OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 773 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 773 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 26 d'agost de 1992. Després de recordar les resolucions 687 (1991) i 689 (1991), el Consell va considerar el treball de la Comissió de Demarcació de Fronteres Iraq-Kuwait establerta el 2 de maig de 1991, i va reiterar la seva posició que compliria qualsevol violació de l'alto el foc a la zona zona desmilitaritzada.
El Consell va subratllar que la Comissió no volia reassignar el territori a la frontera, però per primera vegada és demarcat el límit establert en els "Acords aprovats entre l'Estat de Kuwait i la República de l'Iraq pel que fa a la restauració de relacions d'amistat, reconeixement i assumptes relacionats" signat el 4 d'octubre de 1963 per Iraq i Kuwait. També va acollir amb beneplàcit la decisió de la Comissió de considerar la secció oriental de la frontera en el proper període de sessions i va instar que es demarqués el més aviat possible. La Comissió va completar el seu treball al novembre de 1992.
La resolució va ser aprovada per 14 vots contra cap, mentre que Equador es va abstenir.

## Referències

* ↑ Conte, Alex. Security in the 21st century: the United Nations, Afghanistan, and Iraq. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 126. ISBN 978-0-7546-2442-4.
* ↑ Klabbers, Jan «No More Shifting Lines? The Report of the Iraq-Kuwait Boundary Demarcation Commission». International and Comparative Law Quarterly. Cambridge University Press, 43, 4, 1994, pàg. 904–913. DOI: 10.1093/iclqaj/43.4.904.
* ↑ Katzman, Kenneth; Prados, Alfred B.; Jeffries, Leon M.; McHugh, Lois; Metz, Helen Chapin; Library of Congress, Congressional Research Service. Iraq: issues, historical background, bibliography. Nova Publishers, 2003, p. 42. ISBN 978-1-59033-292-4.
* ↑ «UN Security Council resolution 773 on Iraq-Kuwait boundary». United States Department of State, 28-09-1992.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* Guerra del Golf

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 806 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 806 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 5 de febrer de 1993. Després de recordar les resolucions 687 (1991), 689 (1991) i 773 (1992) a més d'un informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali, el Consell, en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va garantir la inviolabilitat del límit internacional entre Iraq i Kuwait adoptant mesures per fer-ho, després de les incursions iraquianes a la zona zona desmilitaritzada el gener de 1993.
La resolució va demanar al Secretari General que planegés un reforçament de la Missió d'Observació de les Nacions Unides per a l'Iraq i Kuwait (UNIKOM) i que executés un desplegament de personal per etapes. Sota aquesta disposició, la UNIKOM es convertiria en una força armada, amb un batalló d'infanteria de 908 membres bengalès que complementi el grup d'observadors. Al mateix temps, va concedir a UNIKOM la possibilitat d'evitar violacions a la zona desmilitaritzada.
El Consell va concloure reafirmant que la propera revisió de les novetats relatives a la UNIKOM tindrà lloc a l'abril de 1993.

## Referències

* 1 2 Katzman, Kenneth; Prados Alfred B.; Jeffries, Leon M.; McHugh, Lois; Metz, Helen Chapin. Iraq: issues, historical background, bibliography. Nova Publishers, 2003, p. 42. ISBN 978-1-59033-292-4.
* ↑ Graham-Brown, Sarah. Sanctioning Saddam: the politics of intervention in Iraq. I.B.Tauris, 1999, p. 48. ISBN 978-1-86064-473-3.
* ↑ Radio Free Europe/Radio Liberty. RFE/RL Iraq Report. 6. GlobalSecurity.org, 20 març 2003.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Guerra del Golf
* Invasió de Kuwait

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Intel·ligència artificial en la ficció

Aquest article presenta diversos esments a la intel·ligència artificial en llibres, cinema i tradició. Encara que el terme Intel·ligència artificial va ser encunyat per John McCarthy en 1956, nombroses són els esments en literatura i ficció a entitats creades per l'home que demostren algun tret d'intel·ligència.

## Tradició i literatura

Una de les referències més antigues es troba en la tradició jueva: el Golem és un ésser d'argila creat mitjançant un procediment que imita la creació de l'home per Déu.
En la literatura existeixen també referències a éssers artificials amb intel·ligència creats per l'home, com ara Frankenstein (1818) o Pinotxo (1882).

## Autòmats intel·ligents

El Turc era un autòmat que jugava escacs. Construït en 1769, va derrotar, entre d'altres, a Napoleó Bonaparte i Benjamin Franklin. Més tard, es va descobrir que l'invent era una farsa.

## IA al cinema

Nombroses són les pel·lícules on es fa esment a la intel·ligència artificial. Entre les més populars es troben:
* 2001: A Space Odyssey, on HAL, un computador intel·ligent, comanda la nau espacial.
* Blade Runner, on el protagonista ha d'identificar replicants (cyborgs)
* The Terminator, on un robot intel·ligent provinent del futur ha de complir una missió.

## Vegeu també

* Seguretat de la intel·ligència artificial

## Enllaços externs

* llista de pel·lícules sobre IA (en anglès)
* Cinema i intel·ligència artificial, una brevíssima història - InfoHispania (en espanyol)
# Ultar Sar

L'Ultar Sar (en urdú:آلتر سار), també anomenat Ultar, Ultar II i Bojohagur Duanasir II, és una muntanya de la Batura Muztagh, una serralada secundària del gran massís del Karakoram, al Pakistan. Amb els seus 7.388 metres és la 70a muntanya més alta de la Terra. El cim destaca pel gran desnivell que hi ha des de la vall fins al cim. Així, des de la veïna població de Karimabad, situat a tan sols 2.060 msnm, a la vall d'Hunza, hi ha més de 5.300 metres fins al cim en tan sols 10 km de distància.

## Ascensions

Durant la dècada de 1990 l'Ultar Sar va ser conegut com a suposadament el cim independent més alt sense haver estat escalat. Això no era correcte, ja que el Gangkhar Puensum, a Bhutan, és més alt i continua sense haver estat escalat. Amb tot, això va fer que fossin nombroses les expedicions que es plantegessin la seva escalada. Durant les dècades de 1980 i 1990 fins a quinze expedicions intentaren, en va, fer el cim. No va ser fins al 1996 quan dues expedicions japoneses van coronar-lo per separat, la primera l'11 de juliol amb Akito Yamazaki i Kiyoshi Matsuoka. Van escalar el cim per l'aresta sud-est, en estil alpí, escalant de moltes hores de nit per evitar la caiguda de roques i gel per efecte de la calor. Després de fer el cim es van veure afectats per fortes tempestes que els va retenir diversos dies a la muntanya, fent vivac i sense menjar, abans no tornessin al camp base. Yamazaki morí poc després per culpa del mal d'altura i l'esgotament. El 31 de juliol va fer cim, per l'aresta sud, el segon equip format per Ken Takahashi, Masayuki Ando, Ryushi Hoshino, Wataru Saito i Nobuo Tsutsumi. Des de 1996 no hi ha documentades noves ascensions al cim.

## Referències

* ↑ «Ultar Sar II, Pakistan». peakbagger.com [Consulta: 14 novembre 2016].
* ↑ Jozef Nyka. «Asia, Pakistan, Ultar Sar, First Ascent». American Alpine Journal, 1997, vol. 39.
* ↑ «First Ultar II Ascent and Tragedy, 1996». Arxivat de l'original el 2019-12-28. [Consulta: 14 novembre 2016].
* ↑ Himalayan Index

## Bibliografia

* High Asia: An Illustrated History of the 7000 Metre Peaks per Jill Neate, ISBN 0-89886-238-8
* Batura Mustagh (sketch map and pamphlet) per Jerzy Wala, 1988.
* Orographical Sketch Map of the Karakoram per Jerzy Wala, 1990. Publicat per la Swiss Foundation for Alpine Research.
# Serralada United States

La Serralada United States (en anglès United States Range) és una serralada que es troba a l'illa d'Ellesmere, al territori canadenc de Nunavut. Forma part de la Serralada Àrtica, sent una de les serralades situades més al nord del món, sols superat per les Muntanyes Challenger. El punt més elevat de la serralada és el Mont Eugene (1.850 m). La serralada British Empire es troba immediatament a l'oest de la serralada United States. Una part es troba dins el Parc Nacional de Quttinirpaaq.
La serralada va rebre el nom el 1861 per l'explorador estatunidenc Isaac Israel Hayes.

## Referències

* ↑ United States Range, Nunavut a Atlas of Canada

## Enllaços externs

* Serralada United States a peakbagger.com
# Coll de Vars

El coll de Vars (en francès col de Vars) és un port de muntanya dels Alps francesos, en el límit entre els departaments dels Alts Alps i els Alps de l'Alta Provença i que comunica les valls de l'Ubaye amb el Cairàs i Ambrun, al massís de l'Ubaye. S'eleva fins als 2.108 metres d'altitud i fou construït el 1890.

## Ciclisme

El coll de Vars ha estat superat en 36 ocasions pel Tour de França, sent categoritzat com a fora de categoria, 1a o 2a categoria segons l'any. Philippe Thys fou el primer a superar-lo, en l'edició de 1922. Des de 1947 ha estat superat en 23 ocasions.
| 1922: Philippe Thys (BEL) 1923: Francis (FRA) i Henri Pélissier (FRA) 1924: Nicolas Frantz (LUX) 1925: Bartolomeo Aimo (ITA) 1926: Bartolomeo Aimo (ITA) 1927: Nicolas Frantz (LUX) 1933: Vicente Trueba (ESP) 1934: René Vietto (FRA) 1935: Félicien Vervaecke (BEL) 1936: Julián Berrendero (ESP) 1937: Edward Vissers (BEL) 1938: Gino Bartali (ITA) 1939: Edward Vissers (BEL) 1947: Jean Robic (FRA) 1948: Jean Robic (FRA) 1949: Ferdi Kübler (SUI) 1950: Louison Bobet (FRA) 1951: Fausto Coppi (ITA) | 1953: Adolphe Deledda (FRA) 1955: Charly Gaul (LUX) 1958: Nino Catalano (ITA) 1960: Imerio Massignan (ITA) 1962: Eddy Pauwels (BEL) 1964: Julio Jiménez (ESP) 1965: Cees Haast (NED) 1967: Georges Chappe (FRA) 1969: Gabriel Mascaro (FRA) 1972: Raymond Delisle (FRA) 1975: Joop Zoetemelk (NED) 1986: Eduardo Chozas (ESP) 1989: Bruno Cornillet (FRA) 1993: Davide Cassani (ITA) 2000: Jens Heppner (GER) 2017: Aleksei Lutsenko (KAZ) 2019: Tim Wellens (BEL) 2024: Richard Carapaz (ECU) |

## Referències

* ↑ (francès) Le col de Vars Arxivat 2015-06-10 a Wayback Machine. a memoire-du-cyclisme.eu
* ↑ «Le col de Vars dans le Tour de France depuis 1947» (en francès). [Consulta: 19 juliol 2024].
# Mont Veniaminof

El mont Veniaminof (en anglès mount Veniaminof) és un actiu estratovolcà que es troba a la serralada Aleutiana, a la península d'Alaska. La muntanya és nomenada en record a Ioann (Ivan Popov) Veniaminov (1797-1879), un missioner ortodox rus, i posteriorment important bisbe a Rússia, els escrits del qual sobre la llengua aleutiana i etnologia segueixen sent referències bàsiques.
El volcà va ser escenari d'una colossal (IEV 6) erupció al voltant de 1750 aC. Aquesta erupció va deixar una gran caldera. En els temps moderns el volcà ha tingut nombroses erupcions petites (més de deu d'elles a partir de 1930), a partir d'un con situat enmig de la caldera.
El volcà està cobert per una glacera que ocupa la major part de la caldera, cosa que atorga al volcà la possibilitat de patir un gran col·lapse glacial en una futura erupció.

## Referències

* ↑ Veniaminof Activity - Color Code YELLOW Alert Level ADVISORY Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine. 20 setembre 2013
* ↑ Veniaminof Activity - Color Code ORANGE Alert Level WATCH Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine. 13 juny 2013
* ↑ Alaskan ultra-prominent peaks a peaklist.org
* ↑ «Veniaminof». Global Volcanism Program. Smithsonian Institution. [Consulta: 2 gener 2014].
# Ezio Cecchi

Ezio Cecchi (Larciano, província de Pistoia, 11 de maig de 1913 - Monsummano Terme, 19 d'agost de 1984) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1934 i 1951, amb un impàs provocat per la Segona Guerra Mundial.
Tot i no aconseguir cap victòria com a professional, destaquen les seves participacions al Giro d'Itàlia, cursa que acabà sis vegades entre els deu primers, dues d'elles en segona posició: el 1938, per darrere Giovanni Valetti; i el 1948, a tan sols 11" de Fiorenzo Magni.

## Palmarès

* 1938
** 2n del Giro d'Itàlia
** 2n del Giro del Lazio
* 1946
** 2n a la Coppa Placci
* 1947
** 2n a la Milà-San Remo
* 1948
** 2n del Giro d'Itàlia
** 3r de la Volta a Catalunya
* 1949
** 2n del Giro del Lazio

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1935. 8è de la classificació general
* 1936. 15è de la classificació general
* 1937. 20è de la classificació general
* 1938. 2n de la classificació general
* 1939. 32è de la classificació general
* 1940. 6è de la classificació general
* 1946. 7è de la classificació general
* 1947. 4t de la classificació general
* 1948. 2n de la classificació general. Portà el mallot rosa durant dues etapes
* 1949. 34è de la classificació general
* 1950. 17è de la classificació general

## Referències

* ↑ «CECCHI Ezio». [Consulta: 18 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Ezio CECCHI» (en italià). [Consulta: 18 desembre 2024].
* ↑ «Esos segundos de más: las Grandes Vueltas ciclistas que se ganaron por un suspiro» (en castellà), 02-06-2023. [Consulta: 18 desembre 2024].
* ↑ «Cecchi, The Giro To Give A Gift To His Children | Bici*Spokes». [Consulta: 18 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Ezio Cecchi a sitiodeciclismo.net
# Hexanquiformes

Els hexanquiformes (Hexanchiformes) són un ordre d'elasmobranquis selacimorfs que inclou els taurons actuals més primitius. Conté solament cinc espècies vivents.

## Característiques

Els hexanquiformes només tenen una aleta dorsal, sis o set ranures branquials i no posseeixen la membrana nictitant en els ulls.
# Roger Craig Smith

Roger Craig Smith (Comtat d'Orange, Califòrnia, 11 d'agost de 1975) és un actor de veu i guionista estatunidenc, conegut principalment per fer la veu de Sonic, també el coneixen per haver fet la veu d'Ezio en alguns títols de Assassin's Creed, Chris Redfield en títols de Resident Evil i Batman a Batman: Arkham Origins i la llegenda Mirage a Apex Legends. Normalment és acreditat com Roger C. Smith.
Smith es graduà en la Universitat Chapman d'arts temàtiques durant el 2003 amb un grau en l'escriptura de guions. El 2004, el seu guió, «Modest Rules», va ser semifinalista als Nicholl Fellowships in Screenwriting competition. Amb més de 6.073 guions presentats, el guió de Smith només comptava amb 132 pàgines. Des d'aleshores, Smith ha treballat en projectes, tant per petits com grans treballs.

## Referències

* ↑ Welsch, Quinn. «Sonic The Hedgehog May Lose His Voice» (en anglès americà), 28-01-2021. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «Roger Craig Smith (visual voices guide)» (en anglès americà). [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «Roger Craig Smith: The Voice Behind the Voices» (en anglès canadenc). [Consulta: 26 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Roger Craig Smith - Lloc web oficial
* Roger Craig Smith a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# Bénabar

Bénabar, és el nom artístic del cantautor francès Bruno Nicolini, que va néixer a Thiais el 16 de juny de 1969. El seu nom artístic és una forma d'argot que deriva de Barnabé, sobrenom que li va donar el seu amic Patchol quan tocaven junts, però que ha sofert una inversió sil·làbica.

## Biografia

Autor de cançons populars en francès que es basen en fets de la vida quotidiana, de la societat o del fet de ser una mica problemàtic. El 10 de març de 2007, durant la 22a cerimònia dels premis Victoires de música, va rebre el premi de millor intèrpret masculí de l'any i de la cançó original per la peça Le dîner. El 2004 ja havia rebut el premi a millor àlbum amb Les risques du métier. El 2003 va rebre la nominació a millor autor revelació (premi que finalment s'endugué Natasha Saint-Pier) i artista revelació a l'escenari (que guanyà Sanseverino).
Bénabar ha escrit diversos guions per sèries de televisió i de cinema, on ha treballat de regidor en alguns films.
El fil conductor de les seves cançons és la descripció precisa i detallista dels elements de la vida quotidiana. El tema general varia poc, però en canvi, els temes particulars són variats, tot i que relacionats: els amics, les novies, l'amor, la mort... D'aquesta manera les lletres poden parlar d'un nen que aprèn a anar amb bicicleta als 5 anys, d'un noi que intenta reconciliar la parella del seu amic, de l'inici de la jubilació, de la comparació entre un golfo i la seva novia que es cuida o de sis amics que es perden anant a una festa. Bénabar utilitza la simplicitat dels temes per crear una identificació amb l'auditori.
La música és molt bàsica, amb una forta presència dels instruments de vent que dona una mena de fanfarra, que s'alternen amb el piano. En el seu darrer àlbum Reprise des négotiations (sortit l'octubre de 2005) s'han introduït nous instruments com el trombó o el contrabaix, que han donat un costat més jazz al tipus de música. D'aquest àlbum n'ha venut més de 2 milions de còpies.
El 2004 va ser pare d'un nen anomenat Manolo, amb la seva companya Stéphanie.
L'1 de maig de 2007 va actuar en un concert a l'estadi de Charléty per donar suport a la candidatura presidencial de Ségolène Royal.

## Discografia
### Àlbums

* La p'tite monnaie (1997)
* Bénabar (2001)
* Les risques du métier (2003)
* Live au Grand Rex (2 CD) (2004)
* Reprise des négotiations (2005)
* Infréquentable (2008)

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-02-02 a Wayback Machine.
# Sent Meard de Moissida

Sent Meard de Moissídan (en francès Saint-Médard-de-Mussidan) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.153 | 1.327 | 1.540 | 1.644 | 1.600 | 1.514 | 1.643 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Michel Florenty | PCF |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 21 novembre 2010].
# Cantó de Marines

El cantó de Marines és un antic cantó francès del departament de Val-d'Oise, que estava situat al districte de Pontoise. Comptava amb 19 municipis i el cap era Marines.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del nou cantó de Pontoise.

## Municipis

* Arronville
* Berville
* Bréançon
* Brignancourt
* Chars
* Cormeilles-en-Vexin
* Épiais-Rhus
* Frémécourt
* Grisy-les-Plâtres
* Haravilliers
* Le Bellay-en-Vexin
* Le Heaulme
* Marines
* Menouville
* Moussy
* Neuilly-en-Vexin
* Nucourt
* Santeuil
* Theuville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Renard | MRP |
| 1951-1958 | Charles Faucheux | RPF, després RS |
| 1958-1967 | Yves Le Coat de Kervéguen | Divers droite, després UNR |
| 1967-1992 | Jean-Marc Gernigon | RI, després UDF-PR |
| 1992- | Jean Pichery | UDF-PR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | 7.551 | 8.028 | 8.511 | 9.853 | 11.402 | 12.327 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Centrofòrids

Els centrofòrids (Centrophoridae) són una família d'elasmobranquis selacimorfs de l'ordre Squaliformes propis aigües temperades i tropicals dels oceans Atlàntic, Índic i Pacífic.

## Taxonomia

La família inclou dos gèneres i 18 espècies:
* Gènere Centrophorus
** Centrophorus acus
** Centrophorus atromarginatus
** Centrophorus granulosus
** Centrophorus harrissoni
** Centrophorus isodon
** Centrophorus lusitanicus
** Centrophorus moluccensis
** Centrophorus niaukang
** Centrophorus robustus
** Centrophorus seychellorum
** Centrophorus squamosus
** Centrophorus tessellatus
** Centrophorus westraliensis
** Centrophorus zeehaani
* Gènere Deania
** Deania calcea
** Deania hystricosa
** Deania profundorum
** Deania quadrispinosum
# Dennstaedtia

Dennstaedtia és un gènere de falgueres de la família Dennstaedtiaceae amb unes 59 espècies (alguns autors ho amplien a 80 espècies).
El seu membre més conegut és probablement, a les regions temperades d'Amèrica del Nord la falguera Dennstaedtia punctilobula, que forma extenses colònies en superfícies planes a la zona dels Apalatxes.

## Taxonomia

* Dennstaedtia ampla (Bak.) Bedd.
* Dennstaedtia anthriscifolia (Bory) Moore
* Dennstaedtia antillensis (Jenm.) C.Chr.
* Dennstaedtia appendiculata (Wall. ex Hook.) J.Sm.
* Dennstaedtia arborescens (Willd.) E.Ekman ex Maxon
* Dennstaedtia bipinnata (Cav.) Maxon
* Dennstaedtia canaliculata Alderw.
* Dennstaedtia cicutaria (Sw.) T.Moore
* Dennstaedtia coronata (Sod.) C.Chr.
* Dennstaedtia cuneata (J.Sm.) Moore
* Dennstaedtia d'orbignyana Kuhn
* Dennstaedtia davallioides (R.Br.) Moore
* Dennstaedtia delicata (F.v.Muell.) Alston
* Dennstaedtia dennstaedtioides Copel.
* Dennstaedtia deparioides Rosenst.
* Dennstaedtia dissecta (Sw.) Moore
* Dennstaedtia distenta (Kunze) T.Moore
* Dennstaedtia elmeri Copel.
* Dennstaedtia flaccida (Forst.) Bernh.
* Dennstaedtia fluminensis (Fée) C.Chr.
* Dennstaedtia fusca Copel.
* Dennstaedtia glabrata (Ces.) C.Chr.
* Dennstaedtia glauca (Cav.) C.Chr.
* Dennstaedtia globulifera (Poir.) Hier.
* Dennstaedtia hirsuta (Sw.) Mett. ex Miq.
* Dennstaedtia hooveri Christ
* Dennstaedtia incisa (Fée) Kuhn
* Dennstaedtia inermis (Baker) Brownlie
* Dennstaedtia kalbreyeri Maxon
* Dennstaedtia leptophylla Hayata
* Dennstaedtia lindsayiformis (Fée) C.Chr.
* Dennstaedtia macgregori Copel.
* Dennstaedtia madagascariensis (Kunze) Tardieu
* Dennstaedtia magnifica Copel.
* Dennstaedtia melanostipos Ching
* Dennstaedtia merrillii Copel.
* Dennstaedtia munchii Christ
* Dennstaedtia novoguineensis (Rosenst.) Alston
* Dennstaedtia obtusifolia (Willd.) T.Moore
* Dennstaedtia parksii Copeland ex Morton
* Dennstaedtia penicillifera Alderw.
* Dennstaedtia philippinensis Copel.
* Dennstaedtia producta Mett.
* Dennstaedtia punctilobula (Michx.) Moore
* Dennstaedtia remota (Christ) Diels
* Dennstaedtia resinifera (BI.) Mett. ex Kuhn
* Dennstaedtia rufidula C. Chr.
* Dennstaedtia samoensis (Brackenr.) Moore
* Dennstaedtia scabra (Wall. ex Hook.) Moore
* Dennstaedtia shawii Copel.
* Dennstaedtia smithii (Hook.) Moore
* Dennstaedtia spinosa Mickel
* Dennstaedtia sprucei Moore
* Dennstaedtia sumatrana Alderw.
* Dennstaedtia terminalis Alderw.
* Dennstaedtia tripinnatifida Copel.
* Dennstaedtia vagans (Bak.) Diels
* Dennstaedtia wercklei (H. Christ) R.M.Tryon
* Dennstaedtia williamsii Copel.
# Brachypelma

Brachypelma és un gènere d'aranyes migalomorfs de la família Theraphosidae que inclou diverses espècies de taràntules pròpies d'Amèrica Central.

## Taxonomia

* Brachypelma albiceps (Pocock, 1903) (Mèxic)
* Brachypelma albopilosum Valerio, 1980 (Costa Rica)
* Brachypelma andrewi Schmidt, 1992 (desconegut)
* Brachypelma angustum Valerio, 1980 (Costa Rica)
* Brachypelma annitha Tesmoingt, Cleton & Verdez, 1997 (Mèxic)
* Brachypelma auratum Schmidt, 1992 (Mèxic)
* Brachypelma aureoceps (Chamberlin, 1917) (USA (probablement introduïda)
* Brachypelma baumgarteni Smith, 1993 (Mèxic)
* Brachypelma boehmei Schmidt & Klaas, 1993 (Mèxic)
* Brachypelma embrithes (Chamberlin & Ivie, 1936) (Panamà)
* Brachypelma emilia (White, 1856) (Mèxic)
* Brachypelma epicureanum (Chamberlin, 1925) (Mèxic)
* Brachypelma fossorium Valerio, 1980 (Costa Rica)
* Brachypelma hamorii Tesmoingt, Cleton & Verdez, 1997 (Mèxic)
* Brachypelma klaasi (Schmidt & Krause, 1994) (Mèxic)
* Brachypelma ruhnaui
* Brachypelma sabulosum (F. O. P.-Cambridge, 1897) (Guatemala)
* Brachypelma schroederi Rudloff, 2003 (Mèxic)
* Brachypelma smithi (F. O. P.-Cambridge, 1897) (Mèxic)
* Brachypelma vagans (Ausserer, 1875) (Mèxic, Amèrica Central)
* Brachypelma verdezi Schmidt, 2003 (Mèxic)
# Blàtids

Els blàtids (Blattidae) són una família d'insectes de l'ordre Blattodea (paneroles). Conté moltes paneroles domèstiques comunes.

## Taxonomia

* Periplaneta americana, panerola americana.
* Eurycotis floridana, panerola de Florida.
* Blatta orientalis, panerola oriental.
* Periplaneta fuliginosa, panerola marró.
* Periplaneta australasiae, panerola australiana.
* Periplaneta brunnea, panerola marró.