OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coll de la Carrasqueta (Paüls)

El Coll de la Carrasqueta és una collada a cavall del terme municipal de Paüls, a la comarca del Baix Ebre, i de Prat de Comte, a la de la Terra Alta. Està situat al nord de Paüls, al sud-oest de la Punta de l'Àliga, a llevant de la Punta de l'Esterrossall i al nord-est del Coll de la Refoia.
# Turó de Montalegre

El Turó de Montalegre és una muntanya de 157 metres que es troba al municipi de Maçanet de la Selva, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Papallona del lledoner

La papallona del lledoner o nassuda del lledoner (Libythea celtis) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Distribució

Es troba al nord d'Algèria i Tunísia, sud d'Europa, Turquia, centre i nord-oest d'Àsia fins al Japó i Taiwan. A la península Ibèrica és molt esporàdica i rara, encara que és més freqüent als Pirineus. Absent a les Balears. Les poblacions europees i africanes viuen entre els 400 i els 1.500 m.

## Hàbitat

Preferentment, àrees obertes i arbustives amb arbres caducifolis dispersos i no gaire grans. L'eruga s'alimenta de lledoner (Celtis australis); en punts del sud-est d'Europa, on aquesta planta és escassa, podrien utilitzar altres espècies del gènere Celtis, fet confirmat amb Celtis caucasica al nord-oest d'Àsia.

## Període de vol i hibernació

Hibernen com a imago als arbustos, cosa útil, ja que en repòs s'assemblen a una fulla seca (n'imiten fins i tot el pecíol, gràcies als palps prominents que tenen). Els primers individus s'observen entre març i abril, i la seva descendència emergeix entre juny i agost. L'espècie és univoltina.

## Comportament

A mitjans o finals d'estiu, alguns individus es dispersen en àrees molt extenses per colonitzar noves zones (s'han arribat a observar exemplars divagants a uns 2.300 m). Els adults solen prendre el sol amb les ales obertes sobre els arbres; en canvi, quan baixen a terra no solen obrir les ales. Els mascles acabats d'emergir a vegades se concentren en abeuradors com bassals.

## Referències

* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 25 desembre 2024].
* ↑ Butlletí Cynthia nº11. Catalan Butterfly Monitoring Scheme, 2013.
* 1 2 3 4 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* 1 2 «Nettle-tree butterfly» (en anglès). Butterflies of Europe. Adrian Hoskins. [Consulta: 24 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
* European Butterflies (anglès)
# Anjero-Súdjensk

Anjero-Súdjensk (en rus Анжеро-Судженск) és una ciutat de l'óblast de Kémerovo, a Rússia. Es troba al nord de Kémerovo i a l'est del riu Tom. És un dels punts de la línia del Transsiberià. Els primers assentaments aparegueren al voltant del 1897 a causa de la construcció de la línia de ferrocarril i de les obres de les mines de carbó. A les acaballes del segle xix i a començaments del xx aquestes mines produïen el 98% del carbó del Kuzbass. El 1928 els assentaments miners van establir un poble industrial, i ja el 1931 va obtenir l'estatus de ciutat.
# Pic de Qüenca

El Pic de Qüenca és una muntanya de 2.639 metres que es troba al municipi d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Ramose

Ramose (rˁ ms, "nascut de Ra") va ser un noble egipci de la dinastia XVIII. Va ocupar el càrrec de djati sota el renat d'Amenhotep III i Akhenaton.

## Testimonis

A part de la seva tomba, conservem el testimoni de l'existència de Ramose gràcies a diversos testimonis:
* Apareix a les etiquetes dels gerros que es van trobar al palau del rei Amenhotep III a Malkata, juntament amb un altre djati anomenat Amenhotep-Hui. Ambdós djatis també es mostren un al costat de l'altre al temple de Soleb. A l'Imperi Nou l'oficina del djati estava dividida en un djati pel nord i un altre pel sud. No està del tot clar si Ramose era el del sud o el del nord.
* Hi ha una estàtua seva a l'Übersee-Museum de Bremen. És de diorita i té el seu nom a la base.

## Biografia

Ramose va néixer en una família influent. El seu pare es deia Hebi (o Nebi) i era el governador de Memfis, en el càrrec al començament del regnat d'Amenhotep III. El germà de Ramose era l'alt administrador de Memfis Amenhotep (Hui).
En ser el seu germà l'home de confiança d'Amenhotep III, aquest el va nomenar "Cap dels divins profetes de l'Alt i el Baix Egipte", càrrec que abans l'havia ocupat el Summe sacerdot d'Amon, i que mostra l'inici d'una política contrària al poder al clergat d'Amon.
Ramose en jeroglífic :
Malgrat tot i de seguir en el càrrec durant el regnat d'Akhenaton, Ramose no va ser objecte de damnatio memoriae després de la caiguda de l'atenisme, potser perquè va abandonar Amarna a temps. De fet, és un dels pocs alts funcionaris del que se'n coneix la tomba.

## Tomba

La seva tomba (TT55) es troba a Xeikh Abd al-Qurna. La seva capella està decorada amb relleus i pintures on s'hi representen els dos faraons a qui va servir. La tomba mostra en una zona pintures segons el cànon clàssic, i en una altra l'estil artístic utilitzat a Amarna. Això, unit al seu excel·lent estat de conservació, fa de la tomba un dels llocs on es pot estudiar millor l'evolució de l'art egipci d'aquesta època.

## Referències

* ↑ Helck, 1992, p. 53-54.
* ↑ Bryan i Kozloff, 1992, p. 49–50.
* ↑ Shirley, 2013.
* ↑ Lefebvre, 1929.
* ↑ Dulitzky, 2004.

## Vegeu també

* Llista de djatis de l'antic Egipte

## Bibliografia

* Bryan, Betsy; Kozloff, Arielle. Egypt's dazzling sun : Amenhotep III and his world (en anglès). Cleveland: Cleveland Museum of Art en cooperació amb l'Indiana University Press, 1992.
* Dulitzky, Jorge. Akenatón el faraón olvidado (en castellà). Editorial Biblos, 2004. ISBN 950-786-419-9.
* Helck, Wolfgang «Der Amtsbereich des Vezirs Ramose unter Amenophis III». Göttinger Miszellen [Göttingen], 129, 1992.
* Lefebvre, Gustave. L'Histoire des Grands Pretres d' Amon de Karnak (en francès). Ed. P. Geuthner, 1929.
* Shirley, J. J.. «Crisis and Restructuring of the State: From the Second Intermediate Period to the Advent of the Ramesses». A: Ancient Egyptian Administration (en anglès). Moreno García, Juan Carlos (ed.), 2013. ISBN 9789004249523.
# Turó del Pi Gros (Lloret de Mar)

El Turó del Pi Gros és una muntanya de 291 metres que es troba al municipi de Lloret de Mar, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Scream Tracker

Scream Tracker és un tracker (seqüenciador multipista i sampler). Va ser creat per Psi (Sami Tammilehto) del grup demoscene finlandès Future Crew (FC) va ser programat en C i en Llenguatge assemblador. La primera versió popular de Scream Tracker va ser la 2.2, publicada el 1990. Versions anteriors a la 3.0 usaven el format i extensió d'arxiu STM (Scream Tracker Module), després aquest canviar al format S3M (ScreamTracker 3 Module). L'última versió de Scream Tracker va ser la 3.21 publicada el 1994. Va ser el precursor de el Scene tracker i la seva interfície va inspirar a molts trackers posteriors incloent-hi el famós Impulse Tracker
Scream Tracker 3.0 i versions posteriors suportaven l'ús de fins a 100 samples de 8 bits, 32 canals (16 PCM i 16 adlib / FM), 100 mostres i 256 posicions d'ordre per als mateixos.

## Exemples de so

* Tema "Happy Dance" inclòs en el joc "Flux (1999)" (.s3m)

## Vegeu també

* Seqüenciador

## Referències

* ↑ Walker, Martin. «PC Music Freeware Roundup» (en anglès). Sound on Sound, 01-07-2004. [Consulta: 29 maig 2010].
* ↑ Leonard, Andrew. «Mod love» (en anglès). Salon.com. Salon Media Group, 29-04-1999. Arxivat de l'original el 24 de novembre de 2009. [Consulta: 17 maig 2010].
* ↑ http://rigelseven.com/tracker_museum/scream_tracker/st22.zip
* ↑ Lim, Jeffrey. «[http: / /www.users.on.net/~jtlim/ImpulseTracker/features.html Features of Impulse Tracker]». [Consulta: 7 abril 2009].
* ↑ Matsuoka, Claudio. «Tracker History Graphing Project». helllabs.org, 04-11-2007. Arxivat de l'original el 2011-07-26. [Consulta: 29 gener 2011].
# Pleonasme

En lingüística, el pleonasme és una figura retòrica en la qual existeix redundància entre termes continguts en un mateix enunciat. Per exemple: «ho vaig veure amb els meus propis ulls»; «entra a dins»; «surt a fora».
En alguns casos, el pleonasme té valor expressiu i es fa servir com a recurs estilístic, com per exemple en aquest relat:
       De tant en tant
       fa un descans,
       surt cap a fora,
       llavors puc dormir,
       descansar en pau.
No obstant això, en la majoria dels casos, la utilització d'un pleonasme denota poca habilitat lingüística per expressar una idea:
| « | El que no pot ser no pot ser, i a més és impossible. | » |
Quan el pleonasme es produeix per reiteració de termes sinònims es denomina datisme.
El pleonasme pot contraposar-se a l'oxímoron; de tant en tant s'afegeix una informació que no resulta pertinent, en ser idèntica a la ja donada (pleonasme: pujar cap amunt) o en ser contradictòria (oxímoron: pujar cap avall).

## El pleonasme estructural, emfàtic i abusiu

El pleonasme estructural s'explica per raons de gramàtica històrica o d'història de la llengua. Seria el cas de, per exemple, repetir la marca de plural “s”: els grans autors catalans antics. O la utilització del pronom en frases com: ho he fet tot.
* Si el complement inicia l'oració, és obligat repetir la referència per mitjà del pronom àton corresponent. Exemple: A en Joan, li faran una sorpresa.
* Si el complement no va al principi de l'oració, cal distingir segons que el pronom àton sigui presentatiu (1a o 2a persona) o referit (3a persona):
* Presentatius: la construcció pleonàsmica és normal. Exemple: em retreuen a mi que...
* Referits: el pleonasme no és autèntic: * li dius al teu pare que accepto. Són vàlides: a) dius al teu pare que accepto, b) al teu pare, li dius que accepto.
En el pleonasme emfàtic l'element emfasitzat va seguit d'una coma: a Tarragona, hi arribarem aviat.
El pleonasme abusiu el trobem en oracions del tipus: *m'hi tornaré a posar-m'hi.

## Vegeu també

* Redundància.
* Oxímoron.

## Bibliografia

* Badia i Margarit. Gramàtica de la llengua catalana, 1994.
# Pic de Sarredo

El Pic de Sarredo és una muntanya de 2.448,7 metres que es troba entre a cavall dels termes municipals d'Alt Àneu (antic terme d'Isil) i de la Guingueta d'Àneu (antic terme d'Unarre, a la comarca del Pallars Sobirà.
És a l'extrem sud-oest de la Serra de Pilàs, al sud-oest del Pic de Pilàs i al nord-est del Cap de la Travessa i del Coll de Cerbi.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Maria Gertrude Firneis

Maria Gertrude Firneis (Viena, 11 de març de 1947) és una professora universitària a l'Institut d'Astronomia de la Universitat de Viena. És la primera dona astrònoma austríaca amb una habilitació.

## Biografia

A més dels seus camps d'Història de l'astronomia i Planetologia, dirigeix el grup de treball sobre l'eclipsi solar a la Universitat de Viena. Per això va rebre l'ordre «Pour le Mérite» de la República de Mauritània (grau de Commandeur) el 1973.
Del 1990 al 2000 va estar al capdavant del Museu de l'Observatori de la Universitat de Viena, que va fundar. Des de 1979 imparteix conferències sobre història de l'astronomia a diverses universitats d'Àustria. És membre fundadora i cap de la Secció d'Història de l'Astronomia de la Societat Austríaca d'Història de la Ciència i va ser membre del Grup de Treball de l'Eclipsi Solar (Unió Astronòmica Internacional, IAU) el 1988. De 1991 a 1994 va ser membre del comitè organitzador de la Comissió 41 (Història de l'Astronomia) de la IAU i IU HPS.
Des de 1995 és l'única experta generalment jurada i certificada per la cort d'Àustria en astronomia, i de 1996 a 2012 va ser membre de la Comissió Astronòmica de l'Acadèmia Austríaca de Ciències.
El 1998, el planeta menor (7722) Firneis va rebre el seu nom.
Maria G. Firneis dirigeix la plataforma de recerca Exolife a la Universitat de Viena. Les principals àrees de recerca d'Exolife inclouen: Habitabilitat d'exoplanetes i qüestions especials d'astrobiologia com possibles biosignatures i xovinisme del carboni.
També treballa a l'equip científic del projecte EVE (European Venus Explorer), una missió proposada per llançar una nau espacial a Venus com a part del programa Cosmic Vision de l'Agència Espacial Europea.

## Referències

* ↑ «Maria G. Firneis» (en anglès). IAU, Affiliations.
* ↑ «Kommission für Astronomie der Österreichischen Akademie der Wissenschaften» (en alemany).
* ↑ «7722 Firneis (2240 T-2)» (en anglès). JPL Small-Body Database Browser.
* ↑ «Topics Exolife» (en anglès). Universitat de Viena.
* ↑ «Gibt es Leben im All, das nicht aus Wasser und Kohlenstoff entstand?» (en alemany). Wiener Zeitung, 04-11-2009.
* ↑ «Steckbrief für die zweite Erde» (en alemany). Wiener Zeitung, 25-11-2013.
* ↑ «Cosmic Vision 2015–2025 Proposals» (en anglès). (EVE) European Venus Explorer: an in-situ mission to Venus.

## Enllaços externs

* «Forschungsplattform ExoLife» (en alemany). Universitat de Viena.
* «Eclipse Observing Group» (en anglès). Universitat de Viena.
* «Looking For Life As We Don’t Know It» (en anglès). Space Daily, 23-09-2009.
* «Firneis, Maria» (en anglès). Astrophysics Data System.
# Mirador de Céllecs

El Mirador de Céllecs es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Vilanova del Vallès (el Vallès Oriental).
No és un mirador oficial, ja que es tracta simplement d'un aflorament rocallós situal al peu del Turó de Céllecs, al vessant est. No hi ha cap estructura, però els gairebé 500 metres d'altura i la manca de bosc al davant permeten admirar una àmplia panoràmica dels vallesos i moltes altres comarques a la llunyania.
Si seguim un curt corriol que surt a la dreta del mirador, en direcció nord, tindrem una molt bona vista del Turó de Mataró (amb la torre de guaita) i la millor de totes les vistes sobre la Roca del Contravent.
És ubicat a Vilanova del Vallès: situats a Sant Bartomeu de Cabanyes, prenem la pista que surt en direcció oest. La pista puja i més endavant gira en direcció sud i passa a prop dels tres turons de la zona. Un cop passat el collet que hi ha entre els turons de Mataró (també anomenat del Castell) i de Céllecs veurem, a peu de pista i a la dreta, una roca gran amb pintures de GR i PR (aquest és el punt exacte). Coordenades: x=444869 y=4601095 z=489.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 148.
# Turó del Tàvec

El Turó del Tàvec és una muntanya de 807 metres que es troba al municipi d'Arbúcies, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Maurice Wicht

Maurice Wicht (nascut el 19 de setembre de 1949 a Boncourt;† el 9 de juliol de 1974 a Porrentruy) va ser un activista suís per la qüestió del Jura i membre del moviment juvenil militant Béliers.
Fa només 50 anys, el jove autonomista del Jura Maurice Wicht va ser assassinat a trets mentre col·locava una bandera al terrat d'un edifici de Boncourt. Hi ha un homenatge al seu poble, al petit parc que porta el seu nom.

## Biografia

Després d'un aprenentatge a Courgenay, Wicht va treballar com a treballador forestal per a l'administració municipal de Boncourt i es va incorporar als Béliers. que va fer campanya per la separació de les regions francòfones del cantó de Berna. Pel dia 23 El juny de 1974 estava previst que tingués lloc el primer plebiscit del Jura, que pretenia obrir el camí per a la fundació del cantó del Jura. La nit anterior, Wicht i dos amics van pujar al terrat d'una casa de Boncourt per enganxar una bandera del Jura. Mentre baixaven, els va sorprendre un veí que els va enfrontar. Mentre intentaven fugir, va disparar a terra amb un revòlver des d'uns 30 metres de distància. Un rebot va rebotar a la vorera i va colpejar Wicht a l'esquena. El dia 9 El juliol va morir de les seves greus ferides a l'hospital de Porrentruy sense recuperar la consciència.

## Procediments judicials

L'home armat va afirmar que va confondre els tres activistes emmascarats amb lladres. En els cercles separatistes, però, circulava la sospita que l'autor era un militant lleial de Berna. El moviment antiseparatista Force démocratique va negar immediatament aquesta acusació en un comunicat públic. Més de 3.000 persones van visitar el lloc de descans final de Wicht i van participar en una processó fúnebre. Entre ells hi havia molts simpatitzants i membres destacats de l'organització separatista del Juràssic Rassemblement jurassien. El jutjat de districte de Porrentruy va condemnar l'autor el 3 de gener. El juliol de 1975, va ser condemnat a quatre anys de presó i condemnat a pagar una indemnització de 56.000 francs per posar en perill la vida d'altres persones.

## Commemoració

En 1978 , la plaça Maurice Wicht a Boncourt porta el nom de l'home que va ser assassinat. En un petit parc del costat, un monument de l'escultor Coghuf el commemora; representa una mà que busca la llibertat. El 1990, es va fundar una associació amb el nom de Maurice Wicht per honrar la seva memòria.

## Referències

* ↑ «Le Boncourtois Maurice Wicht, un pionnier à ne pas oublier» (en francès). [Consulta: 29 agost 2024].
* ↑ Bévi. «Au tribunal pénal de Porrentruy. Mort du jeune autonomiste de Boncourt: une peine de quatre ans de réclusion» (PDF; 60,5 MB) (en francès) p. 7.
* ↑ Jura, www rfj ch, RFJ, Radio Fréquence. «Hommage à Maurice Wicht à Boncourt» (en francès suís), 22-06-2024. [Consulta: 29 agost 2024].
* ↑ Michel Maitre. «En souvenir de Maurice Wicht décédé le 9 juillet 1974» (PDF; 1,6 MB) (en francès) p. 14. Gemeinde Boncourt.
# Suzanne Bachelard

Suzanne Bachelard, nascuda el 18 d'octubre de 1919 a Voigny, i morta el 3 de novembre de 2007 a París, fou una filòsofa francesa.

## Biografia

Suzanne Bachelard era filla del filòsof Gaston Bachelard i de Jeanne Rossi, que va morir poc després que ella nasqués. És el seu pare qui s'encarregà de la seva educació. Després d'estudiar l'etapa secundària a Dijon, va continuar la seva formació filosòfica i matemàtica a París, on fou alumna de Jean Cavaillès.
Ja en la seva etapa professional, va ensenyar filosofia a la Facultat de Lletres de Lille, des de 1957; després treballà com a professora associada a l'École normale supérieure de jeunes filles de Sèvres; des de 1963, a la Universitat Panthéon-Sorbonne, on va tenir com a ajudant Jacques Derrida; també a l'Institut d'Història de la Ciència i de la Tecnologia, on l'any 1972 succeïa Georges Canguilhem.
Va morir als 88 anys a París i va ser enterrada a Bar-sur-Aube.

## Obra

El 1958, a La consciència de la racionalitat, Suzanne Bachelard va establir que tota ciència racional és una ciència que ramifica. Estudia els vincles entre la raó i l'experiència, a partir de la filosofia d'Edmund Husserl, de qui és especialista.
Li devem la traducció francesa de Formale und transzendentale Logik de Husserl. I també l'edició del llibre pòstum del seu pare Fragments d'une Poétique du Feu, publicat per Presses universitaire de France el 1988.
* La lògica de Husserl: estudi sobre “Lògica formal i lògica transcendental”, París, 1957.
* Consciència de racionalitat: estudi fenomenològic sobre física matemàtica, París,1958.
* Polèmiques sobre el principi de mínima acció al XVIII XVIII segle, París, 1961.
* La representació geomètrica de magnituds imaginàries, a principis del segle XIX, París, 1966.

## Reconeixements

* Oficial de la Legió d'Honor

## Referències

* ↑ «Bachelard, Suzanne (1919-2007)». History of women Philosophers and Scientists. [Consulta: 10 setembre 2024].
* 1 2 «Suzanne Bachelard (1919-2007) - Find a Grave...» (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2024].
* 1 2 «Suzanne Bachelard (1919-2007)» (en francès). CAPHÉS. [Consulta: 10 setembre 2024].
* ↑ https://www.cnfhpst.org/sites/default/files/documents/eloge_Suzanne_Bachelard.pdf
* ↑ Logique formelle et logique transcendantale : essai d'une critique de la raison logique, traduit par Suzanne Bachelard, Paris, PUF, « Épiméthée », 1957.
# Anna Amàlia de Baden-Durlach

Anna Amàlia de Baden-Durlach (en alemany Anna-Amalia von Baden-Durlach) va néixer a Durlach (Alemanya) el 9 de juliol de 1595 i va morir a Saarbrucken el 18 de novembre de 1651. Era una noble alemanya, filla de Jordi Frederic de Baden-Durlach (1573-1638) i de Juliana Úrsula de Salm Neufville (1572-1614).

## Matrimoni i fills

El 26 de novembre de 1615 es va casar amb el comte Guillem Lluís de Nassau-Saarbrücken (1590-1640), fill del comte Lluís II de Nassau-Weilburg (1565-1627) i d'Anna Maria de Hessen-Kassel (1567-1626). El matrimoni va tenir dotze fills:
* Anna Juliana (1617-1667), casada amb el comte palatí Frederic de Zweibrücken (1616-1661).
* Maurici, nascut i mort el 1618.
* Carlota (1619-1687), casada amb el comte Lluís de Leiningen-Westerburg.
* Carles (1621-1642)
* Anna Amàlia (1623-1695)
* Joan Lluís (1625-1690), casat amb Dorotea de Birkenfeld-Bischweiler (1634-1715).
* Elisabet Sibil·la (1626-1627)
* Maria Sibil·la (1628-1699), casada amb August Felip de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck (1628-1699).
* Jordi Frederic, nascut i mort el 1630.
* Gustau Adolf (1632-1677), casat amb Elionor Clara de Hohenlohe-Neuenstein (1632-1709).
* Jordi Frederic (1633-1635).
* Wolrad (1635-1702), casat amb Caterina de Croy-Roeulx (1637-1686).

## Enllaços externs

* http://awt.ancestrylibrary.com
# Pic Rossell

El Pic Rossell és una muntanya de 2.010 metres que es troba al municipi d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Forbidden Paradise

Forbidden Paradise és una pel·lícula muda dirigida per Ernst Lubitsch i protagonitzada per Pola Negri i Rod La Rocque. Basat en l'obra de Broadway “The Czarina” d'Edward Sheldon escrita a partir d'una història de Lajos Biro i Menyhert Lengyel, es va estrenar el 24 de novembre de 1924. Es tracta de la segona aparició de Clark Gable en una pel·lícula.

## Argument

Alexei, un jove soldat, salva la Tsarina d'un petit regne europeu d'una conspiració revolucionària i ella se n'enamora i el fa capità de la seva guarda. Enamorat, abandona la seva promesa Anna, la dama de companyia de la tsarina, només per descobrir la Tsarina no li és fidel. Desesperat, s'uneix als revolucionaris i complota contra ella. El canceller frena la revolució i la tsarina ordena la detenció d'Alexei. Tanmateix, això li provoca una gran infelicitat per lo que decideix deixar-lo lliure i que torni amb Anna. Ella busca consol en un nou afer amb l'ambaixador francès.

## Repartiment

* Pola Negri (la Tsarina Catherine)
* Rod La Rocque (capità Alexei Czerny)
* Adolphe Menjou (canceller)
* Pauline Starke (Anna)
* Fred Malatesta (ambaixador francès)
* Nick De Ruiz (el general)
* Carrie Daumery (dama de companyia)
* Clark Gable (soldat de la Tsarina, no surt als crèdits)

## Referències

* ↑ «New Negri Film finished». The Film Daily XXX, 16, 19-10-1924, pàg. 3.
* ↑ «Pola Negri “Forbidden Paradise”». The Film Daily, 30-11-1924, pàg. 13.
* ↑ Eyman, Scott. Ernst Lubitsch: Laughter in Paradise (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2000, p. 209. ISBN 0-8018-6558-1.
* ↑ Thompson, Kristin. Herr Lubitsch Goes to Hollywood: German and American Film After World War I (en anglès). Amsterdam University Press, 2005, p. 146. ISBN 90-5356-7097-7.
* ↑ Harris, Warren G. Clark Gable: A Biography (en anglès). Three Rivers Press, 2002, p. 30. ISBN 0-307-23714-1.

## Enllaços externs

* Forbidden Paradise al catàleg de l'American Film Institute http://catalog.afi.com/Catalog/MovieDetails/9187