OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# An Là

An Là (en català, El dia) és un programa de notícies en gaèlic escocès que s'emet al canal en aquesta llengua de la BBC, BBC Alba. El programa, amb seu a la redacció del canal a Inverness, proporciona un butlletí de 30 minuts de notícies sobre Escòcia, Gran Bretanya i el món als parlants de gaèlic cada nit de la setmana. La nit de diumenge es fa un resum anomenat Seachd Là, del qual es parla més endavant en aquest article
El programa és presentat des de l'estudi G de la BBC a Inverness, si bé el senyal s'envia a través de la galeria Studio C de la BBC Pacific Quay. Els senyals de Seachd Là, el temps i les notícies esportives d'An Là també s'envien des de BBC Pacific Quay a Glasgow.
An Là és el primer programa de notícies diari en gaèlic escocès des de la desaparició de Telefios, de Grampian Television l'any 2000.
El noticiari va ser seleccionat en la categoria de "Temes d'actualitat" a l'edició del Celtic Media Festival de l'any 2009.

## Equip
### Presentadors principals

| Angela MacLean Iain MacLean | Innes Munro |

### Secció d'esports

* Derek Murray

### El temps

| Kirsteen MacDonald | Sarah Cruickshank |

### Reporters

| Stornoway Angus Macdonald Catriona MacLean | Argyll Doneil MacLeod |
| Skye Iain MacDiarmaid | Uist Eilidh MacAskill |
Inverness
| Calum MacDonald Eilidh MacLeod | Donald Morrison Mairi Rodgers |
Glasgow
| Daibhidh Eyre | Morna MacLeod |
Parlament escocès
| Michael MacNeil | Niall O'Gallagher |

## Seachd Là

Seachd Là (en català, Set dies) és un programa setmanal que fa un recull de les notícies de la setmana. Els temes que tracta provenen del noticiari An Là i del programa Eòrpa. S'emet els diumenges des de la redacció de Glasgow i és presentat per la dona del temps d'An Là, Kirsteen MacDonald.

## Enllaços externs

* Naidheachdan (gaèlic escocès)
* Mira l'última edició d'An Là (gaèlic escocès)
# Ana Reverte

Ana Zamora Martín (n. Los Corrales, Sevilla, 26 de maig de 1951), coneguda artísticament com a Ana Reverte, és una cantant andalusa de copla i cançó romàntica, a més de cantaora de flamenc.

## Trajectòria

S'inicia en el cant a Catalunya, on va viure des de molt jove, tot i que posteriorment va canviar la seva residència habitual a Sevilla. En els seus inicis artístics va cantar en penyes flamenques de Sabadell i Barcelona, on va començar a ser apreciada per la seva musicalitat i bon gust, especialment en cants com la colombiana, tot i que també ha enregistrat fandangos, malaguenyes, peteneres, vidalites, buleries, alegries, cartageneres, tangos, tanguillos, rumbes, soleás i milongues, un ampli ventall de pals flamencs. Va participar en la IV Biennal de Flamenc de Sevilla.
En el món de la cançó ha cantat també balades, boleros i entre altres autors ha cantat temes d'Alejandro Abad, Mari Trini, Amado Jaén, Salvatore Adamo, Nicola Di Bari, Julio Iglesias i fins i tot de Jacques Brel (Ne me quitte pas, en versió castellana No me dejes) o de Marina Rossell (La gavina), a més d'haver enregistrat molts temes de la seva autoria i uns altres d'origen popular. Va guanyar el primer premi del Festival de l'OTI el 1993, amb el tema Enamorarse.

## Discografia

* El cante de Ana Reverte.
* De ida y vuelta.
* A Yerbabuena.
* Los éxitos.
* Amantes.
* En mil pedazos.
* Al Guru Guru. Ana Reverte con Los Chunguitos.
* Las mejores colombianas de Ana Reverte.
* Confidencias.
* Nubes de otoño.
* Amor de mujer.
* El flamenco como yo lo siento.
* Volveré.
* Cante antiguo I.
* Cante antiguo II
* Sevillanas corraleras. Ana Reverte y el Coro del Buensuceso.
* Colombianas de oro
* Enamorarse.
* Empiezo a despertar.
* Los primeros éxitos de Ana Reverte.
* Luz de primavera
* A mi manera.
* Ay!, el corazón.
* 5 somos 5. Ana Reverte y Hermanos.
* Por colombianas.
* Rocío mañanero.
# Anakapalle (ciutat)

Anakapalle o Anakapalli (també Aniankapalli, Anekaphalle. Kanakapuri i Bellampatnam) és una ciutat del districte de Visakhapatnam district d'Andhra Pradesh, a l'Índia, a la vora del riu Sarada o Saradanali. Famosa pel seu mercat del sucre, el segon de l'Índia d'aquest producte. Té una població (2001) de 84.523 habitants. Està a 45 km de Vishakapatnam (Vizagapatam).

## Història

Inicialment fou possessió del Regne de Kalinga i després va passar a Gajapati, a la dinastia Kakatiya o Kakatia i als Kutubshàhides. Vers 1450 va ser ocupada per Appala Raju pels nawabs d'Arcot. Sota domini britànic hi va haver disturbis menors el 1832 ràpidament controlats.

## Temples

* Temple d'Appalaraju dedicat a Kakatambika, després a Nookambika o Nookalamma
* Gouramma Gudi (Temple de Gouri)
* Bojjannakonda o Sankaram, ruïnes de temple budista
* Sathyanarayana Swami a Kasimkota a 2 km d'Anakapalle.
* Sri Rajarajeshwari a Devipuram a uns 12 km
* Gowri Parameswara
* Peda Ramaswami
* China Ramaswami
* Venkateswara
* Santoshimatha
* Kanyakaparameswari
* Kaasi Viswanatha
* Bhogalingeswara
* Jaganthswami
* Venkateswara Swamy (Gandhinagaram)
* Sambashiva
* Shiridi Sai Baba
* Ragavendraswamy
* Anjaneya Swamy
* Sattammathalli

## Economia

La indústria principal, i quasi única, és la del sucre que es cultiva (canya de sucre) i es manufactura. La resta són activitats agrícoles produint arròs, moresc, i vegetals diversos.

## Lloc interessants

* La llacuna de Kondakarla Aava.
* Costes de Mutyalammapalem, Tantadi i Pudimadaka
# Anales de la Corona de Aragón

Els Anales de la Corona de Aragón, de l'escriptor aragonès Jerónimo Zurita, foren realitzats entre els anys 1562-1580.
Aquí historia els successos d'Aragó en ordre cronològic des del període islàmic fins al regnat de Ferran II d'Aragó. El model del seu concepte de la història i també del seu estil és Tàcit. Zurita es va proposar de fer una història rigorosa, al marge de llegendes, rumors i creences populars. Amb aquesta finalitat fa cas únicament de les fonts antigues i la documentació arxivística, que són la base d'una història refeta, on s'allunya cautelosament de les notícies transmeses tradicionalment pels historiadors anteriors, el mèrit dels quals radicava en l'acumulació de cròniques medievals, fonts literàries i dades de segona mà.
Els seus càrrecs de secretari reial i Cronista d'Aragó li van permetre realitzar freqüents viatges als Països Baixos espanyols, França o Itàlia, on es va poder proveir de gran quantitat de fonts documentals de primer ordre. En moltes ocasions figuren en els seus Anales les transcripcions literals dels documents que li serviren de font. El discurs històric que elabora segueix un ordre cronològic precís, i s'hi aborden aspectes polítics, econòmics i religiosos.
L'obra té un abast més enllà de l'aragonès, ja que en el desenvolupament de la crònica s'hi veuen involucrats tots els regnes peninsulars, inclòs Portugal. Malgrat això, el punt de vista sempre és favorable al Regne d'Aragó i tendenciós envers allò castellà.
El seu estil pot semblar actualment auster, però és inqüestionable la seva autoritat com a cronista modern (el primer de la península) i el seu mètode historiogràfic rigorós. Mostra una nova concepció dels deures d'un historiador i, no content amb els abundants materials custodiats en els arxius de Saragossa i Barcelona, va buscar les seves fonts en els del Països Baixos, Roma, Nàpols i Sicília.

## Enllaços externs

* Zurita y Castro, Jerónimo. Anales de la Corona de Aragón (en castellà). Edició en línia, 1562-1580.
# Anastassi Vonsiatski

Anastassi Andréievitx Vonsiatski - Анастасий Андреевич Вонсяцкий (rus) - (en polonès: Anastazy Wąsacki) (12 de juny de 1898, Varsòvia, Imperi Rus - 5 de febrer de 1965, Saint Petersburg (Florida), EUA) fou un emigrant antibolxevic i líder feixista als Estats Units als anys 1920.
Fou ciutadà americà naturalitzat i dirigí una organització d'extrema dreta, l'Organització Feixista de Totes les Rússies. La seu de l'OFTR es trobava a Putnam (Connecticut). Vonsiatski fou detingut amb el suport de contactes secrets amb agents de l'Alemanya nazi el 1942 arran de l'entrada dels Estats Units en la Segona Guerra Mundial.
Va ser alliberat a començaments del 1946, i visqué la resta de la seva vida als EUA, on morí a Saint Petersburg (Florida) el 1965.

## Vegeu també

* Organització Feixista de Totes les Rússies
# Anastàssios Papulas

Anastàssios Papulas (Mesolongi, 1 de gener de 1857 $^{(Julià)}$ - Atenes, 24 d'abril de 1935) fou un general grec, comandant en cap de les tropes gregues durant la Guerra greco-turca (1919-1922).

## Biografia

Va començar la seva carrera política durant la dècada de 1880 i va arribar a ser un gran amic i confident del rei Constantí I de Grècia. El 1920 ja fou nomenat comandant de les forces gregues a Anatòlia, però la seva ofensiva no va tenir gaire èxit durant la primera campanya, ja que fou frenat per la Primera Batalla d'Inonu el gener de 1921. Després d'aquest fracàs va rebre nous reforços, i va tenir un contingent de fins a 100.000 homes, per tant va començar una nova ofensiva el 23 de març. Tot i això, va tornar a ser derrotat a la Segona Batalla d'Inonu (28-30 de març de 1921).
Després de perdre el càrrec de comandant en cap per ordre de Constantí, Papulas dirigí les tropes gregues com a general a les batalles d'Eskisehir (16-17 d'agost) i de Sakarya (24 d'agost-16 de setembre). Més endavant va dirigir també la retirada de les tropes gregues d'Afyon per tal d'evitar una derrota total contra els turcs.
La guerra va acabar el 1922 i Papulas va allunyar-se cada cop més de les posicions monàrquiques, fins al punt que va esdevenir un seguidor del Partit Lliberal d'Elevthérios Venizelos. El 1935 va dirigir un cop d'estat fallit per donar suport a Venizelos, i arran d'aquest fet fou detingut i executat poc després.
# Anatoli Màrtxenko

Anatoli Tíkhonovitx Màrtxenko (en rus: Анато́лий Ти́хонович Ма́рченко; 23 de gener de 1938, Baràbinsk – 8 de desembre de 1986, Txístopol) fou un escriptor i dissident soviètic que morí en un camp de treball per la seva postura contrària al poder polític soviètic.
L'any 1975 formà part d'un grup d'intel·lectuals favorables a estrènyer llaços amb la Conferència sobre la Seguretat i la Cooperació a Europa realitzada a Hèlsinki, i que posteriorment es materialitzà amb la creació de l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa OSCE.
Autor de diversos llibres, en ells intentava analitzar la política exterior de la Unió Soviètica i les seves arrels històriques, així com la vida als camps de treball i presons soviètiques. El Govern comunista de l'URSS veié en aquests llibres atacs al sistema social i estatal soviètic. El 4 de setembre de 1981 fou condemnat, davant el Tribunal Regional de Vladímir, a 10 anys de confinament en una colònia de treballs forçats.
Després d'onze anys d'empresonament morí el 9 de desembre de 1986 a conseqüència d'una vaga de fam, que durà 117 dies, iniciada a la presó de Txístopol, situada a la república de Tatarstan.
| « | "L'única possibilitat de lluitar contra el mal i la il·legalitat que prevalen consisteix, al meu entendre, en saber la veritat." | » |
| — Anatoli Màrtxenko |||
L'any 1988 el Parlament Europeu instaurà el Premi Sàkharov per la Llibertat de Consciència per homenatjar persones o organitzacions que han dedicat les seves vides o accions a la defensa dels drets humans i de les llibertats. En la seva primera edició de l'any 1988 s'ortorgà el premi a Nelson Mandela i, a títol pòstum, a Anatoli Màrtxenko.
# Andalucia Tennis Experience 2009

El Torneig de Marbella 2009, també conegut com a Andalucia Tennis Experience 2009, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als International tournaments de la WTA. Es tracta de la primera edició del torneig i es va celebrar entre el 6 i el 12 d'abril de 2009 al Club de Tenis Puente Romano de Marbella, Espanya.

## Quadre individual femení

| Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| | K. Zakopalova | 7 | 5 | 6 |
| | R. Voracova | 6$^7$ | 7 | 0 | | K. Zakopalova | 1 | 2 | |
| Q | I. Ivanova | 6 | 3 | 0 | 5 | C. Suarez Navarro | 6 | 6 | |
| 5 | C. Suarez Navarro | 0 | 6 | 6 | | | | | | 5 | C. Suarez Navarro | 6 | 6⁵ | 6 |
| 3/WC | K. Kanepi | 7 | 6 | | | | | | | 7 | S. Cirstea | 2 | 7 | 2 |
| Q | A. Rus | 5 | 2 | | 3/WC | K. Kanepi | 4 | 6 | 5 | | | | | |
| | A. Klepac | 6 | 1 | 1 | 7 | S. Cirstea | 6 | 2 | 7 | | | | | |
| 7 | S. Cirstea | 4 | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 5 | C. Suarez Navarro | 3 | 6 | 3 |
| 6 | S. Errani | 6 | 7 | | | | | | | | | | | | 2 | J. Jankovic | 6 | 3 | 6 |
| Q | P. Hercog | 0 | 6$^7$ | | 6 | S. Errani | 2 | 7 | 5 | | | | | |
| | V. Ruano | 2 | 3 | | 4 | A. Medina | 6 | 6$^4$ | 7 | | | | | |
| 4 | A. Medina | 6 | 6 | | | | | | | 4 | A. Medina | 5 | 2 | |
| | R. Vinci | 6 | 6 | | | | | | | 2 | J. Jankovic | 7 | 6 | |
| | N. Vaidisova | 3 | 3 | | | R. Vinci | 6 | 3 | 6⁶ | | | | | |
| LL | S. Sfar | 3 | 0 | | 2 | J. Jankovic | 3 | 6 | 7 |
| 2 | J. Jankovic | 6 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial
Marbella :
2009
2010
2011 :
Sony Ericsson WTA Tour 2009
< 2008
2010 > :
WTA Tour Championships, Doha  · WTA Tournament of Champions, Bali :
# Andante Festivo

Andante Festivo és un quartet de corda de Jean Sibelius en un sol moviment. Originalment fou composta per a quartet de corda (1922) i reorquestrada més tard per a orquestra de corda i timbales (1939). L'obra fou interpretada al funeral del compositor.

## Composició i versions

L'any 1922 Walter Parviainen va encarregar a Sibelius una cantata per celebrar els 25 anys de la serradora de Säynätsalo. El compositor decidí escriure una obra curta per a quartet de corda. Durant els anys 30 Sibelius dedica molt de temps a escoltar la ràdio. Veient els defectes dels altaveus de l'època conclou que la música pensada per a la ràdio cal compondre-la diferent que aquella pensada per a concerts en viu. L'oportunitat de posar a prova la seva idea li arriba quan el seu amic Olin Dowes, crític musical del New York Times, li demana que dirigeixi una obra per a una retransimssió radiofònica amb motiu de l'Exposició Universal de Nova York. Sibelius prepara una versió de l'Andante Festivo per a orquestra de corda i timbales, que és retransmesa per ràdio l'1 de gener de 1939 amb l'Orquestra de Simfònica de la Ràdio Finesa sota la batuta del mateix compositor. Aquesta fou l'última vegada que Sibelius va dirigir una orquestra i l'única que ha quedat enregistrada.

## Enllaços externs

* Andante Festivo dirigit per Sibelius
* Partitura
# Andorra - Serra d'Arcs

Andorra-Serra d'Arcs és una de les comarques de l'Aragó formada pels municipis d'Alacón, Alloza, Andorra, Ariño, Crivillén, Ejulve, Estercuel, Gargallo i Oliete.
# Andrea Fischer

Andrea Fischer (Arnsberg, Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya, 14 de gener de 1960) és una política alemanya. Va ser membre del Bundestag alemany amb Els Verds del 1994 al 2002. Entre el 1998 i el 2001 va ser ministra federal de Salut i Seguretat Social.

## Biografia

Després d'estudiar batxillerat, Fischer va ser aprenent per a impressió offset. Va treballar en una impremta i com correctora i va acabar també els seus estudis d'economia a la Universitat Lliure de Berlín. Després d'acabar els seus estudis, va treballar com a assistenta tècnica al Parlament Europeu, en el Wissenschaftszentrum Berlin für Sozialforschung (Centre Científic Berlín per a Recerca Social) i en el Deutsche Rentenversicherung Bund (Unió Alemanya d'Assegurances de Pensió). Des del 1985 és membre del partit Els Verds, però prèviament havia pertangut al Gruppe Internationale Marxisten (GIM). Entre 1994 i 2002 va ser membre del Bundestag alemany. Després de les Eleccions federals de 1998 la van triar per ser ministra de Salut el 27 d'octubre de 1998 en el gabinet de Gerhard Schröder. Com a conseqüència de la crisi de l'EEB, va dimitir del càrrec el 9 de gener de 2001 juntament amb el ministre d'Agricultura, Karl-Heinz Funke.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2018-10-16 a Wayback Machine. (en alemany)
# Andreas Zaïmis

Andreas Zaïmis o Andreas Asimakou Zaïmis (en grec: Ανδρέας Ζαΐμης), 1791 Kalavryta, Imperi Otomà - Atenes 1840. Va ser un lluitador grec per la llibertat i líder del govern durant la guerra d'independència grega.
Nascut a Kalavryta, al nord del Peloponnès, Zaïmis era un líder d'homes armats que van lluitar contra els turcs otomans, en darrer terme, assegurar la llibertat de Grècia.
El 1826, Zaïmis va ser escollit com a cap de govern grec interí. El seu fill, Thrasívulos Zaïmis, i el seu net, Aléxandros Zaïmis, van ocupar, més tard, els càrrecs com Primers ministres de Grècia.

## Vegeu també

* Primer Ministre de Grècia
* Guerra d'independència grega
# Andreu Guri i Sala

Andeu Guri i Sala (Arenys de Mar, 1824 - 1908), industrial i benefactor, Creu d'Isabel la Catòlica.
Es dedicà a la fabricació de taps de suro, amb la qual cosa aconseguí reunir una petita fortuna. El 1854 es declarà una epidèmia a Arenys i, substituint l'alcalde que era fora, Andreu Guri organitzà tots els serveis sanitaris per fer-hi front. La seva presència d'esperit i la gran activitat que desplegà li van valer la Creu Arxivat 2008-02-15 a Wayback Machine. d'Isabel la Catòlica.
En el seu testament va tenir un record pels pobres més desvalguts i desgraciats (que fossin naturals i residents a la vila), als quals donà una renda líquida (aleshores unes 5.000 pessetes) d'una casa situada al número 160 del carrer de Pau Claris, a Barcelona. I va deixar escrit que executés la seva última voluntat una Junta formada pel rector, l'alcalde i el major contribuent (aquest substituït actualment per un membre de la família Guri).
# Andrew Jackson Blackbird

Andrew Jackson Blackbird o Mack-e-te-be-nessy (Michigan, 1815-1908) fou un cabdill dels ottawa, s'educà en el sistema tradicional però anà a l'escola parroquial. El 1855 participà com a conseller en el Tractat que els va adjudicar una reserva a Michigan. El 1858 comprà un edifici que va fer servir com a correus i per a escriure una History of the Ottawa and Chippewa Indians of Michigan (1887).
# André Danican Philidor I

André Danican Philidor, dit l'aîné, fou un compositor i músic de Lluís XIV de França, nascut a Versalles vers 1647, i mort a Dreux el 1730. Va ser nomenat Ordinaire de la Musique du Roi, però treballà sobretot com a copista i bibliotecari del rei.
Fou executant i compositor, i malgrat que les seves obres tingueren en el seu temps força acceptació, no per aquestes pel que el seu nom mereixés passar per aquestes a la posteritat, sinó per haver format una notable col·lecció d'obres musicals, amb ocasió d'ocupar el càrrec de guardià de la Biblioteca Musical del rei.
En efecte, copià, nombrosos balls, divertissements, composicions de caràcter religiós, etc. La dita col·lecció no s'ha conservat sencera, degut principalment a la negligència d'un empleat subaltern del Conservatori de París, ja que, d'uns 60 volums de què constava, només se'n conserven en la biblioteca del Conservatori, 38. Els historiadors de la música deuen, doncs, molt agraïment a André Danican per la seva col·lecció.
Entre les seves composicions hi figuren: marxes militars les òperes-balls Le canal de Versailles, La princeses de Crète, el divertissement Le Mariage de la Couture avec la Grosse Cathos, les mascarades des Savoyards i del Roy de la Chine, igual com les titulades Suite danses pour les violons et hautbois que se jouent...chez le roi (1699), Pièces à deux basses de viole, basse de violon et basson, etc.(1700); Pièces de trompetes et timballes, Partition de plusieurs marches et batt`´eries de tambor...avec les airs des fifres et des hautbbois, etc.
Kasner va reproduir algunes d'aquestes últimes peces en el seu Manuel general de musique militaire.
A aquest músic se l'anomenà el Major (l'Ainé) per a distingir-lo del seu germà Jacques Danican Philidor el qual també fou músic del rei, encarregat dels instruments de vent.

## Vegeu també

* Dinastia dels Philidor

## Enllaços externs

* Sénéchaud, Dany. «Le nom de Philidor aujourd'hui» (en francès). Le Magazine. ResMusica.com, 19-11-2006. Arxivat de l'original el 10 de març 2007. [Consulta: 3 novembre 2010].
* Enllaç al fons Philidor de la biblioteca de Versalles Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine. (francès)
* Associació francesa de l'oboè Arxivat 2007-09-12 a Wayback Machine. (francès)
# Puig de Binilagant Nou

El puig de Binilagant Nou és un petit puig del massís de Randa, situat al terme municipal de Llucmajor, Mallorca, a la possessió de Binilagant Nou, de la qual pren el nom. Les cases d'aquesta possessió estan ubicades al vessant de tramuntana d'aquest puig. Forma part d'una petita serra allargada en direcció sud-oest—nord-est juntament amb el puig d'en Nadal, el puig de Son Cerdà, el puig de Binificat i el puig de sa Maimona. Tot el puig es troba cobert de pinar i el seu cim està situat a 271 m sobre el nivell de la mar.

## Referències

* ↑ SITIBSA. Servei d'Informació Territorial de les Illes Balears. «IDEIB.Infraestructura de dades espacials de les Illes Balears». Direcció General d'Ordenació del Territori del Govern de les Illes Balears. Arxivat de l'original el 2014-06-22. [Consulta: 6 gener 2021].
# Sent Fresald d'Albujas

Sent Fresald d'Albujas (en francès Saint-Frézal-d'Albuges) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# VTR Open 2012

El Torneig de Viña del Mar 2012, també és conegut com a VTR Open 2012, és un esdeveniment tennístic inclòs dins les sèries 250 de l'ATP. La 19a edició del torneig es va disputar entre el 30 de gener i el 5 de febrer de 2012 al Club Naval de Campo Las Salinas de Viña del Mar, Xile.
El tennista argentí Carlos Berlocq va disputar les dues finals del torneig però va caure en ambdues.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J. Mónaco | 6 | 6 |
| | Í. Andréiev | 2 | 1 | 1 | J. Mónaco | 3 | 6 | 6 |
| Q | R. Dutra da Silva | 5 | 2 | 5 | A. Montañés | 6 | 1 | 1 |
| 5 | A. Montañés | 7 | 6 | | | | | | 1 | J. Mónaco | 6 | 6 | |
| 4 | P. Andújar | 2 | 1 | | | | | | | J. Chardy | 1 | 4 | |
| | F. Gil | 6 | 6 | | F. Gil | 2 | 6⁵ | | | | | | |
| | J. Chardy | 7 | 6 | | J. Chardy | 6 | 7 | | | | | | |
| | L. Mayer | 5 | 2 | | | | | | | | | | | 1 | J. Mónaco | 6 | 6¹ | 6 |
| 7 | C. Berlocq | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 7 | C. Berlocq | 3 | 7 | 1 |
| Q | D. Junqueira | 1 | 0 | 7 | C. Berlocq | 6 | 6 | | | | | | |
| Q | F. Delbonis | 6 | 7 | Q | F. Delbonis | 3 | 4 | | | | | | |
| 3 | T. Bellucci | 2 | 5 | | | | | | 7 | C. Berlocq | 6 | 4 | 6 |
| | J. Souza | 6 | 7 | | | | | | 2 | J.I. Chela | 3 | 6 | 0 |
| WC | F. González | 3 | 6⁶ | | J. Souza | 7 | 6⁶ | 1 | | | | | |
| | H. Zeballos | 4 | 6² | 2 | J.I. Chela | 5 | 7 | 6 |
| 2 | J.I. Chela | 6 | 7 | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | André Sá Bruno Soares | 4 | 4 | |
| | Santiago Giraldo Máximo González | 6 | 6 | | | Santiago Giraldo Máximo González | 6$^3$ | 6 | [3] |
| 3 | David Marrero Pere Riba | 7 | 4 | [6] | | Frederico Gil Daniel Gimeno-Traver | 7 | 3 | [10] |
| | Frederico Gil Daniel Gimeno-Traver | 6⁵ | 6 | [10] | | | | | | | Frederico Gil Daniel Gimeno-Traver | 1 | 7 | [12] |
| WC | Thomaz Bellucci Marcelo Melo | 4 | 6$^7$ | | | | | | | 4 | Pablo Andújar Carlos Berlocq | 6 | 5 | [10] |
| 4 | Pablo Andújar Carlos Berlocq | 6 | 7 | | 4 | Pablo Andújar Carlos Berlocq | 3 | 6 | [10] |
| | João Souza Horacio Zeballos | 7 | 2 | [10] | | João Souza Horacio Zeballos | 6 | 4 | [6] |
| 2 | Juan Sebastián Cabal Robert Farah Maksoud | 6⁶ | 6 | [7] | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2012-06-18 a Wayback Machine. (castellà)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Viña del Mar / Santiago :
1993
1994
1995
1996
1997
1998
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2012
< 2011
2013 > :
ATP World Tour Finals, Londres :