OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas Sastre (l'Escala)

Mas Sastre és una masia del municipi de l'Escala inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al nord-oest de la població de l'Escala i a uns dos quilòmetres d'Empúries, a la banda nord del veïnat de Cinclaus, fora del recinte del castell.
Mas de planta rectangular format per tres crugies, dues d'elles disposades en paral·lel i l'altra transversalment. Presenta la coberta a dues vessants de teula, i està distribuït en planta baixa, pis i golfes. Per la banda est se li adossen tres cossos: un a continuació, un altre a la part posterior i un tercer al costat de llevant, alineat amb primer però deixant un espai obert a l'exterior al mig de les construccions. El cos adossat per la banda oest sobresurt de la línia de la façana principal. Presenta la coberta a un sol vessant i dona accés a una terrassa situada al primer pis. La façana occidental està sostinguda per quatre contraforts de pedra. La façana principal presenta obertures rectangulars emmarcades amb pedra i una finestra decorada, que es repeteix a la façana oest, ambdues restituïdes. A la part superior hi ha un rellotge de sol. L'interior presenta sostres coberts amb voltes.
Tota la construcció està bastida amb pedres de diverses mides i algunes reparacions amb maons.

## Història

El lloc de Cinclaus està emplaçat en una petita eminència rocosa al bell mig de la plana al·luvial al nord-oest de l'Escala, a 2 km d'Empúries, per on passa l'antic camí d'Empúries a França (via Heraklea) i constitueix un interessant conjunt arquitectònic bastit sobre un lloc de poblament romà. Aquest està format per una església de s. IX restaurada el s. XVIII, les restes d'un castell del s. XIV (formades per un portal i una torre) un pont de baixa edat mitjana, i cinc masies del final del XVII i principis del xviii.
El primer esment de Cinclaus es documenta l'any 958 amb el text de centum claves a les proes de jurisdicció, domini i successió en què el comte Gausfred reconeix aquest lloc com una de les nombroses propietats del latifundista Riculf. L'origen etimològic de centum, deriva de la centuriarització o parcel·lació del camp d'Empúries. Posteriorment, l'any 1402 apareix amb la forma Sinch Claus en un registre dels pobles del comtat d'Empúries incorporats a la Corona pel rei Martí l'Humà. El 1633, en un document de l'arxiu municipal de l'Escala, es registra com quinque clavibus.
Els conjunt de cinc masos varen ser construïts aprofitant elements de l'antic castell. El mas Sastre està situat a la banda nord. Aquest va ser reconstruït a finals del s. XX, seguint el model de l'arquitectura popular dels masos de la plana de l'Empordà, per l'urbanista i escriptor Lluís Racionero, que el va adquirir quan ja havia caigut el sostre.
El pou, situat a l'interior, és l'únic d'aigua dolça de Cinclaus, on anaven els veïns a proveir-se d'aigua per a l'ús domèstic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Mas Sastre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Serra del Moro (Arnes)

La Serra del Moro és una serra situada al municipi d'Arnes a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 516 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Fameck

El cantó de Fameck és un cantó francès del departament del Mosel·la, situat al districte de Thionville-Oest. Té 3 municipis i el cap és Fameck.

## Municipis

* Fameck (Felmer)
* Mondelange
* Richemont

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1976 | M. Quinqueton | PS |
| 1985-1992 | Marcel Wendling | RPR |
| 1992-2002 | Michel Liebgott | PS |
| 2002-2008 | Gérard Lamm | PS |
| 2008- | Clément Arnould | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 13.722 | 23.514 | 26.360 | 22.711 | 21.499 | 20.124 | 20.056 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Migoïdeus

Els migoïdeus (Migoidea) són una superfamília d'aranyes migalomorfes, que està constituïda per dues famílies:
* Els mígids (Migidae)
* Els actinopòdids (Actinopodidae)

## Vegeu també

* Llista d'espècies de mígids
* Llista d'espècies d'actinopòdids
* Classificació de les aranyes
# Cantó de Chailland

El cantó de Chailland és un cantó francès del departament del Mayenne, situat al districte de Laval. Té 9 municipis i el cap és Chailland.

## Municipis

* Andouillé
* La Baconnière
* La Bigottière
* Chailland
* La Croixille
* Juvigné
* Saint-Germain-le-Guillaume
* Saint-Hilaire-du-Maine
* Saint-Pierre-des-Landes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Jouis | radical |
| 1949-1967 | M. Beucher | radical |
| 1967-1973 | Raymond du Breil de Pontbriand | Divers droite |
| 1973-1979 | René Boullier de Branche | RI, després UDF |
| 1979-1992 | Anne-Marie de Branche | UDF-PR |
| 1992-1998 | Pierre-Marie Jammes | divers droite, després MPF |
| 1998-2011 | Gérard Lemonnier | UDF, després Divers droite |
| 2011- | Claude Tarlevé | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 9.736 | 9.091 | 8.540 | 8.447 | 8.454 | 8.605 | 9.777 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Tossa de Puigbò

El Tossa de Puigbò és una muntanya de 1.269 metres que es troba al municipi de Gombrèn, a la comarca catalana del Ripollès. A la base de la muntanya s'hi troba el lloc de Puigbò, amb el mas de Puigbò, l'església i les ruïnes del catsell de Puigbò.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tarikhaneh

El Temple de Tarikhaneh, també anomenat Mesquita de Tarikhaneh (en àrab: مسجد تاریخانه), és un monument persa (en persa: پرستشگاه تاریخانه) de l'època sassànida, situat al sud de la ciutat de Damghan, a l'Iran.

## Història

Aquest temple es trobava en un lloc de culte preislàmic zoroastrista i l'utilitzaven com a temple de foc. Té uns 2.300 anys d'antiguitat. Aquesta estructura era un temple de foc zoroastrià durant el període sassànida, però després de la caiguda d'aquesta dinastia, es va convertir en mesquita al segle viii. El monument es coneix, per tant, com la mesquita més antiga d'Iran.

## Etimologia

Tarikhaneh significa 'històric' en persa.

## Arquitectura i disseny

Abans de l'arribada de l'islam a l'Iran i a la zona de Qomes, els habitants d'aquesta ciutat feien servir aquest temple per a cerimònies religioses zoroastrianes.
La planta principal té un pati quadrat envoltat per arcades de voltes de canó sostingudes per arcs de rajola cuita lleugerament apuntats i assentats sobre pilars circulars més aviat rabassuts, típics de l'arquitectura sassànida. Els pilars tenen 3,5 m d'alçada i quasi 2 m de diàmetre.
A certa distància de la mesquita, hi ha les restes d'una columna quadrada de data incerta, segurament del període de construcció original, i un minaret cilíndric del període seljúcida. El minaret es va construir entre el 1026 i el 1029 per a substituir-ne un altre de més antic del segle ix, i està sorprenentment dividit en sis zones d'ornamentació, cadascuna revestida de rajola, amb un patró geomètric diferent, té 4,2 m de diàmetre; la part superior n'ha caigut, devia, però, tenir més de 30 m d'alçada, amb una galeria recolzada en mènsules de mocàrabs.

## Galeria

* Vista del pòrtic de Tarikhaneh
* Vista del pati amb les arcades
* Detall de les arcades
* Vistes del minaret
* Detall de la decoració geomètrica
* Detall del minaret

## Referències

* ↑ Rezaian (رضاییان), Farzin (فرزین). The Seven Auspicious Faces of Iran (هفت رخ فرخ ایران). Green Circle (انتشارات دایره سبز), 2007, p. 126.
* ↑ Goode, Patrick. The Oxford Companion to Architecture. Oxford University Press, 2009, p. 467. ISBN 978-0-19-860568-3.
* ↑ Ernst J. Grube; Oleg Grabar; Eleanor Sims; Ronald Lewcock. George Michell. Architecture of the Islamic World. Thames and Hudson, 1978. ISBN 0-500-27847-4.
* ↑ Blair, Sheila. The monumental inscriptions from early Islamic Iran and Transoxiana. Brill Academic Publishers, 1991, p. 96. ISBN 978-90-04-09367-6.
* ↑ André Godard. Michael Rogers. The Art of Iran. Traducció: Michael Heron. Praeger, 1965.
* ↑ O'Kane, Bernard. Studies in Persian Art and Architecture. The American University in Cairo Press, 1995. ISBN 978-977-424-370-7.
# Tossal del Floro

El Tossal del Floro és una muntanya de 364 metres que es troba al municipi de Corbera d'Ebre, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alan Davidson (futbolista escocès)

Alan Davidson (Airdrie, 17 d'abril de 1960) és un antic porter de futbol escocès. Davidson és fill de l'exàrbitre de la FIFA, Bob Davidson.
Davidson va jugar el seu futbol juvenil amb el Royal Albert fins al juny de 1979, abans d'incorporar-se al Celtic per a l'inici de la temporada 1979-80. Davidson va jugar als equips de reserva i juvenil durant la seva temporada al Celtic Park. Es va tornar a unir al Royal Albert la temporada 1980–81.
Davidson va fitxar pels Airdrieonians al començament de la temporada 1981-82, on va jugar 10 partits del primer equip. Els Airdrieonians van acabar a la zona de descens de la Premier League escocesa al final d'aquesta temporada i van baixar de categoria.
Davidson va fitxar per la primera vegada al Queen of the South al començament de la temporada 1982–83 i es va quedar per sis temporades abans de fitxar pel club australià Floreat Athena per a la temporada 1988–89. Davidson va tornar al començament de la temporada 1989–90 i es va quedar cinc altres temporades. En els seus dos períodes amb el club, Davidson va fer un total de 364 aparicions al primer equip (312 lligues i 52 copes) i és el 10è lloc més alt de la llista d'aparicions del club. Davidson va jugar més d'una dècada amb la Reina del Sud durant els seus dos períodes al club de futbol.
Davidson és descrit com un dels servidors de club més llargs de la Reina del Sud durant la dècada dels anys vuitanta, juntament amb Jimmy Robertson i George Cloy. Els excompanys d'equip Ted McMinn i Tommy Bryce van incloure a Davidson entre els millors jugadors que van jugar al Queens. Barry Nicholson va incloure a Davidson entre els seus jugadors favorits quan va ser entrevistat durant la seva infància com a partidari del Queens.
Davidson va fitxar pel club australià Floreat Athena per a la temporada 1988–89, abans de tornar de Perth, Austràlia Occidental per al seu segon encanteri a Palmerston Park.
Després de deixar la Reina del Sud, Davidson va tenir un breu període amb el club de futbol nord-irlandès Ards FC abans de fitxar per l'Albion Rovers al començament de la temporada 1994-95. Davidson va romandre a Cliftonhill durant tres temporades, jugant 22 partits de lliga, abans de jugar una temporada amb roba junior Kirkintilloch Rob Roy i Armadale Thistle abans de retirar-se del joc als 39 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Alan Davidson». Queen of the South FC. [Consulta: 16 setembre 2012].
* ↑ «Davidson, Alan». thecelticwiki.com. [Consulta: 25 maig 2009].
* 1 2 3 «Alan Davidson». neilbrown.newcastlefans.com. [Consulta: 25 maig 2009].
* ↑ «Australian Player Database». ozfootball.net. [Consulta: 25 maig 2009].
* ↑ «A – Z OF QUEEN OF THE SOUTH». Queen of the South FC. [Consulta: 25 maig 2009].
* ↑ «Club History». Queen of the South FC. [Consulta: 27 maig 2009].
* ↑ «Queens Legends». Queen of the South FC. [Consulta: 27 maig 2009].
* ↑ «Barry Nicholson interview on www.qosfc.com». Arxivat de l'original el 22 de juliol 2020. [Consulta: 9 abril 2012].
* ↑ «Australian Player Database». ozfootball.net. [Consulta: 25 maig 2009]."Australian Player Database". ozfootball.net Accedit 25 maig 2009
# Leptonetoïdeus

Els leptonetoïdeus (Leptonetoidea) són una superfamília d'aranyes araneomorfes. Està constituïda per tres famílies d'aranyes, totes amb sis ulls:
* Leptonètids (Leptonetidae)
* Oquiroceràtids (Ochyroceratidae)
* Telèmids (Telemidae)

## Vegeu també

* Classificació de les aranyes
* Llista d'espècies de leptonètids
* Llista d'espècies d'oquiroceràtids
# Cantó de Couptrain

El cantó de Couptrain és un cantó francès del departament del Mayenne, situat al districte de Mayenne. Té 9 municipis i el cap és Couptrain.

## Municipis

* Chevaigné-du-Maine
* Couptrain
* Javron-les-Chapelles
* Lignières-Orgères
* Madré
* Neuilly-le-Vendin
* La Pallu
* Saint-Aignan-de-Couptrain
* Saint-Calais-du-Désert

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | M. Morin | MRP |
| 1964-1982 | M. Auriau | RI, després UDF-PR |
| 1982-1986 | Pierre Noal | RPR |
| 1986-2001 | Dominique Rioux | RPR |
| 2001- | Jean Tonnellier | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.734 | 5.202 | 4.805 | 4.441 | 4.162 | 4.233 | 4.246 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Turó de la Folcrà

El Turó de la Folcrà és una muntanya de 1.160 metres que es troba al municipi de Sant Joan de les Abadesses, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Temple d'Atena (Paestum)

El Temple d'Atena de Paestum, també anomenat Temple de Ceres (datat del 500 abans de la nostra era), és un temple grec dins el jaciment grecoromà de Paestum, al municipi de Capaccio Paestum, a la província de Salern, a la Campània. Es va construir al Santuari nord, en una posició diametralment contrària al Santuari sud, on es troben el temple de Neptú i la basílica.

## Característiques

Construït sobre un relleu artificial del sòl, sobre un santuari que degué ser destruït per un incendi, té un frontó alt i un fris dòric a la façana, decorat amb mètopes incrustades en el gres, sobre columnes dòriques lleugerament esveltes. L'estructura és més simple que la dels dos temples dedicats a Hera: té pronaos i naos, manca, però, d'adyton, que és la cambra del tresor en la banda de darrere.
Dissenyat seguint un esquema innovador de proporcions equilibrades, amb 6 columnes frontals i 13 de laterals d'igual grandària i forma, el santuari presenta una sumptuosa policromia.
Dins els grans pronaos tenia sis columnes d'estil jònic, de les quals quatre són frontals i dues laterals, i només en resten les bases i dos capitells; aquests, com en el cas de la "basílica", sorgeixen d'un collaret ornamentat. Sembla que n'és el primer exemple de la presència dels dos ordres, el dòric i el jònic, en el mateix edifici, en la columnata, en l'entaulament i en la coronació del temple.
Quasi no resta res de la cel·la destinada a albergar l'estàtua de la dea: només se'n veuen el pis elevat si fa no fa un metre i les petjades de les escales laterals que devien dur al sostre.
Durant l'excavació del 1937, realitzada per Amedeo Maiuri, isqueren a la llum terracotes arquitectòniques que van permetre reconstruir la coberta de l'edifici d'època arcaica, un dels més antics de Poseidonia (nom grec de Paestum).
Tradicionalment, el temple s'havia atribuït a Ceres, però després del descobriment de moltes figuretes de terracota que representen Atena, se suposa que li anava dedicat.
En l'antiguitat tardana, al voltant del segle viii, l'estructura es va fer servir d'església: el santuari es tancà amb murs entre les columnes, es van derrocar els murs de la cel·la i s'emprà el deambulatori sud per a enterraments. Aquestes estructures ha estat eliminades durant les campanyes d'excavació de la dècada dels 1940.

## Referències

* ↑ Greco, Emanuele; D'Ambrosio, Ilaria; Theodorescu, Dinu (1995). Guida archeologica e storica agli scavi, al museo ed alle antichità di Poseidonia Paestum. La Colomba, p. 34.
* ↑ Zevi, Fausto; Jodice, Mimmo (1990). Paestum. Nàpols. Banc de Nàpols, p. 92.
* ↑ Bianchi Bandinelli, Ranuccio; Paribeni, Enrico (1986). L'Arte dell'antichità classica. Grecia. Turín. UTET, p. 55.
* ↑ Greco, Emanuele; D'Ambrosio, Ilaria; Theodorescu, Dinu (1995), p. 35.
* ↑ Graells i Fabregat, Raimon; Longo, Fausto; Zuchtriegel, Gabriel (2017). Le armi di Athena. Il santuario settentrionale di Paestum. Nàpols. Arte'm, p. 48.
* ↑ Greco, Emanuele; D'Ambrosio, Ilaria; Theodorescu, Dinu (1995), p. 36.
# Turó de Valljordà

El Turó de Valljordà és una muntanya de 383 metres que es troba entre els municipis de Batea i de la Pobla de Massaluca, a la comarca de la Terra Alta.
Al cim s'hi troba un vèrtex geodèsic (referència 245137001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tic Tac

Tic Tac és una pel·lícula catalana de fantasia infantil dirigida el 1997 per Rosa Vergés i Coma, produïda per Avanti Films i Televisió de Catalunya, amb el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Gravada originalment en català, es va emetre per TV3 el 26 d'abril de 1997.

## Argument

L'Hèctor és un nen de set anys que ha demanat a la seva carta als Reis Mags conèixer l'eternitat i modificar el temps per tornar a trobar els seus pares. Viatja en tren i arriba a una estació sense nom, on hi ha una bústia per posar la carta. Héctor baixa i perd el tren, alhora que el rellotge de l'estació perd les hores. Allí coneix Bibu, fill minusvàlid del cap d'estació, i la seva germana Olívia, que fa llaminadures i toca el violí. Amb ells descobreix la màgia del temps i el que s'amaga a l'interior dels rellotges.

## Repartiment

* Sergi Ruiz (Hèctor)
* Martí Milla (Bibu)
* Laia Solís (Olívia)
* Luciano Federico (cap d'estació)
* Lluïsa Castell (mare d'Hèctor)
* Jordi Boixaderas (pare d'Hèctor)

## Palmarès cinematogràfic

Fou nominada al Goya a la millor música original per la tasca de José Manuel Pagán. Va guanyar un certificat de mèrit al Festival Internacional de Cinema de Chicago i el Grifó d'Or al Festival de Cinema de Giffoni.

## Referències

* ↑ "Tic tac", de Rosa Vergés, a "Sala 33"
* ↑ «Tic Tac (1997)» (en castellà). Decine21, 13-12-2024. [Consulta: 18 desembre 2024].
* ↑ Tic tac a esadir.cat
* ↑ Tic tac al web dels Premis Goya
* ↑ Premis a IMDB
# Cantó de Maizières-lès-Metz

El cantó de Maizières-lès-Metz és un cantó francès del departament del Mosel·la, situat al districte de Metz-Campagne. Té 5 municipis i el cap és Maizières-lès-Metz.

## Municipis

* Hagondange
* Hauconcourt
* Maizières-lès-Metz
* Semécourt
* Talange

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1979 | Ferdinand Lodi | PCF |
| 1979-1992 | Claude Lamm | PCF |
| 1992-1998 | Jean-Claude Mahler | Divers droite |
| 1998-2012 | Gérard Terrier | PS |
| 2012- | Aurélie Filippetti | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 25.115 | 28.524 | 30.581 | 28.551 | 26.250 | 27.224 | 28.936 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes |||||||
# Mimetoïdeus

Els mimetoïdeus (Mimetoidea) són una superfamília d'aranyes araneomorfes. Està constituïda per dues famílies d'aranyes que tenen vuit ulls:
* Malkàrids (Malkaridae)
* Mimètids (Mimetidae)

## Vegeu també

* Classificació de les aranyes
* Llista d'espècies de mimètids
# Barwaha

Barwai o Barwaha fou un estat tributari protegit del tipus zamindari, format per una pargana a l'estat d'Indore, agència de Bhopawar a l'Índia central. La formaven 20 pobles amb uns ingressos inicials de 7000 lliures que el 1824 eren només de 2300 lliures. La terra era fèrtil. La capital era Barwai (Barwaha) a 1 km al nord del Narbada (a la vora del seu afluent el Choral) i uns 50 km a l'est de Mahesar 22° 15′ N, 76° 03′ E﻿ / ﻿22.250°N,76.050°E﻿ / 22.250; 76.050 que antigament es va dir Babulikhera. Sivaji Rao Holkar hi va residir algunes temporades en un palau proper. També tenia una fortalesa i un temple anomenat Jayanti Mata. Fou declarada municipalitat abans de 1881.
El zamindari es va formar el 1678 per Kana Suraj Mal. Fou posat sota control d'Indore el 1867 junt amb Dhargaon, Khasrawada i Mandlesar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Turó de la Serra (Ripoll)

El Turó de la Serra és una muntanya de 938 metres que es troba al municipi de Ripoll, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cap de Gos

El Cap de Gos és una muntanya de 986 metres que es troba al municipi d'Horta de Sant Joan, a la comarca de la Terra Alta.
Fa part de les Roques de Benet, un conjunt monolític de roca conglomerada calcària al Massís del Port.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Roques de Benet, el Castell (1016m)» Arxivat 2012-02-06 a Wayback Machine., Muntanyaviva.cat Arxivat 2012-06-20 a Wayback Machine.