OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Poble de Gimenells

El Poble de Gimenells és un conjunt de Gimenells i el Pla de la Font (Segrià) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Poblat creat per l'Institut Nacional de Colonització després de la Guerra Civil espanyola. El poble té un traçat regular, on l'església i l'ajuntament se situen al centre municipi. Els habitatges són de planta rectangular o quadrangular i estan recoberts d'un encalat blanc. Solen ser d'una o dues plantes com a màxim, les cobertes de teules a dues aigües o a quatre vents, i les finestres quadrangulars o rectangulars.

## Història

Gimenells té els seus orígens al període islàmic, però no va ser fins després de la conquesta cristina, que el lloc fou repoblat i lliurat al segle xiv a la família Desvalls. Acabada la Guerra dels Segadors, Gimenells, com tota la zona, quedà despoblat. L'històric poblament s'ha de situar a 3 km de l'actual població, direcció Sucs, als voltants del castell de Gimenells (BCIN 758-MH).
L'any 1928 Ramon Albó Martí, fundador de l'Obra Tutelar Agrària, compra bona part de la finca de Gimenells al marquès d'Alfarràs, Lluís Desvalls. El 1943 s'expropien les terres al propietari de la finca, per tal de construir-hi el poble i les noves terres de cultiu. El nou poble fou conseqüència de la política transformadora de la terra endegada per l'Instituto Nacional de Colonización, i bastit sota les ordres de l'arquitecte Alejandro de la Sota, que a la vegada va ser l'artífex de la planificació urbanística i creador de molts d'aquests nuclis. El dia 1 de juliol de 1947 va tenir lloc la inauguració oficial del poble de Gimenells.
L'Instituto Nacional de Colonización es va crear l'octubre de 1939 amb la finalitat de reformar el sector de l'agricultura després de la situació en què havia quedat el territori durant la Guerra Civil. El projecte proposava la creació de nuclis de població mitjançant la construcció de séquies, embassaments, reparcel·lacions. La major part d'aquests nous assentaments es van erigir al voltant de les conques dels grans rius de l'estat espanyol, principalment a Andalusia, Extremadura, Castella la Manxa i l'Aragó, per aprofitar els cursos d'aigua per als nous regadius. A Catalunya sols se'n van construir quatre, tres dels quals se situen a la comarca del Segrià: Gimenells, Sucs i Pla de la Font, per aprofitar l'aigua del canal d'Aragó i Catalunya.
Les condicions que havien de tenir els futurs colons eren: "Saber llegir i escriure. Ser major de 23 anys o llicenciat en l'exèrcit o menor de 50 anys. Ser casat o vidu amb fills. Ser agricultor. Estar desproveït de tares hereditàries fisiològiques o efectes físics que impossibiliten o dificulten de manera notòria el treball agrícola. Posseir unes dots de moralitat i bones conductes acceptables."

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Poble de Gimenells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Baronia de Cabrenys

La baronia de Cabrenys era un territori feudal muntanyenc al voltant de la vila fortificada de Maçanet de Cabrenys, a l'Alt Empordà, per bé que també comprenia llocs al Rosselló, com Costoja (Vallespir), Serrallonga (d'on provenia en nom Cabrenys, pel lloc de Cabrenç) i Sant Llorenç de Cerdans.
Aquesta baronia era possessió de la família Serrallonga, fins que a principis del segle xiv l'hereva, Beatriu, es va casar amb Dalmau IV de Rocabertí. Els fills d'aquest matrimoni, Guillem Galceran i Timbor es casaren amb els fills del jutge Hug III d'Arborea, Maria i Marià, respectivament. Com que Marià era l'hereu de les possessions sardes d'aquesta família, els Rocabertí decidiren que per a Guillem Galceran i Maria seria la baronia de Cabrenys. Així és com s'inicia una branca del llinatge Rocabertí que portarà el domini d'aquesta baronia una bona colla d'anys amb membres d'una importància destacada. A Guillem Galceran de Rocabertí el van succeir successivament els seus dos fills Guerau de Rocabertí i Guillem Hug de Rocabertí, ja al segle xv. Els fills d'aquest últim foren uns destacats actors polítics d'aquest convuls segle català i amb gran importància: l'hereu Dalmau de Rocabertí i d'Erill, Bernat Hug de Rocabertí i Pere de Rocabertí.

## Barons de Cabrenys

* Guillem Galceran de Rocabertí
* Guerau Galceran de Rocabertí
* Guillem Hug de Rocabertí
* Dalmau de Rocabertí i d'Erill
* Guerau de Rocabertí i Cervelló
* Pere de Rocabertí i Montcada (†1555)
* Felip-Dalmau de Rocabertí (†1562)
* Francesc de Rocabertí (†1589). Va fer hereva la seva esposa Elionor de Peguera, que va deixar la baronia en herència al seu germà Bernat de Peguera.
* Eulàlia de Peguera, casada amb Felip de Sorribes.
* Josep de Sorribes.
* Josefa de Sorribes, casada amb Frances de Ros, comte de Sant Felius.
* Joan de Ros i de Sorribes.
* Joan de Ros i de Margarit.
* Joan de Ros i de Banyuls.
# Bart Santana

Bart Santana és el nom artístic de Bartolomé Santana (Huelva, 1980), és un actor espanyol.

## Trajectòria

Bartolomé Santana, més conegut com a Bart Santana, és un dels actors més experimentats de Física o Química; des del 2001 és amo d'una fleca. Des de 2002 fins a 2004 va estar en la sèrie Majoria absoluta, on va arribar a rodar fins a 64 capítols.
Més tard, va participar en un capítol en Hospital Central, encara que es va fer més famós gràcies a Mujeres, una sèrie emesa per TVE 2 que consta de tretze capítols que narrava la vida de tres generacions de dones en un barri de Madrid, sèrie en la qual ell interpretava el paper de Raúl.
Més tard participaria en sèries com Amar en tiempos revueltos durant nou capítols, MIR en el paper de José Luis durant tres capítols i participacions esporàdiques en sèries com a Cuenta Atrás (on interpretava a un terrorista) o R.I.S. Científica, fins a recalar finalment en Física o química.

## Filmografia
### Televisió
#### Personatges Fixos

* Majoria absoluta com Jairo (2002-2004).
* Mujeres com Raúl (2006).
* Física o química com Roque Madrona (2008-2010).
* ¿Quieres algo más? (serie enlínia) com Arturo (2011).
* Muñecas com Germán (2013-2014).
* Cuéntame cómo pasó com Gabino (2015).

#### Personatges Episódicos

* Compañeros como Willy (2001).
* Al salir de clase (2002)
* Hospital Central (2006)
* El comisario (2006)
* Amar en tiempos revueltos (2006-2007)
* R.I.S. Científica como Sr. Moreira (2007)
* MIR como José Luis (2007).
* Cuenta atrás como un terrorista (2007).

### Cinema

* Los últimos (2012)
* Trezze (2014)
* La despedida (2014)

#### Llargmetratges

* Tu vida en 65´ (2006) de María Ripoll
* Mataharis (2007) de Iciar Bollaín
* Che (2008) de Steven Soderbergh

### Curtmetratges

* Diminutos del Calvario (2002) Como Chico Hormonal.
* Feliciten al chef (2006) Como Teo.
* Burbuja (2008)

### Teatre

* El día del padre (2009)
* Mi primera vez (2010)
* Burundanga (2013-2015)
* La gitanilla (2015)
* Les assembleistes (2015) dirigida per Juan Echanove
# Barumini

Barumini (en sard, Barùmini) és un municipi italià, dins de la província de Sardenya del Sud. L'any 2007, tenia 1.413 habitants. Es troba a la regió de Marmilla. Limita amb els municipis de Gergei (CA), Gesturi, Las Plassas, Tuili i Villanovafranca. Al seu territori, hi ha el complex nuràgic de Su Nuraxi, declarat per la Unesco patrimoni de la Humanitat.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Emanuele Lilliu | Llista cívica |
# Bedum

Bedum (groninguès: Beem) és un municipi de la província de Groningen, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 10.428 habitants repartits sobre una superfície de 44,96 km² (dels quals 0,38 km² corresponen a aigua).

## Nuclis de població

* Bedum
* Ellerhuizen
* Koningslaagte
* Menkeweer
* Noordwolde
* Onderdendam
* Onderwierum
* Plattenburg
* Rodewolt
* Sint Annerhuisjes
* Ter Laan
* Westerdijkshorn
* Willemstreek
* Zuidwolde

## Administració

El consistori actual, després de les eleccions municipals de 2007, és dirigit pel conservador Wilte Evers. El consistori consta de 15 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 4 escons
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 4 escons
* ChristenUnie, 3 escons
* Gemeente Belangen, 3 escons
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 1 escons

## Enllaços externs

* www.bedum.nl Arxivat 2013-01-20 a Wayback Machine.
# Bruno Pittermann

Bruno Pittermann (Viena, 3 de setembre de 1905 - id. 19 de setembre de 1983) va ser un professor i polític austríac, membre del Partit Socialdemòcrata (SPÖ).
El 1934 va ser perseguit i empresonat durant el règim nazi. Va sobreviure a la Segona Guerra Mundial i des de 1945 fins a 1971 va ser membre del Nationalrat (parlament austríac) pel Partit Socialdemòcrata. Va liderar aquesta formació a Viena entre 1950 a 1957 i va ser nomenat President del mateix aquest darrer any, càrrec que va ocupar fins a 1967. De 1964 a 1976 va ser President de la Internacional Socialista.
A nivell de govern, va ser vicecanceller a càrrec de la planificació en les indústries nacionalitzades de 1957 a 1966, exercint un paper clau en la conciliació del Partit Socialdemòcrata amb l'Església Catòlica.

## Referències

* ↑ «Pittermann, Bruno» (en alemany). Ressenya biogràfica. Aeiou Österreich Lexikon. Arxivat de l'original el 2009-04-16. [Consulta: 18 desembre 2013].
* ↑ «Dr Bruno Pittermann» (en anglés). Ressenya biogràfica. Findagrave.com.

## Enllaços externs

* Dades en el Consell d'Europa.
* Fitxa en el Parlament d'Àustria Arxivat 2008-09-24 a Wayback Machine. (alemany)
# Ctèat

Ctèat (en grec antic Κτέατος), va ser, segons la mitologia grega, un fill de Posidó i Molíone. Ell i el seu germà Èurit eren coneguts com els Moliònides. Van ser adoptats per Àctor, germà d'Augias.
Es deia que els dos germans havien nascut d'un ou de plata semblant al que havia albergat els fills de Leda. De vegades se'ls considera un únic personatge monstruós, amb dos caps i un únic cos. A la Ilíada es diu que són dos herois, d'estatura i força considerable, però humans.
Es va casar amb Teronice, filla de Dexamen, amb la que va tenir un fill, Amfímac. Ell i el seu germà van morir a mans d'Hèracles, que els va parar una emboscada, aprofitant un banquet en honor de Posidó, com a venjança per haver ferit mortalment Íficles, germà de l'heroi.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 123. ISBN 9788496061972.
# Dexamen

Segons la mitologia grega, Dexamen (en grec antic: Δεξαμενός, 'el que acull') va ser un rei de la ciutat d'Òlenos, a l'Acaia.
Hèracles es va refugiar a la seva ciutat i a la seva cort quan va ser expulsat per Augias. Dexamen va prometre a la seva filla Mnesímaca amb l'heroi, i després Hèracles va marxar a una expedició. Quan va tornar es va trobar la noia casada per força amb el centaure Eurició, que havia obligat Dexamen a donar-li. Hèracles va matar el centaure i es va casar amb Mnesímaca.
Una altra tradició identifica Mnesímaca amb Deianira, i situa la història a Calidó, a la cort d'Eneu, on hi va haver una lluita semblant entre Hèracles i Nessos. O també es confon la història amb la lluita entre Hèracles i Aqueloos, per la possessió de la jove.
Dexamen havia donat en matrimoni a dues de les seves filles, Teronice i Terèfone, als Moliònides Talpi i Amfímac.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 136. ISBN 9788496061972.
# Mnesímaca

Mnesímaca (en grec antic: Μνησιμάχη) va ser, segons la mitologia grega, una filla de Dexamen, rei de la ciutat d'Òlenos, a l'Acaia.
Quan Augias va expulsar Hèracles del seu regne, es va refugiar a Òlenos, on Dexamen el va acollir, i li va oferir a la seva filla, Mnesímaca com a esposa. Hèracles va marxar a una expedició i quan va tornar es va trobar la noia casada per força amb el centaure Eurició, que havia obligat Dexamen a donar-li. Hèracles va matar el centaure i es va casar amb Mnesímaca.
Una altra tradició identifica Mnesímaca amb Deianira, i situa la història a Calidó, a la cort d'Eneu, on hi va haver una lluita semblant entre Hèracles i Nessos. O també es confon la història amb la lluita entre Hèracles i Aqueloos, per la possessió de la jove.

## Referències

* 1 2 3 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 41, 136. ISBN 9788496061972.
* ↑ Gai Juli Higí. Faules, 33
# Lobajac

Lobajac (en francès Loubajac) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 253 | 260 | 257 | 341 | 370 | 378 | 394 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guy Vergès | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Graveson

Graveson (en francès Graveson) és un municipi francès situat al departament de les Boques del Roine i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 600 | 1 520 | 1 549 | 1 454 | 1 528 | 1 478 | 1 447 | 1 570 | 1 709 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 675 | 1 724 | 1 700 | 1 659 | 1 600 | 1 570 | 1 622 | 1 615 | 1 616 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 684 | 1 754 | 1 758 | 1 665 | 1 814 | 1 805 | 1 888 | 1 935 | 1 912 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 035 | 2 024 | 2 134 | 2 276 | 2 752 | 3 185 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Michel Pecout | PS |

## Agermanaments

* Thônex

## Referències

* ↑ Topònims occitans de les Boques del Roine
# Barwani (ciutat)

Barwani (hindi: बडवानी) també esmentada com Badwani i com Siddh Nagar, és una ciutat i municipalitat de l'estat de Madhya Pradesh, Índia, capital del districte de Barwani. Està situada a la proximitat del riu Narbada. A 8 km hi ha el centre de peregrinació jainista de Bawangaja. El nom deriva de "bad" (bosc) i "wani" (jardí) que vol dir "Jardi de boscos". La pronunciació és Barwani, però correctament s'hauria d'escriure Badwani. Al cens del 2001 figura amb 73.222 habitants.

## Vegeu també

* Barwani (estat), l'antic estat
# Begoña Lasagabaster

Begoña Lasagabaster Olazabal (Irun, Guipúscoa, Euskadi, 22 de setembre de 1962) és una advocada i política basca d'ideologia nacionalista basca. Ha estat diputada al Congrés dels Diputats a les eleccions generals espanyoles de 1996, 2000 i 2004. Ha estat la representant del seu partit polític, Eusko Alkartasuna, en el Congrés fins a l'1 d'abril de 2008.
Llicenciada en Dret per la Universitat de Salamanca i diplomada en Alts Estudis Europeus, especialitat jurídica, pel Col·legi d'Europa (Bruges, Bèlgica), és advocada especialitzada en Dret Comunitari, Dret Civil i Dret Internacional Privat. Va ser secretària de Carlos Garaikoetxea quan aquest va ser membre del Parlament Europeu, entre 1987 i 1991. Militant d'Eusko Alkartasuna, és la responsable de relacions internacionals de la seva Executiva Nacional i va ser escollida diputada al Congrés dels Diputats per Guipúscoa en 1996, 2000 i 2004. És Vicepresidenta del Consell Basc de Moviment Europeu.
# Jean-Pierre Grédy

Jean-Pierre Grédy (Alexandria, 16 d'agost de 1920 - 14è districte de París, 25 de gener de 2022) va ser un autor dramàtic francès.
Va escriure amb Pierre Barillet una trentena d'obres de teatre del gènere de bulevard, on es compten els més grans èxits teatrals.

## Obra dramàtica

(en col·laboració de Pierre Barillet)
* 1948. Le Don d'Adèle
* 1950. Ami-ami
* 1952. Le Bon Débarras
* 1952. La Reine blanche
* 1955. L'Or et la paille
* 1955. La Plume
* 1958. Les Choutes
* 1958. Le Chinois
* 1960. Le Grand Alfred
* 1963. Fleur de cactus
* 1966. Quarante carats
* 1966. Quatre pièces sur un jardin
* 1971. Folle Amanda
* 1972. Une rose au petit déjeuner
* 1974. Peau de vache
* 1980. Potiche
* 1984. Lily et Lily
* 1985. Le Big Love
* 1990. Magic palace
* 1990. Laetita
* 1991. L'Ombre de Stella
* 1994. Le Peignoir rouge
# Vela als Jocs Olímpics d'estiu de 1956

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 celebrats a la ciutat de Melbourne (Austràlia) es disputaren cinc proves de vela. La competició se celebrà entre els dies 26 de novembre i 5 de desembre de 1956 a la Badia de Port Phillip.
Hi participaren un total de 154 regatistes, tots ells homes, de 28 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 5.5 metres Detalls | Suècia Rush VLars Thörn Hjalmar Karlsson Sture Stork | Regne Unit VisionRobert Perry Neil Keenedy John Dillon David Bowker | Austràlia BuraldooJock Sturrock Devereaux Mytton Douglas Buxton |
| Dragon Detalls | Suècia Slaghöken IIFolke Bohlin Bengt Palmquist Leif Wikström | Dinamarca TipOle Berntsen Cyril Andresen Christian von Bülow | Regne Unit Blue BottleGraham Mann Ronald Backus Jonathan Janson |
| Sharpie Detalls | Nova Zelanda JestPeter Mander Jack Cropp | Austràlia Falcon IVRoland Tasker John Scott | Regne Unit ChucklesJasper Blackall Terence Smith |
| Classe Finn Detalls | Paul Bert Elvstrøm | André Nelis | John Marvin |
| Classe Star Detalls | Estats Units KathleenHerbert Williams Lawrence Low | Itàlia MeropeAgostino Straulino Nicolò Rode | Bahames Gem IVDurward Knowles Sloan Farrington |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Suècia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Dinamarca | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Estats Units | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Nova Zelanda | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Regne Unit | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6 | Austràlia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | Bahames | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Sailing at the 1956 Summer Olympics». [Consulta: 16 desembre 2024].
# Rem als Jocs Olímpics d'estiu de 1956

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 celebrats a la ciutat de Melbourne (Austràlia) es disputaren set proves de rem, totes elles en categoria masculina. La competició tingué lloc entre els dies 23 i 27 de novembre de 1956 al Llac Wendouree, prop de Ballarat.
Hi participaren un total de 242 remers de 25 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Scull individual Detalls | Vyacheslav Ivanov | Stuart MacKenzie | John B. Kelly |
| Doble Scull Detalls | Unió SovièticaAleksandr Berkutov Yuri Tyukalov | Estats UnitsBernard Costello James Gardiner | AustràliaMurray Riley Mervyn Wood |
| Dos sense timoner Detalls | Estats UnitsJames Fifer Duvall Hecht | Unió SovièticaÍgor Buldakov Víktor Ivanov | ÀustriaAlfred Sageder Josef Kloimstein |
| Dos amb timoner Detalls | Estats UnitsArthur Ayrault Conn Findlay Armin Seiffert | AlemanyaKarl von Groddeck Horst Arndt Rainer Borkowsky | Unió SovièticaIhor Yemchuk Georgiy Zhylin Vladimir Petrov |
| Quatre sense timoner Detalls | CanadàArchibald McKinnon Lorne Loomer Walter D'Hondt Donald Arnold | Estats UnitsJohn Welchli John McKinlay Arthur McKinlay James McIntosh | FrançaRené Guissart Yves Delacour Gaston Mercier Guy Guillabert |
| Quatre amb timoner Detalls | ItàliaAlberto Winkler Romano Sgheiz Angelo Vanzin Franco Trincavelli Ivo Stefanoni | SuèciaOlle Larsson Gösta Eriksson Ivar Aronsson Evert Gunnarsson Bertil Göransson | FinlàndiaKauko Hänninen Reino Poutanen Veli Lehtelä Toimi Pitkänen Matti Niemi |
| Vuit amb timoner Detalls | Estats UnitsThomas Charlton David Wight John Cooke Donald Beer Caldwell Esselstyn Charles Grimes Rusty Wailes Robert Morey William Becklean | CanadàPhilip Kueber Richard McClure Robert Wilson David Helliwell Donald Pretty William McKerlich Douglas McDonald Lawrence West Carlton Ogawa | AustràliaMichael Aikman David Boykett Angus Benfield James Howden Garth Manton Walter Howell Adrian Monger Bryan Doyle Harold Hewitt |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 2 | Unió Soviètica | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | Canadà | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Austràlia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Suècia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Finlàndia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Rowing at the 1956 Summer Olympics». [Consulta: 16 desembre 2024].
# Muntanya de Sant Joan

La Muntanya de Sant Joan és un cim de 286 metres que es troba al municipi de Camós, a la comarca del Pla de l'Estany.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Sant Marc (Bassella)

La Serra de Sant Marc és una serra situada entre els municipis de Bassella i de Peramola a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 839 metres. És regat per diversos torrents menors, entre d'altres les rases de la Pastera, la Canal i Campabadal que desguassen al Segre. Antigament s'hi van explotar unes mines de bauxita. L'etapa 19 del sender GR 1 la travessa pel Camí de La Mina i la base de la cinglera del Tossal de Sant Marc.

## Referències

* ↑ «Serra de Sant Marc (Bassella)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Serra de Sant Marc (Bassella)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Serra de Sant Marc (Bassella)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Etapa 19: Oliana - Pallerols». Pirineus, 26-01-2017.
# Schlicker Seespitze

Schlicker Seespitze és, amb una alçada de 2.804 msnm, la muntanya més alta de les Kalkkögel, als Alps de l'Stubai (Tirol, Àustria), i també el principal cim al sud-oest del massís.

## Bibliografia

* Klier, Walter. Bergverlag Rudolf Rother. Alpenvereinsführer Stubaier Alpen alpin. 13a ed., 2006, p. 446. ISBN 3-7633-1271-4.
# Serra de Las Ampolas

La serra de las Ampolas està situada a l'est de la província de Terol, més concretament, en la comarca Gúdar-Javalambre. Aquesta serra es troba entre les poblacions de Puertomingalvo i Mosqueruela i es pot considerar com els últims contraforts del Sistema Ibèric abans d'entrar a la província de Castelló, uns quilòmetres abans del massís de Penyagolosa. La seua altitud ronda entre els 1.400 metres i els 1.723 metres aproximadament. Una de les muntanyes més altes d'aquesta serra, és el Alto de las Ampolas a 1.723 metres d'altitud, situat enfront de la població de Puertomingalvo. La serra fa frontera amb el riu de Montlleó amb la província de Castelló, i amb el terme municipal de Vistabella del Maestrat.
Una característica d'aquest conjunt de muntanyes són els seus masos, amb una xifra aproximada de 15 llogarets als peus o dins de la serralada, com a més destacats el Mas de Valero, la Ampola de Guillermo o el Mas de Matasancha.