OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quercus hinckleyi

Quercus hinckleyi és un tipus de roure que pertany a la família de les fagàcies. Està dins de la secció dels roures blancs del gènere Quercus.

## Descripció

Aquest roure és un arbust que creix com un matoll espès i atapeït i no fa més d'1,5 metres d'altura. Les tiges, molt ramificades, estan recobertes d'escorça grisa i escamosa i les branques més petites, de vegades, són de color marró i cerosa. Les fulles fan fins a 1,5 cm de llarg per 1,5 d'ample i tenen dents grans i molt separades entre si, s'assemblen a les fulles del grèvol. Les fulles són coriàcies, ceroses, i de color blau-verd. El fruit és una gla 1 a 1,5 centímetres d'ample a la tapa, la nou en fa fins a 2 centímetres de llarg.

## Distribució i hàbitat

Aquesta espècie rara de roure creix a Texas als Estats Units, on només hi creix en dos comptats: a Brewster i als Comtats de Presidio de Texas occidental. També es poden trobar a l'altra banda de la frontera a Mèxic. La planta creix en un hàbitat sobre substrats calcaris com un matoll, en el Desert de Chihuahua. L'arbre creix en sòls molt rocosos i de vegades en les esquerdes d'afloraments calcaris sòlids.
La principal raó de la raresa d'aquesta planta no és degut per la pèrdua d'hàbitat, sinó que ha estat la implicació del canvi climàtic perquè el clima actual en la seva àrea nativa és massa seca. Està en la llista federal d'espècies amenaçades dels Estats Units. Era més abundant fa 10.000 anys, quan aquesta regió de Texas era més humida. Hi ha abundants registres fossilitzats de glans d'aquesta espècie en els abocadors dels rosegadors de l'època. Potser, fins i tot han estat una espècie dominant. Hi ha al voltant de 10 poblacions a Texas. La majoria de les poblacions es troben al Big Bend Ranch State Park.

## Taxonomia

Quercus hinckleyi va ser descrita per Cornelius Herman Muller i publicat a Contributions from the Texas Research Foundation, Botanical Studies 1: 40, pl. 11. 1951.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
hinckleyi: epítet

## Referències

* 1 2 Quercus hinckleyi. Flora of North America.
* ↑ Quercus hinckleyi. Arxivat 2002-11-21 a Wayback Machine. Conservació de la Natura.
* 1 2 3 4 5 Quercus hinckleyi. Arxivat 2011-10-26 a Wayback Machine. Centre per a la Conservació de Plantes.
* 1 2 USFWS. Quercus hinckleyi Five-year Review. setembre 2009.
* 1 2 Quercus hinckleyi. Texas Parks & Wildlife.
* ↑ «Quercus hinckleyi». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 11 juliol 2014].
* ↑ «Quercus hinckleyi». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 11 juliol 2014].
* ↑ «Quercus hinckleyi». The Plant List. [Consulta: 11 juliol 2014].
# Sàlpids

Els sàlpids (Salpidae), coneguts vulgarment com a salpes, són una família de tunicats de la classe Thaliacea, l'única de l'ordre Salpida. Són pelàgics i floten tant en solitari com encadenats en llargues colònies.
Tenen forma de barril i floten lliurement. Es desplacen per contracció, bombant aigua a través del seu cos gelatinós. La salpa força el pas de l'aigua bombada a través dels seus filtres alimentaris interns, alimentant-se del fitoplàncton que extreu de l'aigua.
Són els tunicats pelàgics més abundants, presents tant en mars equatorials, com temperats i freds. Les majors concentracions de sàlpids estan a l'oceà Antàrtic on de vegades formen enormes eixams, amb freqüència en aigües profundes, sent en ocasions més abundants que el krill. Al llarg de la segle xx, mentre les poblacions de krill a l'oceà Antàrtic van anar declinant, les poblacions de sàlpids semblaven incrementar-se.
Els cos dels taliacis conté un 30% de carboni. L'enfonsament dels cossos i els excrements de les salpes pot segrestar carboni dipositant-lo al fons de la mar. Les salpes són prou abundants com per tenir un efecte en el cicle del carboni oceànic, el que pot tenir un paper en el canvi climàtic.

## Taxonomia

La família Salpidae té dues subfamílies, 13 gèneres i 45 espècies:
* Subfamília Cyclosalpinae Yount, 1954
** Gènere Cyclosalpa de Blainville, 1827
** Gènere Helicosalpa Todaro, 1902
* Subfamília Salpinae Lahille, 1888
** Gènere Brooksia Metcalf, 1918
** Gènere Iasis Savigny, 1816
** Gènere Ihlea Metcalf, 1919
** Gènere Metcalfina Ihle & Ihle-Landenberg, 1933
** Gènere Pegea Savigny, 1816
** Gènere Ritteriella Metcalf, 1919
** Gènere Salpa Forskål, 1775
** Gènere Soestia Kott, 1998
** Gènere Thalia Blumenbach, 1798
** Gènere Thetys Tilesius, 1802
** Gènere Traustedtia Metcalf, 1918

## Referències

* ↑ «Dive and Discover : Expedition 10 : Antarctica». [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ Jellyfish biomass in the biological pump - expanding the oceanic carbon cycle (researchgate.net)
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 13 desembre 2020].
# Lasius balearicus

Lasius balearicus és una espècie de formiga de la subfamília dels formicins (Formicinae), endèmica de Mallorca. La seva distribució es restringeix a la Serra de Tramuntana, entre els 800 i 1.400 metres d'altitud. Es tracta de l'única espècie del gènere Lasius endèmica d'alguna illa del Mediterrani.
Degut a l'aïllament geogràfic en alçada i a la poca diversitat genètica intraespecífica, es creu que és una espècie amb un gran risc de desaparèixer en un breu període, situació causada pel canvi climàtic.

## Referències

* ↑ «Lasius balearicus - AntCat» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2023].
* ↑ «BioLib - Lasius balearicus» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2023].
* 1 2 3 Talavera, Gerard; Espadaler, Xavier; Vila, Roger «Discovered just before extinction? The first endemic ant from the Balearic Islands (Lasius balearicus sp. nov.) is endangered by climate change» (en anglès). Journal of Biogeography, 2014 [Consulta: 10 desembre 2014].
# Els paradisos artificials

Els paradisos artificials —en francès original Les Paradis artificiels— són un recull de poemes en forma d'assaig i prosa del poeta francès Charles Baudelaire, publicat per primera vegada de manera completa com a tal el 1860 per l'editorial Poulet-Malassis, i que tracta sobre l'estat sota la influència de l'opi i l'haixix; descriu com aquestes substàncies permeten als homes assolir l'ideal al que aspiren a la primera part, i a la segona —la transcripció d'un escrit de l'escriptor Thomas de Quincey— mostra els efectes assoladors que comporta el seu ús.
La primera part, De l'Idéal artificiel, le Haschisch, fou publicada per primer cop el 30 setembre de 1858 a la Revue contemporaine; en ella descriu la progressió amb què les drogues l'ajuden a escapar de la condició humana artificialment —ni que sigui per moments curts de temps—, començant per sensacions de benestar fins a arribar a l'èxtasi, conduint-lo al paradís, al seu propi «Idéal artificiel». A la segona part, Enchantements et tortures d'un mangeur d'opium, publicada a la mateixa revista els dies 15 i 30 de gener de 1860 i influenciada per Confessions d'un Anglais mangeur d'opium de Thomas de Quincey, Baudelaire transcriu passatges de l'obra incloent-hi reflexions personals i analitzant la motivació de l'addicte.

## Referències

* 1 2 Bloom i Hobby, 2010, p. 1.
* 1 2 3 «Les Paradis artificiels». Charles Baudelaire (1821-1867). litteratura.com. Arxivat de l'original el 20 de gener 2012. [Consulta: 24 octubre 2015].
* 1 2 Osborn, 1967, p. 660-668.
* ↑ Thompson, 1997, p. 18.

## Bibliografia

* Bloom, Harold; Hobby, Blake. The Taboo. Infobase Publishing, 2010. ISBN 9781438131054.
* Osborn, Catherine B. «Artificial Paradises: Baudelaire and the Psychedelic Experience». The American Scholar, 36, 4, 1967.
* Thompson, William J. Understanding Les Fleurs Du Mal. Vanderbilt University Press, 1997. ISBN 9780826512970.
# Potencial postsinàptic

Els potencials postsinàptics són canvis en el potencial de membrana del terminal postsinàptic d'una sinapsi química. Els potencials postsinàptics són potencials graduats i no s'han de confondre amb potencials d'acció encara que la seva funció és iniciar o inhibir potencials d'acció. Són causats per la neurona presinàptica que allibera neurotransmissors des del botó terminal a l'extrem d'un axó cap a l'esquerda sinàptica. Els neurotransmissors s'uneixen als receptors del terminal postsinàptic, que pot ser una neurona o una cèl·lula muscular en el cas d'una unió neuromuscular. Aquests s'anomenen col·lectivament receptors postsinàptics, ja que es troben a la membrana de la cèl·lula postsinàptica.

## El paper dels ions

Una de les maneres en què els receptors poden reaccionar davant d'estar units per un neurotransmissor és obrir o tancar un canal iònic, permetent que els ions entrin o surtin de la cèl·lula. Són aquests ions els que alteren el potencial de membrana. Els ions estan subjectes a dues forces principals, la difusió i la repulsió electroestàtica. Els ions tendiran cap al seu potencial d'equilibri, que és l'estat on la força de difusió anul·la la força de repulsió electroestàtica. Quan una membrana està al seu potencial d'equilibri, ja no hi ha un moviment net d'ions. Dues equacions importants que poden determinar les diferències de potencial de membrana en funció de les concentracions d'ions són l'equació de Nernst i l'equació de Goldman.

## Relació amb potencials d'acció

Les neurones tenen un potencial de repòs d'uns -70 mV. Si l'obertura del canal iònic dona lloc a un guany net de càrrega positiva a través de la membrana, es diu que la membrana està despolaritzada, ja que el potencial s'acosta a zero. Es tracta d'un potencial excitatori postsinàptic (EPSP), ja que apropa el potencial de la neurona al seu llindar d'activació (aproximadament -55 mV).
Si, d'altra banda, l'obertura del canal iònic dona lloc a un guany net de càrrega negativa, això mou el potencial més lluny de zero i es coneix com a hiperpolarització. Es tracta d'un potencial postsinàptic inhibitori (IPSP), ja que canvia la càrrega a través de la membrana per estar més lluny del llindar de cocció.

## Referències

* ↑ Henley, Casey «Postsynaptic Potentials» (en anglès). Postsynaptic Potentials, 01-01-2021.
* ↑ Henley, Casey (en anglès) "Postsynaptic Potentials", 01-01-2021.
* ↑ Powell, Carolyn L.; Brown, Angus M. (en anglès) Advances in Physiology Education, 45, 1, 01-03-2021, pàg. 178–181. DOI: 10.1152/advan.00188.2020. ISSN: 1043-4046.
* ↑ «10.5G: Postsynaptic Potentials and Their Integration at the Synapse» (en anglès). https://med.libretexts.org,+20-07-2018.+[Consulta: 31 juliol 2023].
# José Luis Carranza

José Luis Carranza Vivanco, anomenat Puma, (8 de gener, 1964 a Lima) és un exfutbolista peruà que jugava a la posició de centrecampista. Va jugar tota la seva vida al mateix club, l'Universitario de Deportes, on romangué durant 19 anys com a futbolista professional refusant algunes ofertes de Xile, Equador, i l'Argentina. Amb la selecció peruana disputà els Campionats Sud-americans de 1989, 1991, 1993.

## Palmarès

* 8 Lliga peruana de futbol: 1985, 1987, 1990, 1992, 1993, 1998, 1999, 2000.

## Enllaços externs

* Videos Despedida del Puma Arxivat 2009-12-29 a Wayback Machine.
# Montfred

«Montfred» té aquests significats:
# Wuyue

Wuyue (en xinès simplificat, 吴越; en xinès tradicional, 吳越; en pinyin, Wúyuè) va ser un regne costaner independent fundat per Qian Liu durant el període de les Cinc Dinasties i Deu Regnes de la Història de la Xina, el qual va existir entre els anys 907 i 978. Estigué governat per la família Qian, un cognom que encara roman estès a l'antic territori del regne.
Amb la seva capital a Hangzhou, també anomenada "Xifu", el regne incloïa l'actual Zhejiang, Xangai i la part sud de la província de Jiangsu. En les primeres dècades de la seva existència, Wuyue limitava amb el Regne Min al sud i el Regne Tang del Sud a l'oest i al nord. Amb la rebel·lió de Yin de Min el 943, Wuyue va tenir breument una tercera frontera. No obstant això, en poc temps, Wuyue va quedar completament encerclat (excepte el mar de la Xina Oriental), ja que tant Yin com Min van ser absorbits pel Tang del Sud el 945, quan Wuyue va absorbir part de la part nord de Fujian del Regne Min. En 978 l'últim rei de Wuyue, Qian Chu, va jurar lleialtat a la dinastia Song, salvant el seu poble de la guerra i la destrucció econòmica. Mentre Qian Chu romania nominalment rei, Wuyue va ser absorbit per la dinastia Song, posant fi efectivament al regne. L'últim rei va morir l'any 988.
La població era d'aproximadament 550.700 llars, amb molta gent vivint en nuclis comercials i ports marítims importants.

## Referències

* ↑ Xiong, Victor Cunrui. Historical Dictionary of Medieval China (en anglès). Rowman & Littlefield, 2009, p. 361-362. ISBN 9780810860537.
* ↑ Xiong, Victor Cunrui. Historical Dictionary of Medieval China (en anglès). Rowman & Littlefield, 2009, p. cxviii. ISBN 9780810860537.
* ↑ Worthy 1983, p. 19
# Mirador de Nou Pins

El Mirador de Nou Pins es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Alella (el Maresme).
És situat en un espai declarat zona verda per l'Ajuntament d'Alella i, alhora, un indret privilegiat per les seues vistes sobre Alella i el litoral. El mirador compta amb dos bancs, una plataforma de fusta tractada, una barana i dos plafons interpretatius del paisatge.
El bancs es donen l'esquena: un mira al NO, amb Alella en primer terme i vista sobre bona part dels turons més alts del Parc. L'altre mira al SO, amb la Conreria en primer terme i Barcelona i Collserola al fons. A la banda sud i mirant al mar, hi ha un plafó panoràmic amb el perfil del paisatge que estem veient i els noms dels elements.
És ubicat a Alella: al poble, cal pujar pel carrer de la Riera de Comafosca i girar a l'esquerra en trobar l'indicador a Nucli de Can Comulada. La mateixa carretera ens porta a l'avinguda Mil·lenari, que seguirem fins al capdamunt. Uns metres abans que el carrer acabi en un atzucac, veurem un plafó del Parc, una barana de fusta i un corriol que s'enfila cap al mirador. Coordenades: x=439811 y=4594267 z=325.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 149.
# Tiaan Kannemeyer

Tiaan Kannemeyer (Bellville, Cap Occidental, 14 de desembre de 1978) és un ciclista sud-africà, ja retirat, que fou professional des del 2000 al 2010. En el seu palmarès destaca la victòria final en la primera edició de l'UCI Àfrica Tour, el 2005, i dos campionats nacionals, en ruta el 2002 i contrarellotge el 2005. El 2004 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atenes.

## Palmarès

* 2002
** Campió de Sud-àfrica en ruta
** Vencedor d'una etapa del Herald Sun Tour
* 2003
** 1r a la Volta a Egipte i vencedor d'una etapa
* 2004
** Vencedor d'una etapa al Giro del Cap
* 2005
** 1r a l'UCI Àfrica Tour
** Campió de Sud-àfrica en contrarellotge
** 1r al Giro del Cap i vencedor de 2 etapes

## Referències

* ↑ «National Championship, Road, Elite, South Africa (Men)». Cycling Archives. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «Olympedia – Tiaan Kannemeyer». [Consulta: 21 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Avions (pel·lícula)

Avions (títol original en anglès: Planes) és una pel·lícula de comèdia esportiva animada per ordinador en 3D estatunidenca de 2013 produïda per DisneyToon Studios i estrenada per Walt Disney Pictures. Ha estat doblada al català. Dirigida per Klay Hall, és un pel·lícula derivada de la franquícia Cars de Pixar. Tot i no ser produïda per Pixar, la pel·lícula va ser coescrita i produïda per l'executiu de Pixar i l'aleshores director creatiu de Walt Disney Animation Studios, John Lasseter, que va dirigir les dues primeres pel·lícules de Cars. La pel·lícula protagonitza les veus de Dane Cook, Stacy Keach, Priyanka Chopra en el seu debut a Hollywood, Brad Garrett, Teri Hatcher, Danny Mann, Julia Louis-Dreyfus, Roger Craig Smith, John Cleese, Carlos Alazraqui, Sinbad, Val Kilmer i Anthony Edwards. En aquesta pel·lícula, Dusty Crophopper, un avió que fa tot el treball del camp de blat de moro a la ciutat de Propwash Junction, espera tenir el coratge que necessita per complir el seu somni. Vol completar Wings Around the Globe amb avions de carreres, amb l'ajuda de l'aviador naval Skipper Riley (un Chance-Vought F4U Corsair de la Segona Guerra Mundial), que l'entrena, malgrat la seva por a les altures i no estar construït per a les carreres.
Com moltes de les pel·lícules de Disneytoon, Avions es va estrenar inicialment com una pel·lícula directe a vídeo, però, en canvi, es va estrenar a les sales el 9 d'agost de 2013 en els formats Disney Digital 3D i RealD 3D. La pel·lícula va recaptar 239,3 milions de dòlars a tot el món amb un pressupost de 50 milions de dòlars, tot i rebre crítiques negatives de la crítica. Una seqüela, titulada Avions 2: Equip de rescat (títol original en anglès: Planes: Fire & Rescue), es va estrenar als cinemes el 18 de juliol de 2014.

## Referències

* ↑ «Els «Avions» de Disney volen en català». NacióDigital.cat, 13-08-2013. [Consulta: 25 novembre 2022].
* ↑ Goldberg, Matt «Disney Officially Announces PLANES, a Direct-to-DVD Spin-Off of Pixar's CARS». Collider.com, 17-02-2011. Arxivat 2 de maig 2013 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el de maig 2, 2013. [Consulta: de maig 7, 2022].
* ↑ «Avions». ésAdir. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ Bastoli, Mike «Disney Changes 'Planes' Release Date». Big Screen Animation, 11-06-2012. Arxivat 16 de juny 2012 a Wayback Machine.
* ↑ «Disney Sets Cars Spinoff Planes for a Theatrical Release». ComingSoon.net, 21-12-2012. Arxivat 24 de desembre 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-12-24. [Consulta: 11 abril 2023].
* ↑ Kit, Borys «Disney Sets Theatrical Release Date for 'Planes'». The Hollywood Reporter, 21-12-2012.
* ↑ «Planes (2013)».
* ↑ Fleming, Mike «More Disney Release Dates: Two New Marvel Pics, 'Alexander', 'Hundred-Foot Journey', 'Into The Woods', 'Planes' Sequel Slotted». Deadline, 13-06-2013.

## Enllaços externs

* Avions a Goita què fan, ara!
# Estadi Monumental Isidro Romero Carbo

L'Estadi Monumental Isidro Romero Carbo és un estadi esportiu de la ciutat de Guayaquil, a l'Equador.
L'estadi és seu i propietat del club Barcelona SC. També hi juga partit la selecció de futbol de l'Equador. Té una capacitat per a 59.283 espectadors, essent l'estadi més gran del país.
Fou construït per iniciativa del president del club Isidro Romero Carbo. Fins aleshores jugava a l'estadi Modelo Alberto Spencer. Va ser inaugurat el 27 de desembre de 1987 amb el partit Barcelona SC - Peñarol d'Uruguai (1-3). Va ser seu de la Copa Amèrica de futbol de 1993.
El 2 de gener de 2008, el president de Barcelona Eduardo Maruri va signar un contracte de 4 anys amb el banc equatorià Banco Pichincha perquè l'estadi porti el nom del banc. El contracte es va renovar però va finalitzar el 2015.

## Referències

* ↑ «Estadio Monumental Banco Pichincha (El Coloso del Salado) – StadiumDB.com». stadiumdb.com. [Consulta: 10 maig 2020]. bsc.ec
* ↑ 19 Years of Monumental
* ↑ «Copa América 1993». RSSSF. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Estadio Monumental Isidro Romero Carbo - Known more about Stadium Capacity, History & Recent Matches» (en anglès americà). www.sportskeeda.com. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ FEF article on name change
# (291) Alice

Alice és l'asteroide número 291. Va ser descobert per l'astrònom Johann Palisa des de l'observatori de Viena (Àustria), el 25 d'abril de 1890.
Viccionari
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 38. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
# .cv

.cv és el domini territorial de primer nivell (ccTld) per a Cap Verd.

## Enllaços externs

* informació informació IANA .cv
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari
# .museum

.museum és un domini de primer nivell patrocinat d'Internet que forma part del sistema de dominis d'Internet utilitzat exclusivament per museus, associacions de museus i membres individuals de professionals relacionats amb els museus.
El domini .museum va entrar al Domain Name System el 20 d'octubre de 2001, i va ser el primer domini de primer nivell patrocinat que va ser instituït per accions de la ICANN.
Els registres són processats per registradors acreditats i gestionats pel Consell Internacional de Museus.

## Enllaços externs

* Preguntes freqüents sobre .museum Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Registre de dominis .museum
Domini de primer nivell genèric :
Actuals :
Proposats :
Llista de dominis de primer nivell territorial :
Viccionari