# Batalla de La Grève

La batalla de la Grève, va tenir lloc els dies 13 i 14 de desembre de 1794 durant la guerra de Vendée.

## Forces presents

Al costat de les forces de la Vendée, Le Bouvier-Desmortiers avança 2.000 homes, l'ajudant general Thouron i Charles-Louis Chassin 3.000, Pierre-Suzanne Lucas de La Championnière i Collinet 5.000.
Es debat la presència de Charette en aquesta lluita1. Lucas de La Championnière assegura que Charette roman a Belleville-sur-Vie a causa de l'arribada de l'emissari Bureau de la Batardière, que va venir a portar propostes de pau dels republicans. Indica que el comandament es va lliurar a Couëtus i situa l'acció entre l'1 de desembre i el 6. Le Bouvier-Desmortiers utilitza aquesta versió. No obstant això, els informes republicans van fixar la data de l'atac a La Grève el 14 de desembre i la data de la reunió de Charette i Bureau de la Batardière el 23 de desembre.
Al costat dels patriotes, l'armador Sablais Collinet va escriure en el seu diari que la guarnició de la Grève era inicialment de 150 homes. Aleshores, els republicans es van enfrontar a 300 caçadors del batalló de Francs de Cassel de Fontenay-le-Comte. Lucas de La Championnière també esmenta la seva presència i porta el seu número al 400.

## Procés

El curs de la lluita varia segons les fonts. L'armador Collinet anota al seu diari que la baralla va començar a les 3 de la tarda. Segons el seu relat, després de creuar el pont de Grassière, els Vendéans van atacar en dues columnes i els patriotes es van retirar als seus atrinxeraments. Els 133 homes de l'avançada van abandonar aleshores el seu campament, incendiat pels Vendéans, i es van retirar al pont de Vertou1. S'hi van unir 900 homes que van venir com a reforç del Château de Pierre-Levée, a Olonne-sur-Mer. Aquest últim va fer fugir els Vendéans que es van retirar a Vairé. La lluita va durar una hora i quart.
Després del primer atac del 13 de desembre, el general Canclaux va enviar 300 homes del batalló franc de Cassel, de l'antic exèrcit de Magúncia, a La Grève, que va repel·lir un nou assalt l'endemà.
Segons l'oficial reialista Pierre-Suzanne Lucas de La Championnière, els Vendéans van arribar al vespre a Beaulieu-sous-la-Roche i es van apropar al camp en desordre, esperant que els republicans es rendessin. Però els rep una descàrrega que els sorprèn i que de seguida els derrota.

## Pèrdues

En el seu breu informe al Comitè de Salvació Pública, el general Canclaux va escriure que les baixes republicanes van ser només tres ferits, inclòs un oficial. L'ajudant general Thouron, cap d'estat major de l'exèrcit occidental, va informar de la pèrdua d'un oficial i dos caçadors de Cassel. L'armador del sablais Collinet, però, dona al seu diari un balanç de 26 morts per als republicans i uns quants homes per als revoltats. Charles-Louis Chassin, per la seva banda, fa un balanç de 13 morts en el combat del 13 de desembre i dos soldats morts i un oficial ferit en el del 14.
Segons l'ajudant general Thouron i André Mercier du Rocher, els Vendéans van deixar diversos morts, entre ells un sacerdot, amb 1.200 parells d'esclops.

## Notes

* ↑ « "Cap a les 3 del vespre, els sentinelles van descobrir l'exèrcit de bandolers, d'uns 5.000 homes, que emergia pel pont de Gracière i que estava dividit en dues columnes, una d'aproximadament 2.000 infants i 300 cavallers, dirigides el seu recorregut per Bourgneuf, mentre que l'altre agafava el camí de la Bajonière i la Grève, al mateix temps apareixia entre la vaga i Véré amb un cos enemic d'aproximadament 8-cents amb 1.000 homes, per atacar aquest pas. Els patriotes informats de la marxa dels enemics es van retirar als seus atrinxeraments amb la intenció de mantenir-se ferms fins a l'aproximació del relleu de pedra, la segona columna de bandolers va arribar primer a la platja del dibuix per envoltar aquest lloc i capturar-lo però el comandant va disposar la seva força formada per 150 infants, per tal de rebre adequadament el seu enemic, que avançava a una distància de 200 toises". » — Diari de Collinet, data de 24 Frimaire/14 de desembre. « "Charette al capdavant de 600 cavallers i 100 d'infanteria va arribar per Bourgneuf per atacar i agafar de flanc el lloc avançat format per 133 homes que estaven acampats a aquest costat del pas de Grève, mentre que un nombre similar sota les ordres de Sifflet va arribar per l'atac de Véré a al capdavant, els patriotes veient-se sorpresos per ambdós bàndols, van abandonar els seus llocs retrocedint lluitant al pal del pont de Vertou, l'atac va durar una hora i quart quan 900 homes de Pierre Levee es van precipitar per donar suport als seus camarades i es van precipitar, la cavalleria enemiga, que veient avançar aquesta tropa va agafar el vol per Véré i que va incendiar el petit campament de la vaga mentre es retirava, aquest desafortunat afer ens va costar 26 voluntaris que van morir, la multitud va perdre alguns dels seus." » — Diari de Collinet, data de 29 Frimaire/19 de desembre.
* ↑ « "El senyor Bureau va arribar a Bellevillle just quan una concentració estava a punt de sortir per atacar el pal de Grève prop de les Sables. El senyor Charette, obligat a consultar amb el diputat, va confiar la direcció de l'exèrcit al senyor de Couëtus i vam dormir a Beaulieu al vespre. Hi havia hagut una baralla de llarga durada entre Roberie, comandant de la cavalleria, i de Launay, que sovint havien promès resoldre; aquell dia, aprofitant l'absència del General, van reunir cadascun els seus partidaris i es van insultar; l'assumpte va quedar-hi, però aquesta disputa va fer que l'exèrcit marxés molt tard i només arribés de nit per atacar; era més prudent esperar a l'endemà, però alguns deien que havien d'aprofitar el moment per sorprendre l'enemic, com si calgués fer servir tals mitjans, mentre teníem cinc mil homes, elit de l'exèrcit. Cadascú donava la seva opinió, el senyor de Couëtus assegurava que els republicans estaven disposats a rendir-se, i l'home ho cregué fermament; Aquesta pau que ens ofereixen, va dir, és una prova del seu esgotament, els seus soldats ja no volen lluitar i només ens volen rendir. En conseqüència, va avançar per desafiar-los i de Launay, que comandava l'avantguarda aquell dia, els va cridar: "No se us farà mal". Només vam haver de tractar amb 400 homes, caçadors de Cassel; la seva resposta va ser un esclat de trets. Com que comptàvem plenament amb la seva bona voluntat, aquesta descàrrega inesperada va ser suficient per fer-nos derrotar. No havent donat el nostre General el senyal de combat, no teníem les companyies juntes com estàvem acostumats a fer quan el foc estava a punt de començar; cadascú s'havia posicionat segons la seva voluntat. També un grapat d'homes van fer fugir els vencedors de Frérigné i vam haver de tornar durant la nit a Belleville on vam arribar desordenats. Ens vam comprometre a marxar mai sota ordres diferents de les del propi general o del comandant de l'avantguarda" » — Memòries de Pierre-Suzanne Lucas de La Championnière
* ↑ « "El dia 14, l'enemic va atacar el pal de la Grève defensat per tres-cents homes dels caçadors de Cassel. Va ser fortament rebutjat amb una gran pèrdua. Vam tenir dos caçadors i un oficial ferits." » — Informe del general Canclaux al Comitè de Salvació Pública, escrit el 17 de desembre de 1794, a Luçon

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 Dumarcet, 1998, p. 372.
* 1 2 3 4 5 6 Chassin, 1895, p. 667-668.
* 1 2 3 4 5 Lucas de La Championnière, 1994, p. 107-108.
* 1 2 3 Savary, 1825, p. 211-212.

## Bibliografia

* Chassin, Charles-Louis. La Vendée Patriote 1793-1795, t. IV. París: Paul Dupont, éditeur, 1895.
* Dumarcet, Lionel. François Athanase Charette de La Contrie: Une histoire véritable. Les 3 Orangers, 1998. ISBN 978-2912883001.
* Lucas de La Championnière, Pierre-Suzanne. Lucas de La Championnière, Mémoires d'un officier vendéen 1793-1796. Les Éditions du Bocage, 1994.
* Savary, Jean-Julien. Guerres des Vendéens et des Chouans contre la République, t. IV. París: Baudoin Frères, Libraires-éditeurs, 1825.