OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oplúrids

Els oplúrids (Opluridae) són una família de sauròpsids (rèptils) escatosos endèmics de Madagascar. Està constituïda per 7 espècies dividides en dos gèneres, Chalarodon (monotípic) i Oplurus (6 espècies).
# Rhacodactylus

Rhacodactylus és un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família dels diplodactílids que inclou a sis espècies de gecos arboris endèmics de Nova Caledònia. Són rèptils molt benvolguts pels afeccionats a la cria de llangardaixos exòtics en terraris de tot el món.

## Taxonomia

* Rhacodactylus auriculatus
* Rhacodactylus chahoua
* Rhacodactylus ciliatus
* Rhacodactylus leachianus
* Rhacodactylus sarasinorum
* Rhacodactylus trachyrhynchus
# Panstrongylus geniculatus

Panstrogylus geniculatus és una espècie d'insecte hemípter de la família Reduviidae. És hematòfag i reconegut com un vector de poca importància epidemiològica de Trypanosoma cruzi, agent patogen de la malaltia de Chagas.
# Cordylus giganteus

Cordylus giganteus és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la terrestre de la família Cordylidae que habita en les sabanes del sud d'Àfrica. Sol viure en petits grups, cavant caus i alimentant-se d'invertebrats i vertebrats petits.
# Geocapromys

Geocapromys és un gènere de rosegadors de la família Capromyidae propis del Carib, compost per tres espècies extintes i dues de vivents.
# Tupinambis quadrilineatus

Tupinambis quadrilineatus és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família Teiidae àmpliament distribuïda en el Cerrado del Brasil i ha estat almenys tan a prop com la Chapada de Guimaraes al nord de Cuiabá, Mato Grosso.
# Callopistes palluma

Callopistes palluma és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família Teiidae endèmica de Xile que habita des de la regió d'Antofagasta fins a la regió del Biobío, en caus i matolls.
Un exemplar adult pot arribar a mesurar uns 45 cm de llarg. Té l'esquena marró amb quatre fileres de punts negres; els mascles posseeixen un ventre vermellós i les femelles un de groguenc. Les iguanes xilenes femella posen les seves niuades en galeries subterrànies. S'alimenta d'insectes, aus i mamífers petits.
# Thamnobryum

Thamnobryum és un gènere de molses de la família Neckeraceae (anteriorment considerat dins de la seva pròpia família Thamnobryaceae). És de distribució subcosmopolita. Sovint creixen en roques. Té unes 42 espècies 3 de les quals creixen a Europa.

## Algunes espècies

* Thamnobryum alopecurum
* Thamnobryum angustifolium, (Holt) Crundw.
* Thamnobryum fernandesii, (Sergio) Ochyra
* Thamnobryum neckeroides
* Thamnobryum subserratum
# Oxiúrids

Els oxiúrids (Oxyuridae) són una família de nematodes de l'ordre Rhabditida.

## Gèneres

N.B.: llista probablement incompleta.
* Archeonema Ricci, 1988
* Citellina Prendel, 1928
* Enterobius Leach, 1853
* Lemuricola Chabaud & Petter, 1959
* Oxyuris Rudolphi, 1803
* Passalurus Dujardin, 1845
* Skrjabinema Werestchajin, 1926
* Syphabulea Gubanov, 1964
* Syphacia Seurat, 1916
# Dolichotis

Dolichotis és un gènere de rosegadors de la família dels càvids. Conté dues espècies: la llebre de la Patagònia (D. patagonum) i la llebre del Chaco (D. salinicola). Alguns científics classifiquen aquesta última en un gènere a part, Pediolagus.
Les dimensions varien de 75 a 45 cm de llargada, amb 4 dits a les potes anteriors.

## Distribució

Són rosegadors diürns, difosos a Sud-amèrica, sobretot a l'Argentina, on la ramaderia ovina, la introducció de la llebre amb les seves malalties i la ràpida difusió han comportat una disminució de les dues espècies. Les femelles donen a llum entre dues i cinc cries i durant els períodes de gestació passen bona part del dia a la cerca d'aliment mentre que els mascles es queden als prats, alerta per si arriben depredadors.

## Galeria

* Quatre exemplars en un prat
* Una parella al zoo de Melbourne
* Primer pla
* Exemplars al Parc faunístic Le Cornelle
* Marà en un dibuix de Vita degli Animali d'A. E. Brehm

## Enllaços externs

* http://nationalzoo.si.edu/Animals/SmallMammals/fact-mara.cfm Arxivat 2012-09-05 a Wayback Machine.
* http://www.blackpineanimalpark.com/Animals/patagonian_cavy.htm Arxivat 2006-12-08 a Wayback Machine.
* http://fridayanimal.com/18-260805.php Arxivat 2007-03-24 a Wayback Machine.
* http://www.hoglezoo.org/animals/view.php?id=146 Arxivat 2008-03-15 a Wayback Machine.
* http://sparky.twmuseums.org.uk/details/index.php?name=01_506.jpg&id=TWCMS:2001.506&q=&t=1&c=&parent=random&querystr=&img=0 Arxivat 2008-03-16 a Wayback Machine.
# Juliomys ossitenuis

Juliomys ossitenuis és un rosegador del gènere Juliomys que viu al sud-est del Brasil, al sud-oest de l'Estat d'Espírito Santo i al sud de Minas Gerais i São Paulo. Viu als arbres i s'ha trobat a més de 800 metres d'altitud. El nom de l'espècie ve de les paraules llatines ossi ('os') i tenuis ('prim'). Es refereix al seu esquelet prim i delicat. No es coneixen amb certesa les relacions exactes entre les diferents espècies de Juliomys. El primer exemplar d'aquesta espècie no fou trobat fins al 1991. Els seus descriptors consideren que el descobriment de dues noves espècies de Juliomys indica que encara no es coneix completament la biodiversitat del sud-est del Brasil.
# Terebratúlids

Els terebratúlids (Terebratulidae) són una família de braquiòpodes amb un registre fòssil que data del Devonià tardà.
Cladograma de Catalogue of Life:
| Terebratulida | Terebratulidae  Acrobrochus Arctosia Dallithyris Dolichozygus Dysedrosia Erymnia Gryphus Kanakythyris Liothyrella Stenosarina Tichosina Zygonaria Aulacothyropsidae Bouchardiidae Cancellothyrididae Chlidonophoridae Cnismatocentridae Dallinidae Dyscoliidae Frenulinidae Gwynioidea Holobrachia Kingenidae Kraussinidae Laqueidae Macandreviidae Megathirididae Megathyrididae Platidiidae Simplicithyris Terebrataliidae Terebratellidae Thaumatosiidae Zeilleriidae |

## Fonts

* Fossils (Smithsonian Handbooks) per David Ward (Pàgina 93)
# Pseudohydromys

Pseudohydromys és un gènere de rosegadors de la subfamília Murinae que viuen a les muntanyes de Nova Guinea. Els seus parents més propers probablement són Leptomys i Xeromys, amb els quals forma la divisió Xeromys.
Tot i que algunes espècies del gènere es classificaren en altres gèneres fins al 2005, s'assemblen molt. Es tracta de ratolins petits i semblants a musaranyes que s'alimenten d'insectes. Tenen el pelatge espès i semblant al vellut i viuen a les selves de muntanya. Tenen el crani molt similar i manquen de tercer queixal. La llargada corporal és d'entre 70 i 104 mm, la llargada de la cua d'entre 78 i 107 mm, la llargada dels peus posteriors d'entre 17,9 i 22,7 mm, la llargada de les orelles d'entre 9 i 12,7 mm i el pes d'entre 13 i 29,5 grams.

## Taxonomia

* Pseudohydromys berniceae
* Pseudohydromys carlae
* Pseudohydromys eleanorae
* Pseudohydromys ellermani
* Pseudohydromys fuscus
* Pseudohydromys germani
* Pseudohydromys murinus
* Pseudohydromys musseri
* Pseudohydromys occidentalis
* Pseudohydromys patriciae
* Pseudohydromys pumehanae
* Pseudohydromys sandrae
# Caribdèids

Carybdeidae és una família de cnidaris cubozous, de l'ordre dels Carybdeida. Els caribdèids o caribdeids (Carybdeidae) són cubozous que no tenen sinó 4 tentacles, o 2 grups de 2 o 3 ; cada tentacle té el seu propi pedalium (peu).

## Gèneres

Segons World Register of Marine Species (12 de març de 2012) i NCBI (12 de març de 2012) :
* gènere Carybdea Péron & Lesueur, 1810
Segons Catàleg of Life (12 de març de 2012) :
* gènere Carybdea Péron & Lesueur, 1809
* gènere Tripedalia Conant, 1897
Segons ITIS (22 de maig de 2015) :
* gènere Carybdea Péron & Lesueur, 1809
* gènere Tamoya Müller, 1859
* gènere Tripedalia Conant, 1897
Segons altres fonts :
* gènere Carukia
* gènere Carybdea
* gènere Manokia
* gènere Tamoya
* gènere Tripedalia

## Enllaços externs

* http://species-identification.org/species.php?species_group=zsao&selected=beschrijving&menuentry=groepen&rècord=Carybdeidae Arxivat 2021-12-01 a Wayback Machine.
# Sabatera negra

La sabatera negra (Boletopsis leucomelaena), també anomenada mariner, és una sabatera de la família Bankeraceae.
Va ser descrita primer l'any 1801 com a Boletus leucomelas per Christian Hendrik Persoon. El micòleg suís Victor Fayod la va traslladar a Boletopsis el 1889. El bolet figura com una espècie prioritària al Pla d'acció per a la biodiversitat del Regne Unit. 'B. leucomelaena es troba a la regió del nord -oest del Pacífic d'Amèrica del Nord, al Japó i a tot Europa, si bé és menys comú que B. grisea.
# El col·legi dels animals màgics

El col·legi dels animals màgics (originalment en alemany, Die Schule der magischen Tiere) és una pel·lícula dramàtica germanoaustríaca del 2021 dirigida per Gregor Schnitzler, adaptada cinematogràfica de la sèrie de llibres del mateix nom. El 9 de setembre de 2022 es va estrenar el doblatge en català central a les sales de cinema. També s'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Sinopsi

L'Ida Kronenberg és una nova estudiant de l'escola Winterstein i no estableix cap amistat. Al mateix temps, la Mary Cornfield es converteix en la nova professora de la classe i planteja al seu grup d'alumnes que haurien d'aconseguir animals màgics.

## Producció
### Rodatge

La productora berlinesa Kordes & Kordes es va assegurar els drets de la pel·lícula el 2014. Meike Kordes assegura que va veure com un pare llegia en veu alta al tren, va fotografiar la portada i poc després va adquirir-ne els drets. El rodatge va tenir lloc de setembre a novembre de 2019 al castell de Grafenegg a la Baixa Àustria, als Bavaria Studios i als MMC Studios de Colònia. Wolfgang Aichholzer va ser-ne el director de fotografia. El coproductora austríaca va ser Wega Film (Veit Heiduschka i Michael Katz).

### Publicació

La pel·lícula es va estrenar el 14 d'octubre de 2021 als cinemes alemanys. A principis de novembre de 2021, la distribuïdora de cinema Leonine va anunciar que un milió d'espectadors de cinema ja havien vist la pel·lícula. A mitjans de gener de 2022, la pel·lícula havia recaptat 11,1 milions de dòlars, segons Box Office Mojo.

### Seqüela

El rodatge de la seqüela va acabar l'estiu del 2021 sota la direcció de Sven Unterwaldt.

## Referències

* ↑ «El col·legi dels animals màgics». Cinema en Català. [Consulta: 8 abril 2022].
* ↑ «À Punt - Programació». [Consulta: 22 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
* El col·legi dels animals màgics a Goita què fan, ara!
# Joan Lloert

Joan Lloert o Joan Loert, més conegut com el Mestre dels Privilegis, (Mallorca, segle xiii - Mallorca, segle XIV) fou un miniaturista i pintor gòtic de retaules, actiu a Mallorca entre el 1300 i el 1344.

## Obres atribuïdes

* Lleis Palatines de Jaume II, Bibliotheque Royale Albert I de Brussel·les.
* Retaule de Santa Magdalena i Santa Llucia (6 fragments). Museu de Mallorca, Mallorca
* Retaule de Santa Quitèria (1332), Museu de Mallorca.
* Llibre de Privilegis i Franqueses del Regne de Mallorca (1334-1339).
* Retaules de Santa Magdalena y Santa Llucia, a la Col·lecció Costa.
* Retaule de Santa Eulàlia (1349), catedral de Mallorca.
* Taula del Papa Sant Silvestre, catedral de Mallorca.

## Referències

* ↑ AINAUD DE LASARTE, Joan- Miscel·lània en homenatge a Joan Ainaud de Lasarte, Volum 1 Publicacions L'Abadia de Montserrat, 1998. pàgina 319 ISBN 8478269649
* ↑ «Joan Lloert». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Societat Arqueològica Lul·liana Les Col·leccions de la SAL al Museu de Mallorca, Consultat el 29/11/2011
# Ròcafuèlh

Ròcafuèlh (francès Roquefeuil) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània. D'aquí prové la important família Ròcafuèlh, catalanitzada Rocafull i afrancesada Roquefeuil.
# Tossal de Montagut

El Tossal de Montagut és una muntanya de 394 metres que es troba als municipis de Tivissa, a la comarca catalana de la Ribera d'Ebre i de l'Ametlla de Mar, a la comarca catalana del Baix Ebre.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Vaasa

Vaasa (Vasa és el nom suec) és una ciutat a la costa oest de Finlàndia fundada el 1606 durant el regnat de Carles IX de Suècia. Actualment té una població de més de 58.000 habitants i és la capital de la regió d'Ostrobòtnia.
Més del 70% de la població parla finès, i al voltant d'un 25% suec. La ciutat és un important centre cultural a Finlàndia.
A prop del Cercle Polar Àrtic, Vaasa té un clima continental subàrtic (Köppen: Dfc), amb hiverns durs i secs i estius gairebé càlids.
A la ciutat hi ha tres universitats, la qual cosa la converteix en una ciutat universitària per excel·lència.

## Personatges il·lustres

* Erik Adolf von Willebrand, metge.
* Karl Flodin (1858-1925), compositor i musicòleg.

## Ciutats agermanades

Vaasa manté una relació d'agermanament amb les següents ciutats:
* Malmö (Suècia) des del 1940
* Umeå (Suècia) des del 1949
* Harstad (Noruega) des del 1949
* Helsingør (Dinamarca) des del 1949
* Kiel (Alemanya) des del 1967
* Pärnu (Estònia) des del 1956
* Schwerin (Alemanya) des del 1965
* Šumperk (República Txeca) des del 1984
* Morogoro (Tanzània) des del 1988

## Referències

* ↑ «Vaasa» (en anglès). Kunta Liito. [Consulta: 11 desembre 2024].
# La Botariá

La Botariá (en francès Laboutarie) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 270 | 303 | 331 | 429 | 381 | 387 | |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Serge Bourrel | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Emili Vendrell i Coutier

Emili Vendrell i Coutier (Barcelona, 1924 - 1 de febrer de 1999) va ser un cantant de música popular principalment en català, conegut artísticament com a Emili Vendrell (fill).
Fill del reconegut cantant Emili Vendrell, inicià la seva carrera artística el 1948 interpretant cançons populars catalanes i cançó moderna, la seva versió del tema Le plat pays en català (El clar país) de Jacques Brel va merèixer la felicitació del cantautor belga. Encara que no va tenir l'èxit i la popularitat a la música que va tenir el seu pare per les seves interpretacions al món de la sarsuela, l'òpera i poemes simfònics, a l'ombra de la seva figura artística va enregistrar alguns discos entre 1960 i 1972 i també va actuar al teatre de varietats.
Va ser un dels artistes que es van arriscar a interpretar cançons catalanes durant el franquisme, amb peces com Rosó, Cançó de taverna, El cant dels ocells, L'emigrant, Bon caçador i Vinyes verdes, títols que havia interpretat i també enregistrat el seu pare. Juntament amb Xavier Folch publicà el llibre biogràfic El meu pare, Emili Vendrell (Editorial Toray, Barcelona 1965).
Des dels 58 anys compaginà la seva carrera artística amb el càrrec de cap de personal d'una empresa del sector de l'automòbil fins a la seva jubilació. Va morir l'1 de febrer de 1999 i va ser incinerat al Cementiri de Collserola de Barcelona.

## Discografia

* 1r Concurso Internacional de la Canción Andorrana, 1960 (EP Alhambra 1960)
* Cançons de Nadal (EP SAEF 1960)
* Camí de la font (EP Belter 1961)
* Cara o cruz (EP Belter 1961)
* Cançons de Nadal per Emili Vendrell (EP Belter 1961)
* Llevantina (EP Saef 1961). Conjunt Seysson.
* México (EP Belter 1962)
* A Emili Vendrell (EP Belter 1963)
* Cançó de taverna (EP Belter 1964)
* Minuet (EP Belter 1964)
* Se'n va anar (EP Belter 1964)
* Cançó de l'incert desig (EP Belter 1964)
* Canticel (EP Belter 1964). Piano: Pere Vallribera
* No em deixis tan sol (Ne me quitte pas) (EP Belter 1965)
* Cançons de la nostra terra (LP Belter 1966)
* L'hereu Riera (EP Belter 1966)
* Cançons de Nadal (EP Belter 1966)
* Recull de cançons catalanes (LP Belter 1968)
* Cançons de la nostra terra Vol. II (LP Belter 1968)
* Rudy Ventura amb el seu conjunt / Ramon Calduch / Emili Vendrell (fill): Recordant "La Moños" (LP Columbia 1971)
* Cançons de Nadal (Single Belter 1972)
* El cant dels ocells (Single Belter 1972)

## Referències

* ↑ La Vanguardia. 4 de febrer de 1999
* ↑ «Emili Vendrell i Coutier». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Periódico de Catalunya. 4 de febrer de 1999». Arxivat de l'original el 2014-01-12. [Consulta: 11 gener 2014].
* ↑ a45rpm.com Discografia d'Emili Vendrell (Fill)
# Wunmi Mosaku

Oluwunmi Olapeju Mosaku, més coneguda com a Wunmi Mosaku (Zaria, Nigèria, 31 de juliol de 1986) és una actriu britànica. L'artista, d'origen nigerià, es feu famosa pel seu rol, el 2009, de Joy, a la minisèrie de la BBC Two Moses Jones. Arran d'aquella interpretació va obtenir el premi de millor actriu de minisèrie al festival de ficció de Roma. El 2016, va aparèixer a la pel·lícula Batman contra Superman: L'alba de la justícia. Es feu més famosa encara a nivell internacional el 2021 gràcies al seu rol de la Caçadora B-15 a la sèrie de Disney +: Loki, paper que ha tornat a interpretar el 2024 a Deadpool & Wolverine

## Filmografia
### Televisió

| Any | Títol | Rol | Notes |
| 2007 | * Sold: Episodi #1.5 | Bombera | ITV |
| 2008 | Never Better: "First Week Euphoria" | | BBC Two |
| 2008 | Doctors: "Who Do You Think You Are Kidding?" | Kelly Strathairn | BBC One |
| 2008 | The Bill: "Trial and Error: Part 1" | Sophie Oduya | ITV |
| 2009 | Moses Jones | Joy | BBC Two |
| 2010 | Silent Witness | Charlie Gibbs | BBC One |
| 2010 | One Night in Emergency | Infermera | BBC Scotland |
| 2010 | Father & Son | Stacey Cox | RTÉ One |
| 2010 | Law & Order: UK | Tamika Vincent | ITV |
| 2011 | Vera | Holly Lawson | ITV |
| 2011 | 32 Brinkburn Street | Joy | BBC One |
| 2011 | The Body Farm | Rosa Gilbert | BBC One |
| 2011 | Jo | Angélique Alassane | |
| 2013 | Dancing on the Edge | Carla | BBC Two |
| 2013 | Truckers | | BBC One |
| 2014 | In the Flesh | Maxine Martin | BBC Three |
| 2015 | Don't Take My Baby | Belinda | BBC Three |
| 2015 | Capital | Quentina | BBC One |
| 2016 | Black Mirror | Katie | Episodi: "Playtest" |
| 2016 | Damilola, Our Loved Boy | Gloria Taylor | BBC One |
| 2017 | Fearless | Olivia Greenwood | ITV |
| 2017 | The End of the F***ing World | Teri Darego | Netflix |
| 2018 | Kiri | Vanessa Mercer | Channel 4 |
| 2020 | Lovecraft Country | Ruby | HBO |
| 2021 | Loki | Caçadora de TVA | Disney+ |

### Cinema

| Any | Cinta | Rol | Director | Notes |
| 2006 | The Women of Troy | Helena | Phil Hawkins | |
| 2010 | Honeymooner | Seema | Col Spector | |
| 2010 | Womb | Erica | Benedek Fliegauf | |
| 2010 | I Am Slave | Malia | Gabriel Range | |
| 2011 | Stolen | Sonia Carney | Justin Chadwick | |
| 2011 | Citadel | Marie | Ciaran Foy | |
| 2013 | Philomena | Monja | Stephen Frears | |
| 2015 | Don't Take My Baby | Belinda | Ben Anthony | Pel·lícula de televisió |
| 2016 | Batman v Superman: Dawn of Justice | Kahina Ziri | Zack Snyder | |
| 2016 | Fantastic Beasts and Where to Find Them | Beryl | David Yates | |
| 2020 | His House | Rial | Remi Weekes | Netflix |
# Galin Reiau

El Galin Reiau era un tribut d'un galin, un recipient que té la mesura del gra conreat en un terreny de 216 metres quadrats ple de blat, per foc, dels que Alfons el Cast assegura la protecció (annexió) de la Vall d'Aran pel tractat de l'Emparança, que fins llavors pertanyia al Comtat de Comenge, dels quals es comprometia a atorgar els delmes que li corresponien al monestir de Mijaran.

## Referències externes

* ↑ «Rosa de Aran». Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 25 desembre 2007].
* ↑ «Musèu dera Val d'Aran - Mòla de Salardú» (en occità). Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 desembre 2024].
# Mont Steele

El Mont Steele (en anglès Mount Steele) és la cinquena muntanya més alta del Canadà i onzena d'Amèrica del Nord. El seu cim s'eleva fins als 5.073 msnm, mentre que un cim secundari, que es troba al sud-est, ho fa fins als 4.300 metres. Es troba a les Muntanyes Saint Elias, a l'estat del Yukon.
Fou anoemanada en record de Sir Sam Steele, oficial de la Policia Muntada del Canadà, a càrrec del destacament a la zona del Yukon durant la febre de l'or de Klondike.
La primera ascensió fou el 1935 per Walter Wood i la seva dona Foresta Wood.
El 2007 i 2015 es van produir enormes esllavissades a la muntanya, considerades de les més grans mai registrades mai al Canadà.

## Referències

* ↑ «Mount Steele - Peakbagger.com». [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ Mount Steele a bivouac.com (anglès)
* ↑ Scott, Chic. Pushing the Limits: The Story of Canadian Mountaineering. Calgary, AB, Canada: Rocky Mountain Books, May 2002, p. 132. ISBN 0-921102-59-3.
* ↑ «The July 2007 rock and ice avalanches at Mount Steele, St. Elias Mountains, Yukon, Canada». researchgate.net, 01-11-2008. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ «Monumental landslide shakes Yukon's Mount Steele». CBC News, 06-08-2007. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ Petley, Dave. «The Mount Steele rock avalanche: more details from the seismic data». agu.org, 20-10-2015. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ McColl, Karen. «Mount Steele landslide 1 of the 10 largest of the year: researcher». cbc.ca, 24-10-2015. [Consulta: 18 juny 2020].
# Un lladre de quatre mans

Un lladre de quatre mans (títol original: Monkey Trouble) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Franco Amurri i estrenada l'any 1994. Ha estat doblada al català.

## Argument

Eva, una noieta de 9 anys, voldria tenir un animal de companyia, però la seva mare pensa que no és prou responsable i el seu sogre és al·lèrgic. Només pot tenir-lo a casa del seu pare que és pilot de línia. Un dia, Eva troba un mico caputxí que s'ha escapat del seu amo que el maltractava; li diu Dodger i decideix guardar-lo d'amagat.

## Repartiment

* Thora Birch: Eva
* Harvey Keitel: Azro
* Mimi Rogers: Amy
* Christopher McDonald: Tom
* Adrian Johnson: Jack
* Julian Johnson: Jack
* Kevin Scannell: Peter
* Alison Elliott: Tessa
* Robert Miranda: Drake
* Victor Argo: Charlie
* Remy Ryan: Katie
* Adam LaVorgna: Mark
* Jo Champa: Annie
* John Lafayette: Cates

## Banda original

* Sold for Me – (The Aintree Boys)
* Posie – (The Aintree Boys)
* Who Gets the Loot - (Josh Debear)
* VB RAP - (Gee Boyz)
* Girls - (Gee Boyz)
* Monkey Shines - (Robert J. Walsh)

## Referències

* ↑ «Un lladre de quatre mans». esadir.cat.
* ↑ «Monkey Trouble». The New York Times.
# La Milhariá

La Milhariá (en francès Lamillarié) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 279 | 290 | 315 | 350 | 337 | 358 | 400 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Paul Cayzac | |
| 2008- | Hervé Boulade | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Romegós (Tarn)

Romegós (en francès Roumégoux) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 247 | 276 | 245 | 213 | 180 | 186 | 232 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierre Calvignac | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Lopiac (Tarn)

Lopiac (en francès Loupiac) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 208 | 235 | 208 | 219 | 239 | 270 | 348 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Henri Pédurand | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sant Joan de Marcelh

Sant Joan de Marcelh (en francès Saint-Jean-de-Marcel) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 369 | 444 | 412 | 371 | 361 | 328 | 317 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Robert Andouard | |
| 2001- | Yannick Gombert | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana