OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gorberar

Gorberar (en francès Gourbera) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 160 | 179 | 197 | 215 | 243 | 256 | 260 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Anne-Marie Detouillon | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sent Pau de Dacs

Sent Pau d'Acs (en francès Saint-Paul-lès-Dax) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 5.037 | 5.795 | 8.220 | 9.028 | 9.452 | 10.228 | 12.025 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965-1980 | Henri Lavielle | PS |
| 1980-2001 | Jean-Pierre Penicaut | PS |
| 2001- | Danielle Michel | PS |

## Agermanaments

* Caldes de Montbui
* Amares

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 24 desembre 2010].
# Tetiu

Tetiu (en francès Téthieu) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 486 | 488 | 466 | 486 | 485 | 493 | 634 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Michel Dufort | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Assalt al poder

Assalt al poder (títol original en anglès, White House Down) a la versió catalana, és una pel·lícula d'acció estatunidenca del 2013 dirigida per Roland Emmerich, amb guió de James Vanderbilt. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Argument

Un grup paramilitar aconsegueix entrar a la Casa Blanca per assaltar-la i prendre el president com a ostatge. Quan hi irrompen hi ha una visita turística, en què participen un agent militar que busca feina a la Casa Blanca com a agent del servei secret, John Cale (Channing Tatum), amb la seva filla. En John es veu de sobte en una cursa per salvar la vida del president dels Estats Units.

## Repartiment

La pel·lícula ha estat traduïda al català.
* Channing Tatum
* Jamie Foxx
* Maggie Gyllenhaal
* Jason Clarke
* Richard Jenkins
* Garcelle Beauvais
* Lance Reddick
* Joey King
* James Woods
* Rachelle Lefevre
* Michael Murphy
* Nicolas Wright

## Referències

* ↑ «Assalt al poder». Goita què fan, ara!. [Consulta: 1r octubre 2024].

## Enllaços externs

* Assalt al poder - Lloc web oficial
# Moncef Dhouib

Moncef Dhouib (àrab: المنصف ذويب, al-Munṣif Ḏuyīb) (Sfax, 1952) és un escriptor i director de cinema tunisià, Va fer els seus estudis a la Universitat de la Sorbonne Nova. Va organitzar espectacles gegants de titelles. El 2014, va escriure un llibre titulat Le roi et les trois buffles.

## Carrera cinematogràfica

Moncef Dhouib va fer el paper d'un criat a Misunderstood de Jerry Schatzberg el 1984.
Membre del moviment tunisià de cineastes amateurs, va dirigir una sèrie de curtmetratges: Hammam d'hab el 1985, Hadhra (trance) el 1989, després Tourba el 1997; aquest obté el Preu del millor curtmetratge durant el setè Festival Cinema Africano, d'Asia e America Latina de Milà. També va dirigir llargmetratges com Le Sultan de la médina el 1992, una pel·lícula que conté escenes eròtiques atrevides, i va escriure el guió de Les Siestes grenadine de Mahmoud Ben Mahmoud el 1999, després va produir La télé arrive el 2006. Ha estat guardonat al Festival Panafricà de Cinema i Televisió de Ouagadougou.
També va escriure tres espectacles d'èxit: Makki et Zakia i Fak Issardouk Inraychou interpretats per Lamine Nahdi (cadascun a la cartellera durant més de sis anys) i Madame Kenza interpretada per Wajiha Jendoubi.
També va dirigir una sèrie de televisió, Ya Msaharni, amb Mohamed Kouka i Chawki Bouglia en els papers principals.

## Filmografia seleccionada
### Actor

Va interpretar el paper de la donzella el 1984 a la pel·lícula Malcompresos.

### Director

Va dirigir una sèrie de curtmetratgess el 1980.
* 1986 : Hammam D'hab (El bany d'Or) escrit per Hedi Abassi.
* 1989 : El hadhra.
* 1992 : Soltane El Medina (El Sultà de la ciutat) produït per Ahmed Baha.
* 1995 : Tourba (Terra).
* 1999 : Les siestes grenadine (migdiades de granadina) dirigida per Mahmoud Ben Mahmoud.
* 2006 : va produir i dirigir Talfza Jaya produïda per Manara productions.

### Teatre

També va escriure tres actuacions en solitari que van aconseguir un gran èxit a Tunísia :
* 1993 : Makki and Zakia i Fi hak Essardouk Enraychou (one man show) interpretats per Lamine Nahdi (cadascun d'ells es va representar durant més de sis anys).
* 2008 : Mme Kenza interpretada per Wajiha Jendoubi.
* Manseya Fe Al Entekhabet Al Re2aseya (Oblidat a les eleccions presidencials) interpretada per Naima El Jeni.

## Referències

* ↑ Moncef Dhouib a africultures.com.
* ↑ «Le lion et les trois buffles» (en francès). seuiljeunesse.com. [Consulta: 11 maig018].
* ↑ «Inventing the Postcolonial Nation / Constructing a Usable Past». A: New Tunisian Cinema: Allegories of Resistance (en anglès). Columbia University Press, 2014. ISBN 978-0-231-16506-8 [Consulta: 19 octubre 2017].
# Flash Montlhéry

Flash Montlhéry fou un taller mecànic de Sant Cugat del Vallès que fabricà automòbils de competició entre 1974 i 1979. Propietat de Lluís Cortés, el taller fabricà cotxes sota llicència de la marca francesa Martini, els Martini Mk12, inicialment monoplaces de Fórmula 3 i Fórmula Renault però modificats per Flash Monthlèry per a participar en la Fórmula 1800, campionat en què es feia servir mecànica SEAT.
Lluís Cortés i Francesc Brossa produïren 12 unitats dels seus Martini en tres anys, amb una de les quals Juan Ignacio Villacieros guanyà el campionat de 1975 i el de 1976. Els Martini de Flash Monthlèry eren en aquella època els únics capaços de plantar cara als Selex. Amb la desaparició de la Fórmula 1800 l'empresa aturà l'activitat esportiva, però un dels mecànics de l'equip, Joan Villadelprat, continuà dedicat a la competició i arribà a la Fórmula 1, on passà per McLaren i Ferrari abans d'esdevenir director esportiu de l'equip Tyrrell el 1990.

## Notes

* ↑ Malgrat haver-se trobat documentat com a "Flash Monthlèry", el nom real del taller era el que s'ha reflectit, aquí, "Flash Montlhéry", ja que feia referència al conegut circuit francès de Linas-Montlhéry.

## Referències

* 1 2 3 4 Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «De l'Eucort al Falciot... passant per Pegaso i Selex». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 259. ISBN 84-320-6249-9.
* ↑ «Flash Monthlèry». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
# Diari del Greg

Diari del Greg (en anglès, Diary of a Wimpy Kid) és una sèrie de llibres escrits per Jeff Kinney i publicats per l'Editorial Molino a Espanya que descriu la història de Greg Heffley, el protagonista, en la seva vida de forma còmica. Tan sols a Espanya, s'han venut 400.000 exemplars del primer exemplar i 700.000 de la resta. Als Estats Units la xifra puja als 16.000.000 exemplars venuts. També se n'ha fet diverses pel·lícules d'aquest llibre.

## Referències

* ↑ David Browne. «All about Jeff Kinney». Parade.com, 20-03-2011. [Consulta: 27 desembre 2011].
* ↑ Memorias de un mocoso, El País, 29 de maig de 2010
* ↑ Diario de Greg, 20 Minutos
# Cantó de Châtenois

El cantó de Châtenois és un cantó francès del departament dels Vosges, situat al districte de Neufchâteau. Té 25 municipis i el cap n'és Châtenois.

## Municipis

* Aouze
* Aroffe
* Balléville
* Châtenois
* Courcelles-sous-Châtenois
* Darney-aux-Chênes
* Dolaincourt
* Dommartin-sur-Vraine
* Gironcourt-sur-Vraine
* Houécourt
* Longchamp-sous-Châtenois
* Maconcourt
* Morelmaison
* La Neuveville-sous-Châtenois
* Ollainville
* Pleuvezain
* Rainville
* Removille
* Rouvres-la-Chétive
* Saint-Paul
* Sandaucourt
* Soncourt
* Vicherey
* Viocourt
* Vouxey

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1961 | M. Binot | Radical, després divers droite |
| 1961-1993 | Jean Virot | RI, després RPR |
| 1993- | Jean-Pierre Florentin | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.829 | 7.011 | 7.522 | 7.575 | 6.963 | 6.573 | 6.896 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Le Mans-Nord-Oest

El cantó de Le Mans-Nord-Oest és un cantó francès del departament de Sarthe, situat al districte de Le Mans. Té sis municipis i part del de Le Mans.

## Municipis

* Aigné
* La Bazoge
* La Chapelle-Saint-Aubin
* La Milesse
* Le Mans (part)
* Saint-Saturnin
* Trangé

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | François Dornic | SFIO |
| 1949-1955 | René Hilleret | RPF |
| 1955-1979 | Jacques Maury | MRP |
| 1979-1985 | Jacques Jusforgues | PS |
| 1985-1998 | Daniel Cabaret | Divers droite |
| 1998-2008 | Marietta Karamanli | PS |
| 2008- | Christiane N'Kaloulou | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| - | - | - | - | - | 32.779 | 36.260 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Arisitum

Arisitum o Arisdium o Arsat fou un bisbat merovingi que existia als segles VI i VII. Es considera que fou el precedent del bisbat d'Alès (abans Alais) però com a capital es proposen Alès i altres localitzacions: Le Vigan, Arre, Arrigas o Vissec.
El bisbat reagrupava les poblacions al nord del Cévennes, amb Alès, Le Vigan, Arre i Arrigas, i també Meyrueis, Saint-Jean-du-Gard i Andusa sense oblidar una part del Larzac que després fou agregat al bisbat de Rodès. Se l'esmenta a la "Història dels Francs" de Gregori de Tours.

## Liste dels bisbes

* Sant Deotari, testimoniat el 591 a la Vita Fermini
* Saint Munderic, testimoniat el 600
* Emmon, que va assistir al concili de Reims el 626
# La Supermots

La Supermots és la versió doblada al català de la sèrie de dibuixos animats estatunidenca WordGirl. Va ser creada per la televisió estatunidenca per Dorothea Gillim. Es va estrenar als Estats Units el 3 de setembre de 2007.
El 2013 i el 2014 el canal Super3 va emetre la versió original en anglès, com a eina d'aprenentatge de la llengua.

## Argument

WordGirl, una noia amb superpotències és la identitat secreta de l'estudiant Becky Botsford. Té la veu de Dannah Phriman en l'original i Mar Nicolàs en la versió catalana. WordGirl va néixer al planeta fictici Lexicon, un nom que insinua un lèxic, i ella, «noia dels mots» com es pot traduir literalment el seu nom anglès, a més d'altres superpoders, té un vocabulari extraordinari. Es va esquitllar en una nau espacial on es va adormir. Mentre que dorm, el vaixell pren vol. El pilota n'és Huggy Face, un mico i capità de la Força Aèria de Lexicon. Quan WordGirl es desperta durant el viatge, en perd el control i la nau espacial s'estavella a la Terra, concretament a la ciutat de Fair City. La planeta dona a WordGirl els superpoders de volar i de superforça. WordGirl els fa servir per salvar el seu nou planeta d'adopció. A les despulles de nau espacial estavellada instal·la una secreta base d'operacions. WordGirl i el capità Huggy Face combaten el crim.
Tim i Sally Botsford adopten WordGirl i li van donar un alter ego, amb el nom de Becky Botsford. Mentre es troba en el seu alter ego, té un germà petit, TJ, que és un aficionat ardent de WordGirl, sense saber que ès l'alter ego de sa germana. Entre ells tenen la típica rivalitat i disputes entre germans. La família Botsford adopta el capità Huggy Face com a animal de companyia i li diuen Bob. Becky va a l'escola Woodview Elementary School, on és amiga de Violet Heaslip i del periodista escolar Todd “Scoops” Ming.
WordGirl intenta compaginar les activitats de superheroïna la normalitat d'una vida quotidiana normal. Lluita contra un assortiment de vilans que són propensos a malapropismes. Al mateix temps, es de preocupa de mantenir la segona vida en una vida familiar normal com a Becky, per evitar que la gent descobreixi la veritat.

## Referències

* 1 2 «Fitxa de doblatge La Supermots». El doblatge. [Consulta: 8 octubre 2023].
* ↑ Perlmutter, David. The Encyclopedia of American Animated Television Shows (en anglès). Lanham: Rowman & Littlefield, 2018-05-04, p. 709. ISBN 978-1-5381-0374-6.
* ↑ «El canal Super3 continuarà potenciant l'anglès amb "Wordgirl"». TV3 - CCMA, 01-07-2014. [Consulta: 8 octubre 2023].
* 1 2 «About WordGirl |» (en anglès). KIDS Shows. PBS. [Consulta: 8 octubre 2023].

## Enllaços externs

* La Supermots - Lloc web oficial
# Vidència

La vidència és la suposada capacitat de percebre informació sobre persones, objectes o esdeveniments sense utilitzar els sentits habituals ni el raonament. Es considera una forma de percepció extrasensorial i s’associa sovint amb fenòmens paranormals o pràctiques esotèriques. Tot i que no té base científica, la vidència és una creença popular present en moltes cultures al llarg de la història.

## Relació entre vidència i exorcisme
### La relació entre vidència i exorcisme és complexa i controvertida.

* L'Església catòlica ha reconegut l'existència d'exorcismes i ha establert protocols per tractar amb casos de possessió demoníaca.
* Algunes persones que afirmen tenir poders de vidència també s'involucren en pràctiques d'exorcisme, com el cas del vident Christian Valerio esmentat als resultats de cerca.
* La demanda per serveis d'exorcisme ha augmentat significativament a alguns països, especialment en contextos de gran violència i crisi social .

### Punts clau a considerar

* L'Església catòlica distingeix entre possessions completes que requereixen exorcismes majors i casos d'“opressió del dimoni” que es poden tractar amb oracions d'alliberament menys intensives.
* La comunitat mèdica sol explicar allò que es percep com a possessions per malalties mentals com l'esquizofrènia o l'epilèpsia.
* Alguns clergues creuen que l'augment en demanda d'exorcismes està relacionat amb la violència i el narcotràfic a certs països.

### Exemples pràctics

* El cas de Liliana esmentat als resultats, una noia que experimentava convulsions i parlava idiomes diferents al castellà en presència d'un sacerdot.
* Christian Valerio, que afirma haver estat alumne del pare Amorth a Roma i ha navegat per mons espirituals complexos i fins i tot controversials .

### Millors pràctiques

* Mantenir una actitud crítica i oberta al debat científic quan es parla d'exorcismes o de possessions demoníaques.
* Reconèixer que l'experiència personal pot influir en les creences sobre aquests temes.
* Recordeu que la ciència mèdica té explicacions alternatives per a molts casos que s'atribueixen a possessions demoníaques.
* És important tenir en compte que el tema de la vidència i l'exorcisme és controvertit i no està recolzat per la ciència convencional. Cal abordar amb cautela i respectant les creences personals, però sense confondre'l amb fets provats o comprovables.
# Maria Teresa Balcells i Llastarry

Maria Teresa Balcells i Llastarry (Dusfort, Anoia 20 de desembre de 1912 - Barcelona, 6 de desembre de 1996) fou una pianista i pedagoga catalana.
De ben petita va demostrar els seus dots musicals. Inicià els seus estudis a l'Escola Municipal de Música de Barcelona, on cursà sis anys de solfeig i teoria i tingué com a professor de piano el mestre Tomàs Buxó i Pujadas. Obtingué tres premis per solfeig i dictat de grau mitjà i un premi de grau superior en dictat. El 1947 comença a exercir com a professora auxiliar de l'Escola Municipal de Música de Barcelona, i l'any següent va ingressar al Conservatori per concurs oposició. L'any 1978 contribuir a crear l'Escola de Música a l'Orfeó Gracienc, juntament amb Josepa Català i Antoni Pérez Simó, i s'hi incorporà com a professora fins al curs 1984-85.
Filla de Rosa Llastarry i Balcells i Joan Balcells i Garcia, fundador de l'Orfeó Gracienc, director, compositor i professor de solfeig.
En la seva tasca com a pianista es dedicà també a acompanyar cantants, entre els quals Conxita Badia, Mercè Plantada, Mercè Capsir, Gaietà Renom, Manuel Ausensi, Raimon Torres, Emili Vendrell, Bartomeu Bardagí o instrumentistes com Joan Manén (violinista), Josep Trotta (violoncel) o la seva germana Rosa Balcells (arpa). Entre els seus deixebles, hi ha els pianistes Jordi Vilaprinyó o Delfí Colomé. L'any 2012, amb motiu del centenari del seu naixement se li van fer homenatges a l'Associació de Mestres i Directors de Música i a l'Orfeó Gracienc.

## Notes

* ↑ Encara que algun cop hom li ha canviat el seu segon cognom pel de Llastarri, a la necrològica de la seva mare consta ben clarament Llastarry

## Referències

* 1 2 3 4 «Biografies. Maria Teresa Balcells i Llastarry». Associació musical de mestres directors. [Consulta: octubre 2020].
* 1 2 «Personatges il∙lustres». Mapa del Patrimoni Cultural. Calonge de Segarra. Memòria tècnica. Diputació de Barcelona i Ajuntament de Calonge de Segarra, 8-2013, pàg. 76.
* 1 2 3 «Maria Teresa Balcells i Llastarry». Ajuntament de Barcelona. Dones de Gràcia. [Consulta: octubre 2020].
* ↑ «Necrològica de Rosa Llastarry i Balcells». La Vanguardia, 17-11-1964, pàg. 20.
* ↑ «Centenari del naixement de Maria Teresa Balcells i Llastarry». Fundació Orfeó Gracienc, 2012. [Consulta: 31 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Associació de mestres i directors de Música «MARIA TERESA BALCELLS i LLASTARRY». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 19 gener 2013].
* Centenari Orfeó Gracienc «Centenari del naixement».
# Puig Peric

El Puig Peric és una muntanya de 2.810 m d'altitud situada al massís del Carlit, concretament al límit entre l'Alta Cerdanya i el Capcir, i a prop del límit amb el Donasà (País de Foix, Occitània) al nord.
Està situat a l'extrem nord-oest del terme comunal dels Angles, a prop del límit nord-est des d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, i a la zona nord-oest del terme de Formiguera. Sobremira el llac de la Bollosa i la vall de Lladura, i queda a tocar del límit dels Països Catalans. Pertany als termes d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes a l'oest i als dels Angles i Formiguera a l'est. El Peric Gran és entre els dos primers d'aquests termes comunals, i el Peric Petit, situat més a llevant, entre el segon i el tercer.
Aquest cim està inclòs en el llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ El Puig Peric en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Puig Peric». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «4 - Els Angles, 5 - Angostrina i Vilanova de les Escaldes i 70 - Formiguera». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes, els Angles i Formiguera». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Colònia Sorribes

La colònia Sorribes o Can Jordana és una colònia tèxtil de Ripoll, al Ripollès, al peu del riu Freser, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El que era l'antiga fàbrica tèxtil és un gran edifici rectangular amb semisoterrani, dos pisos i golfes; un sistema estructural molt repetit en fàbriques del sector, que actualment es troba en bon estat de conservació. Les cantonades d'aquest edifici estan remarcades amb falsos carreus i les obertures, d'arc rebaixat, amb rajol vist. L'estructura és a base de dues rengleres de pilars de ferro colat que formen tres crugies. La coberta és de teula àrab. A l'edifici primitiu se n'hi ha adossat un de nou també de tres plantes. Actualment el conjunt està destinat a factoria metal·lúrgica. Al costat de la fàbrica hi ha la central hidroelèctrica. La turbina, model Kaplan, té una potència de 420 CV, i el salt net és de 12,20 m. A l'altra banda de la carretera hi ha dos blocs d'habitatges, que eren els antics habitatges dels treballadors. Aquests segueixen la típica construcció seriada i austera de planta baixa i un pis, amb escala lateral exterior a manera de llarga balconada. Alguns dels habitatges continuen ocupats.
Aquest conjunt es troba al peu de l'antiga carretera N-152, km 107,5, actual N-260, entre Ripoll i Campdevànol.

## Història

Ramon Jordana, veí de Barcelona, l'any 1871 va demanar autorització per aprofitar aigües del riu per a una fàbrica de filats i teixits de cotó. El Govern Civil va aprovar l'aprofitament el 1872. Com que no va acabar les obres en el termini establert, va caducar la concessió, l'any 1887. Aquest mateix any va tornar a demanar l'aprofitament. El Govern Civil, el desembre del 1888, va autoritzar la captació de 1.200 l/s. Un cop construïda la fàbrica de filats de cotó a l'indret de Sorribes, Ramon Jordana l'arrendà a diferents industrials cotoners. La necessitat de disposar de mà d'obra treballadora estable aconsellà la construcció d'un petit grup d'habitatges l'any 1903. L'empresa Hilados y Torcidos Ficena, SA s'hi va establir l'any 1955. L'empresa metal·lúrgica Comforsa la va adquirir l'any 1999, i la força que produeix el salt es ven a la xarxa general Fecsa-Enher.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ Sureda i Canals, Pere Joan «Cent cinquanta anys de colònies industrials». Revista de Girona, 233, novembre-desembre 2005.
* 1 2 «Fàbrica Jordana». Consorci del Ter. [Consulta: 22 març 2015].
* ↑ Serra Rotés, Rosa «El patrimoni industrial de l'Alt Ter». Revista de Girona, 213, juliol-agost 2002, pàg. 52-57.
# Uropsalis

Uropsalis és un gènere d'ocells de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae).

## Descripció

Com tots els caprimúlgids, tenen la cua llarga i les ales curtes i arrodonides. Tenen bec curt, boca ampla, i cerdes rectrius conspícues. El plomatge és molt críptic i alguns són tan similars que són difícils de distingir només pel plomatge. Tenen les potes molt curtes i els peus petits que utilitzen per a posar-se directament en el sòl o en una perxa.

## Etologia

Per alimentar-se, surten volant des d'una perxa per capturar insectes i després tornen al mateix punt o a una perxa pròxima. Sovint són difícils de detectar en el sòl o en branques on es perxen, pel fet que gràcies al plomatge es camuflen molt bé amb el mitjà. Són crepusculars i nocturnes. Els cants i reclams són estereotípics i cada espècie pot ser identificada amb certesa a través del cant i reclam.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* enganyapastors cua d'oreneta (Uropsalis segmentata).
* enganyapastors cua de lira (Uropsalis lyra).

## Referències

* 1 2 «Caprimulgidae» (en castellà). Aves de Perú, 05-11-2024. [Consulta: 19 desembre 2024].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Nightjars, Oilbird, potoos, frogmouths – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 19 desembre 2024].