OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mount Gretna

Mount Gretna és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 242 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Gretna tenia 242 habitants, 117 habitatges, i 74 famílies. La densitat de població era de 584 habitants/km².
Dels 117 habitatges en un 13,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,5% hi vivien parelles casades, en un 2,6% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,53.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 18,2% entre 25 i 44, un 43% de 45 a 60 i un 21,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.917 $ i la renda mediana per família de 87.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.333 $ mentre que les dones 48.125 $. La renda per capita de la població era de 43.470 $. Cap de les famílies i el 0,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Gretna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Gretna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Noctuelita

Noctuelita és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Noctuelita bicolorata, que es troba al Camerun.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 7 abril 2019].
* ↑ Afro Moths
# Sophie Keller

Sophie Keller (Copenhaguen, 14 de novembre de 1850 - Copenhaguen, 1 de maig de 1929) era una cantant d'òpera danesa (mezzo-soprano).
Sophie Rung va néixer a Copenhaguen, filla del compositor Henrik Rung i de la cantant Pauline Rung, nascuda a Lichtenstein. Així va créixer en una casa musical i el seu pare la va formar a cantar. Ella ja s'havia fet un nom com a cantant als concerts de l'Associació Cæcilia on va debutar el 8 de desembre de 1869 al Teatre Reial com Agathe a El caçador furtiu.
El seu alt mezo-soprano, molt ben format, tenia un abast considerable i, en el sentit vocal, es podria dir que des del debut era un cantant completament format. Tot i això, el seu talent dramàtic encara no estava al mateix nivell, però al llarg dels anys també va desenvolupar-ho i va ser durant molt de temps un dels principals noms de l'òpera danesa. En el seu aniversari com a cantant el 1894, va ser nomenada cantant de cambra reial.
Es va casar amb l'advocat Emil Charles Thorvald Keller el 14 de novembre de 1877 i va treballar al seu costat com a professora de cant, incloent noms famosos com Elisabeth Dons, Emilie Ulrich, Ida Møller i Ingeborg Steffensen.
Els seus papers més importants al teatre són Leonore a Il trovatore, el paper principal a Aïda i Senta a L'holandès errant.

## Referències

* Keller, Sophie Helene Henriette a Carl Frederik Bricka, Lèxic biogràfic danès (primera edició, 1895)
# Sophie Junker

Sophie Junker (Verviers, 1985) és una soprano belga, especialitzada en música i òpera barroca.
Sophie Junker va iniciar la seva formació en cant amb el seu pare. Després es va formar a l'Institut de Música i Pedagogia (IMEP) de Namur (Bèlgica), on va obtenir la llicenciatura de cant. Amb l'ajuda de les beques Thirionet i la fundació Spes, va fer pràctiques a Dinamarca i després es va incorporar a la Royal Academy of Music. El 2010 va guanyar el Concurs Händel de Londres i, el 2012, el Concurs internacional Cesti del Festival de Música Antiga d'Innsbruck.
És cantant de la catedral de Lieja i actua regularment a l'òpera de la ciutat. El 2014 va ser solista durant la «nit de Handel» sota la direcció de Jordi Savall- El 2016, va participar en la inauguració del teatre isabelí al Château d'Hardelot amb el conjunt Vox Luminis.

## Discografia

Entre les seves gravacions destaquen una Esther de Haendel, un disc amb fragments de Charpentier i Carissimi, L'Épreuve villageoise de Grétry, un recull de les cantates profanes de Bach i el recull d'àries de Handel «La Francesina».

## Referències

* 1 2 3 «Fonds Thirionet » JUNKER SOPHIE». [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «Mecenat». www.spes.be. [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «Jordi Savall organise la Nuit Haendel à Versailles». web.archive.org, juin 2014. Arxivat de l'original el 2016-10-09. [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «JT de 20h du samedi 9 juillet 2016» (en francès). Franceinfo, 02-07-2016. [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «parnassus.at - Detail». [Consulta: 29 abril 2020].
# Springbrook (Dakota del Nord)

Springbrook és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 26 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Springbrook tenia 26 habitants, 14 habitatges, i 7 famílies. La densitat de població era de 27,1 hab./km².
Dels 14 habitatges en un 14,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 50% no eren unitats familiars. En el 50% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,4% tenia menys de 18 anys, un 15,4% entre 18 i 24, un 15,4% entre 25 i 44, un 26,9% de 45 a 60 i un 26,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 120 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.938 $ i la renda mediana per família de 53.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 17.142 $. Entorn del 22,2% de les famílies i el 38,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Springbrook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Springbrook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Son Simó

Son Simó és un jaciment arqueològic consistent en un talaiot de planta circular situat a Alcúdia, Mallorca. En l'actualitat no està obert al públic.

## Referències

* ↑ Mascaró Pasarius, Josep. Prehistoria de Las Balears. Gráficas Miramar, 1968, p. 141.
# Sigloïta

La sigloïta és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la laueïta. Rep el nom de la mina Siglo Veinte, a Bolívia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La sigloïta és un fosfat de fórmula química Fe$^{3+}$Al₂(PO₄)₂(OH)₃·7H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sigloïta pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: nissonita, eucroïta, legrandita, strashimirita, arthurita, earlshannonita, ojuelaïta, whitmoreïta, cobaltarthurita, bendadaïta, kunatita, kleemanita, bermanita, coralloïta, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, strunzita, beraunita, gordonita, laueïta, mangangordonita, paravauxita, pseudolaueïta, stewartita, ushkovita, ferrolaueïta, kastningita, maghrebita, nordgauïta, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, gormanita, souzalita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita, nevadaïta i cloncurryita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Siglo Veinte, situada a la localitat de Llallagua, a la província de Rafael Bustillo (Departament de Potosí, Bolívia). També ha estat descrita al jaciment de fosfats de Fumade, a Fontrieu (Tarn, França), i a les mines LCA (Carolina del Nord) i Coon Creek (Arkansas), ambdues als Estats Units. Aquests tres indrets, juntament amb la localitat tipus, són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Sigloite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 gener 2022].
# Strelka (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Strelka».
Strelka - Стрелка (rus) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al liman Starotitarovski, al delta del riu Kuban i a la península de Taman, a 11 km a l'oest de Temriük i a 137 km a l'oest de Krasnodar, la capital.
Pertanyen a aquest municipi les poblacions de Beli i Zakubanski.
# Sputnik (agència de notícies)

Sputnik és una agència de notícies internacional endegada l'any 2014 pel govern rus, subsidiària de l'empresa estatal Rossia Segodnia. Sputnik va substituir l'agència de notícies RIA Novosti i la ràdio Veu de Rússia. Ràdio Sputnik és una ràdio estatal russa que opera en més de 30 llengües, cobrint més de 34 països, 800 hores diàries i amb freqüència FM, digital DAB/DAB+, HD-Radio, així com transmissions via internet.
El 2022, en el marc de la invasió russa d'Ucraïna, la presidenta de la Comissió Europea, Ursula von der Leyen, va ordenar als operadors europeus de tallar les emissions de RT i de l'agència de notícies Sputnik, una mesura que fins aleshores no s'havia aplicat mai pel que fa a la censura de mitjans de comunicació. Abans ja havien fet el mateix les multinacionals estatunidenques Google i Meta Platforms bloquejant-ne els continguts a les seues xarxes socials.
El 26 de febrer de 2023, en el marc del desè paquet de sancions de la UE contra Rússia, s'hi va incloure la suspensió de les llicències d'Sputnik per les emissions en àrab.

## Referències

* ↑ «Rússia crea una agència de notícies on-line per contrarestar la visió informativa occidental». CCMA, 10-11-2014 [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ Verdoy, Carme. «El veto europeu a RT i Sputnik: un precedent perillós per la llibertat d'expressió». Directa, 02-03-2022. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «Google se suma a Meta y bloquea los canales de YouTube de RT y Sputnik» (en castellà). Sport, 01-03-2022. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «One year of Russia’s full-scale invasion and war of aggression against Ukraine, EU adopts its 10th package of economic and individual sanctions» (en anglès). Comissió Europea, 26-02-2023. [Consulta: 25 febrer 2023].
# SpursEngine

SpursEngine és un nou xip microprocessador desenvolupat per Toshiba i IBM amb un disseny derivat del del microprocessador Cell (el que duu la PlayStation 3), i maquinari específic per a l'acceleració de vídeo, per a ser emprat com a coprocessador en un sistema amfitrió.
El nou coprocessador integra quatre dels nuclis d'alt rendiment SPE del Cell i a més, maquinari per la codificació i decodificació de MPEG-2 i H264.

## Referències

* ↑ PhysOrg.com - Toshiba mostrarà prototipus del nou processador SpursEngine (anglès)
* ↑ Toshiba posa a punt un processador de gràfics (GPU) derivat del Cell Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Toshiba presentarà el nou processador SpursEngine a la fira CEATEC del Japó Arxivat 2007-11-15 a Wayback Machine. (castellà)
# Sun Zhong (personatge de ficció)

    En aquest nom xinès, el cognom és Sun.
Sun Zhong és un personatge de ficció de la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong. En la novel·la ell és un líder rebel dels Turbants Grocs. En una vegada, ell va ocupar Wancheng juntament amb Han Zhong i Zhao Hong. Ells van ser derrotats per les forces imperials dirigides per Zhu Jun i l'exèrcit de voluntaris Liu Bei. Sun va ser abatut del seu cavall per una fletxa de Liu en intentar retirar-se.

## Vegeu també

* Llista de personatges de ficció dels Tres Regnes
* Sun Xia
# Sun Yiwen

Sun Yiwen –en xinès, 孙一文– (Yantai, 17 de juny de 1992) és una esportista xinesa que competeix en esgrima, especialista en la modalitat d'espasa.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu, i hi va obtenir tres medalles, dues a Rio de Janeiro 2016, plata en el torneig per equips (juntament amb Sun Yujie, Xu Anqi i Hao Jialu) i bronze en la prova individual, i or a Tòquio 2020, en la prova individual.
Va guanyar sis medalles en el Campionat Mundial d'Esgrima entre els anys 2013 i 2023 i vuit medalles (1 d'or) en els Campionats d'Àsia entre els anys 2014 i 2023.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 2 | Espasa per equips |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | Espasa individual |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 1 | Espasa individual |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2013 | Budapest ( Hongria) | 2 | Espasa per equips |
| 2015 | Moscou ( Rússia) | 1 | Espasa per equips |
| 2017 | Leipzig ( Alemanya) | 2 | Espasa per equips |
| 2018 | Wuxi ( R.P. de la Xina) | 3 | Espasa per equips |
| 2019 | Budapest ( Hongria) | 1 | Espasa per equips |
| 2023 | Milà ( Itàlia) | 3 | Espasa individual |
| Campionat d'Àsia ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2014 | Suwon ( Corea del Sud) | 1 | Espasa per equips |
| 2015 | Singapur | 2 | Espasa per equips |
| 2016 | Wuxi ( Xina) | 2 | Espasa per equips |
| 2017 | Hong Kong | 3 | Espasa individual |
| 2017 | Hong Kong | 1 | Espasa per equips |
| 2018 | Bangkok ( Tailàndia) | 1 | Espasa per equips |
| 2019 | Chiba ( Japó) | 2 | Espasa per equips |
| 2023 | Wuxi ( Xina) | 3 | Espasa per equips |

## Referències

* ↑ «Sun Yiwen». Base de dades de la FIE (anglès)
# Sròn an t-Sìthein

Sròn an t-Sìthein (nom en gaèlic escocès, en anglès Strontian), és una localitat del nord-oest d'Escòcia. Va donar nom al mineral estroncianita, descobert aquí, i l'element químic estronci que conté.
# Suimanga de collar vermell

El suimanga de collar vermell (Anthreptes rubritorques) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als clars del bosc i vegetació secundària de les muntanyes del nord-est de Tanzània als monts Nguru i Uluguru.

## Referències

* ↑ «Suimanga de collar vermell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Suimanga de coure

El suimanga de coure (Cinnyris cupreus) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes amb arbres del Senegal, Gàmbia, sud de Mauritània, sud-oest de Mali, Burkina Faso, Guinea Bissau, sud-est de Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, sud de Níger, Camerun, República Centreafricana, el Gabon, República del Congo, sud de Txad, sud del Sudan, Etiòpia, Uganda, nord-est de la República Democràtica del Congo, Ruanda, Burundi, oest de Kenya, oest i sud de Tanzània cap al sud fins al sud d'Angola, extrem nord-est de Namíbia, sud de Zàmbia, Malawi, nord de Zimbabwe i centre i nord de Moçambic.

## Referències

* ↑ «Suimanga de coure». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Synchiropus ocellatus

Synchiropus ocellatus és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical (24 °C-26 °C) i associat als esculls de corall que viu entre 1-30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud del Japó fins a les Illes Marqueses.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Baensch, H.A. i H. Debelius, 1997. Meerwasser atlas. Mergus Verlag GmbH, Postfach 86, 49302, Melle, Alemanya. 1216 p. 3a edició.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* NCBI (anglès)
* uBio (anglès)
* FishProfiles.com (anglès)
* www.bluezooaquatics.com (anglès)
# Sistema horari de 24 hores

* «24 hores» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «24 hores (desambiguació)».
El sistema horari de 24 hores divideix el dia en vint-i-quatre hores idèntiques, de manera que dotze corresponen al dia i dotze a la nit, tant en mitjans escrits, com en l'argot militar o tècnic i menys en l'oral. Pot conviure amb el sistema horari de 12 hores, que llavors indica si es tracta abans o després de les dotze de migdia. Es fan servir expressions com «del matí», ante meridiem (llatí per abans migdia, en el món anglosaxó sovint abreujat a.m.) o del vespre, de la tarda o post meridiem (llatí per a després de migdia, abreujat p.m.).
És el sistema recomanat per l'ISO 8601 per descriure dates i hores, perquè evita ambigüitats. Segons aquest sistema, el dia comença a les 00.00, just després de mitjanit i acaba a les 24.00; per tant ocupa franges de nit-dia-nit (en zones on la variació de llum és rellevant). L'instant 24.00 d'un dia coincideix amb el 00.00 del següent, la distinció només indica la jornada que es pren com a referència. Quan es descriu un esdeveniment que ocupa més d'un dia, es noten les hores com a 23.58, 23.59, 24.00, 00.01 i així successivament. Per separar hores i minuts, es fa servir el punt o dos punts, els minuts sempre amb dues xifres.
La majoria de rellotges analògics, però, empren un sistema de dotze hores, mentre que els rellotges digitals incloent els dels ordinadors permeten a l'usuari de triar quina presentació prefereix. Se sol indicar horaris amb el sistema de vint-i-quatre hores, amb excepció dels països anglosaxons i hispanoamericans que fan servir am i pm. En català parlat se sol utilitzar la divisió en dos períodes de dotze hores, o el «sistema de campanar» excepte per a horaris de transport públic, aeroports, etc.

## Referències

* 1 2 «Fitxa 6656/5: Les hores: sistema internacional». Optimot, 04-10-2019. [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «Significat de AM iPM». [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «Fitxa 6657/7: Les hores: amb lletres o amb xifres?». Optimot, 19-06-2019. [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «Aspectes de localització». Guia d'estil de softcatalà. Softcatalà, 2022.
* ↑ «L'hora en català». Softcatalà. [Consulta: 24 març 2022].
# Sistema hidràulic històric de Shushtar

El Sistema hidràulic històric de Shushtar, (en persa: سازههای آبی شوشتر) és una ciutat illa de l'època sassànida amb un complex sistema d'irrigació. Situat a la província iraniana de Khuzestan. Està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2009.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Shushtar Historical Hydraulic System» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].
# Teatre Pereira

El Teatre Pereira és un teatre d'Eivissa, a les Illes Balears, inaugurat el 1899.

## Història

Teatre construït a la ciutat d'Eivissa entre els anys 1897 i 1899 en un solar de l'actual carrer del Comte de Rosselló. La iniciativa fou de la societat Sandoval y Cía i en van ser els principals accionistes Abel Matutes Torres, propietari del solar, Josep Tarrés Espinal i Mercedes Sandoval i del Castillo. El nom de Pereira fa referència al comandant militar d'Eivissa Vicent Pereira, espòs de Mercedes Sandoval. Per fer front a les primeres despeses, els principals promotors hi aportaren cadascun 1.400 pessetes, tot i que uns setanta petits accionistes també hi participaren adquirint accions. A poc a poc, però, la família d'Abel Matutes va adquirir totes les accions i es féu amb la propietat del teatre. Marià Villangómez recorda que tenia forma de ferradura, disposava d'una platea amb llotges, un segon pis també amb llotges i un tercer pis, on hi havia el galliner i seients laterals.
Fou inaugurat el 6 d'abril del 1899 i la seva construcció i decoració tingué un cost de 65.180,85 pessetes. Els escenògrafs barcelonins Miquel Moragas i Salvador Alarma varen ser els decoradors del teatre i del teló de boca. Durant la dècada del 1920, essent-ne els empresaris Joan Roig Tur i Pere Oliver Tur, s'hi feren un seguit de reformes: s'allargà la platea i s'afegiren quatre llotges per banda i a cada pis. Durant la Guerra Civil es va convertir en lloc d'estada de les tropes nacionals. Tancat des del 1987, el Grup d'Empreses Matutes i Sirenis Hotels, propietaris de l'edifici, iniciaren el 2011 un projecte de reforma integral dissenyat per l'arquitecte Jordi Carreño.

## Activitat

Durant els seus primers anys l'activitat fou variada: alternà representacions teatrals amb sarsueles i espectacles de varietats. En els seus inicis foren habituals els drames de Dicenta (Juan José, El señor feudal) i Echegaray (De mala raza, El gran Galeoto). Tampoc no hi faltà el Don Juan Tenorio, de Zorrilla, ni obres de Benavente, Linares Rivas, els germans Quintero, Muñoz Seca o Marquina. Hi han actuat companyies locals com el Grup Escènic Ebusus, que hi estrenà Angelina o El honor de un brigadier (1954) de Jardiel Poncela, o el Grup Amateur de Teatre (GAT), que hi presentà L'excepció i la regla (1977) de Bertolt Brecht. Al marge de totes aquestes activitats, també ha acollit cinema, concerts, actes polítics i socials, i balls per Carnaval i Cap d'Any.

## Bibliografia complementària

* Torres Planells, Joan Antoni; Perelló Felani, Francesc. «Pereira, teatre». A: Mas, Joan (dir.). Diccionari del teatre a les Illes Balears. Palma-Barcelona: Lleonard Muntaner Editor: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006, p. 28–32.
* Villangómez, Marià. «El Cine Serra i el Teatre Pereira». A: El llambreig en la fosca. Eivissa: Institut d'Estudis Eivissencs, 2001, p. 91-92, 97.

## Referències

* 1 2 3 4 Perelló, Francesc. «Teatre Pereira». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement).
# Team Exergy

L'equip Team Exergy (codi UCI: XRG) va ser un equip ciclista professional dels Estats Units de categoria Continental que va competir professionalment de 2011 a 2012. La formació s'havia creat el 2009 de forma amateur.

## Principals victòries
### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Amèrica Tour. Aquesta taula presenta les classificacions de l'equip als circuits, així com el seu millor corredor en la classificació individual.
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2011 | 24è | Fred Rodríguez (108è) |
| 2012 | 17è | Fred Rodríguez (32è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl