OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salut comunitària

La salut comunitària és un dret natural i social, inherent a l'home (que l'Estat i la societat han de garantir), transcendint el concepte de cura del funcionament biològic individual, per introduir-nos en la relació dels individus entre si i amb l'Estat. En la seva condició d'integrants / residents d'un lloc geogràfic determinat (comunitat) capaços d'actuar amb autonomia, prendre decisions, accedir serveis de salut de bona qualitat i exercir el dret a participar.
La Declaració d'Alma Ata el 1978 va ser patrocinada conjuntament per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) i el Fons de les Nacions Unides per a la Infància (UNICEF). Allà els representants de 134 nacions van aprovar una declaració en la qual es va instar a tots els governs, als agents de salut, de desenvolupament i a la comunitat mundial al fet que adoptin mesures urgents per promoure i protegir la salut de tots els ciutadans.
Es va definir així l'estratègia d'Atenció Primària de Salut (APS) com l'«assistència sanitària essencial basada en mètodes i tecnologies pràctics, científicament fundats i socialment acceptables, posada a l'abast de tots els individus i les famílies de la comunitat mitjançant la seva plena participació i a un cost que la comunitat i el país puguin suportar [...] forma part integral tant del sistema nacional de salut [...] com del desenvolupament social i econòmic de la comunitat. Representa el primer nivell de contacte dels individus, les famílies i les comunitats, portant el més a prop possible l'atenció de la salut al lloc on resideixen i treballen les persones i constitueix el primer element d'un procés permanent d'assistència a la salut». La Conferència reitera fermament que la salut, és l'estat de complet benestar físic, mental i social, i no solament l'absència d'afeccions o malalties, és un dret humà fonamental, que l'assoliment del grau més alt possible de salut és un objectiu social summament important a tot el món, la realització exigeix la intervenció de molts altres sectors socials i econòmics, a més del de la salut.
Atenció primària orientada a la comunitat (APOC). Es pot definir l'atenció primària orientada a la comunitat (APOC) com «la pràctica de l'atenció primària amb responsabilitat poblacional, orientada a la millora de la salut d'una comunitat definida, basada en la identificació de les necessitats de salut i les accions d'atenció corresponents, amb la participació de la comunitat i amb la coordinació de tots els serveis implicats en la salut o en els seus determinants».

## Referències

* ↑ «Declaraión de Alma Ata». [Consulta: 1r juny 2018].
* ↑ Metodología de la Atención Primaria Orientada a la Comunidad (APOC). Elementos para su práctica – Revista Clínica electrónica en Atención Primaria. {{format ref}} http://ddd.uab.cat/pub/rceap/rceap_a2008m9n16/rceap_a2008m9n16a5.pd
# Turó de Can Sieres

El Turó de Can Sieres és una muntanya de 489 metres que es troba al municipi de Canet d'Adri, a la comarca catalana del Gironès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de les Canals

El Puig de les Canals és una muntanya de 883 metres que es troba entre els municipis de Cantallops i la Jonquera, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tuc de Canejan

El Tuc de Canejan és una muntanya de 2.666 metres que es troba entre els municipis de Canejan a la Vall d'Aran i Coserans.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de Cantallops (Begur)

El Puig de Cantallops és una muntanya de 173 metres que es troba al municipi de Begur, a la comarca catalana del Baix Empordà.
# Puig de Cantallops (Beuda)

El Puig de Cantallops és una muntanya de 438 metres que es troba al municipi de Beuda, a la comarca catalana de la Garrotxa.
# La Caubella (Cabó)

La Caubella és una muntanya de 1.743 metres que es troba al municipi de Cabó, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coll d'en Ce

El Coll d'en Ce és una collada situada a 1.472,5 m alt del límit dels termes comunals de Prats de Molló i la Presta i del Tec, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord). És en el sector nord-occidental del terme del Tec, al sud-oest de la Llau, del Tec, i al nord del Mas Guillem Pou, de Prats de Molló. Hi passen camins i pistes rurals.

## Referències

* ↑ El Coll d'en Ce en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig d'en Celoni

El Puig d'en Celoni és una muntanya de 303 metres que es troba al municipi de Torrelavit, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Cercós

La Serra de Cercós és una serra situada entre els municipis de Cubells i de Foradada a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 476 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tuc des Cingles

El Tuc des Cingles és una muntanya de 2.595 metres que es troba entre els municipis de Naut Aran, a la comarca de la Vall d'Aran i França.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra d'en Cintet

La Serra d'en Cintet és una serra situada al municipi de Sant Climent Sescebes a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 187 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Penys del Clot del Capó

Els Penys del Clot del Capó és una muntanya de 632 metres que es troba al municipi del Pont d'Armentera, a la comarca de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Codolars

El Serrat de Codolars és una serra situada al municipi de Sant Aniol de Finestres a la comarca de la Garrotxa, amb una elevació màxima de 696 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Cogulera

El Serrat de la Cogulera és una serra situada al municipi de Bellver de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 1.287 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Cogulló (la Vansa i Fórnols)

El Cogulló és una muntanya de 1.403 metres que es troba al municipi de la Vansa i Fórnols, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat del Cogulló

El Serrat del Cogulló és una serra situada al municipi del Pont de Bar a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.411 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat del Coix

El Serrat del Coix és una muntanya de 710 metres que es troba entre els municipis d'Aiguamúrcia i Querol, a la comarca de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carena del Coll d'en Guineu

La Carena del Coll d'en Guineu és una serra situada al municipi de Navars, a la comarca del Bages, amb una elevació màxima de 669 metres.

## Referències

* ↑ «Carena del Coll d'en Guineu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Magatzems Santacana Roig

Els Magatzems Santacana Roig, o Cal Blay, és un edifici noucentista de Domènec Boada i Piera protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès).

## Descripció

És un edifici d'una sola planta, irregular i adaptada a la configuració dels carrers que l'envolten. Els elements més interessants que presenta són sis voltes atirantades de maó de pla amb bigues de gelosia, reflectides exteriorment als paraments laterals de la façana. Hi ha una sola porta d'accés pel xamfrà. La decoració es concentra fonamentalment a la façana principal, amb una combinació d'elements d'inscripció clàssica i naturalista (palmeta de coronament, pinacles, garlandes florals...) que respon a un cert eclecticisme basat en les estètiques modernistes i noucentistes.

## Història

El 1912 els germans Rovira Santacana, Josep i Salvador, van començar a projectar aquest magatzem, probablement un celler, després de la recuperació de la producció vitivinícola. Abans de l'execució d'aquesta obra, es va cedir una part del terreny per tal de prolongar el carrer de la Riera eixamplant el pas existent.

## Referències

* ↑ «Magatzems Santacana Roig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 abril 2012].
* ↑ «Magatzems Santacana Roig / cal Blay». Pla d'Ordenació Urbanística Municipal: Catàleg de patrimoni arquitectònic. Ajuntament de Sant Sadurní d'Anoia. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 12 maig 2012].
# Casa Josep Mestres

La Casa Josep Mestres és una antiga casa pairal reformada al segle xix i protegida com a bé cultural d'interès local del municipi de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès).

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta baixa, dos pisos terrat i torratxa, provinent de la reforma d'un edifici anterior. En la composició de la façana, la decreixent dimensió de les obertures, a mesura que puja l'edifici, va acompanyada també d'un decreixement de la carreuada a la manera dels palaus renaixentistes que hi dona solidesa visual. Les insinuacions neogòtiques són constants, en la modulació dels arcs de les nou finestres superiors, en la remarcada cornisa, en les motllures trencaaigües de sobre portal, etc.; igual com en els elements més típicament vuitcentistes com la balustrada de terra cuita, el coronament de la façana, apte pel rellotge de sol o la tarja en ventall de la porta principal d'arc de mig punt.

## Història

L'aspecte actual de la casa es deu a una reforma encarregada el 1883 sobre la casa pairal del segle xvi. Es troba en l'eix principal de la vila format pels carrers Hospital i Escayola (abans Cavallers) els quals es troben a la plaça de la Vila, la més antiga. Com a mostra de l'antiga casa es conservaren unes finestres gòtiques que es van reubicar a la part posterior. El 1883, Sant Sadurní viu un moment de puixança en haver bolcat la seva economia en la producció vinícola. Des de 1863, la fil·loxera causava estralls a França i els agricultors locals s'afanyaren a donar resposta a les demandes del mercat internacional. La crisi francesa va consolidar un sector en creixement des de l'obertura del comerç amb les colònies americanes (1778), fet que convertí el vi i l'aiguardent en dos dels principals productes d'exportació de l'economia catalana. La família Mestres participà d'aquesta prosperitat com ho mostra el fet que construïssin unes noves caves el 1861.
Les obres de 1883 foren encarregades per Rosa Mas i Rovira, vídua d'Antoni Mestres Mir, al mestre d'obres Josep Déu Busquets de Barcelona que va treballar a Sant Sadurní per a Rosa Mas. El seu fill, Josep Mestres (1856-1927), va ser regidor local diverses vegades.

## Referències

* ↑ «Casa Josep Mestres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 abril 2012].
* 1 2 «Can Mestres». Pla d'Ordenació Urbanística Municipal: Catàleg de patrimoni arquitectònic. Ajuntament de Sant Sadurní d'Anoia. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 12 maig 2012].
# Nucli antic de la Coromina (Cardona)

El nucli antic de la Coromina és un monument que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de la vila de Cardona (Bages).
El nucli antic del barri cardoní de la Coromina està format per un conjunt d'edificacions del s.XVI-XVII en un estat deficient de conservació. L'estructura d'estrets carrers paral·lels al riu i la construcció de nous edificis sense tenir present cap norma quant a conservació i consolidació d'aquesta part antiga està deteriorant progressivament el conjunt arquitectònic i urbanístic del nucli antic de la Coromina; format originàriament per grans casalots de dos o tres pisos d'alçada (responen amb variants a l'estructura originària de masia) amb porta de mig punt i amb estructures portants bàsicament de pedra, combinades amb entramats de fusta i maons.
Els orígens històrics de la Coromina es remunten a l'època medieval (s. XII, L'església parroquial Església de Sant Ramon estava en plena construcció a finals del s. XIV, i a partir d'aquestes dades començà a rebre donacions i al voltant seu va créixer el "carrer de la Coromina"; així l'esmentaven els cònsols de la vila de Cardona l'any 1663. abans de conèixer la gran immigració arran de l'explotació de les mines del Salí, a principis del s. XIX, els habitants de la Coromina es dedicaven gairebé d'una manera exclusiva a les explotacions agropecuàries.

## Enllaços externs

* «La Coromina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 maig 2012].
* «nucli antic de la Coromina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 abril 2012].
# Torre Roura

La Torre Roura és un edifici modernista protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Calonge al Baix Empordà (Catalunya).

## Descripció

L'edifici està voltat de jardí i pinedes, al cim del Puig de les Aixades, un turó que s'aixeca al bell mig del pla de Calonge.
És de planta quadrada i tres pisos, rematada per una torratxa quadrada amb teulada a quatre vents. Al primer pis s'hi accedeix per una escalinata i està voltat per una gran porxada. El segon està recorregut, en tot el perímetre, per una terrassa amb balustrada de pedra rematada per uns grans gerros.
L'última planta sosté el terrat al centre del qual s'aixeca la torre que fa de mirador.
El parament combina l'esgrafiat i el rajol vermell sobre l'arrebossat gris. La masoveria, al peu del pujol, segueix el mateix estil però en una obra més modesta.

## Història

Fou construïda per l'industrial del suro Enric Lluís Roura i Vilaret a finals del segle xix. Es bastí en el lloc d'una antiga masia amb torre de defensa que per la seva situació estratègica en un turó natural al mig del pla, servia d'enllaç entre les torres del litoral (la Torre Valentina i la Torre Pareras) i les de terra endins.
A l'interior de l'actual casa es conserven algunes fotografies de l'antiga construcció, anomenada torre del Baró.

## Referències

* ↑ «Torre Roura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 abril 2012].
* ↑ Pere Caner i Estrany, «VI: Els Monuments, 5. Contemporanis», La vall de Calonge, Calonge, Ajuntament de Calonge, 1983 (2$^a$ ed.), pàgina 199, ISBN 9788450084467
* ↑ A. Jordi Bautista Parra & Fotos: Jordi S. Carrera, «La Torre Roura de Calonge», Revista de Girona, maig-juny 1998, pàgines 101-106
# La Chapela de Còla

La Chapela Fouchier (en francès La Chapelle-Faucher) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 464 | 477 | 478 | 445 | 398 | 400 | 377 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1947-1962 | Antoine Debord | |
| 1962-1977 | Fernand Ganteille | |
| 1977-2001 | Jean Brudieux | |
| 2001- | Christian Mazière | Divers droite |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 21 novembre 2010].
# C-26

La Carretera C-26 o Eix Prepirinenc, és una carretera de la Xarxa Bàsica Primària de Catalunya que travessa Catalunya d'Oest a Est per sota del Prepirineu, enllaçant les comarques del Segrià, la Noguera, l'Alt Urgell, el Solsonès, el Berguedà, el Ripollès, la Garrotxa i l'Alt Empordà. Amb una longitud de 269,1 km, comença a Alfarràs, al límit amb l'Aragó, i finalitza a Borrassà, on enllaça amb la N-II. Les principals poblacions que enllaça són Balaguer, Artesa de Segre, Ponts, Solsona, Berga, Ripoll, Olot, Besalú i Figueres.
Es tracta d'una carretera convencional de calçada única. En diversos trams s'encavalca amb altres carreteres: C-13 a Balaguer, C-14 entre Artesa de Segre i Bassella, C-16 a Berga, C-17 a Ripoll i A-26 i N-260 entre Ripoll i Navata.
La C-26 té els següents enllaços:
| PK | Població | Carretera amb enllaç | Destinacions |
| 0,0 | Alfarràs | Límit provincial Osca/Lleida |
| | | A-140 | Tamarit de Llitera, Binèfar |
| 1,6 | Alfarràs | N-230 | Lleida, Benavarri, El Pont de Suert, Vielha. |
| 2,5 | Alfarràs | L-903 | Ivars de Noguera |
| 8,0 | Algerri | | |
| 16,0 | Castelló de Farfanya | | |
| 22,4 | Balaguer | C-12 | Lleida, Àger |
| 25,8 | Balaguer | C-13 (inici superposició) | Lleida |
| 29,2 | Balaguer | C-13 (final superposició) | Tremp, La Pobla de Segur, Sort |
| 31,0 | Sant Miquel (La Sentiu de Sió) | LV-3025 | La Sentiu de Sió |
| 40,2 | Cubells | | |
| 45,5 | Foradada | LV-9137 | Foradada, Alòs de Balaguer |
| 49,0 | Artesa de Segre | C-14 (inici superposició) | Agramunt, Tàrrega |
| 82,3 | Bassella | C-14 (final superposició) | Oliana, La Seu d'Urgell, Andorra |
| 86,5 | Ogern (Bassella) | | |
| 93,3 | Castellar de la Ribera | | |
| 101,1 | Lladurs | LV-4011 | Lladurs |
| 104,0 | Solsona | LV-3005 | Torà, Biosca |
| 104,1 | Solsona | LV-4241 | Lladurs |
| 106,0 | Solsona | C-55 | Cardona, Manresa, Barcelona |
| | | C-149 | Ronda Sud de Solsona |
| 117,4 | Navès | | |
| 127,2 | Navès/Montmajor | Límit provincial Lleida/Barcelona |
| 129,7 | Montmajor | B-420 | Montmajor, Cardona |
| 136,7 | L'Espunyola | B-4131 | Casserres, Puig-reig |
| 142,6 | Avià | B-4135 | Cal Rosal |
| 144,2 | Berga | C-149 | Berga |
| 146,0 | Berga | C-16a | Berga |
| 146,7 | Berga | C-16 (inici superposició) | Manresa, Barcelona |
| 149,5 | Berga | C-16 (final superposició) | Bagà, Puigcerdà |
| 158,1 | Vilada | | |
| 166,5 | Borredà | B-4656 | Sant Jaume de Frontanyà, La Pobla de Lillet |
| 168,5 | Borredà | B-4654 | Alpens, Sant Agustí de Lluçanès |
| 170,8 | Borredà/Les Llosses | Límit provincial Barcelona/Girona |
| 181,1 | Les Llosses | |
| 189,7 | Ripoll | C-17 (inici superposició) | Vic, Granollers, Barcelona |
| 263,0 | Navata | N-260 (final superposició) | Vilafant, Figueres |
| 264,0 | Pols (Ordis) | GIV-5128 | Pols (Ordis), Ordis |
| 265,9 | Ordis | GIV-5128 | Ordis, Borrassà |
| 267,0 | Borrassà | GIV-6226 | Creixell (Borrassà), Garrigàs |
| 268,2 | Borrassà | GIV-5128 | Borrassà |
| 269,1 | Vilamorell (Borrassà) | N-IIa | Figueres, Polígon el Pont del Príncep (Vilamalla) |
| | | N-II  AP-7 | Barcelona, Girona, La Jonquera, França |

## Vegeu també

* Llista de carreteres del Pirineu
* C-1313
# Cantó de Maisons-Alfort-Nord

El cantó de Maisons-Alfort-Nord és un antic cantó francès del departament de Val-de-Marne, que estava situat al districte de Créteil. Comptava amb part del municipi de Maisons-Alfort.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del nou cantó de Maisons-Alfort.

## Municipis

* Maisons-Alfort (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1992 | Albert Marchand | UDF, després RPR |
| 1992-2004 | Roger Coursier | RPR, després Divers droite |
| 2004- | Olivier Capitanio | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | - | 24.364 | 23.704 | 25.900 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Scuticaria

Scuticaria és un gènere de peixos morena de la família Muraenidae.

## Taxonomia

* Scuticaria okinawae (D. S. Jordan i Snyder, 1901)
* Scuticaria tigrina (Lesson, 1828)
# Alberto Aza Arias

Alberto Aza Arias (Tetuan, 23 de maig de 1937) és un diplomàtic espanyol. La seva esposa és catalana i té sis fills.

## Biografia

Llicenciat en dret i en filosofia i lletres per la Universitat d'Oviedo, va entrar a formar part del Servei Diplomàtic espanyol l'any 1965, com a diplomàtic de carrera. Va ocupar diversos càrrecs en la representacions diplomàtiques a Gabon, Algèria i Itàlia. El 1977 és nomenat sotsdirector general de l'Oficina d'Informació Diplomàtica, i aquest mateix any passaria a ser director del gabinet del President Adolfo Suárez. Quan Suárez dimití el 1981 l'acompanyà al Centro Democrático y Social, partit amb el qual fou candidat per la província de Huelva, però no fou elegit.
L'any 1985 és nomenat ambaixador observador permanent d'Espanya davant l'Organització d'Estats Americans. L'any 1990 ocupa el lloc d'ambaixador d'Espanya a Mèxic. El 1992 passa a encapçalar la representació diplomàtica a Londres. El 1999 tornà a Espanya com a Director de Serveis. Entre l'any 2000 i el 2002, proposat per Josep Piqué i Camps, ocupà el càrrec de director de l'Oficina d'Informació Diplomàtica.
Al setembre de 2002 és nomenat Secretari General de la Casa de Sa Majestat el Rei, com a preparació per ocupar-ne la prefectura, rellevant-ne a l'anterior Cap Fernando Almansa, vescomte d'Almansa. Per la seva sensibilitat amb la llengua i la cultura catalanes, el 2010 li fou atorgada la Creu de Sant Jordi.

## Enllaços externs

* (castellà) Biografia Arxivat 2013-05-02 a Wayback Machine. a protocolo.org
* (castellà) biografia a biografiasyvidas.com
* (castellà) El diplomático Alberto Aza, nuevo jefe de la Casa del Rey a El País, 17 de setembre de 2002
# Mas Pouplana

Mas Pouplana és una masia llistada com a monument i protegida com a bé cultural d'interès nacional al terme de Castell d'Aro, Platja d'Aro i s'Agaró (Baix Empordà). Conjunt format per un recinte emmurallat: la masia formada per dos cossos, una torre de planta quadrada i una petita capella. La masia disposa d'un portal adovellat i un finestral gòtic renaixentista. Les restes de la torre es poden datar pels segles xvi-xvii. Així mateix s'observa una garita de fortificació a la banda de migdia.
Consta d'una capella, de reduïdes dimensions i nau única. S'hi observa una porta d'arc de mig punt i un petit campanar. L'església es troba adossada al mur del Mas Pouplana.

## Referències

* «Mas Pouplana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 abril 2012].
# Sent Angeu de Nontronh

Vers Ceus Sent Angeu (en francès Sceau-Saint-Angel) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 191 | 192 | 149 | 129 | 122 | 116 | 725 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Combeau | PCF |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 21 novembre 2010].
# C69 i C77 Stock (Metro de Londres)

C69 i C77 Stock són uns trens del Metro de Londres que circulen per les línies Circle i Hammersmith & City i en un tram de la District.
Van ser construïdes a Birmingham per Metro-Cammell i lliurats en dos lots, conegut com el C69 (1969-70) (35 trens) i C77 (1978) (onze trens). El C77 Stock va ser comprat per a circular en un tram de District on no poden circular trens Stock D per la mida de les amplades de les andanes.