OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llebre de Tolai

La llebre de Tolai (Lepus tolai) és una espècie de llebre asiàtica, lleugerament més petita que les llebres europees (amb una mida de 40-55 cm) i un pes d'1,5–2,5 kg. La seva distribució s'estén des de Rússia al nord fins a l'Índia al sud i també arriba als deserts d'Aràbia i el nord-est d'Àfrica. S'adapta als hàbitats durs i pot viure a més de 3.000 metres d'altitud. També és capaç de viure molt de temps sense beure aigua.

## Enllaços externs

* Tolai Hare Arxivat 2009-01-30 a Wayback Machine. (anglès)
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Vaudeblòra

Vaudeblòra (en francès Valdeblore) és un municipi francès situat al departament dels Alps Marítims i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. Comprèn les viles de Sant Dalmàs (Saint-Dalmas), la Ròcha (La Roche), la Bolina (La Bolline), Molièras (Mollières) i la Colmiana (La Colmiane).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 556 | 556 | 466 | 584 | 664 | 686 | 802 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Fernand Blanchi | UMP |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps Marítims
# Can Riera (Montcada i Reixac)

Can Riera és una masia de Montcada i Reixac (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Riera és la típica masia on els seus estadants, d'una mateixa família, han anat fent les millores oportunes segons les necessitats sorgides. La casa té la façana arrebossada i pintada de blanc. Presenta planta baixa i pis. La coberta és a dues aigües amb carener horitzontal a la façana i amb teules àrabs.
A la planta baixa, el portal d'entrada és rectangular on a l'interior hi ha una gran sala que fa d'entrada. A la dreta hi ha la cuina, i l'escala al fons per pujar a les estances de dalt. Al costat dret del portal hi ha una finestra rectangular amb reixa de brèndoles en tirabuixó.
Al pis hi ha tres obertures de finestres rectangulars. Al costat dret de l'edifici principal hi ha un cos de planta baixa de tipus porxo. Aprofitant la seva coberta s'ha adequat per a una terrassa de sortida de les habitacions del pis. Es troba protegida per una barana de ferro de barres verticals.

## Història

Can Riera és una de les masies més antigues de la contrada de Vallensana, un dels punts més antics de Montcada també. Sembla que a l'any 1300 beneficià a la Capella de Sant Antoni i Sant Llorenç. Els actuals estadants són successors directes de la família, en Miquel Riera i la seva família. Es conserva documentació des de finals del 1700.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 novembre 2017].
# Bilma

Bilma (en tedaga Togeï o Tsigeï) és el nom àrab del principal centre del Kawar o Kaouar, un grup d'oasis a mig camí entre Fezzan i el Txad, en territori de Níger. El palmerar s'arrenglera durant 90 km entre Anay al nord i Bilma al sud, en una amplada d'uns 2 km. La seva població actual és d'uns 2500 habitants.
Els àrabs van arribar per primer cop al Kawar al segle vii, en una de les expedicions d'Uqba ibn Nafi. No obstant els seus habitants van restar pagans fins al segle xix. La població és negra de pell, d'ètnia kanouri o barrejats kanouri i teda (de la barreja han sorgit els guezebida). Eren feudataris del sultà tuareg de l'Aïr, i darrerament dels teda. La principal activitat és a les salines de Kalala a uns 2 km al nord-oest.
Després de la independència del Níger, Bilma va esdevenir seu d'un districte (arrondissement) de 670.000 km². Fou lloc de destí d'oficials sospitosos durant el règim de Seyni Kountché i s'hi va construir una presó.
# Aigle (Vaud)

Aigle (Âgllo en francoprovençal, Aigle en francès) és una ciutat i comuna suïssa del cantó de Vaud. En el poble es pot visitar el castell i el Museu de la Vinya i del Vi.
Viccionari
# Betws-y-Coed

Betws-y-Coed (pronunciat [ˈbɛtuːs ə ˈkɔɪd ]) és un poble del comtat de Conwy, dins dels límits tradicionals del comtat de Caernarfon, al nord de Gal·les. Està situat sobre el riu Conwy i el riu Llugwy. El nom significa "capella al bosc".
El poble es va fundar al voltant d'un monestir cap a finals del segle vi, i va créixer lentament al voltant de la indústria minera. El 1815, Thomas Telford hi construí el Pont de Waterloo, que dugué la futura carretera A5 al poble i afavorí el desenvolupament del municipi.
El poble té un gran camp que és la pista de futbol de l'equip local. El camp està delimitat per un costat amb la carretera A5 amb edificis del segle xix, entre ells l'església parroquial de Santa Maria, botigues i hotels. A l'altre costat hi ha l'estació del tren de Betws-y-Coed, amb cafeteries, botigues de souvenirs i un pàrquing.
Les atraccions del poble són dos museus, el Pont dels Miners i l'església de Sant Miquel del segle xiv. El riu Conwy que travessa el poble també té certs aspectes interessants, com cascades com les Cascades de Conwy o les de Pont-y-Pair. El poble també és un centre per a les activitats exteriors, i es troba prop del Bosc Gwydyr.
# Alice i Claude Askew

Alice i Claude Askew (A. i C. Askew) fou un matrimoni d'escriptors britànics, nascuts l'any 1874 i 1865, respectivament, que van escriure desenes de novel·les junts, de caràcter popular, entre els anys 1904 i 1917.
La senyoreta Alice Leake (nom de soltera) i el senyor Claude Askew es van casar el 10 de juliol de 1900 a Christ Church, Lancaster Gate de Londres. No va passar gaire temps després del seu matrimoni, que Alice i Claude van començar a escriure junts. La primera novel·la amb els seus noms conjunts, The Shulamite, es va publicar el 1904.
Van morir a la mar Mediterrània el 5 d'octubre del 1917 quan el seu vaixell que anava de Itàlia cap a Grècia va ser torpedinat.
En català es va publicar La felicitat no s'improvisa. de l'Editorial Bagunyà a la col·lecció Biblioteca Gentil, 1931.

## Galeria d'imatges

* Portada de La felicitat no s'improvisa. d'Alice i Claude Askew.

## Referències

* ↑ Edwardian Fiction – an Oxford Companion, Oxford University Press, 1997 by Sandra Kemp, Charlotte Mitchell and David Trotter, p.10
* ↑ The Times, 13 July 1900, p. 1
* ↑ Certified Copy of an Entry of Marriage – General Register Office (GRO)
* ↑ Alice & Claude Askew, The Shulamite, Chapman & Hall, London, 1904
* ↑ «Alice and Claude Askew.». Argus [Melbourne, Victoria], 10-1917.
# Gimnur nan

El gimnur nan (Hylomys parvus) és un gimnur que només viu al Mont Kerinci de Sumatra (Indonèsia). És classificat per la Unió Internacional per la Conservació de la Natura com a espècie en perill greu a causa del seu reduït àmbit de distribució.
Fou descrit com a tàxon distint per primer cop el 1916, però no se'l considerà una espècie valida fins que se l'examinà amb més detall el 1994.
És un animal petit que només mesura 10-13 cm i que fa pudor, especialment quan se sent amenaçat. Té una longevitat mitjana de dos anys i el període de gestació dura 30-35 dies.
# Sant Salvaur

Sant Salvaur de Tinèa (en francès Saint-Sauveur-sur-Tinée) és un municipi francès situat al departament dels Alps Marítims i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 398 | 436 | 386 | 368 | 337 | 337 | 346 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Josette Auvaro-Bourgue | |
| 2008- | Josiane Borgogno | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps Marítims
# Jordi Soler (escriptor)

Jordi Soler (Veracruz, 1963) és un escriptor mexicà d'origen català. És germà del també escriptor Álvaro Enrigue.
És autor de dos llibres de poesia i de deu novel·les, traduïdes a diverses llengües, entre les quals destaquen Los rojos de ultramar (2004), La última hora del último día (2007), La fiesta del oso (2012), que va ser distingida a França amb el Prix Littéraire des Jeunes Européens, Diles que son cadáveres (2011), Restos humanos (2013) i Ese príncipe que fui (2015). Va ser diplomàtic a Dublín i viu a Barcelona, la ciutat que va abandonar la seva família al final de la Guerra Civil. És membre, juntament amb Enric Vila-Matas, Antonio Soler i Eduardo Lago de l'Orde del Finnegans.

## Referències

* ↑ A.R. «L'escriptor mexicà d'origen català Jordi Soler i la seva festa de l'ós - 04 abril 2011», 29-05-2024. [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ «Jordi Soler (escriptor)». web. Kosmopolis 2015 (CCCB via OTRS). [Consulta: 5 novembre 2015].
* ↑ Díaz de Quijano, Fernando. «[El retorno de la Orden del Finnegans El retorno de la Orden del Finnegans]». El Cultural de El Mundo. [Consulta: 8 gener 2016].
# Bilzen

Bilzen (limburguès Bilze) és una ciutat a la província de Limburg a Bèlgica d'aproximadament 30.000 habitants.

## Història

Fins a l'any 1795 era una de les bones viles del principat de Lieja i una part del comtat de Loon. Segueix un breu episodi d'annexió a França cap a la creació el 1815 del Regne Unit dels Països Baixos. Des de 1830 és belga.

## Monuments

Com Bona Vila del principat-bisbal de Lieja la ciutat tenia el dret de fortificar-se i d'erigir un perron, símbol de la llibertat i de la justícia.
* Església Sant Maurici
* Bilzen: Ajuntament i perron

## Agermanament

* Bilsen a Slesvig-Holstein (Alemanya)
# Aintzila

Aintzila (en francès i oficialment Aincille), és una comuna de la Nafarroa Beherea (Baixa Navarra), un dels set territoris que formen Euskal Herria, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes de Donazaharre al nord. Zaro al nord-oest, Ahatsa-Altzieta-Bazkazane a l'est, i Ezterenzubi i Eiheralarre al sud.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| v. 1901 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 217 | 146 | 123 | 136 | 113 | 110 | 103 |
| A partir de 1962, el cens té en compte la població resident definida com e "Population sans doubles comptes" per l'INSEE |||||||
# Bexley

Bexley és un barri del districte de Bexley, Londres. També és conegut com a Old Bexley ('Vell Bexley') o Bexley Village. Antigament era una parròquia del comtat de Kent.
# Andrea Manni

Andrea Manni (Roma, 4 de gener de 1958) és un director, guionista i escriptor italià.

## Biografia

El 1989 va escriure i dirigir el curtmetratge Dubbing in Italian Style, ((menció especial al Festival de Cinema de Torí). El 1996 va escriure i dirigir la seva primera pel·lícula per a televisió Da cosa nasce cosa, Millor Primera Pel·lícula al 50è Festival de Cinema de Salerno 1997. El 1998 va escriure i dirigir el curtmetratge Un uomo a piedi (en competició a la 55a Mostra Internacional de Cinema de Venècia). El 2003 va dirigir el seu primer llargmetratge Il fuggiasco, pel·lícula de la qual també va escriure el guió juntament amb l'escriptor Massimo Carlotto. "Il Fuggiasco" rep 23 premis, tant italians com internacionals.
L'any 2006 va dirigir l’episodi "Troppi equivoci" per la serie "Crimini". El 2007 va coescriure i dirigir la pel·lícula Voce del verbo amore, amb Giorgio Pasotti i Stefania Rocca i el 2008 va dirigir l'episodi "Bestie" de la segona temporada de la sèrie Crimini.
El 2010 va publicar el llibre Strano l'amore (Edizioni e/o). El 2016 va ser productor executiu del documental "You never had it. (An evening with Bukowski)", de Matteo Borgardt.

## Filmografia
### Cinema

* Dubbing in Italian Style (1989)
* Un uomo a piedi (1998)
* Il fuggiasco (2003)
* Voce del verbo amore (2007)

#### Televisió

* Da cosa nasce cosa (1996)
* Crimini (episodi Troppi equivoci) (2006)
* Crimini (episodi Bestie) (2008)
* Titolo – Pillole bonsai (1998-1999)

## Notes

* ↑ http://www.blackmailmag.com/Intervista_ad_Andrea_Manni.htm Consultato il 20 settembre 2011
* ↑ Roberto Poppi: Dizionario del cinema italiano. I Registi. Gremese Editore, Rom 2002, p. 263
* ↑ Il fuggiasco, de la vida real al cine, Cineuropa, 13 de novembre de 2003
* ↑ «Strano l'amore». Arxivat de l'original el 2010-03-24. [Consulta: 25 juny 2024].
# Encastament

Un encastament o tècnicament vehicle-ariet és l'acció d'envestir amb un automòbil (generalment robat) la porta o la façana d'un establiment amb la finalitat de fer-la caure per penetrar-hi i finalment cometre-hi algun tipus de robatori, o fins i tot un atracament. Sovint es realitza contra els punts més fràgils d'una façana, tals com els aparadors i les portes de vidre. Amb la finalitat de protegir-se contra quest tipus d'acció, es posen dispositius anti-encastament davant els edificis: generalment blocs de formigó, o pilons, és a dir, columnes de protecció, a vegades de grans dimensions.

## Descripció

L'encastament es comet normalment contra comerços. La tècnica habitual consisteix a esperar que el comerç estigui tancat i buit. En aquest moment s'utilitza un automòbil, que es llança directament contra la porta o l'aparador del comerç (normalment de vidre). Una vegada destrossada l'entrada del comerç, els delinqüents roben tot el que poden en poc temps, de vegades un caixer automàtic sencer, tractant d'escapar abans que es presenti la policia.
Les víctimes més habituals d'aquest tipus de robatori solen ser les joieries, atès que el delinqüent busca poder agafar objectes de bastant valor en poc temps. Per la seva banda, els comerços intenten defensar-se mitjançant la sol·licitud als ajuntaments perquè col·loquin blocs de formigó o pilons de metall a l'entrada dels seus comerços, amb la finalitat d'impedir que un cotxe pugui xocar contra la seva façana. Atès que l'automòbil sol ser robat, el delinqüent comet en aquest cas dos delictes: el robatori del comerç i el de l'automòbil.

## Referències

* ↑ Vigo: intento-robo-alunizaje-almacen
* ↑ laujar: intento-robo-alunizaje-almacen
* ↑ col·lumnes de protecció anti-encastament Arxivat 2016-08-18 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ «Ramraiders chain up ATM and drag it away in Launceston robbery». ABC News.
* ↑ La vida de Richi, jefe de la banda de aluniceros de Barcelona

## Vegeu també

* Atemptat de Niça de 2016
* Atemptat de Saint-Quentin-Fallavier
* Vehicle-ariet (terrorisme)

## Enllaços externs

* «Intent de robatori amb encastament en una empresa de mòbils a Sabadell», Guillem Plans, Diari de Sabadell, 26 de gener del 2022.
* «Encastament de matinada en una botiga de tecnologia de Sants», David Melero, Tot Barcelona, 24 de desembre del 2021.
* «Dispositiu en marxa dels Mossos contra un grup especialitzat en encastaments en empreses», El Punt Avui, 1 de febrer 2022.
* «Ram-raid gang steals cash machine» (anglès), BBC News, 19 març 2007 - reportatge sobre un robatori emprant la tècnica de l'encastament a Leeds, Anglaterra.
# Dasycercus

Dasycercus és un gènere de marsupials carnívors estretament relacionats amb els diables de Tasmània i els gats marsupials. Viuen als deserts i zones amb Triodia de l'Austràlia central. Mesuren 12,5–22 cm de llarg i tenen una cua de 7–13 cm. Són nocturns, però de vegades «prenen el sol» a l'entrada del seu cau. Tendeixen a romandre en llocs que han estat a l'ombra. Els seus ronyons estan altament desenvolupats per a excretar orina altament concentrada per tal de preservar aigua, car són animals que no beuen mai. S'alimenten principalment d'insectes, però també es mengen sargantanes i serps nounades. Crien entre juny i setembre, produint ventrades de 6–7 cries. El seu marsupi inclou dos plecs laterals de pell. El 2017 s'ha redescobert l'espècia Dasycercus cristicauda, que hom creia extinta.
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Torama Bassa

Torama Bassa (en francès Thorame-Basse) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 897 | 842 | 797 | 885 | 894 | 809 | 795 | 787 | 761 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 808 | 810 | 735 | 674 | 655 | 597 | 615 | 572 | 578 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 531 | 525 | 504 | 420 | 393 | 340 | 315 | 298 | 238 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 187 | 164 | 134 | 129 | 146 | 151 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Jean Kints | UMP |
| 2008- | Boris Pougnet | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps de l'Alta Provença
# Bindo Chiurlo

Bindo Chiurlo (Cassacco, província d'Udine, 1886 - Torí, 1943) fou un escriptor i estudiós de la cultura friülana. Expert en literatura moderna, fou un dels impulsors el 1919 de la Societat Filològica Friülana per tal de desenvolupar la literatura furlana. Cal destacar el seu important assaig La letteratura ladina del Friuli (1922) sobre la cultura popular del Friül, i la seva edició de les obres de Catarine Percût el 1929.

## Obres

* A Sar Jaroni Dean di Montegna ta'l 1700 (1912)
* Bibliografia ragionata della poesia popolare friulana. (1920)
* Versi friulani (1921)
* Antologia della letteratura friulana (1927)
* Verbali della Giunta Comunale di Udine durante l'occupazione austriaca del 1918 (1930)
* Pietro Zorutti. Poeta del Friuli (1942)

## Enllaços externs

* La literatura segons Chiurlo
* Obres de Chiurlo Arxivat 2008-06-24 a Wayback Machine.
# Beşiktaş JK (basquetbol)

El Beşiktaş İstanbul és la secció de basquetbol del Beşiktaş JK de la ciutat d'Istanbul, Turquia.

## Palmarès masculí

* FIBA EuroChallenge
** Campions (1): 2011-12
* Lliga turca
** Campions (2): 1975, 2012
** Finalistes (7): 1972, 1976, 1977, 1982, 1983, 2005, 2017
* Copa turca
** Campions (1): 2012
** Finalistes (3): 1971, 1973, 2011
* Copa presidencial turca
** Campions (1): 2012
** Finalistes (1): 1987

## Palmarès femení

* Lliga turca
** Campiones (3): 1984, 1985, 2005
** Finalistes (3): 1986, 2006, 2007
* Copa turca
** Finalistes (4): 1997, 2002, 2005, 2007
* Copa presidencial turca
** Campiones (1): 2006
** Finalistes (2): 2005, 2007

## Jugadors destacats

* Kerem Tunçeri
* Haluk Yıldırım
* Levent Topsakal
* Ufuk Sarıca
* Hüsnü Çakırgil
* Ömer Büyükaycan
* Tamer Oyguç
* Faruk Beşok
* Deron Williams
* Allen Iverson
* Khalid El-Amin
* Michael Wright
* Donnell Harvey
* Ivan McFarlin
* Larry Ayuso
* Kimani Ffriend
* Ratko Varda
* Predrag Drobnjak
* Virginijus Praškevičius
* Carlos Arroyo

## Vegeu també

* Jugadores de Beşiktaş (bàsquet femení)

## Enllaços externs

* (turc) Web oficial del club
* (turc) Fòrum no oficial
* (turc) tblstat.net
# Aragón TV

Aragón Televisión és la marca comercial de la societat anònima pública Televisión Autonómica de Aragón, televisió pública d'Aragó que forma part de la Corporació Aragonesa de Ràdio i Televisió (CARTV). El logotip d'Aragón Televisión consisteix en una "A" inclinada, de color vermell i groc, sobre un fons de color negre. Aquest logotip és similar al de Aragón Radio i al de CARTV, variant només en el color del fons.
Aragón Televisión va començar a emetre en proves a principis de desembre de 2005 i el 22 de desembre del mateix any va substituir l'ajustament de barres per un cicle d'imatges sobre Aragó. El 25 de febrer de 2006 va realitzar la seva primera emissió amb el partit de futbol Real Zaragoza-FC Barcelona, tornant a la fase de proves després d'acabar la trobada. Les emissions oficials d'Aragón Televisión, van començar el dia 21 d'abril de 2006, en vigílies del dia d'Aragó (23 d'abril), essent un dels primers programes una gal·la especial de presentació.

## Programes

* Charrín Charrán és un programa de televisió que s'emet en aquest canal, el primer que es fa en llengua aragonesa. Va començar el diumenge 5 de maig de 2019. El programa dura 25 minuts i té una audiència mitjana del 8% i 10.000 espectadors. Silvia Cebolla és la presentadora del programa. També hi participen Jorge Pueyo i Juan Pablo Martínez.

## Referències

* ↑ https://arainfo.org/aragon-tv-estrena-charrin-charran-su-primer-programa-en-lengua-aragonesa/

## Enllaços externs

* Aragón Televisión
# Musaranya de Zimmer

La musaranya de Zimmer (Crocidura zimmeri) és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). endèmica de la República del Congo. Podria estar amenaçada per l'extracció d'or i diamants a Bakama, els assentaments humans i les activitats pesqueres.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Gerrie, R.; Kennerley, R. (2016). "Crocidura zimmeri (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Ratolí marsupial cuavermell

El ratolí marsupial cuavermell (Phascogale calura) és un petit marsupial carnívor originari de l'Austràlia central i occidental. Té una relació propera amb el ratolí marsupial de cua emplomallada (Phascogale tapoatafa) però és més petit i bru.
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Entrevaus

Entrevaus (en francès Entrevaux) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1732 | 1326 | 1239 | 1400 | 1485 | 1659 | 1732 | 1694 | 1679 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1830 | 1564 | 1461 | 1521 | 1502 | 1441 | 1468 | 1416 | 1391 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1657 | 1461 | 1239 | 1052 | 1035 | 1010 | 1125 | 979 | 1040 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 860 | 677 | 686 | 698 | 785 | 742 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gilbert Laurent | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps de l'Alta Provença

## Enllaços externs

* Web oficial
* Portal d'Entrevaus Arxivat 2018-12-22 a Wayback Machine.
* La Ferme de Félines Fêtes Spectacle Auberge Médiévale Arxivat 2015-08-01 a Wayback Machine.