OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Burato das Choias

El Burato das Choias (Forat de les Gralles literalment en gallec) és una cova situada en el municipi d'A Pobra do Brollón, a la província de Lugo. Està situada en la parròquia d'Óutara, prop del llogaret de Biduedo.
S'anomena així perquè en la seva entrada habitaven nombroses gralles (choias en gallec) que tenen el bec corbat i vermell.

## Descripció

La cova és d'origen natural, encara que predominen en ella les cavitats practicades per la mà de l'home per a l'extracció del mineral de ferro, bàsicament durant els segles XVI i XVII. Les seves dimensions són molt grans i són visibles des de l'entrada. La volta assoleix més de 30 metres d'altura, la seva longitud és d'uns 120 metres i l'amplària excedeix els 20.
La gruta consta de tres nivells, sent l'intermedi el més interessant a causa de la presència de formacions rocoses modelades pel pas del temps i per l'acció humana. En el paisatge de l'interior de la caverna criden també l'atenció els forts contrastos de colors produïts per l'oxidació del ferro present en la roca, que van des dels verds intensos fins a una variada tonalitat d'ocres.
A uns 75 metres de l'entrada, en la paret de la dreta, s'obre una galeria que comunica amb el nivell inferior. El pas d'un nivell a un altre és difícil a causa del lleuger desnivell i del sòl relliscós, per la qual cosa convé extremar les precaucions. Aquí es localitzen altres cinc galeries, de les quals només la central té sortida a l'exterior, encara que es troba tapada per les males herbes.

## Enllaços externs

* Informació sobre la cova
# Burdatski

Burdatski - Бурдатский (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del Sossika, afluent del Ieia, davant d'Utro. És a 19 km al sud-est de Leningràdskaia i a 137 km al nord-est de Krasnodar
Pertany al possiólok de Bitxevi.
# Burggrafenamt

Burggrafenamt (italià Burgraviato, ladí Burgraviat) és un districte de Tirol del Sud, que aplega la zona al voltant de Meran i el Passeiertal. Limita a l'oest amb Vinschgau, al sud amb Überetsch-Unterland, al nord-est amb Eisacktal i al sud-est amb Salten-Schlern.

## Municipis

El districte de Burgraviato/Burggrafenamt consta de 26 municipis amb 1.101 km² i 88.300 habitants (2001):
* Hafling - Avelengo
* Kuens - Caines
* Tscherms - Cermes
* Gargazon - Gargazzone
* Algund - Lagundo
* Lana - Lana
* Laurein - Lauregno
* Marling - Marlengo
* Meran - Merano
* Moos in Passeier - Moso in Passiria
* Nals - Nalles
* Naturns - Naturno
* Partschins - Parcines
* Plaus - Plaus
* Burgstall - Postal
* Proveis - Proves
* Riffian - Rifiano
* St. Leonhard in Passeier - San Leonardo in Passiria
* St. Martin in Passeier - San Martino in Passiria
* St. Pankraz - San Pancrazio
* Schenna - Scena
* Tirol - Tirolo
* Tisens - Tesimo
* Ulten - Ultimo
* Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix - Senale-San Felice
* Vöran - Verano

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web del turisme del Burggrafenamt
# Burlington House

Burlington House és un edifici situat Piccadilly, a la ciutat de Londres. Originàriament va ser una mansió pal·ladiana privada que va ser ampliada a mitjans del segle xix quan va ser adquirida pel govern britànic. L'edifici principal ocupa el costat nord del pati i hostatja la Royal Academy, mentre que altres societats científiques ocupen les altres dues ales. Aquestes societats són::
* La Geological Society of London (Ala Piccadilly-oriental)
* La Societat linneana de Londres (ala oest)
* La Reial Societat Astronòmica (ala oest)
* La Societat d'Antiquaris de Londres (ala Piccadilly-occidental)
* La Reial societat de Química (ala oest)

## Història

La primera versió d'aquesta casa la va fer Sir Jonh Denham el 1665. La casa era de maó roig. La finca va ser comprada el 1667 per Richard Boyle, 1.$^{er}$ Comte de Burlington. Burlington va acabar aquesta casa.
El 1704 la casa passà a les mans de Richard Boyle, 3.$^{er}$ Comte de Burlington, que es va convertir en el promotor de l'arquitectura pal·ladiana a Anglaterra. Sir William Chambers la va qualificar com “Una de les millors peces d'arquitectura”.
El 1717 o el 1718, es va nomenar Colen Campbell per a continuar el projecte que ho va fer en un sentit pal·ladià estricte. William Kent també treballà a la Burlington House.

## Enllaços externs

* Burlington House - arts i ciències al cor de Londres. Arxivat 2020-08-17 a Wayback Machine.
* Enquesta de Londres. Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Les Habitacions de John Majekski.
# Bursaspor Kulübü

El Bursaspor Kulübü és un club de futbol turc de la ciutat de Bursa.

## Història

El club va ser fundat l'any 1963. El seu èxit més destacat fou la seva victòria a la copa turca de l'any 1986. L'equip jugà a la primera divisió del país entre el 1967 i el 2004. Tornà a ascendir a la màxima categoria el 2006.

## Palmarès

* Copa del Primer Ministre turca de futbol (2): 1970/71, 1991/92

## Entrenadors destacats

* Nejad Biyedić
* Gordon Milne
* Sepp Piontek
* Gheorghe Hagi

## Enllaços externs

* (turc) Web oficial
# Burton Albion Football Club

El Burton Albion Football Club és un club de futbol d'Anglaterra, de la ciutat de Burton upon Trent en Staffordshire. Va ser fundat en 1950 i actualment juga a la Football League One anglesa.
# Busachi

Busachi (en sard, Busache) és un municipi italià, dins de la província d'Oristany. L'any 2007 tenia 1.629 habitants. Es troba a la regió de Barigadu. Limita amb els municipis d'Allai, Fordongianus, Ghilarza, Ortueri (NU), Samugheo i Ula Tirso.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Salvatore Crobu | Llista cívica |
# Butarque

Butarque és un barri de Madrid integrat en el districte de Villaverde. Té una superfície de 639,01 hectàrees i una població de 15.025 habitants (2009).

## Situació

Limita al nord amb Los Rosales i San Cristóbal, a l'est amb San Andrés, a l'oest amb el nucli històric de Vallecas (Villa de Vallecas) i al sud amb Getafe. Està delimitat a l'est pel riu Manzanares, a l'oest per l'avinguda d'Andalucía i el ferrocarril Madrid-Alacant i al sud per Getafe.

## Història

Originalment era un nucli industrial al costat de l'estació de Villaverde Bajo, i la seva urbanització ha estat complicada per trobar-se encaixonat entre vies de ferrocarril. Butarque es divideix en Butarque Norte (enllaçat i integrat per l'Avinguda de los Rosales) i el Butarque Sur, més conegut com a Nuevos Rosales.
En l'actualitat la major part de Butarque està format per noves promocions d'habitatges, nous veïns tant al nord (amb un petit nucli original, la "part vella"), com al sud, amb una antiguitat no superior als cinc anys. En l'actualitat el seu caràcter industrial s'ha perdut per complet. Butarque en l'últim lustre ha experimentat el major creixement demogràfic de la història recent de Villaverde, però no les seves estructures urbanes, pendents d'eternes i urgents reformes com la Reforma de l'Avinguda de los Rosales.

## Enllaços externs

* Estadística del districte Villaverde
* Ortofoto de Villaverde i mapes del districte i els seus barris, amb les seccions censals Arxivat 2013-12-20 a Wayback Machine.
* Barrio de Butarque Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine. a la Madripedia
* Asociación de Vecinos Independiente de Butarque Arxivat 2021-01-05 a Wayback Machine.
* Parc Lineal del Manzanares
# Buï

Buï (en rus Буй) és una ciutat de l'óblast de Kostromà (Rússia) a la vora del riu Kostromà, a 87 km al nord-est de Kostromà.

## Història

El segle v Buï era un enclavament comercial protegit per una fortalesa que pertanyia als merians, una població ugrofinesa. El nom ugrofinès s'ha perdut, però en finès era coneguda com a Vuoksensuu o Vieksansuu. El lloc va estar poblat per ugrofinesos fins a la invasió mongola de Rússia (1237-1238). En aquesta època els habitants de Kostromà van refugiar-se a la fortalesa, i es creu que foren ells els que van començar a anomenar-la Buï.
En la història russa, Buï era el 1536 una plaça fortificada en la confluència dels rius Kostromà i Vioksa. La fortificació fou construïda per ordre de Ielena Vassílievna Glínskaia, regent de Rússia i mare d'Ivan el Terrible. Buï va rebre l'estatus de ciutat el 1778 quan governava Caterina la Gran.
Arran de la construcció de la línia de ferrocarril Sant Petersburg-Viatka, el 1908 la població de Buï va créixer dels 1.000 als 3.500 habitants el 1913. La nova estació de Buí es trobava a 727 km de Sant Petersburg i a 614 km de Moscou.
El 1914-1915 es construí un gran camp de presoners per als soldats austríacs, hongaresos i alemanys capturats. Es trobava a 3 km al sud de Buï, a la vora oest del Kostromà. Després de signar el tractat de Brest-Litovsk el 3 de març de 1918, tots els presoners de guerra foren alliberats. Després de la Guerra Civil Finlandesa, el 1918, nombrosos comunistes finlandesos refugiats a l'URSS foren reinstal·lats al camp de Buï, on va arribar a haver-hi més de 5.000 finlandesos.

## Demografia

La situació demogràfica de Buï s'ha degradat fortament d'ençà 1990. La ciutat ha perdut més d'un 20% de població. El 2001 la taxa de natalitat era del 9,2 per mil, i la de mortalitat del 19,1 per mil, per tant hi havia un creixement vegetatiu negatiu de 9,9 per mil.
# Joaquim Ureña i Ferrer

Joaquim Ureña i Ferrer (Lleida, 1946 - 14 de desembre de 2024) fou un pintor català dedicat exclusivament a l'aquarel·la des de l'any 1974, conegut per les seves obres de gran format i un estil proper a l'hiperrealisme.
La seva obra sorprèn pel total domini de la tècnica, per l'inusual de la temàtica i el format emprat (fins a 2x2 metres), per la seva extraordinària facilitat pel dibuix i pel fi tracte humà que se'n deriva. Paisatges, figures i racons de casa seva configuraren un univers personal amb una innovadora concepció de l'espai pictòric. Reconegut i guardonat en diverses ocasions, entre ells la Medalla Morera de 1998, fou un dels grans noms propis de l'aquarel·la europea. Al Museu d'Art Jaume Morera de Lleida hi ha obra seva.

## Referències

* ↑ «Mor el pintor lleidatà Joaquim Ureña, referent internacional de l'aquarel·la». CCMA, 14-12-2024. [Consulta: 14 desembre 2024].
* ↑ Boix, Arnau. «Mor el pintor lleidatà Joaquim Ureña». El Punt Avui, 14-12-2024. [Consulta: 14 desembre 2024].
* ↑ «Mor el pintor lleidatà Joaquim Ureña». Nació Digital, 14-12-2024. [Consulta: 14 desembre 2024].
* ↑ Cámara, Jesús; Cadena, Josep Maria; Ricardo. Joaquim Ureña. Premi d'Arts Plástiques Medalla Morera 1998, 1999. ISBN 8499210397.
* 1 2 «Joaquim Ureña i Ferrer». Museu d'Art Jaume Morera, 2013. [Consulta: 14 desembre 2024].
# Pentatló modern als Jocs Olímpics d'estiu de 1964

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 celebrats a la ciutat de Tòquio (Japó) es disputaren dues proves de pentatló modern en categoria masculina. Les proves es realitzaren entre els dies 11 i 15 d'octubre de 1964.
Aquest esport combina proves de tir (competició de tir de 10 metres de distància), esgrima (competició d'espasa), natació (200 metres lliures), hípica (concurs de salts d'obstacles) i cros.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Pentatló modern individual | Ferenc Török | Igor Novikov | Albert Mokeev |
| Pentatló modern per equips | Unió SovièticaAlbert Mokeev Igor Novikov Viktor Mineev | Estats UnitsJames Moore David Kirkwood Paul Pesthy | Hongria Ferenc Török Imre Nagy Ottó Török |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2 | Hongria | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Estats Units | 0 | 1 | 0 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Modern Pentathlon at the 1964 Summer Olympics». [Consulta: 17 desembre 2024].
# Cremps

Cremps (en francès Cremps) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 154 | 206 | 201 | 221 | 229 | 270 | 299 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2001 | André Giles | |
| 2001- | Michel Rouelles | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 22 octubre 2010].
# Mare de Déu de l'Assumpció dels Castells

Mare de Déu de l'Assumpció dels Castells és un monument del municipi de les Valls d'Aguilar (Alt Urgell) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un temple d'una sola nau capçada a nord per un absis semicircular. El conjunt és cobert amb volta de canó rebaixada feta de maons i reforçada amb tres arcs torals. Es perceben restes d'una motllura de guix a l'arrencada de la volta. A banda i banda de la nau s'obren tres capelles laterals, de les quals les de la façana oriental es troben paredades. S'obren a la nau a través d'arcs de mig punt. La porta es troba a la façana meridional i és en arc rebaixat. Sobre la porta hi ha un òcul circular i, coronant la façana, un campanar d'espadanya d'un sol ull, fet amb maons. L'absis també presenta una petita finestreta orientada a llevant. El conjunt era cobert exteriorment per una coberta de teula de doble vessant que s'ensorrà durant la dècada de 1990.

## Història

Les primeres notícies de l'església dels Castells es remunten a l'any 1094 data en què Ramon de Taús estableix una deixa al seu testament a favor de l'església de Santa Maria de Castells. Apareix també en la relació de la visita pastoral realitzada l'any 1314 al bisbat d'Urgell per manament de l'Arquebisbe de Tarragona, i en la visita de 1575 l'església dels Castells figura com a sufragània de la parròquia de Taús. La visita duta a terme pels delegats del bisbe d'Urgell l'any 1758 també aporta informació.

## Referències

* «Mare de Déu de l'Assumpció dels Castells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 maig 2012].
# Camí de l'Obaga de Toà

El Camí de l'Obaga de Toà és un camí del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Arrenca de la mateixa vila d'Abella de la Conca, d'on surt cap al nord-est. En bona part ha estat aprofitat per al camí nou de Mas Palou i del Molí d'Abella. El final del camí és a la cruïlla d'on surten els camins de les Bordes i de Mas Palou.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu: el camí pren el nom de l'indret al qual mena, l'Obaga de Toà.

## Enllaços externs

* El Camí de l'Obaga de Toà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camí de la Serra Pelada

El Camí de la Serra Pelada és una pista forestal del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
El camí arrenca del costat de ponent de la masia de l'Agulló, a l'extrem nord-oest de la Quintana de l'Agulló, des d'on marxa cap al nord-oest, però aviat, fent giragonses, emprèn cap al nord. Fa tota la volta pel nord-oest a l'Horta de l'Agulló, i, girant cap a llevant, puja a la Serra Pelada, on acaba.
# Camí de les Collades

El Camí de les Collades és un camí d'ús agrícola que discorre pel terme municipal de Conca de Dalt (a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà, en territori de l'antic poble del Mas de Vilanova.
Arrenca del Camí de Toís i Travet a Travet, al sud-oest de la Borda de Cotura, des d'on s'adreça a llevant fent nombrosos revolts per tal d'anar salvant el pas de les llaus i torrents que va trobant. En uns 3 quilòmetres de recorregut arriba a Vilanoveta després de travessar Travet, passar a prop de la Cabana de Jaumetó, passar per la partida del Seix i pel nord de l'Obagueta, i deixar Peira al nord-est.
Des de Vilanoveta s'adreçava en direcció sud-est cap a lo Riu de Vilanoveta, on travessava el riu de Carreu i començava a enfilar-se pel vessant oposat de la vall. Aquest tram és en bona part perdut, tot i que practicable a peu. Pel vessant meridional de la vall s'enfila cap al sud-est, per migdia del Planell de les Bruixes, fins que enllaça amb la Pista de Sant Corneli a les Collades de Baix.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camí de les Escomelles

El Camí de les Escomelles és una pista rural perfectament transitable que recorre part dels termes municipals d'Abella de la Conca i d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme de Sant Romà d'Abella, tot dins de la comarca del Pallars Jussà.
Arrenca cap al sud de la cruïlla del Camí de Carreu amb el Camí de Sant Romà d'Abella, i recorre el costat de ponent de lo Calvari; després de superar aquest indret va girant cap al sud-oest, i aviat arriba al Corral del Guàrdia, on abandona el terme d'Abella de la Conca per entrar en territori de Sant Romà d'Abella, del terme d'Isona i Conca Dellà. Tot seguit, passa pel Clot del Corral i arriba al raval de Sant Pere Màrtir, del poble de Sant Romà d'Abella.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: el camí pren el nom de la partida per on passa: les Escomelles.

## Enllaços externs

* El Camí de les Escomelles en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camí del Marcet

El Camí del Marcet és una pista rural del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
El camí arrenca de la carretera BV-1245 50 metres a llevant del Pont del Marcet, des d'on surt cap al sud, enfilant-se pel vessant de la dreta del torrent de les Tutes cap al sud-est. Ressegueix quasi tota la vall d'aquest torrent, fins que a prop de la capçalera, el camí travessa el torrent i passa a la seva banda esquerra. Aleshores torna a recórrer tota la vall, cap al nord-est, travessant tota la Baga del Marcet pel vessant nord-est de la Carena del Marcet. Travessa les Rovires, i fa la volta a l'extrem nord-oest de la Carena del Marcet, per girar cap al sud-oest i arriba a la Fàbrica del Marcet al cap de poc.

## Enllaços externs

* El Camí del Marcet en el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camí del Solà (Granera)

El Camí del Solà és una pista rural dels termes municipals de Castellterçol i de Granera, a la comarca del Moianès. El camí arrenca del Camí de Castellterçol a Sant Julià d'Úixols dins del terme de Castellterçol, a llevant de la masia de Pla Gaià i de la Quintana de Pla Gaià i a l'esquerra del torrent del Pererol.

## Enllaços externs

* El Camí del Solà en el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; és, en part, el camí assenyalat en el mapa
# Camí del Traver

El Camí del Traver és una pista rural del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès. És en terres del poble rural de Bertí.
Arrenca del sud de Cal Mestret, al nord-oest de Grau Mercader, des d'on s'adreça cap a ponent, per menar a la masia del Traver en uns 550 metres de recorregut. És a migdia de la Putjota Gran i al nord de les Balmes del Traver, a l'esquerra del torrent de Cal Mestret.

## Enllaços externs

* El Camí del Traver en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camí del Vilardell

El Camí del Vilardell és una pista rural dels termes municipals de Sant Quirze Safaja i de Castellcir a la comarca del Moianès. Com la major part dels camins, el seu nom és de caràcter descriptiu: és el camí que des de Castellcir menava a la masia castellterçolenca del Vilardell.
Arrenca de la carretera local que puja des de la carretera BV-1341 al capdamunt del poble vell de Sant Quirze Safaja, ran de l'església parroquial i de l'arrencada del Camí de Bernils, en el lloc on aquesta carretereta fa un retomb sobtat de 360°, un camí asfaltat surt cap al nord, travessant els Camps del Rector. Aquest camí que segueix la riba esquerra del Tenes i de l'Embassament de Sant Quirze Safaja deixa a llevant Can Brugueroles, Can Curt i Can Gall, i a la cua de l'embassament abandona el terme municipal de Sant Quirze Safaja.
Entrant en el de Castellcir, travessa el Tenes a ponent de la Font de Puigdomènec, i ressegueix tota la Solella del Vilardell pel costat est, deixant la masia del Vilardell a dalt del serrat i a ponent. El camí, a la primera cruïlla, comença a enfilar-se fent ziga-zagues cap amunt del serrat, fins que arriba a la masia del Vilardell en 2,5 quilòmetres.
Aquest camí se sobreposa al tram final del Camí de Sant Quirze.

## Enllaços externs

* El Camí del Vilardell en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camí dels Brugals

El Camí dels Brugals és un camí dels termes municipals de Castell de Mur, Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, en terres del poble de Cellers, i de Sant Esteve de la Sarga, en l'àmbit del poble de Moror.
Arrenca de la carretera C-13, al nord de les Cases de l'Estació i al sud de Cellers, uns 80 metres al nord de la fita quilomètrica 74, i se'n separa cap a ponent, passant per migdia de la Vinya de Fernando, passada la qual torç cap al nord resseguint la vinya esmentada pel costat de ponent. De seguida comença a fer ziga-zagues per tal de guanyar alçada, sempre buscant la direcció oest, i va a buscar l'extrem sud-occidental de l'Obaga de Renó, que resta sota el camí. Continua fent ziga-zagues per tal d'anar a cercar una carena, que segueix cap a ponent de forma paral·lela al barranc de la Font de Margarit, que queda al sud del camí. Passa pel nord de los Brugals, i entra en terme de Sant Esteve de la Sarga, travessant la Costa del Forn pel Planell de Gipon.
Travessa la llau de Margalit, després la llau Llisa, la llau del Gos Rabiós, recorre la part baixa -nord- de l'Obaga del Gos Rabiós, i passa per la partida de los Brugals. Passa ran, pel sud, del Collet de la Cova de Sant Miquel i, en arribar al costat nord dels Horts de les Teuleres i al sud dels Corrals dels Pausos entronca amb el Camí de la Pedrera al cap d'uns 6 quilòmetres de recorregut.

## Etimologia

Aquest camí deu el nom al fet que recorre dues zones amb el mateix nom: los Brugals, una del poble de Cellers i l'altra del de Moror.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camí dels Seixos (Guàrdia de Noguera)

El Camí dels Seixos és un camí del terme de Castell de Mur, Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, en territori de la vila de Guàrdia de Noguera.
Arrenca de la mateixa vila, a ponent de la Granja del Lluc, i emprèn la direcció nord-oest, adreçant-se a les Feixetes, on és continuat pel Camí vell de Mur.

## Etimologia

Pren el nom del fet que el camí mena als Seixos.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Canabolls

Canabolls és un indret del terme de Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà, en el territori del poble d'Alzina.
Està situat just dessota i al sud-oest d'Alzina, al nord de Sant Martí de l'Alzina. Passa pel mig de Canabolls la carretera local, coneguda com el camí dels llocs de la Feixa.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Canal dels Traginers

La Canal dels Traginers és una canal del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de l'antiga caseria dels Masos de la Coma.
Està situat al nord-nord-oest dels Masos de la Coma, al sud del Pletiu de Cap de la Canal, a llevant del Serrat de la Pera. Hi baixava el Camí de Cuberes a la Coma d'Orient.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Canarias7

Canarias7 és un diari editat a Las Palmas de Gran Canaria, illa de Gran Canària, Illes Canàries, Espanya, d'àmbit regional. El seu primer número va aparèixer el 2 d'octubre de 1982. Es va consolidar sota la direcció del periodista Josep Lluís Torró, que va estar al front del medi des del 1984 fins al 1997. El novembre de 1995 va aparèixer la seva versió digital, sent un dels primers diaris espanyols presents a Internet. L'abril de 2005 va canviar completament el seu disseny, publicant-se íntegrament en color des d'aquesta data.

## Enllaços externs

* Canarias7
# Canfrancesco della Scala

Canfrancesco della Scala era fill d'Antoni I della Scala. Enderrocat el seu pare pels Visconti de Milà va fugir a Ravenna amb son sogre, i Canfrancesco va intentar resistir (octubre de 1387) però sense èxit, per la qual cosa va seguir al seu pare a l'exili a Ravenna. Encara vivia el 1392 i no se sap la data de la seva mort.
# Canterbury-Bankstown Bulldogs

Els Canterbury-Bankstown Bulldogs són un club professional de rugbi a 13 australià amb seu a Belmore, Sydney. El club juga a la National Rugby League (NRL).

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial