalls de la vida a Piscataway durant el primer període colonial. El mateix tema va ser el tema d'una novel·la homònima de John Barth.

## Referències

* ↑ 597903 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Piscataway (àrea no incorporada) (en anglès)
* ↑ Paul Joseph Travers. The Patapsco: Baltimore's River of History. Maryland Historical Society Tidewater Publishers, 1990, p. 20.
* ↑ Baltz, Shirley Vlasak. A Chronicle of Belair. Bowie (Maryland): Bowie Heritage Committee, 1984, p. 4–7. LCCN 85165028.
* ↑ «African-American Sites Along the Patuxent River: Queen Anne Town». Maryland Department of Natural Resources. Arxivat de l'original el 11 octubre 2007. [Consulta: 4 maig 2007].
* 1 2 Virta, Alan. Prince George's County: A Pictorial History. Norfolk, Virginia: The Donning Company, 1984, p. -40.
* ↑ «Marbury v. Madison». Arxivat de l'original el 22 de juny 2011. [Consulta: 24 maig 2011].
* ↑ «Judicial Review and the Supreme Court». [Consulta: 24 maig 2011].
* ↑ Barbara Frederick. «National Register of Historic Places Registration: Piscataway Village Historic District». Maryland Historical Trust, 01-08-2010. [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ "The Sot-Weed Factor," Renaissance Edition

## Bibliografia

* Along the Potomac Shore in Prince George's County (llibre d'història local)

## Enllaços externs

* «Piscataway Village Historic District, Prince George's County, Inventory No.: PG:84–23». Maryland Historical Trust. [Consulta: 28 setembre 2022].
* Boundary Map of the Piscataway Village Historic District, Prince George's County, at Maryland Historical Trust
# Crenicichla jegui

Crenicichla jegui és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ilia Diàkov

Ilia Diàkov (en búlgar Илия Дяков) és un exfutbolista búlgar de la dècada de 1980.
Fou cinc cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1986. A nivel de club destacà a Dobrudzha Drobich, CSKA Sofia, i Slavia Sofia.

## Referències

* ↑ «FIFA Player Statistics: Aleksandar Markov». FIFA.com. FIFA. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 15 maig 2011].
* ↑ Ilia Diàkov a National-Football-Teams.com (anglès)
# LV-5224

La LV-5224 és una carretera antigament anomenada veïnal, actualment gestionada per la Diputació de Lleida. La L correspon a la demarcació provincial de Lleida, i la V a la seva antiga consideració de veïnal.
És una carretera del Pallars Sobirà, de la xarxa local de Catalunya, de 3,4 quilòmetres de llargària, que té l'origen a la LV-5223, en el punt quilomètric 3,2, des d'on, fent nombrosos revolts, s'adreça a Olp, actualment del mateix terme municipal de Sort.
En els seus 3,4 quilòmetres de recorregut puja 195,5 m.
Trepitja un sol terme municipal, el de Sort, i només mena al poble d'Olp.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Olea woodiana

Olea woodiana o l'olivera de bosc tal com se la coneix a Sud-àfrica, el seu lloc d'origen.

## Claus d'identificació

Les fulles són des de lanceolades a el·líptiques amb petits pouets a la superfície del revers. Les venes o nervis laterals sovint visibles des de dalt, corbant-se sobre si mateix als marges. Amb flors en caps terminals de 2 a 4 cm de llarg.

## Descripció

Olea woodiana és un arbre de mida petita-mitjana d'uns 4 a 10 metre d'alçada. Ocasionalment arribant fins als 25m. L'escorça és de color gris pàlid, suau. El tronc a vegades és estriat. La fusta és tosca i dura, pesada i ha estat descrita com l'acer.

### Fulles

Lanceolades a el·líptiques, d'uns 4-8 x 1-3,5 cm, de textura fina, d'un color verd brillant a la part de l'anvers i sense massa brillantor al revers. Amb pèls o sense. Amb nervadura prominent i les venes es torcen en els laterals. l'àpex és estret a cònic a la punta, de vegades serrat. Els marges són sencers. Poden ser ondulades per sota. Peciolades, amb pecíol d'uns 10 mm.

### Flors

Són blanques, d'unes mides d'uns 5mm. Quan maduren es tornen grogues verdoses.

### Fruit

És ovoide, finament carnós, d'uns 10 x 5 mm,

## Distribució i hàbitat

Creix en boscos perennes i matollars costaners de clima mediterrani com és el cas de les costes de l'est de sud-àfrica.

## Taxonomia
### Etimologia

* Olea és un nom llatí que prové de l'antiga Grècia ἐλαία (elaía, “fruit oliva, olivera”), del terme proto-Indo-Europeu *elaiwa ‘oli’.
* L'epítet específic woodiana fa referència a la seva fusta ("wood" en anglès significa fusta, bosc). Potser per a diferenciar-la de l'espècie O. europaea, més cultivada en camps i jardins.

## Referències

* ↑ «Olea woodiana a EOL» (en anglès). [Consulta: 10 abril 2015].
* ↑ «Olea woodiana a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 10 abril 2015].

## Bibliografia

* Coates Palgrave Keith, TREES of Southern Africa. New Edition, revised and updated by Meg Coates Palgrave. Edited by Dr E. J. Moll. Third edition 2002. Pàg 920. Struik Publishers. ISBN 1868723895.
# Gutierre de Cetina

Gutierre de Cetina (Sevilla, 1520 - Mèxic, 1557?) fou un poeta espanyol del Renaixement i el Segle d'or, sovint considerat, pel caràcter de la seua obra, un seguidor del moviment petrarquista.

## Biografia

De família noble benestant, els seus progenitors van ser Beltrán de Cetina i Alcocer, originari d'Alcalà d'Henares, i Francisca del Castillo y Zanabria, possiblement morisca originària de Sevilla. Fruit d'aquest matrimoni l'any 1518 nasqueren quatre fills: en Gutierre (1520), en Beltrán (1521), l'Ana Andrea del Castillo (1525) i en Gregorio (1527). La seua infància transcorregué majoritàriament a la capital andalusa.
En algun moment de la seua joventut es trasllada a València on s'enrolà a la Jornada d'Alger de 1541 com a soldat a les ordres de Carles I. També descobrí i llegí als humanistes italians: Luigi Tansillo, Ludovico Ariosto i Pietro Bembo. Però les dues influències més importants de la seua lírica foren, sense cap mena de dubte, Francesco Petrarca, Ausiàs March i Garcilaso de la Vega. D'ells emularia temàtica, mètrica i retòrica, especialment al concepte d'amor i expressivitat ausiasmarquians.
Durant gran part de la seua vida treballà per al príncep Antonio de Leyva a la seua cort d'Ascoli. Relacionant-se també amb Luís de Leyva i Diego Hurtado de Mendoza. Influenciat per tots auquest adoptà el sobrenom pastoral Vandalio i desenvolupà un cançoner d'amor dedicat a la comtessa Laura Gonzaga. A aquesta dama va dedicat el madrigal més emblemàtic de la seua obra:
| « | (castellà) Ojos claros, serenos, si de un dulce mirar sois alabados, ¿por qué si me miráis, miráis airados? Si cuanto más piadosos, más bellos parecéis a aquel que os mira, no me miréis con ira, porque no parezcáis menos hermosos. ¡Ay, tormentos rabiosos! Ojos claros, serenos, ya que así me miráis, miradme al menos. | (català) Ulls clars, serens, si d'un dolç mirar sou lloats, Per què, si em mireu, mireu irats? Si com més piadosos, més bells pareixeu a aquell que us mira, no em mireu amb ira, perquè no paregueu menys bonics. Ai turments rabiosos! Ulls clars, serens, ja que així em mireu, mireu-me almenys. | » |
| — Gutierre de Cetina ||||
Ja en 1554, en Cetina retornà a Espanya després del matrimoni de la comtessa amb Juan Francisco Trivulcio. L'any 1556 marxà al Virregnat de Nova Espanya amb el seu oncle Gonzalo López. Després de dedicar-se un temps a la poesia del desamor i humor (Diálogo entre la cabeza y la gorra) es tornà a enamorar amb la dama Leonor de Osma. De fet sota la seua finestra morí a mans d'un rival gelós.

## Enllaços externs

* Poemes de Gutierre de Cetina (en castellà).

## Referències

* ↑ «EL PETRARQUISMO EN ESPAÑOL» (en espanyol europeu), 08-06-2018. [Consulta: 2 maig 2019].
* ↑ «Gutierre de Cetina». Gran enciclopèdia catalana. [Consulta: 2 maig 2019].
* ↑ «Biografia de Gutierre de Cetina». [Consulta: 2 maig 2019].
* ↑ «Gutierre de Cetina | Spanish poet» (en anglès). [Consulta: 2 maig 2019].
# Oxynoemacheilus merga

Oxynoemacheilus merga és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.
Es troba a la conca occidental de la mar Càspia a l'est d'Europa a les rieres de muntanyes superiors de les conques del Kuma, Terek, Sulak, Shura-ozen i Samur on és abundant a l'Azerbaidjan, Geòrgia i Rússia.

## Referències

* ↑ Banarescu, P. & T. T. Nalbant. 1966. The 3rd Danish Expedition to central Asia. Zoological results 34. Cobitidae (Pisces) from Afghanistan and Iran. Vidensk. Medd. Dansk Naturh. Foren. Kjøbenhavn v. 129: 149-186, Pls. 19-21.
* ↑ Freyhof, J.; Kottelat, M. «Oxynoemacheilus merga» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2008, 01-01-2008. DOI: 10.2305/iucn.uk.2008.rlts.t135495a4132650.en.

## Bibliografia

* Von Nordmann, A. «Observations sur la fauna pontique». A: Voyage dans la Russie méridionale et la Crimée. Vol. III, 1840, p. 353-635, Atlas: 32 col. pls..
# Kolodezski

Kolodezski (en rus: Колодезьский) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Oriol, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia un habitant. Pertany al districte municipal de Verkhóvie.

## Referències

* ↑ «Орловская область. Общая площадь земель муниципального образования. ФСГС». Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 3 desembre 2018].
* ↑ «Закон Орловской области от 19 ноября 2004 года № 446-ОЗ «О статусе, границах и административных центрах муниципальных образований на территории Верховского района Орловской области»». Arxivat de l'original el 2018-09-12. [Consulta: 12 setembre 2018].
* ↑ «История Верховского района на сайте областной администрации». Arxivat de l'original el 2018-04-01. [Consulta: 22 maig 2011].
# Kolodetski

Kolodetski (en rus: Колодецкий) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Oriol, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant, pertany al municipi de Turovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Верховского района Орловской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kolodetskiy». GeoNames.
# Koninckita

La koninckita és un mineral de la classe dels fosfats. Va ser anomenada per Giuseppe Cesàro l'any 1883 en honor de Laurent-Guillaume de Koninck, professor a la Universitat de Lieja. De Koninck va identificar centenars de noves espècies fòssils i va rebre la medalla de Wollaston l'any 1875.

## Característiques

La koninckita és un fosfat de fórmula química Fe$^{3+}$PO₄·3H₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5 a 4. és soluble en HCl calent i en HNO₃. Sol trobar-se en forma d'agregats formats per varis cristalls individuals o en hàbits esfèrics.

## Formació i jaciments

La konickita ha estat descrita només a Europa i als Estats Units. A Catalunya s'ha descrit a les mines de Rocabruna (mina Elvira; Baix Llobregat) en un context de mineralitzacions de ferro. També s'ha descrit a la pedrera del Turó de Montcada (Vallès Occidental), en materuials Silurico-devonians amb importants disseminacions i capes de fosfat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Koninckite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Barthelmy, Dave. «Koninckite Mineral Data». www.webmineral.com. [Consulta: 7 gener 2017].
* ↑ «Rocabruna Mines, Bruguers, Gavà, Baix Llobregat, Barcelona, Catalonia, Spain». www.mindat.org. [Consulta: 7 gener 2017].
* ↑ «Montcada hill quarry (Pedrera del Turó de Montcada), Montcada i Reixac, Vallès Occidental, Barcelona, Catalonia, Spain». www.mindat.org. [Consulta: 7 gener 2017].
# Kur hapen dyert e jetës

Kur hapen dyert e jetës (en albanès, Quan s'obre la porta de la vida) del 1986 escrita i dirigida per Rikard Ljarja.

## Trama

Bardhyl és un jove metge que rep l'ordre de treballar en un petit poble de les muntanyes. La comunitat local, reservada amb ell, comença a valorar-lo quan realitza una operació difícil en condicions molt primitives, sense les eines adequades. L'operació és un èxit i la feina del metge es converteix en un model per als joves de la localitat.

## Repartiment

* Petrit Malaj com el Dr. Bardhyl
* Reshat Arbana com a president
* Valter Gjoni com a Luan
* Suela Konjari com a Mira
* Pranvera Lumani com a Vera
* Piro Malaveci com a conductor Frrok
* Frederik Ndoci com a Leka
* Bep Shiroka com a perruquer
* Xhevahir Zeneli com a Kolya
* Ndrek Shkjezi com un vell malalt
* Vasjan Lami com Fatos
* Shpresa Bërdëllim com a Liza
* Kolë Kaftalli com a Martin Leka
* Antoneta Papapavli com la mare de la Lisa
* Marika Kallamata com a mare de Bardhy
* Anila Karaj com a germana de Bardhy
* Merita Dabulla com a dona del president
* Ilia Shyti com a professora
* Tatiana Leska
* Arben Subashi

## Referències

* ↑ Filmi shqiptar 1977-1987. Tirana: Shtepia Botuese 8 Nentori, 1990, s. 112-113.
* ↑ Abaz Hoxha: Enciklopedia e kinematografise shqiptare. Autore & vepra. Tirana: Toena, 2002. ISBN 99927-1-555-3. (alb.).

## Enllaços externs

* Kur hapen dyert e jetës a YouTube
# La Crespiera

La Crespiera és una masia,en ruïnes el 2011, situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Està situada al nord-est de la vila, en el sector proper al terme municipal de l'Estany, pertanyent a l'antic poble rural de Ferrerons. És a la dreta del torrent de la Crespiera, al nord del Serrat del Nespler.

## Referències

* ↑ «la Crespiera | enciclopedia.cat». [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «La Crespiera | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 3 setembre 2022].
# La Casa Roja

«La Casa Roja» té aquests significats:
* La Casa Roja (Banyeres del Penedès), masia del Baix Penedès
* La Casa Roja (Sant Pere de Ribes), masia del Garraf
* La Casa Roja (l'Esquirol), masia d'Osona
# La Ral

La Ral és una entitat del municipi de Sant Pau de Segúries, situada prop de Camprodon, a la dreta del riu Ter. En el cens de 2013 tenia 39 habitants més 6 que viuen en disseminats.
La Ral, nom derivat de la reial, va ser fundada pel rei Jaume I per un conflicte d'interessos. El rei volia crear una vegueria a Camprodon amb un ampli sector de terreny pirinenc, però l'abat de Sant Pere de Camprodon no va deixar que s'instal·lés un veguer a la seva vila. El rei es va posar d'acord amb l'abat de Sant Joan de les Abadesses per crear al territori del seu monestir la residència del nou veguer. Així es va crear la Ral, el 1248. Com que algunes famílies deixaven Camprodon per anar a la Ral, el 1251 l'abat de Camprodon va cedir a les pretensions del rei i es va formar la vegueria de Camprodon.
Així, van quedar dues capitals de vegueria a escassos quilòmetres, i amb jurisdiccions que s'entrelligaven i eren causa de conflictes. Al segle xiv els reis Jaume II i Pere III van anar suprimint vegueries confiant-ne dues o més a un veguer. La Ral es va unir primer a la vegueria del Ripollès i, ben aviat, totes dues foren confiades al veguer de Vic i Osona.

## Referències

* ↑ «La Ral». Mancomunitat Vall de Camprodón. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 16 gener 2015].
# La Rajoleria (Campins)

La Rajoleria és una obra de Campins (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció situada al mig del bosc i avui coberta d'esbarzers. Consta de dues boques de 1,2m per la part exterior, amb arcs esqueixats (d'1m a la part interior). Aquestes boques són tancades per dins amb mur de maó, el qual té un forat al nivell inferior per a fer-hi passar les rajoles. Al mur s'observen 3 rengleres de forats per encastar bigues de fusta.

## Història

El material per fabricar les rajoles provenia de St. Celoni, on, prop de l'estació ferrocarril hi havia un molí que polvoritzava marbre no gaire fi, extret de les pedreres d'allà. La pols es traslladava amb ferrocarril i se'n fabricaven rajoles, anomenades mosaic. El procés durava una setmana i consistia en: 1) enfornar l'obra crua, 2) calar foc al forn, 3) coure, 4) buidar les peces del forn. La datació s'ha fet tenint en compte l'any que va arribar el ferrocarril a St. Celoni.

## Referències

* 1 2 «La Rajoleria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juny 2020].
# La Costa (Sapeira)

La Costa és una carena del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme ribagorçà de Sapeira.
És la carena que discorre entre l'antic poble d'Orrit, a l'extrem de ponent, i el de Sapeira, al de llevant.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Coubre

La Coubre (a vegades anomenat erròniament Le Coubre) va ser un vaixell de vapor d'origen françès amb bandera belga. És conegut per haver estar víctima de sabotatge quan estava amarrat al port de l'Havana el 4 de març de 1960, mentre descarregava armes i municions procedents de Bèlgica. Les dues explosions que va patir La Coubre van provocar aproximadament un centenar de morts i dos-cents ferits. Cuba ho va considerar un acte terrorista organitzat i promogut per la CIA, tot i que això no s'ha pogut demostrar. En cas que fos cert, es tractaria de la primera acció d'aquest tipus portada fins a les últimes conseqüències en contra del govern de Fidel Castro.
La fotografia icònica del Che Guevara titulada Guerrillero heroico es va prendre l'endemà dels fets del La Coubre, en un acte en record de les víctimes de les explosions celebrat a l'Havana.

## Referències

* ↑ Fursenko, Aleksandr and Timothy J. Naftali. One Hell of a Gamble: Khrushchev, Castro, and Kennedy, 1958-1964, New York: 1998, W.W. Norton & Company, Inc., p. 40.
* ↑ "04 March 1960". Che en el tiempo, acceso el 27 de setembre de 2006
* ↑ Miami Herald, "Dockworker set ship blast in Havana, American claims". Online at www.latinamericanstudies.org, acceso el 19 de març de 2006
* ↑ «La foto más icónica del Che Guevara cumple 60 años» (en castellà). La Vanguardia, 05-03-2020. [Consulta: 5 febrer 2022].
# Lampanyctodes hectoris

Lampanyctodes hectoris és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Depredadors

És depredat per Malacocephalus laevis, Chelidonichthys queketti, Brama brama, Trachurus declivis, Deania calcea, Cyttus traversi, Micromesistius australis, Caelorinchus fasciatus, Lepidorhynchus denticulatus, Macruronus novaezelandiae, Paranotothenia microlepidota, Genypterus blacodes, Lepidopus caudatus, Chelidonichthys capensis, Merluccius capensis, Merluccius paradoxus, Apogonops anomalus, Centriscops humerosus, Epigonus lenimen, Neocyttus rhomboidalis, Helicolenus dactylopterus, Helicolenus percoides, Arctocephalus pusillus pusillus, Deania profundorum i Squalus acanthias.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Angola, Austràlia, Xile, Namíbia, Nova Zelanda i Sud-àfrica.

## Longevitat

Pot arribar a viure 3 anys.

## Ús comercial

És processat com a farina de peix.

## Referències

* ↑ «Lampanyctodes hectoris». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Bulman, C.M. i S.J.M. Blaber, 1986. Feeding ecology of Macruronus novaezelandiae (Hector) (Teleostei: Merlucciidae) in south-eastern Australia. Aust. J. Mar. Freshwat. Res. 37:621-639.
* ↑ Payne, A.I.L. i A.E. Punt, 1995. Biology and fisheries of South African Cape hakes (Merluccius capensis and Merluccius paradoxus) p. 15-47. A: J. Alheit i T.J. Pitcher (eds.) Hake: Biology, fisheries and markets, Chapman & Hall, Londres, 478 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Young, J.W., C.M. Bulman, S.J.M. Blaber i S.E. Wayte, 1988.
* ↑ Hulley, P.A., 1986. Myctophidae. p. 282-321. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Lanleff

Lanleff (en bretó Lanleñv) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 110 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 133 | 117 | 88 | 87 | 101 | 110 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -2001 | Yves Crénan | |
| 2001- | Maurice Goarin | |
# Las Máquinas (banda)

Las Máquinas va ser un grup de música fundat a València a la fi de 1988. Un any després van quedar finalistes en el concurs de rock organitzat per la Generalitat Valenciana. En aquella època el grup estava format per Joan F. Toledo, Rafael Martínez, Juan Carlos Plaza "Juancho" i José Sales. Posteriorment se'ls va unir "Epo" Toledo.
Després de guanyar el concurs, la multinacional Sony els va fitxar per a gravar el seu primer àlbum Las Máquinas (1992). El grup es va traslladar a Doncaster (Regne Unit) per a enregistrar-lo. Després del llançament, l'èxit no va ser l'esperat, però els components del grup no es van desanimar i sota el segell Lucas Records van publicar el seu segon disc, Fextival!, en 1991.
En la darrera etapa del grup se'ls va unir el tàndem de germans Tormo amb la seva secció de vent sota l'epígraf Los Fabulosos Tórmicos. Amb ells van publicar el seu últim disc Colorín Colorado (Matarile Pop Records - 1988).
El grup va encapçalar durant tots aquests anys la branca més hedonista, ballable i festiva de tot el panorama musical de la Comunitat Valenciana.

## Discografia

* Las Máquinas (1988).
* Fextival! (1994).
* Colorín Colorado (1998).

## Més informació

* Notícia de l'últim concert publicat per El País.
* Serrador Almudéver, Raül (coordinador). Historia del Rock en la Comunitat Valenciana, Avantpress. València. 2004. Pàgines 335, 336, 346 i 524.