OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hostafrancs (els Plans de Sió)

Hostafrancs és un poble dins del municipi dels Plans de Sió a la comarca de la Segarra, a la dreta del riu Sió. Formava part de l'antic terme de l'Aranyó. Va formar part de la Vegueria de Cervera i, després del Decret de Nova Planta a principis del Segle XVIII, del Corregiment de Cervera. Aquest poble va tenir ajuntament propi un cop acabat l'Antic Règim Senyorial, a principis del Segle XIX, però el 1847 va ser unit al terme de l'Aranyó. Aquest darrer, molt més endavant, va ser agregat el 1974 al municipi actual.
La seva existència està documentada des de l'any 1063, on se cita en els límits d'uns terrenys cedits als habitants de Torrefeta. Deu anys més tard, apareix en la donació del terme d'Hostafrancs per part del bisbe Bernat d'Urgell al noble Berenguer Brocard. L'església parroquial de Sant Bartomeu d’Hostafrancs és d’època barroca. La festa major se celebra el 24 d’agost.
Cal destacar els Greuges dels Homes d'Hostafrancs de Sió, un document de caràcter feudal escrit en català a finals del segle xii.
El 2005 tenia 108 habitants. Està a 428 metres per sobre del nivell del mar.

## Referències

* 1 2 3 «els Plans de Sió | enciclopèdia.cat». [Consulta: 20 desembre 2021].
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860) (en català). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* ↑ Llevot, Francesc Fité; Montardit, Eduard González. Arnau Mir de Tost. Un senyor de frontera al segle XI. Universitat de Lleida, 2010, p. 216. ISBN 978-84-8409-355-8.
* ↑ «Documents». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ Rasico, Philip D. «La llengua catalana en documents feudals de Rancures i Querimònies (Segles XI-XII)». El Humanista, 2012, pàg. 219-239.
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# SF Katerinīs Pierikos

El Syndesmos Filathlōn Katerinīs Pierikos (grec: Σύνδεσμος Φιλάθλων Κατερίνης Πιερικός), també conegut com a Pierikos Katerini, és un club esportiu grec de la ciutat de Katerini.

## Història

El club va ser fundat l'11 d'abril de 1961 amb la fusió de Megas Alexandros Katerinis (que significa Alexandre el Gran) i Olympos Katerinis. Va ser finalista de la Copa grega l'any 1963.

## Palmarès

* Segona divisió grega:
** 1961-62, 1974-75
* Tercera divisió grega:
** 1979-80, 2006-07
* Quarta divisió grega:
** 2002-03, 2004-05

## Referències

* ↑ The Birth of Pierikos
* ↑ «Greece - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Greece-List of Second Level Final Tables 1961-62». RSSSF. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ «Greece-List of Second Level Final Tables 1974-75». RSSSF. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ «Greece-List of Fourth Division Champions». RSSSF. [Consulta: 15 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Diana Urrea Herrera

Diana Urrea Herrera (Armenia, 5 d'agost de 1987) és una activista i política feminista i internacionalista basca d'origen colombià.
Tot i que va néixer a Colòmbia, de petita es va mudar a Biscaia amb la seva família. Va estudiar Turisme a la Universitat de Deusto i va cursar un màster en Igualtat de Dones i Homes a la Universitat del País Basc. És membre del partit polític Alternatiba. Ha estat membre del Parlament Basc per la coalició Euskal Herria Bildu.

## Referències

* ↑ «Un emotivo reencuentro tras una migración forzosa en el aeropuerto de Loiu» (en castellà). Naiz, 08-04-2019. [Consulta: 16 febrer 2021].
* ↑ «Nuestra compañera Diana Urrea vuelve al Parlamento Vasco – Alternatiba» (en espanyol europeu), 20-09-2019. [Consulta: 20 setembre 2024].
* ↑ «Urrea Herrera, Diana».
# Cantó de Brou

El cantó de Brou és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Châteaudun. Té 11 municipis i el cap és Brou.

## Municipis

* Brou
* Bullou
* Dampierre-sous-Brou
* Dangeau
* Gohory
* Mézières-au-Perche
* Mottereau
* Saint-Avit-les-Guespières
* Unverre
* Vieuvicq
* Yèvres

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-196. | Émile Delavallée | radical |
| 196.-1967 | M. Humbert | CD |
| 1967-1998 | Jacques Delavallée | Divers gauche, després PRG |
| 1998- | Dominique Dousset | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 8.075 | 8.797 | 8.681 | 8.915 | 9.096 | 9.029 | 9.504 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Baja Verapaz

Baja Verapaz és un departament a la regió nord de Guatemala. Limita al Nord amb el departament d'Alta Verapaz; al Sud amb el departament de Guatemala; a l'Est amb el departament d'El Progreso; i a l'Oest amb el departament d'El Quiché. El departament de Baja Verapaz és travessat pels rius Panimá, Concepción, Chilasco, San Isidro, Quililá, Cachil, San Miguel, Salamá, Calá, Negro, Yerbabuena, Chibalam, Chilaní, Paguezá, Poconi, Chicruz, Xolacoy, Las Vegas, Sajcap, Chirruman, Xeúl, Agua Caliente, Chiac, Saltán i Grande o Motagua.

## Història

El nom original d'aquesta regió va ser Tucurután, de vegades escrit com Tuzulutrán, Tezulutlán o Tesulutlán, segons afirma el Diccionari Geogràfic Nacional. Encara que no existeix un significat específic sobre aquest terme, alguns autors emfatitzen que es tracta d'un vocable que denomina el lloc com a "Terra de Guerra", a causa de la resistència que els nadius van donar amb la presència espanyola.
En contraposició a aquesta circumstància, va ser anomenada "Verapaz" pels espanyols, ja que la unió de la zona es va aconseguir per mitjans pacífics gràcies a fra Bartolomé de las Casas al segle xvi. Com a resultat d'això els ibèrics van lligar els vocables llatins "Vera" de veritable i "pau".
L'Assemblea Nacional Constituent de l'Estat de Guatemala, en Decret del 4 de novembre de 1825 va dividir el territori de la República en 7 departaments, sent un d'ells el de Verapaz. Conforme l'article 4º. del citat decret, la capçalera de la Verapaz fou la ciutat de Cobán fins que per disposició de l'Executiu del 17 de juny de 1833 va passar a Salamá. En crear-se els departaments d'Alta i Baja Verapaz per acord de l'Executiu nombre 181 del 4 de març de 1877, la capçalera de Baja Verapaz és Salamá i Cobán la d'Alta Verapaz.
Sobre la història precolombina i colonial de Baja Verapaz no es tenen molts elements, ja que la mateixa es desenvolupa simultàniament amb la d'Alta Verapaz, anomenada antigament Tezulutlán i després Verapaz.
Es creu que Baja Verapaz va estar poblada per diversos grups indígenes, entre aquests, caktxiquels, quitxés, pocomchís, achís i, encara que sense proves fefaents, se suposa la presència d'alagüilac que habitaven San Agustín Acasaguastlán.

## Divisió administrativa

Es divideix en 8 municipis que són:
* Cubulco
* Santa Cruz el Chol
* Granados
* Purulhá
* Rabinal
* Salamá
* San Miguel Chicaj
* San Jerónimo

## Vegeu també

* Persea perglauca, planta endèmica de Guatemala que s'ha registrat únicament en el departament de Baja Verapaz

## Enllaços externs

* Baja Verapaz a Viaje a Guatemala.com.
* Informació sobre Salamá i Baja Verapaz
# Itza

Itza (en basc, cooficialment en castellà Iza) és un municipi de Navarra, a la comarca de Cuenca de Pamplona, dins la merindad de Pamplona. Limita al nord amb Imotz, al sud amb Oltza, a l'est amb Txulapain, Berriobeiti, Orkoien i Arazuri i a l'oest amb Ollaran, Arakil i Irurtzun. Està compost per un total de 16 pobles i concejos:.

## Poblacions

Concejos:
* Aguinaga
* Aldaba
* Ariz
* Atondo
* Cía
* Erice de Iza (ajuntament)
* Gulina
* Iza
* Larumbe
* Lete
* Ochovi
* Sarasa
* Sarasate
Nuclis urbans sense concejo:
* Aldaz
* Orderiz
* Zuasti

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 660 | 632 | 667 | 728 | 694 | 771 | 786 | 754 | 839 |

## Enllaços externs

* Institut d'Estadística de Navarra - Govern de Navarra
* Infraestructura de Dades Espacials de Navarra Arxivat 2019-09-15 a Wayback Machine. - Govern de Navarra
* Sistema d'Informació Territorial de Navarra Arxivat 2008-09-19 a Wayback Machine. - Govern de Navarra
* Toponímia Oficial de Navarra Arxivat 2018-02-15 a Wayback Machine. - Govern de Navarra
# Cantó de Courville-sur-Eure

El cantó de Courville-sur-Eure és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Chartres. Té 18 municipis i el cap és Courville-sur-Eure.

## Municipis

* Billancelles
* Chuisnes
* Courville-sur-Eure
* Dangers
* Le Favril
* Fontaine-la-Guyon
* Fruncé
* Landelles
* Mittainvilliers
* Orrouer
* Pontgouin
* Saint-Arnoult-des-Bois
* Saint-Denis-des-Puits
* Saint-Georges-sur-Eure
* Saint-Germain-le-Gaillard
* Saint-Luperce
* Vérigny
* Villebon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Fournier | SFIO |
| 1951-1976 | M. Lechesne | RI |
| 1970-1976 | Raymond Bataille | CIR, després PS |
| 1976-1994 | Robert Bizard | RI, després UDF |
| 1994- | Jacky Jaulneau | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 7.613 | 8.227 | 9.383 | 10.021 | 11.108 | 12.388 | 14.193 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Districte municipal d'Anykščiai

El municipi d'Anykščiai (en lituà: Anykščių rajono savivaldybė) és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat d'Utena, i que forma part de la regió d'Aukštaitija. La capital del municipi és la ciutat homònima.

## Estructura

Estructura Districte:
* 3 ciutats - Anykščiai, Kavarskas i Troškūnai;
* 8 pobles - Andrioniškis, Debeikiai, Kurkliai, Skiemonys, Surdegis, Svėdasai, Traupis i Viešintos;
* 758 llogarets
Poblacions més grans (2001)
* Anykščiai – 11958
* Svėdasai – 1002
* Kavarskas – 809
* Naujieji Elmininkai – 696
* Troškūnai – 525
* Kurkliai – 474
* Ažuožeriai – 452
* Debeikiai – 452
* Aknystos – 441
* Raguvėlė – 398

## Enllaços externs

* Municipalité du district d'Anykščiai Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania (anglès)
# Cantó de Dreux-Sud

El cantó de Dreux-Sud és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Dreux. Té 5 municipis i part del de Dreux.

## Municipis

* Aunay-sous-Crécy
* Dreux (part)
* Garnay
* Marville-Moutiers-Brûlé
* Tréon
* Vernouillet

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1998 | Maurice Legendre | PS |
| 1998- | Daniel Frard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Janville

El cantó de Janville és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Chartres. Té 19 municipis i el cap és Janville.

## Municipis

* Allaines-Mervilliers
* Barmainville
* Baudreville
* Fresnay-l'Évêque
* Gommerville
* Gouillons
* Guilleville
* Intréville
* Janville
* Levesville-la-Chenard
* Mérouville
* Neuvy-en-Beauce
* Oinville-Saint-Liphard
* Poinville
* Le Puiset
* Rouvray-Saint-Denis
* Santilly
* Toury
* Trancrainville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Monteil | radical |
| 1949-1961 | M. Billard | RPF, després divers droite |
| 1961-1979 | Pierre Mathet | radical, després RI, després RPR |
| 1979-1992 | Jean-Yves de Franciosi | PS |
| 1992-2011 | Martial Chevallier | RPR, després UMP |
| 2011- | Laurent Leclercq | NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 8.054 | 8.802 | 8.526 | 8.409 | 8.658 | 8.817 | 9.517 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Arrigo della Rocca

Arrigo della Roca fou un poderós senyor feudal cors. Els della Rocca van abraçar el partit català i es van oposar a la dominació genovesa. Va estar refugiat a Catalunya i va tornar a l'illa amb un petit exèrcit català, dominant les piaves de la Cinarca. Es va proclamar comte de Còrsega i el rei de Catalunya-Aragó el va nomenar lloctinent general. Més tard Arrigo va pactar amb els genovesos i fins i tot feu part de la societat la Maona, que explotava i administrava l'illa, però més tard va reprendre la lluita i va dominar tota l'illa.
Va morir el 1401 quan els genovesos havien recuperat gran part de Còrsega.
# Districte municipal de Kėdainiai

El Districte municipal de Kėdainiai (en lituà: Kedainiu rajono savivaldybė) és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat de Kaunas. El centre administratiu del municipi és la ciutat Kėdainiai. El riu Alkupis recorre el districte.

## Estructura

* 1 ciutats : Kėdainiai
* 19 pobles : Akademija, Kėdainiai, Dotnuva, Gudžiūnai, Josvainiai, Krakės, Pagiriai, Pernarava, Surviliškis, Šėta y Truskava ;
* 534 viles

## Seniūnijos del districte municipal de Kėdainiai

* Akademijos seniūnija (Akademija)
* Alšėnų seniūnija (Mastaičiai)
* Dotnuvos seniūnija (Dotnuva)
* Gudžiūnų seniūnija (Gudžiūnai)
* Josvainių seniūnija (Josvainiai)
* Kėdainių miesto seniūnija (Kėdainiai)
* Krakių seniūnija (Krakės)
* Pelėdnagių seniūnija (Pelėdnagiai)
* Pernaravos seniūnija (Pernarava)
* Surviliškio seniūnija (Surviliškis)
* Šėtos seniūnija (Šėta)
* Truskavos seniūnija (Pavermenys)
* Vilainių seniūnija (Vilainiai)

## Enllaços externs

* Districte municipal de Kėdainiai Arxivat 2009-08-24 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania (anglès)
# Museu Arqueològic de l'antiga Corint

El Museu Arqueològic de l'antiga Corint, situat a l'antiga Corint, a la regió del Peloponés, és un dels museus de Grècia.

## Història del museu

L'edifici del museu es va construir entre 1931 i 1932 sota el patrocini de l'Escola Nord-americana d'Estudis Clàssics. Després, entre 1950 i 1953, s'hi afegí una ala nova. El 1990 va sofrir un important robatori de 285 peces, però la majoria foren recuperades als Estats Units gairebé una dècada després i les retornaren al museu el 2001. A partir de 2007 es va iniciar un nou procés de renovació de part de les exposicions, que es completà el 2016.

## Col·leccions

El museu conté una col·lecció d'objectes procedents de jaciments arqueològics de la zona de l'antiga Corint de períodes compresos entre la prehistòria i l'època romana d'Orient.
De la prehistòria es poden trobar objectes procedents del pujol de Koraku, a Corint; del pujol de Ziguries; de l'antiga Corint i de Gonià.
Una altra sala exposa els objectes d'èpoques compreses entre el període geomètric i l'hel·lenístic.
D'altra banda, hi ha les troballes d'època romana, bizantina i de l'època en què Corint estigué sota domini dels francs.
També s'hi poden trobar restes del santuari d'Asclepi i unes altres procedents de tombes dels primers cristians.
El pati del museu acull una col·lecció d'estàtues d'època romana, així com elements arquitectònics de diversos edificis —entre aquests, els d'una antiga sinagoga— i inscripcions epigràfiques gregues i romanes.
Entre els objectes exposats destacats es troben dos curos procedents de la cova de Klenia, prop de l'antiga Tenea, el «sarcòfag de Jiliomodi», l'estàtua anomenada «Lleó de Koraku», que formava part d'un monument funerari, i una esfinx d'època arcaica.
* Gerra funerària que contenia dos enterraments infantils, del període hel·làdic mitjà
* Esfinx de l'època arcaica
* Els curos de la cova de Klenia en l'antiga Tenea
* Lleó de Koraku
* Estàtua colossal d'un captiu frigi, del segle II

## Referències

* 1 2 Museo Arqueológico de la Antigua Corinto en la página del Ministerio de Cultura de Grecia: historia (en griego)
* ↑ Noticia del diario ABC sobre la devolución de las obras robadas
* 1 2 Reinauguración de las dos salas renovadas del Museo de la Antigua Corinto, artículo en naftemporiki.gr (en griego)
* ↑ Museo Arqueológico de la Antigua Corinto en la página del Ministerio de Cultura de Grecia: descripción (en griego)
* ↑ Página oficial del museo: Corinto prehistórica (en griego)
# Cantó d'Illiers-Combray

El cantó d'Illiers-Combray és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Chartres. Té 20 municipis i el cap és Illiers-Combray.

## Municipis

* Bailleau-le-Pin
* Blandainville
* La Bourdinière-Saint-Loup
* Cernay
* Charonville
* Les Châtelliers-Notre-Dame
* Chauffours
* Épeautrolles
* Ermenonville-la-Grande
* Ermenonville-la-Petite
* Illiers-Combray
* Luplanté
* Magny
* Marchéville
* Méréglise
* Meslay-le-Grenet
* Nogent-sur-Eure
* Ollé
* Saint-Éman
* Sandarville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-19.. | Amable Astor | radical |
| 19..-196. | Georges Billebault | radical |
| 196.-1992 | André Gillot | radical, després Divers gauche |
| 1992-2004 | Jacques Guillard | Divers droite |
| 2004- | Jean-François Manceau | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 7.063 | 7.638 | 8.191 | 8.720 | 9.576 | 9.798 | 10.672 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Bal Haf

Bal Haf és una vila de la costa del Iemen, a la governació de Shabwa, a uns 140 al sud de la capital, Ataq, a uns 125 km de Mukalla, més a l'est a la costa, i a 18 km a l'oest de Bir Ali. L'antiga vila està dedicada exclusivament a la pesca i té uns dos mil habitants, que viuen de pescar artesalment a les zones coral·lines o de la pesca de la tunyina, que és capturada tot l'any a alta mar pero especialment dues vegades l'any durant les migracions, quan s'ajunten prop de dos mil vaixells de tots els ports de la zona i agafaen Bal Haf com a base.
Darrerament la creació del port comercial per l'exportació del gas natural liquificat (LGN), ha portat al creixement després del 2000 d'una zona portuaria amb uns milers d'habitants que han treballat a la construcció o als serveis associats al port.
El clima és sec i les temperatures molt altes, properes als 50 graus a l'estiu. Les platges són de sorra blanca. La vila i la zona en general té manca d'aigua. El Harra, un volcà inactiu, és a poca distància, amb el seu con volcanic d'uns 233 metres i un llac.
El soldanat dels wahidi amb capital a Habban, es va fraccionar el 1830 en quatre soldanats, un dels quals fou Bal Haf. El soldà va signar un tractat de protectorat amb la Gran Bretanya el 1888 i va pertànyer al Protectorat d'Aden (vers 1888-1917), protectorat Occidental d'Aden (1917-1937), i Protectorat Oriental d'Aden (1937-1961). Vers el 1881 Abdallah ben Umar de Bal Haf va pujar al tron i menys de quatre anys després va unir els soldanats de Bal Haf i Azzan. El soldanat va incorporar també a Bir Ali el 1961 i a Habban el 1962, i va ingressar a la Federació d'Aràbia del Sud el 1963 amb el nom de soldanat Wahidi. Integrat a la República Popular del Iemen del Sud (1967-1970) i República Popular i Democràtica del Iemen (1970-1990), és part de la República del Iemen després de la unificació d'aquest darrer any.

## Sultans

* Nasir ben Ahmad al-Wahidi 1830-?
* Ahmad ben Nasir al-Wahidi ?
* Umar ben Husayn al-Wahidi ?-1881
* Abd Allah ben Umar 1881-1885
* Hadi ben Salih al-Wahidi 1885-1892 (de Bal Haf i Azzan)
* Muhsin ben Salih al-Wahidi 1892-1893
* Salih ben Abd Allah al-Wahidi 1893-1894
* Muhsin ibn Salih al-Wahidi 1894-1919 (segona vegada)
* Ali ibn al-Husayn al-Wahidi 1919-1948
* Ali ibn Muhsin al-Wahidi 1948
* Nasir ben Abd Allah al-Wahidi 1948-1967 (de Bal Haf, Azzan, Bir Ali i Habban, soldà Wahidi des de 1962)
# Jasdan

Jasdan fou un estat tributari protegit a l'agència de Kathiawar, província de Gujarat, presidència de Bombai, amb una superfície de 733 km² i una població el 1901 de 25.727 persones residents a 56 pobles. Els ingressos s'estimaven en 123000 rúpies. Era un estat de tercera classe dins el Kathiawar i portava el nom de la seva capital que al seu torn derivava de Swami Chashtana, un dels primers membres de la dinastia kshatrapa. Es va construir una fortales durant el govern del ghoris de Junagarh, i la ciutat va agafar el nom de Ghorigarh; més tard va caure en mans dels khumans de Kherdi; Jasa Khuman la va perdre vers 1665 davant Vika Khachar, net de Lakha Khachar, fundador de la branca Lakhani dels khachars. En temps de Vajsur Khachar, que va arribar a dominar la regió fins a Dhandhuka i Carabay, fou finalment conquerida per Bhaunagar i després pel Jam de Navanagar, que la va restituir als khachars, representats per Vajsur Khachar, en ocasió del matrimoni de Jam Jasaji. Vajsur Khachar va fer un acord amb els britànics, el nawab de Junagarh i el Gaikwar de Baroda (1807-1808) i va quedar sota protectorat, pagant tribut a Baroda i Junagarh.
La capital era Jasdan actualment al districte de Rajkot al Gujarat, a 22° 02′ N, 71° 12′ E﻿ / ﻿22.03°N,71.2°E﻿ / 22.03; 71.2. Al cens de 2001 figura exactament amb 80.000 habitants.

## Bandera

La bandera era rectangular, amb tres franges, la superior i inferior safrà, i la central blanca, amb un sol daurat en esplendor i amb rostre.

## Llista de sobirans

* 1665 - 1683 Vika Khachar
* 1683 - .... Chela Vika Khachar I
* .... - .... Odha Chela Khachar
* 1787 - 1809 Vajsur Odha Khachar
* 1809 - 1851 Chela Vajsur Khachar II
* 1852 - 1904 Ala Chela Khachar
* 1904 - 1912 Odha Ala Khachar II
* 1912 - 1919 Vajsur Odha Khachar II
* 1919 - 1949 Ala Vajsur Khachar

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Cantó de La Ferté-Vidame

El cantó de La Ferté-Vidame és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Dreux. Té 7 municipis i el cap és La Ferté-Vidame.

## Municipis

* Boissy-lès-Perche
* La Chapelle-Fortin
* La Ferté-Vidame
* Lamblore
* Morvilliers
* Les Ressuintes
* Rohaire

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Pierre Lefébure | Divers droite |
| 1955-1961 | Roland Thibault | radical-RGR |
| 1961-1973 | Gaston Goussard | MRP, després UDR |
| 1973-2004 | Jacques Dussutour | RI, després RPR, després UMP |
| 2004- | Jean-Pierre Jallot | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 1.802 | 2.101 | 1.916 | 2.100 | 2.114 | 2.289 | 2.267 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Arruda dos Vinhos

Arruda dos Vinhos és un municipi portuguès, situat al districte de Lisboa, a la regió del Centre i a la Subregió de l'Oeste. L'any 2006 tenia 44.791 habitants. Limita al nord amb Alenquer, al sud-est amb Vila Franca de Xira, al sud amb Loures, a l'oest amb Mafra i al nord-oest amb Sobral de Monte Agraço.

## Població

Població del concelho d'Arruda dos Vinhos (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 2789 | 4339 | 5547 | 7670 | 8021 | 8875 | 9364 | 10350 | 11210 |

## Freguesies

* Arranhó
* Arruda dos Vinhos
* Cardosas
* Santiago dos Velhos
# Divisió de Bhagalpur

La divisió de Bhagalpur és una entitat administrativa de l'estat de Bihar amb capital a Bhagalpur que el 2005 estava formada per dos districtes:
* Districte de Bhagalpur
* Districte de Banka.
Ja fou divisió sota domini britànic. La revolta Santal el 1855 va portar a la creació del districte de Santal Parganas; el 1881 la divisió abraçava els districtes de Bhagalpur, Santal Parganas, Malda (o Maldah), Monghyr i Purniah amb una superfície de 54239 km² i població de 8.063.160 habitants repartits en 32.816 pobles. Incloia 16 municipalitats. El 1905 el districte de Malda fou transferit a Bengala Oriental i Assam i el districte de Darjeeling li fou agregat. La població amb aquest canvi va passar a 7.990.464 habitants amb només 18.670 pobles i 14 municipis.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Bhagalpur District: Census 2011 data. Census Population