OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Birori

Birori (en sard, Bìroro) és un municipi italià, dins de la província de Nuoro. L'any 2007 tenia 591 habitants. Es troba a la regió de Marghine. Limita amb els municipis de Borore, Bortigali, Dualchi i Macomer.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Romano Benevole | Llista cívica |
# Can Rotxil

Can Rotxil, antigament Ca n'Aucell, és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Es troba a l'extrem oriental del terme, a prop del límit amb l'Ametlla del Vallès. És al nord-oest de Can Petrallos, a migdia de Can Gresola i Can Febrera. És a l'extrem de llevant de la urbanització de Can Barri.
# Camí de la Via (l'Espona)

El Camí de la Via és un camí del terme de Castell de Mur, Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, en territori de l'Espona.
Arrenca d'una cruïlla de camins rurals al nord-est de la Cabana del Boix, des d'on emprèn cap al sud-sud-oest, de forma paral·lela al traçat de les vies del ferrocarril de la Línia Lleida - la Pobla de Segur. Se'n separa una mica per anar a buscar una cruïlla de camins al nord-oest de la Cabana de Jaumilla, i, després de travessar el barranc d'Arguinsola, d'on marxa cap al sud-oest el Camí de les Malloles, retorna a buscar la via del tren, prenent la direcció sud-est. De forma altra vegada paral·lela al traçat del ferrocarril, arriba a l'estació de Guàrdia de Noguera, i coontinua encara seguint paral·lel al traçat del camí de ferro fins que, en arribar al costat de llevant de la Rourera de Marranó, va a trobar la carretera LV-9124 en el seu punt quilomètric 0,3.
Segueix aquesta carretera cap a ponent 50 metres, i se n'aparta altre cop cap al sud-est, passa pel nord i l'est el Tros de l'Horta, travessa el barranc dels Confossos, sempre seguint de forma paral·lela el traçat de la via fèrria, pel seu costat de ponent, i se n'aparta un breu tros en travessar la llau de Rodelló prop del Pont de la Via, per tornar-s'hi a apropar tot seguit. Passa pel costat de llevant de les Esplanes i de Comó, i, com la via, del tren, es desvia cap al sud-oest. Passa per llevant de los Esquadros de Grabiel, de los Camps, del Serrat de la Via, i arriba a la Carretera de Cellers, al nord del poble de Cellers just al costat de llevant del Corral de Cotet, on acaba el seu recorregut.

## Etimologia

Pren el nom del fet que el camí ressegueix la via del ferrocarril.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Brett Anderson

Brett Lewis Anderson, conegut com a Brett Anderson (nascut el 29 de setembre de 1967) és un cantant i escriptor musical, exvocalista de la banda britànica "indie" dels anys 90, Suede, i actual co-líder (junt amb el guitarrista i també exSuede Bernard Butler) del grup The Tears, encara que ara mateix el grup no està en actiu. Brett ha estat treballant els darrers anys en un nou disc en solitari el qual ja s'ha gravat i vorà la llum el 2007.

## Biografia

Va nàixer a Haywards Heath, Sussex, Anglaterra, on va anar al col·legi i on a va viure fins a la seua adolescència. Fou al col·legi on Anderson conegué el seu amic Matt Osman, qui després es convertiria en el baixista de Suede, encara que abans de Suede Brett ja havia format part d'altres grups, com The Pigs o Geoff (del darrer també formava part Osman).
Al final dels 80, Anderson marxà a Londres per a anar a la universitat, on conegué la seua nòvia Justine Frischmann, amb qui va formar Suede, juntament amb Osman. A través d'un anunci al setmanari musical anglés NME conegueren Bernard Butler, qui es convertiria en guitarrista de Suede i és reconegut tant pel seu característic estil amb la guitarra com pel fet que va abandonar el grup després d'haver tret el reeixit primer disc. Va ser també a Londres on Anderson va conéixer Simon Gilbert, bateria de Suede.
Ha despertat controvèrsia al llarg de la seua carrera tant per la seua imatge andrògina i comentaris ambigus sobre la seua sexualitat (encara que es declara i és heterosexual) com per l'addicció a l'heroïna que va patir durant la dècada de 1990.
L'any 2002 Suede va traure el seu últim disc, i el 2004 Bernard Butler i ell van tornar a treballar junts formant el grup The Tears, el qual va llançar un debut amb el qual aconseguiren bones crítiques i que van dur en concert durant la major part de 2005. Tanmateix, actualment no sembla que estiguen treballant en un segon disc, atés que entre altres coses, Brett està treballant en el seu disc en solitari, de títol homònim i que eixirà a la venda el 2007.

## Discografia en solitari
### Àlbums

* Brett Anderson (2007)

### Singles

* Love Is Dead (2007)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Megera

Megera (Grec antic: Μέγαιρα, "la gelosa") és una de les tres fúries que segons la mitologia grega habitava el Tàrtar. Com les seves germanes Al·lecto i Tisífone, va néixer de la sang d'Urà, que havia caigut sobre Gea, quan Cronos va castrar-lo.
Ella i les seves germanes són les encarregades d'imposar el càstig i la venjança divina a les ànimes del Tàrtar. Es considera com la més terrible de les tres, puix que és ella qui ha de castigar tots aquells delictes comesos contra la institució del matrimoni (especialment la infidelitat). En un sentit ampli, les fúries salvaguardaven que les coses passessin segons l'ordre establert. A la Ilíada van silenciar el cavall Xantos.
En francès modern (mégère) i en portuguès (megera), el seu nom s'utilitza per a designar una dona gelosa. En italià s'anomena megera una dona lletja o malvada.

## Referències

* ↑ Sèneca. Tragèdies (vol. I). Hèrcules.. La Casa dels Clàssics, 2018-06-01, p. 175.
* 1 2 Grant, Michael; Hazel, John. Diccionari de Mitologia Clàssica. Traducció: Marcel Farran. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997. ISBN 84-412-2789-6.
* ↑ «MÉGÈRE : Définition de MÉGÈRE». [Consulta: 23 novembre 2024].
# Illa Kaffeklubben

Illa Kaffeklubben o illa del Club de Cafè (en danès: Kaffeklubben Ø; en inuit: Qeqertaat) és una petita illa situada per sobre del punt més al nord de Groenlàndia i és el punt amb terra més al nord del món.
Illa Kaffeklubben es troba a 83° 39′ 41.76″ N, 30° 36′ 35.52″ O﻿ / ﻿83.6616000°N,30.6098667°O﻿ / 83.6616000; -30.6098667, i es troba a 713,5 km del pol Nord geogràfic. Està al nord del fiord Frederick E. Hyde, a uns 37 km a les de Cap Morris Jesup i a l'oest de Cap Bridgman. Fa uns 700 metres de llargada i uns 300 metres d'amplada en el seu punt màxim. El punt més alt es troba a uns 30 metres sobre el nivell del mar.
El primer que la va veure va ser l'explorador Robert Peary el 1900, Kaffeklubben no va ser realment visitada fins a 1921. Aleshores l'explorador danès Lauge Koch va posar el peu a l'illa i li va donar el nom del club de cafè del museu de geologia de Copenhaguen.
El 1969 un equip canadenc va calcular la seva posició i va resultar que la seva punta era 750 m més al nord que Cap Morris Jesup, essent, doncs, el punt més al nord, amb terra, del món.
Malgrat l'ambient dur, a l'illa hi creix vegetació diversa, com ara diverses molses, hepàtiques, líquens i plantes amb flors com el Saxifraga oppositifolia i el Papaver radicatum.

## Referències

* ↑ «Oodaap Qeqertaa». Mapcarta. [Consulta: 13 juny 2019].
* ↑ Funder, S. V. E. N. D.; Larsen, O. «Implications of volcanic erratics in Quaternary deposits of North Greenland». Bulletin of the Geological Society of Denmark, vol. 31, 15-11-1982, pàg. 57–61. ISSN: 0011-6297.
* ↑ «Leister Report».
* ↑ Arctic Thule. «Kaffeklubben – Top of the World?». Arxivat de l'original el March 24, 2023. [Consulta: 25 octubre 2013].
* ↑ «The Flowers of Kaffeklubben Island». Atlas Obscura.
* ↑ «Pax Arctica». Arxivat de l'original el 2014-08-26. [Consulta: 23 agost 2014].
* ↑ «Template». Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 23 agost 2014].

## Enllaços externs

* National Geographic flag on Kaffeklubben Island Arxivat 2009-09-06 a Wayback Machine.
# Gran Premi de la República Txeca de motociclisme de 2020

El Gran Premi de la República Txeca de motociclisme de 2020 (oficialment anomenat Monster Energy Grand Prix Ceské republiky) va ser la quarta prova del Campionat del Món de motociclisme de 2020. Va tenir lloc al Circuit de Masaryk, a Brno, República Txeca, del 7 al 9 d'agost del 2020.

## Resultats
### MotoGP

| Pos. | No. | Pilot | Constructor | Voltes | Temps | Graella | Punts |
| 1 | 33 | Brad Binder | KTM | 21 | 41:38.764 | 7 | 25 |
| 2 | 21 | Franco Morbidelli | Yamaha | 21 | +5.266 | 3 | 20 |
| 3 | 5 | Johann Zarco | Ducati | 21 | +6.470 | 1 | 16 |
| 4 | 42 | Alex Rins | Suzuki | 21 | +6.609 | 11 | 13 |
| 5 | 46 | Valentino Rossi | Yamaha | 21 | +7.517 | 10 | 11 |
| 6 | 88 | Miguel Oliveira | KTM | 21 | +7.969 | 13 | 10 |
| 7 | 20 | Fabio Quartararo | Yamaha | 21 | +11.827 | 2 | 9 |
| 8 | 30 | Takaaki Nakagami | Honda | 21 | +12.862 | 17 | 8 |
| 9 | 43 | Jack Miller | Ducati | 21 | +15.013 | 14 | 7 |
| 10 | 41 | Aleix Espargaró | Aprilia | 21 | +15.087 | 4 | 6 |
| 11 | 04 | Andrea Dovizioso | Ducati | 21 | +16.455 | 18 | 5 |
| 12 | 9 | Danilo Petrucci | Ducati | 21 | +18.506 | 8 | 4 |
| 13 | 35 | Cal Crutchlow | Honda | 21 | +18.736 | 12 | 3 |
| 14 | 12 | Maverick Viñales | Yamaha | 21 | +19.720 | 5 | 2 |
| 15 | 73 | Àlex Màrquez | Honda | 21 | +24.597 | 21 | 1 |
| 16 | 53 | Tito Rabat | Ducati | 21 | +29.004 | 15 | |
| 17 | 38 | Bradley Smith | Aprilia | 21 | +32.290 | 19 | |
| 18 | 6 | Stefan Bradl | Honda | 21 | +55.977 | 20 | |
| – | 44 | Pol Espargaró | KTM | 9 | – | 6 | |
| – | 36 | Joan Mir | Suzuki | 3 | – | 9 | |
| – | 27 | Iker Lecuona | KTM | 3 | – | 16 | |
| INFORME OFICIAL CURSA MOTOGP ||||||||

## Referències

| Prova anterior: Gran Premi d'Andalusia de 2020 | Temporada 2020 | Prova següent: Gran Premi d'Àustria de 2020 |
| Prova anterior: Gran Premi de la República Txeca de 2019 | Gran Premi de la República Txeca | Prova següent: Gran Premi de la República Txeca de 2021 |
# Birth of the Beatles

Birth Of The Beatles, és una pel·lícula per a televisió produïda el 1979, dirigida per Richard Marquand. El repartiment compta amb Stephen MacKenna (com John), Rod Culbertson (com Paul), John Altman (com George), Ray Ashcroft (com Ringo), Ryan Michael (com Pete Best) i David Wilkinson (com Stuart Sutcliffe). La pel·lícula amb una durada de 104 minuts, va ser produïda en 1979 per Dick Clark.
Conté diverses imprecisions històriques, sense més pretensions que les d'entretenir a un públic poc exigent. La música va ser executada pel grup de Califòrnia, "Rain".

## Trailer

* Video del film Birth Of The Beatles Arxivat 2007-06-02 a Wayback Machine.
# Ca l'Eudalet

Ca l'Eudalet és una masia situada al municipi de Cardona, a la comarca catalana del Bages. Es troba a la vora de la confluència de la rasa del Catrà amb la rasa de Navel.
# Djuna Barnes

Djuna Barnes (12 de juny de 1892 - 18 de juny de 1982) va ser una escriptora i il·lustradora dels Estats Units, essencial en el desenvolupament del moviment modernista en llengua anglesa i una de les protagonistes de la bohèmia de París als anys 20 i 30 i de la bohèmia de Greenwich Village dels anys 10. La seva novel·la El bosc de la nit va esdevenir un llibre de referència de la ficció moderna, impulsat per un pròleg escrit per l'influent poeta i crític T. S. Eliot, amic seu. Encara avui en dia, resulta una obra important i trencadora per la seva manera de descriure temes lèsbics i pel seu innovador estil d'escriptura. Des de la mort de Barnes, l'interès per la seva obra no ha fet més que créixer i alguns dels seus llibres prèviament descatalogats tornen a circular.

## Influència

Un bon nombre d'escriptors han citat el nom de Djuna Barnes com una inspiració important per a la seva obra. Entre ells figuren Anaïs Nin, Truman Capote, William Goyen, Karen Blixen, John Hawkes o Bertha Harris. Aquesta darrera l'ha anomenada "pràcticament l'única expressió de la cultura lèsbica que tenim a l'Occident modern des de Safo".

## Obres

* The Book of Repulsive Women: 8 Rhythms and 5 Drawings (1915)
* A Book (1923) –versions revisades publicades com a:
** A Night Among the Horses (1929)
** Spillway (1962)
* Ryder (1928)
* Ladies Almanack (1928)
* Nightwood (1936)
* The Antiphon (1958)
* Selected Works (1962) –Spillway, Nightwood, i la versió revisada de The Antiphon
* Vagaries Malicieux: Two Stories (1974) –publicació no autoritzada
* Creatures in an Alphabet (1982)
* Smoke and Other Early Stories (1982)
* I Could Never Be Lonely without a Husband: Interviews by Djuna Barnes (1987) –ed. A. Barry
* New York (1989) –periodisme
* At the Roots of the Stars: The Short Plays (1995)
* Collected Stories of Djuna Barnes (1996)
* Poe's Mother: Selected Drawings (1996) –ed. i introducció de Douglas Messerli
* Discanto, poesie 1911–1982, Roma, Edizione del Giano, 2004, a cura de Maura Del Serra
* Collected Poems: With Notes Toward the Memoirs (2005) –ed. Phillip Herring i Osias Stutman

## Referències

* ↑ «Djuna Barnes | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ Lorenzo, Manuel de. «Djuna Barnes, la escritora famosa más desconocida del mundo» (en castellà). Jot Down Cultural Magazine, 11-04-2018. [Consulta: 23 abril 2020].
# Murat V

Murat V (turc otomà: مراد الخامس) (21 de setembre de 1840 - 29 d'agost de 1904) va ser soldà de l'Imperi Otomà durant el seu breu regnat de tres mesos, des del 30 de maig fins al 31 d'agost de 1876.

## Biografia

Fill d'Abdülmecit, fou designat hereu legal del seu oncle Abdülaziz, del que havia estat, el qual després va intentar modificar la successió en favor de la pròpia descendència i el va apartar de totes les responsabilitats. Això va fer que el jove Murat, que havia tingut una curosa educació liberal, entrés en contacte des de 1865 (quan es va fundar) amb els Joves Otomans; estava lligat especialment a Namik Kemal (un dels caps del moviment). Quan el gran visir reformista Midhat Pasha (Mithat Paşa) va decidir donar un cop d'estat contra el reaccionaria sultà Abdülaziz, en va informar a Murat que es va comprometre a promulgar una constitució i a posar en vigor el programa dels Joves Otomans. Després del cop el 30 de maig de 1876, Murat fou proclamat sultà. Namik Kemal i l'altra cap dels Joves, Diya Pasha, foren nomenats secretaris de Palau.
Però una vegada al tron, Murat va escoltar amb preferència a Rüshdi Pasha, que recomanava prudència, i va optar per un programa de reformes limitat que no incloïa una nova constitució. El 5 de juny de 1876 el sultà deposat es va suïcidar. El dia 15 de juny un capità circassià, Hasan, va matar el ministre d'afers exteriors Husayn Awni Pasha per motius personals; la seva eliminació va fer decantar la balança del poder cap als reformadors radicals i el 15 de juliol en la primera sessió del govern, aquest va acordar proclamar una constitució. Ja no es va poder fer perquè el sultà, alcohòlic i afectat de bogeria com altres germans, va empitjorar ràpidament; afectat per una depressió (pensava que l'executarien) es va mostrar extremament nerviós; examinat per metges turcs i estrangers es va dictaminar la seva incapacitat per regnar. El germà petit del sultà, Hamid Efendi, fou proposat com a regent, però va refusar, acceptant només el tron.
Així després de governar l'Imperi durant 93 dies, va ser deposat i va ser substituït pel seu germà amb el nom d'Abdul Hamid II l'1 de setembre de 1876. El sultà deposat va viure al palau Çirağan al Bòsfor, com a virtual captiu, durant 30 anys. El 20 de maig de 1878 un grup d'activistes dels Joves Otomans dirigits per Ali Suawi va intentar un cop d'estat per alliberar a Murat, però va fracassar. Murat fou posat sota una guàrdia reforçada i es va prohibir fer esment de la seva persona. Va morir el 29 d'agost de 1904.

## Valoració general

Durant el seu regnat va demostrar una gran influència de la cultura francesa. No va ser capaç de pactar una constitució com desitjaven els seus partidaris, i van empitjorar les males relacions amb Rússia que desembocarien en la futura guerra.

## Bibliografia

* Keratry, Mourad V, prince, sultan, prisonner d'Etat, 1840-1876, Pa´ris 1878

## Referències

* ↑ Palmer, Alan. The Decline and Fall of the Ottoman Empire (en anglès). Faber & Faber, 2011, p. 14. ISBN 9780571279081.
# Cal Courer

Cal Courer és una masia i disseminat del municipi de Cardona, a la comarca catalana del Bages. Queda a poca distància del torrent de Lurdes, a l'oest, i el torrent del Manel, a l'est.
# Borda de Justinyà

La Borda de Justinyà és una borda del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell, pertanyent al poble de Serradell, a l'oest del municipi. Està situada a la partida de Justinyà, a l'esquerra del riu de Serradell, a ponent de Serradell. És a ponent de lo Vedat, al nord de Pla Mià i a llevant de los Plans.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Enric de Parma

Enric de Parma (Wartegg, Imperi austríac 1873 - Pianore, Regne d'Itàlia 1939) fou un príncep de Parma que fou el cap hereditari de la Casa de Borbó-Parma i titular del Ducat de Parma entre 1907 i 1939.

## Orígens familiars

Va néixer el 13 de juny de 1873 al castell de Wartegg sent fill del duc Robert I de Parma i la seva primera esposa, Maria Pia de Borbó-Dues Sicílies. Fou net per línia paterna de Carles III de Parma i Lluïsa de França, i per línia materna del rei Ferran II de les Dues Sicílies i Maria Teresa d'Àustria.
Fou germà de Maria Lluïsa de Borbó-Parma, casada amb Ferran I de Bulgària; i Elies i Josep de Parma. Així mateix fou germà, per part de pare, de Xavier I de Parma; de Zita de Borbó-Parma, casada amb Carles I d'Àustria; i Fèlix de Borbó-Parma, casada amb Carlota I de Luxemburg.

## Duc titular de Parma

Va néixer amb retard mental i des de 1907, data de la mort del seu pare, fou nomenat duc titular de Parma, territori integrat en aquells moments ja dins del Regne d'Itàlia i del qual havia estat desposseïda la seva família el 1859. El seu germà Elies de Parma va assumir el rol de cap de la família des del primer moment i va servir com a regent al llarg dels anys de vida del seu germà.
A la seva mort, ocorreguda el 10 de maig de 1939 a la vil·la de Pianore, fou succeït com a duc titular de Parma pel seu germà Josep.
# La Klara i el misteri de les llavors màgiques

La Klara i el misteri de les llavors màgiques (títol original en noruec, KuToppen - På sporet) és una pel·lícula de comèdia d'animació noruega del 2023 dirigida per Will Ashurst. La pel·lícula va ser produïda per Heidi Palm Sandberg amb Felleskjø, Kristiansand Dyrepark i Qvisten Animation. És una seqüela de La Klara i el lladre de pomes (2018) i La Klara i el Nadal a la granja (2020). Aquesta pel·lícula de misteri, molt inspirada en alguns elements de l'univers d'Agatha Christie, es va estrenar a Noruega el 3 de març de 2023 i al Regne Unit el 20 d'octubre de 2023. Va ser distribuït a la resta del món per New Europe Film Sales. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Referències

* ↑ «Kutoppen - på sporet» (en anglès). barnefilmfestivalen.no, 21-03-2023. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «A Mystery on the Cattle Hill Express» (en anglès). TVGuide.com. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ Barraclough, Leo. «Viva Kids Picks Up Family Animation 'A Mystery on the Cattle Hill Express' for North America From New Europe Film Sales (EXCLUSIVE)» (en anglès americà). Variety, 15-06-2023. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ La Klara i el misteri de les llavors màgiques a la Base de dades de cinema en català
# Heinrich Bollandt

Heinrich Bollandt (Turíngia, juliol 1578 - Bayreuth, 19 d'agost de 1653) va ser un pintor de la cort de Christian, margravi de Brandenburg-Bayreuth; un dels primers artistes del que es coneixeria com el Renaixement de Brandenburg. La majoria de les seves obres eren retrats.

## Biografia

La seva joventut la va passar a Turíngia i probablement va prendre les seves primeres lliçons d'art del pintor de la cort, Johann Spenlin de Weimar i Dresden. Quan Spenlin va morir el 1609, Bollandt es va casar amb la seva vídua i va desenvolupar una associació amb un artista anomenat Johann Jeremias Erhard, que va treballar amb ell en nombroses pintures. Al voltant de 1615, ell i Erhard es van traslladar junts al Principat de Bayreuth i, l'any següent, Erhard es va casar amb una de les fillastres de Bollandt.
Aquí, va començar el període més productiu de la seva carrera com a pintor oficial a la cort del Margrave Christian. De fet, la majoria de les seves obres supervivents daten d'aquest període. El 1623, estava rebent un sou anual de 230 Gulden. Després de 1619, la seva compensació per obres individuals també està en gran part registrada.
La seva dona va morir el 1625 i va ser enterrada a Bayreuth.
Tot i que la Guerra dels Trenta Anys havia començat l'any 1618, va poder romandre a Bayreuth fins al voltant de 1635, quan va fugir a Lübeck, on se li va concedir un permís del Gremi de Pintors per ser Freimeister, amb la condició de pintar només retrats. Hi va romandre durant deu anys, vivint amb un aprenent, Michael Conrad Hirt, que es va casar amb la filla de Bollandt, Anna Maria, el 1638.
Acabada la guerra, va tornar a Bayreuth, on va morir i va ser enterrada.

## Referències

* 1 2 3 4 Kiel: Bollandt 2016

## Bibliografia

* Rainer-Maria Kiel: Der Bayreuther Hofmaler Heinrich Bollandt 1578–1653 . A: Archiv für Oberfranken Vol. 96, 2016. (Historischer Verein für Oberfranken) ISSN 0066-6335, Pgs. 131–164
* Werner Schade: Bolland als Nachbildner Cranachs . A: Cranach und die Kunst der Renaissance unter den Hohenzollern. Kirche, Hof und Stadtkultur (Ausstellungskatalog mit Bildern u. a. Heinrich Bollands). Deutscher Kunstverlag, Berlín 2009, pàgs. 81–85
# Bisbat d'Agen

El bisbat d'Agen (francès: diocèse d'Agen, llatí: Dioecesis Agennensis) és una jurisdicció eclesiàstica de l'Església Catòlica a França, sufragània de l'arquebisbat de Bordeus, centrada a Agen.

## Territori

La diòcesi comprèn el departament d'Òlt i Garona, a la regió de Nova Aquitània.
# Cal Guimerà (Navars)

Cal Guimerà és una masia situada al municipi de Navars, a la comarca catalana del Bages. Es troba a la vora de la riera de Sant Cugat.
# Cal Sastre (Olius)

Cal Sastre és una masia situada al municipi d'Olius, a la comarca catalana del Solsonès. Es troba entre el barranc de Ribalta i el torrent de Ribalta.