OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premi Jean Monnet de Literatura Europea

El Premi Jean Monnet de Literatura Europea és un premi literari atorgat des de l’any 1995 a un autor europeu per una obra escrita o traduïda al francès l’any anterior. Dotat amb 5.000, està patrocinat pel Consell Departamental de Charente i la l'empresa Cognac Monnet.

## Llista de guanyadors

* 1995: Antonio Tabucchi (Itàlia) per Afirma Pereira
* 1996: Pierre Mertens (Bèlgica) per Une paix royale
* 1997: Arturo Pérez Reverte (Espanya) per La piel del tambor
* 1998: Herbjørg Wassmo (Noruega) per Hudløs himmel (Cel cruel)
* 1999: Harry Mulisch (Holanda) per De ontdekking van de hemel (El descobriment del cel)
* 2000: Lídia Jorge (Portugal) per O Vale da Paixão
* 2001: Jorge Semprún Maura (Espanya) per Le Mort qu'il faut
* 2002: Patrick Modiano (França) per La Petite Bijou
* 2003: William Boyd (Regne Unit) per Any Human Heart
* 2004: Angel Wagenstein (Bulgària) per Сбогом, Шанхай (Adéu, Xangai)
* 2005: J. G. Ballard (Plantilla:Royaume-Uni) per Millenium People
* 2006: Rosetta Loy (Itàlia) per Nero è l'albero dei ricordi, azzurra l'aria.
* 2007: Jens Christian Grøndahl (Dinamarca) per Piazza Bucarest
* 2008: Danièle Sallenave (França) per Castor de guerre.
* 2009: Claudio Magris (Itàlia) per Lei dunque capirà (Vosté ja ho entendrà).
* 2010: Hans Magnus Enzensberger (Alemanya) per Hammerstein oder der Eigensinn.
* 2011: Sylvie Germain (França) per Le Monde sans vous.
* 2012: Antonio Munoz Molina (Espanya) per La noche de los tiempos.
* 2013: Michael Kumpfmüller (Alemanya) per Die Herrlichkeit des Lebens (La grandesa de la vida).
* 2014: Erri De Luca (Itàlia) per Il torto del soldato (El crim del soldat).
* 2015: Christoph Ransmayr (Àustria) per Atlas eines ängstlichen Mannes.
* 2016: Matei Vișniec (Rumania) per Negustorul de începuturi de roman de premières phrases (El comerciant de primeres frases).
* 2017: Dominique Fernandez (França) per La Société du mystère.
* 2018: Chantal Thomas (França) per Souvenirs de la marée basse.
* 2019: Rosella Postorino (Itàlia) per Le assaggiatrici.
* 2020: Almudena Grandes Hernández (Espanya) per Los pacientes del doctor García.
* 2021: Donal Ryan (Irlanda) per From a Low and Quiet Sea.

## Referències

* ↑ «Prix Jean Monnet» (en francès). [Consulta: 29 novembre 2021].
# Província de Màlaga

La província de Màlaga es troba a Andalusia, a la costa mediterrània de l'Andalusia Occidental, compresa entre les províncies de Cadis i de Granada, a l'est i oest, i al nord amb les províncies de Sevilla i de Còrdova. Té una superfície de 7.306 km² amb 1.453.409 habitants (2005) distribuïts en 100 municipis, la densitat de població mitjana de la qual és de prop de 200 hab./km². La capital és la ciutat homònima, i el Govern i Administració dels interessos provincials estan encomanats a la Diputació Provincial de Málaga.
Gran part del seu territori és comprès per les serralades del Sistema Bètic separades per la Depressió Intrabètica, en aquesta província coneguda com a Foia d'Antequera. A l'oest se situa la comarca de la Regió Muntanyenca de Ronda i per l'est els majors relleus són la serra d'Almijara, Tejeda i Alhama. Al sud, paral·lela a la Regió Muntanyenca de Ronda se situa la Serra Bermeja. En els estreps de la Regió Muntanyenca de Ronda se situa la Foia de Màlaga.
La vegetació normalment inclou matolls, i el margalló és el més representatiu. També hi ha boscos de pins, avet pinsaps (més comuns a la Serra de Grazalema), i en l'interior boscos d'alzines i sureres.

## Vegeu també

* Andalusia
* Llista de municipis de Màlaga
* Províncies d'Espanya

## Enllaços externs

* Diputació Provincial de Málaga
* Guia Comercial de Málaga
# Pseudogobio banggiangensis

Pseudogobio banggiangensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Puig Gros (Llagostera)

El Jaciment arqueològic de Puig Gros és un jaciment en superfície situat en un suau vessant conreat, darrere la Torre de Sant Llorenç al municipi de Llagostera. on s'han trobat materials arqueològics.
S'hi ha recollit un total de sis peces, destacant-ne un fragment proximal de fulla amb retoc pla i invasor bifacial, un fragment medial de gran làmina de secció trapezoïdal i retoc marginal, i un burí poligonal sobre retoc. Els dos primers útils, associats, fan pensar en un sol conjunt post-paleolític. Tot i això, no es pot descartar que les altres peces siguin del Paleolític Superior o del Paleolític.

## Referències

* ↑ Llinàs i Pol, Joan. «De la prehistòria a lèpoca romana. Els primers 100.000 anys d’activitat humana a Llagostera». A: Albà, Marta – Mallorquí, Elvis.. Història de Llagostera. Les claus del passat. Ajuntament de Llagostera, 2010, p. 72. ISBN 978-87-937089-4-8.

## Bibliografia

* Les comarques Gironines: Del Paleolític als Visigots. Pere Cantón Playà. Diputació de Girona, Associació Arqueològica de Girona. 2001.

## Vegeu també

* Prehistòria a Catalunya
# Prithudaka

Prithudaka (marathi: पृथुदकस्वामी) (subcontinent indi, c. dècada del 830 - subcontinent indi, c. dècada del 890), a vegades anomenat com Prthudakasvami o Caturveda Prthudaka Swami (Swami és un títol honorífic a l'hinduisme), va ser un matemàtic indi del segle IX dC.
Res es coneix de la seva vida. Va escriure durant la dècada dels 860's un comentari de cadascuna de les dues obres més notables de Brahmagupta: el Brahma Sphuta Siddhanta i el Khanda Khadyaka, quan vivia, probablement a la ciutat de Kurukshetra. La importància d'aquests comentaris, rau en els fets de que, sense anomenar-la, destaca la necessitat de l'àlgebra per a resoldre problemes matemàtics i de que, molt probablement, va tenir una certa influència en l'obra astronòmica d'Al-Biruní.

## Referències

* ↑ Ikeyama, 2002, p. 4-5.
* ↑ Pingree, 1983, p. 353.
* ↑ Ray, 2023, p. 238.
* ↑ Pingree, 1983, p. 357.

## Bibliografia

* Ikeyama, Setsuro «The “Brāhmasphutasiddhānta” Chapter 21 with the Commentary of Prthūdakasvāmin» (en anglès). Tesi doctoral - Universitat Brown, 2002, pàg. 1-325.
* Pingree, David «Brahmagupta, Balabhadra, Pṛthūdaka and Al-Bīrūnī» (en anglès). Journal of the American Oriental Society, Vol. 103, Num. 2, 1983, pàg. 353-360. DOI: 10.2307/601457. ISSN: 0003-0279.
* Ray, Partha Pratim. «Prthudakasvami (पृथुदकस्वामी) (830-890 AD)». A: The Great Mathematicians of Bharat (en anglès). Rajmangal Publishers, 2023, p. 238-239. ISBN 978-8119251995.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Prithudaka» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Pristotis obtusirostris

Pristotis obtusirostris és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i el Golf Pèrsic fins a les Illes Ryukyu, Taiwan, Indonèsia, Nova Guinea i el nord d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Günther, A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Catalogue of the fishes in the British Museum. v. 4: i-xxi + 1-534.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pritanis del Bòsfor

Pritanis (en llatí Prytanis, en grec antic Πρύτανις) va ser un dels fills de Parisades I del Bòsfor Cimmeri. Era de la dinastia Espartòquida.
A la mort del seu pare el va succeir el fill Sàtir II, al qual Pritanis, germà petit, es va sotmetre sense oposició l'any 311 aC. Sàtir el va nomenar governador de la capital, Panticapea (Panticapeum) mentre feia una campanya contra un altre germà, Eumel. Mort Sàtir en aquesta campanya, Pritanis es va proclamar rei, però derrotat finalment per Eumel, va haver de signar un tractat renunciant la corona.
Un temps després es va revoltar per recuperar el tron, però va ser derrotat una altra vegada i executat per ordre d'Eumel, junt amb la seva dona i els seus fills, segons diu Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ 2.Prytanis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 561
# Psel·los

Psel·los és el nom dels següents personatges:
* Miquel Psel·los el Vell, suposat filòsof grec nadiu d'Andros, del segle ix, inventat per l'error d'un copista.
* Miquel Psel·los o Miquel Constantí Psel·los, escriptor romà d'Orient del segle xi
* Joan Psel·los, escriptor romà d'Orient d'època desconeguda.
# Psephotellus

Psephotellus és un gènere d'ocells de la família dels psitàcids.

## Llista d'espècies

Aquest gènere està format per 4 espècies:, una d'elles extinta.
* cotorra aladaurada (Psephotellus chrysopterygius).
* cotorra de caputxa negra (Psephotellus dissimilis).
* cotorra del paradís (Psephotellus pulcherrimus. Extinta.
* cotorra variada (Psephotellus varius).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i Nigel J. Collar. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines, 2014
# Privilegi de la Unió

El Privilegi de la Unió fou un acord pel qual els tres burgs principals que formaven la ciutat de Pamplona en l'Edat Mitjana es van unir mitjançant una carta fundacional atorgada el 8 de setembre de 1423 pel rei Carles III el Noble. Fins a aquest dia cada burg havia posseït bandera i regidor propis.
La ciutat va exhibir a partir de llavors una nova ensenya i va començar un nou projecte d'edificacions defensives, unint els espais que quedaven entre els burgs amb noves muralles, i eliminant gradualment les muralles interiors. Aquest procés va donar lloc a nous carrers, com la que porta per nom encara avui dia, carrer Nuevo, en el nucli antic de la ciutat.
El 8 de setembre se celebra el Privilegi de la Unió. Per commemorar-ho, entre altres actes, el Consistori celebra una jornada de portes obertes amb la finalitat que els ciutadans puguin conèixer el seu ajuntament, on s'exposa el document pel qual es van unir els tres nuclis de població. La Corporació Municipal acudeix en cos de ciutat, a la catedral, on realitza una missa i una ofrena floral davant el mausoleu de Carles III i la seva esposa Elionor. Mentre altres actes, com a concerts, recorden a la ciutat aquest dia tan assenyalat.

## Enllaços externs

* El Privilegi de la Unió Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al web de l'Ajuntament de Pamplona
* Privilegio de la Unión Arxivat 2011-06-29 a Wayback Machine. a Curiosidades de Pamplona
* Pamplona conmemorará el Privilegio de la Unión con numerosos actos Arxivat 2012-09-02 a Wayback Machine. a Diario de Navarra, 28 d'agost de 2012
# Privilegi de manifestació

El Privilegi de manifestació era un privilegi exercit pel Justícia d'Aragó per intervenir en els tribunals i oficials reals. El procés començava quan un acusat al·legava injustícia per part dels oficials reials o considerava amenaçada la seva integritat física i, per tant, demanava la protecció del Justícia d'Aragó. Això portava a la investigació del cas per jutges competents i l'acusat passava a estar sota la protecció del Justícia d'Aragó. Aquest privilegi permetia a l'acusat poder obtenir immunitat respecte al poder reial, almenys mentre les seues al·legacions s'investigaven. Famós fou el cas d'Antonio Pérez durant el regnat de Felip II de Castella, que va demanar aquesta protecció del Justícia i davant els intents reals de jutjar-lo per mitjà de la Inquisició espanyola -tribunal contra el qual el Justícia no tenia cap poder- la situació va derivar cap a una revolta coneguda amb el nom d'Alteracions d'Aragó, que finalitzà amb l'anorreament dels líders constitucionalistes aragonesos i l'esquarterament del poder competencial tant del Justícia d'Aragó com de la Generalitat d'Aragó.

## Vegeu també

* Justícia d'Aragó
* Generalitat d'Aragó
* Alteracions d'Aragó
# Puya berteroniana

Puya berteroniana és una espècie de planta de la família de les bromeliàcies, originària dels cordons muntanyosos de Xile. Pot estar entre els 500 i els 2000 msnm, essent comú trobar-la en vessants d'exposició nord als cordons muntanyosos de la Serralada litoral de Xile i la Serralada dels Andes. Tolera la sequera i creix bé a ple Sol.
És una planta perenne que pot arriba mesurar 2 m d'alçada. Forma rosetes de fulles gris verdoses amb marges espinosos. Presenta una inflorescència en espiga que pot arribar als 2 metres d'alçada, amb flors verd blavoses.
Presenta un fenomen d'autocombustió encara no ben descrit, el qual també es presenta a Puya chilensis, Puya venusta i Puya coerulea. Aquest fenomen afecta individus grans. Zöllner va informar haver vist combustió espontània en un individu del Cerro la Campana, la tarda d'un dia calorós.

## Referències

* ↑ ZÖELLNER O & NILO M (1988) El género Puya en la V región. Revista geográfica de Valparaíso. Nº 19:29-38
* ↑ FICHA DE ESPECIE CLASIFICADA Puya chilensis Arxivat 2019-10-21 a Wayback Machine. per la Secretaría Técnica Comité de Clasificación de Especies (2010)
# Radekškodaïta-(La)

La radekškodaïta-(La) és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Radek Škoda (n. 1979), mineralogista i professor associat a la Universitat Masaryk, a la República Txeca. És conegut per la seva contribució a la mineralogia i a la geoquímica de REE.

## Característiques

La radekškodaïta-(La) és un silicat de fórmula química (CaLa₅)(Al₄Fe$^{2+}$)[Si₂O₇][SiO₄]₅O(OH)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5267/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Mochalin Log, a la localitat de Kixtim (óblast de Txeliàbinsk, Rússia), on es troba en forma de grans anèdrics aïllats de 0,35 mm × 0,75 mm, però normalment molt més petits. Aquest és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Radekškodaite-(La)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 juliol 2021].
# Bathygadus dubiosus

Bathygadus dubiosus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 924 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A. 1878. Preliminary notices of deep-sea fishes collected during the voyage of H. M. S. 'Challenger.' Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 5) v. 2 (núms. 7/8/9). 17-28, 179-187, 248-251.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Iwamoto, T., 1999. Bathygadidae. Bathygadids. p. 1993-1994. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barraca del camí del Corral del Fortuny XI

La Barraca del camí del Corral del Fortuny XI és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un aixopluc aixecat al damunt d'un rocall i orientat al SSE. La coberta és de pedruscall i presenta un portal rematat amb una llinda, contrallinda i arc de descàrrega.
L'estança interior és circular amb un diàmetre de 2'495m està coberta amb una falsa cúpula que tapa amb una llosa a una alçada màxima de 2'65m. No disposa d'elements funcionals.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí del Corral del Fortuny XI». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Saint-Léger-sous-Beuvray

Saint-Léger-sous-Beuvray és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 481 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 707 | 740 | 628 | 590 | 540 | 524 | 481 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||

## Personatges il·lustres

* Ernest Goujon, ciclista.
# Phyllomedusa vaillantii

Phyllomedusa vaillantii és una espècie de granota que viu a Bolívia, el Brasil, Colòmbia, l'Equador, Guaiana Francesa, Guyana, el Perú, Surinam i Veneçuela.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Azevedo-Ramos, C., Reynolds, R., La Marca, E., Coloma, L.A. & Ron, S. 2004. Phyllomedusa vaillantii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Trèvol aspre

El trèvol aspre (Trifolium scabrum) és una planta herbàcia teròfita de la família de les fabàcies.
És una herba bastant robusta, rastrera o ascendent, peluda, anual, de moltes tiges de fins a 25 centímetres. Les fulles són trifoliades amb una taca blanca i els nervis ben marcats formant arcs a l'anvers del folíol. Els folíols són ovalats, coriàcis i dentats. Nombrosos capitols, globulars, formats per flors blanques o rarament roses, de 5 a 12 mil·límetres. Aquestes després de ser fecundades deixen un calze amb dents rígides i corbes. Floreix des del final de l'hivern, de maig a juliol. Els pètals solen ser més curts que el calze que persisteix en fruit.
La seua distribució és holoàrtica. Habita en prats terofítics secs, terrenys arenosos i pedregosos, camins i camps de conreu en l'oest i sud d'Europa.

## Referències

* ↑ «Trifolium scabrum L.». Àrea de Botànica, Departament de Biologia, Universitat de les Illes Balears. [Consulta: 3 març 2023].
* ↑ «rough clover - Encyclopedia of Life» (en anglès). Encyclopedia or Life. [Consulta: 3 març 2023].
* ↑ Mifsud, Stephen. «Trifolium scabrum (Rough Clover) : MaltaWildPlants.com - the online Flora of the Maltese Islands.» (en anglès americà), 23-08-2002. [Consulta: 3 març 2023].
* ↑ Deakin, Richard. Florigraphia Britannica; Or, Engravings and Descriptions of the Flowering Plants and Ferns of Britain (en anglès). Groombridge, 1857.

## Enllaços externs

* Herbarivirtual
# Coll del Sabater

El Coll del Sabater és un coll dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.059,6 metres d'altitud, en el terme comunal de Nyer, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És a la Vall, en un lloc molt emboscat, a llevant dels Banys de Toès i al sud dels Banys de Canavelles, a prop, muntanya amunt, del lloc on hi hagué el monestir de Sant Andreu d'Eixalada, a la carena que separa el Còrrec de Cortines, a ponent, del Còrrec dels Morts.

## Referències

* ↑ El Coll del Sabater en els ortofotomapes de l'IGN
# Abderos

Abderos (en grec antic Ἄβδηρος) va ser un fill d'Hermes, i favorit d'Hèracles. Havia nascut a Opus, a la Lòcrida.
El destí d'Abderos es descriu en un dels dotze treballs d'Hèracles. Euristeu havia encarregat a l'heroi que acabés amb les eugues carnívores de Diomedes que es menjaven els forasters que arribaven al seu territori. Hèracles, amb una colla de joves que l'ajudaven, les va trobar i se les va endur. Però els habitants del lloc van voler impedir-ho, i Hèracles, deixant les eugues sota la supervisió d'Abderos, va anar a lluitar contra ells. Les eugues van atacar Abderos i se'l van menjar. Hèracles, matà Diomedes i fundà a la platja la ciutat d'Abdera, en honor del seu amic. A Abdera se celebraven anualment uns jocs on no hi havia curses de cavalls.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 139. ISBN 9788496061972.
# Sammy Goosen

Hendrik Willem Nicolaas Goosen, més conegut com a Sammy Goosen o Harry Sammy Goosen (1892 - ?) va ser un ciclista sud-africà que va prendre part en els Jocs Olímpics de 1920.
Va guanyar una medalla de bronze en la prova de persecució per equips, formant equip amb James Walker, William Smith i Henry Kaltenbrun. També va participar en la prova de tàndem, fent parella amb George Thursfield; i en la de velocitat individual, quedant eliminat en ambdues proves en les sèries.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Sammy Goosen». [Consulta: 28 gener 2022].