OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Portal d'en Nin

El Portal d'en Nin, o Portal d'en Negrell, és un monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un portal de gruix aproximat d'un metre, d'arc de mig punt a la banda de la plaça i d'arc rebaixat a la banda del carrer. Tots dos arcs són de pedra. El de mig punt està format per 15 dovelles sostingudes per brancals i el rebaixat està fet amb grans blocs. Damunt l'arc hi ha una edificació que forma part de la casa Nin. A la dreta de la part exterior del portal es conserva un fragment de l'antiga muralla, de fàbrica irregular.

## Història

El conjunt del portal d'en Nin i del fragment de muralla formava part de l'antic recinte fortificat de Vilanova de Cubelles. Les muralles tenien aproximadament un perímetre de 600 m. Aquest primitiu nucli de població constava de tres carrers paral·lels i un de perpendicular, i s'obria a l'exterior per quatre portals, el del Mar, el de Terra, el d'en Clarà i el d'en Negrell. Actualment només resta el d'en Negrell, o d'en Nin, que data del 1370 i es troba integrat a l'edifici de Can Ferrer Pi. Durant les obres de remodelació dels anys 1943-1945 es deixaren al descobert les restes de l'antiga muralla.
Al costat del portal hi ha la inscripció següent: "Portal del Nin o d'en Negrell. Construït durant el segle xiv i l'únic que es conserva del primer recinte fortificat de Vilanova."

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Portal d'en Nin». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Huties

Les huties (Capromyidae) són una família de rosegadors moderadament grans similars als càvids que viuen a les illes del Carib. La seva mida va de 20 a 60 cm i poden pesar fins a 7 kg. S'han descrit vint espècies d'hutia, de les quals la meitat podrien estar extintes. Entre les que s'extingiren hi ha les huties gegants. En alguns aspectes s'assemblen a les llúdries. Tenen cues que van de vestigials fins a prènsils. Tenen un cos robust i un cap gros. La major part d'espècies són herbívores, encara que algunes consumeixen animals petits. En lloc de fer caus subterranis, la més part nia en arbres o fissures en les roques. Tan sols algunes espècies són comunes, mentre que d'altres estan en perill.
# Hospital Vell (Vilanova i la Geltrú)

L'Hospital Vell és antic hospital del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local, i que actualment es fa servir com a escola d'educació especial.

## Edifici

Construcció entre mitgeres, de grans dimensions i planta en forma d'U organitzada al voltant d'un pati interior. L'edifici actual consta de planta baixa, dos pisos i coberta de teula a dues vessants, amb carener paral·lel a la línia de façana. La façana principal presenta una composició gairebé simètrica.
La planta baixa mostra cinc portals d'arc escarser amb sòcols de pedra i una finestra rectangular. Les finestres i balcons dels dos pisos superiors són allindanats; els balcons, situats als extrems de la façana, tenen peanya de pedra i barana de ferro forjat.
Les façanes que donen al pati tenen galeries perimetrals allindanades amb baranes de ferro forjat. Malgrat la importància dels canvis introduïts a l'edifici a conseqüència de les obres de reforma i ampliació del 1949, aquesta intervenció va respectar l'organització de la tipologia original.

## Història

L'origen d'aquest edifici se situa als segles XIV-XV. Ja al segle xvi es disposa de documentació sobre l'existència de l'hospital a l'emplaçament actual. Al segle xvii, en el procés d'expansió de la vila, l'edifici va quedar incorporat dins el recinte urbà. En aquell segle l'hospital comptava amb dues sales per a malalts i una capella. Al segle xviii se li afegiren dues sales més.
L'any 1835 l'edifici perdé la funció hospitalària en construir l'hospital actual, però no es deixà d'utilitzar, ja que es convertí en Escoles Públiques, i l'hospital es va traslladar a l'Hospital de Sant Antoni Abat. Al llarg del segle xx, l'antic hospital ha estat objecte d'intervencions diverses. El 1949 es van fer obres de reforma i ampliació per encàrrec de l'ajuntament i segons projecte de l'arquitecte municipal J. M. Miró. El 1952 es van fer reformes a la distribució interior, el 1970 es reformà per tal d'adaptar-lo a la seva funció actual, d'escola d'educació especial.

## Referències

* 1 2 3 4 «Hospital Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Font de la plaça Miró

Font de la plaça Miró és una font catalogada com a monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Font de secció octogonal sobre una base circular. És de pedra i té quatre piques i quatre brolladors que surten de la boca d'unes cares esculpides en marbre. Presenta dos cossos superposats. El superior està decorat amb elements geomètrics i l'escut de Catalunya i el de la vila, així com l'efígie del donant, Josep Anton Vidal i Pascual. El conjunt és coronat per una cornisa i palmetes i té la coberta en forma de pavelló.

## Història

La primera pedra es posà el 18 de gener de 1861, data d'inauguració de la portada d'aigua a Vilanova i la Geltrú. El projecte va ser realitzat per l'arquitecte F. De Paula del Villar i Lozano. Es va dedicar a Josep Anton Vidal i Pascual, fill de Vilanova, que a la seva mort havia fet una donació per a construir fonts públiques.
S'ha restaurat dues vegades, l'any 1962 i el 1983.

## Referències

* 1 2 3 4 «Font de la plaça Miró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Micropotamogale

Micropotamogale és un gènere de petits tenrecs semblants a llúdries originaris d'hàbitats riberins de les jungles de l'oest d'Àfrica. S'alimenten d'animals aquàtics i d'insectes que troben i capturen.
Se'n reconeixen dues espècies:
* Musaranya llúdria del Ruwenzori (Micropotamogale ruwenzorii)
* Musaranya llúdria nana (Micropotamogale lamottei)
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Talp daurat d'Arend

El talp daurat d'Arend (Carpitalpa arendsi) és una espècie de talp daurat originària de Moçambic i Zimbàbue. Els seus hàbitats naturals són els boscos temperats, boscos secs tropicals o subtropicals, montanes humides tropicals o subtropicals, zones herboses temperades, zones herboses seques de terres baixes tropicals o subtropicals, terres arables, pastures, plantacions, jardins rurals, zones urbanes i vegetació introduïda. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.
És l'única espècie del gènere Carpitalpa, creat per a aquesta espècie després que fos separada del gènere Chlorotalpa.
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Talp daurat del Cap

El talp daurat del Cap (Chrysochloris asiatica) és un petit mamífer insectívor de la família Chrysochloridae (talps daurats). És originari de certes regions occidentals de Sud-àfrica.
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Talp daurat de Gunning

El talp daurat de Gunning (Neamblysomus gunningi) és un petit talp daurat endèmic de Sud-àfrica, cosa que significa que no se'l troba enlloc més. El 2006 fou classificat com a espècie amenaçada. El declivi de la seva població es deu a la pèrdua i destrucció del seu hàbitat i a la predació per part de gossos i gats domèstics. Són animals excavadors que passen gran part del temps sota terra. La seva mida va dels vuit als vint centímetres.

## Enllaços externs

* Talp daurat de Gunning Arxivat 2007-04-05 a Wayback Machine. a African Fauna (anglès)
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Talp daurat septentrional

El talp daurat septentrional (Amblysomus septentrionalis) és una espècie de talp daurat originària de Sud-àfrica i Eswatini. Els seus hàbitats naturals són els boscos temperats, boscos secs tropicals o subtropicals, boscos humits de terres baixes tropicals o subtropicals, montanes humides tropicals o subtropicals, sabanes humides, zones arbustoses temperades, zones herboses seques de terres baixes tropicals o subtropicals, terres arables, plantacions, jardins rurals, zones urbanes i vegetació introduïda. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Talp daurat de Marley

El talp daurat de Marley (Amblysomus marleyi) és una espècie de talp daurat, originària de Sud-àfrica i possiblement Eswatini. Els seus hàbitats naturals són els boscos temperats, boscos secs tropicals o subtropicals, boscos humits de terres baixes tropicals o subtropicals, montans humides tropicals o subtropicals, sabanes seques, sabanes humides, matollars temperats, matollars secs tropicals o subtropicals, herbassars temperats, herbassars secs de terres baixes tropicals o subtropicals, zones arables, pastures, plantacions, jardins rurals, àrees urbanes i vegetació introduïda. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Elephas

Elephas és un dels dos gèneres supervivents de l'ordre dels proboscidis. El gènere només inclou una espècie vivent, l'elefant asiàtic (E. maximus), però s'hi han assignat tretze espècies extintes, incloent-hi E. recki, E. antiquus i l'elefant nan E. cypriotes. Aquest gènere és molt proper al gènere Mammuthus.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Caenolestes

Caenolestes és un gènere de marsupials de l'ordre dels paucituberculats. Amb cinc espècies diferents, és l'únic gènere del grup que no és monotípic. Totes les espècies viuen a la regió dels Andes, a Sud-amèrica.
# Musaranya elefant roquera

La musaranya elefant roquera (Elephantulus rupestris) és una espècie de musaranya elefant del gènere Elephantulus. Viu a Namíbia, Sud-àfrica i possiblement a Angola i Botswana. Els seus hàbitats naturals són els matollars tropicals o subtropicals i les zones rocoses.
# Lepus castroviejoi

Lepus castroviejoi és una espècie de llebre endèmica del nord d'Espanya, on se la coneix com a liebre de piornal. La seva distribució es limita a la serralada Cantàbrica, des de la serralada dels Ancares fins a Peña Labra. Aquesta regió fa aproximadament 230 km d'est a oest i 25–40 km de nord a sud. Viu a les muntanyes, a altituds de gairebé 2.000 metres, tot i que descendeix durant l'hivern per a evitar les temperatures fredes i la neu. El seu hàbitat són els bruguerars, composts principalment d'Erica, Calluna i Vaccinium, amb una coberta de Cytisus, Genista i Juniperus. També viu en clarianes en boscos caducifolis mixtes de roures i fajos.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Sylvilagus robustus

Sylvilagus robustus és una espècie de conill del gènere Sylvilagus. Alguns autors la consideren una subespècie de S. floridanus (el conill de Florida). Viu al sud dels Estats Units i el nord de Mèxic.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Fascogalinis

Els fascogalinis (Phascogalini) són la tribu biològica més pobra en gèneres de la subfamília dels dasiürins. Tots els membres d'aquest grup reben el nom de ratolins marsupials (tot i que hi ha molts altres animals anomenats ratolins marsupials). La tribu conté un total de tres gèneres diferents.
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Palomí

El palomí (Russula grisea) és un bolet típic del Prepirineu. L'anomenen així els autòctons del final de la Noguera (Segre Mitjà) i el començament del Pallars.
Es troba normalment en boscos de roures i alzines. Té el barret de color grisós i la carn, de dins, és blanca. El mànec és blanc, prim i consistent. No és gaire apreciat gastronòmicament.
# Ratolí marsupial cuallarg

El ratolí marsupial cuallarg (Sminthopsis longicaudata) és una espècie australiana de Sminthopsis que, com el ratolí marsupial cuallarg petit, té una cua més llarga que el cos. També és un dels Sminthopsis més grans, amb una llargada del musell a la cua de 260-306 mm (80-96 mm del musell a l'anus i 180-210 mm de cua). Les potes posteriors mesuren 18 mm, les orelles 21 mm i l'animal en general pesa 15-20 grams.
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Riu Pará

El Pará és un riu a l'estat brasiler de Pará, al canal sud de l'Amazones (a la regió del seu delta) que s'uneix a Tocantins-Araguaia. El seu límit natural al sud és l'illa de Marajó. Es considera que el riu Pará és el braç del riu Amazones que s'estén al sud de l'illa de Marajó, rebent les aigües del Tocantins. Es considera que la continuació del riu Amazones correspon només el canal del nord, que corre a l'oest de l'illa, tot banyant la ciutat de Macapá. El riu Pará, al seu torn, discorre per la ciutat de Belem. Encara que popularment es considera així, no és realment un riu, sinó un canal natural del riu Amazones.

## Referències

* ↑ «Pará». GEC. [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ Cidon Mascarenhas, Ângela Carolina. Influência do estuário do rio Pará sobre o setor leste da plataforma continental interna, Norte do Brasil. Belém: Instituto de Geociências da Universidade Federal do Pará, 2019.
* ↑ Prestes, Yuri Onça; Borba, Thais Angélica da Costa; Silva, Alex Costa da; Rollnic, Marcelo «A discharge stationary model for the Pará-Amazon estuarine system» (en anglès). Journal of Hydrology: Regional Studies, 28, 4-2020, pàg. 100668. Arxivat de l'original el 2024-08-07. DOI: 10.1016/j.ejrh.2020.100668 [Consulta: 21 desembre 2024].
# Marmosa gràcil de Bolívia

La marmosa gràcil de Bolívia (Cryptonanus unduavensis) és una espècie de marsupial didelfimorf de la família Didelphidae, endèmica de la meitat nord-oriental de Bolívia.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Aqüificals

Les aqüificals (Aquificales) són un ordre que reuneix una diversa col·lecció de bacteris que viuen en medis severs. Se n'ha descobert en aigües termals, basses de sofre i fumaroles hidrotermals. Els membres del gènere Aquifex, per exemple, són productius en aigües d'entre 85º i 95 °C. Són els membres doinants de la majoria d'aigües termals terrestres neutres-alcalines per sobre de 60 °C. Són autòtrofs, i són els principals fixadors de carboni en aquests medis. Són bacteris, en contrast amb els altres habitants dels medis extrems, els arqueus.
# Braquiosàurids

Els braquiosàurids (Brachiosauridae, 'llangardaixos braç') són una família de dinosaures sauròpodes. Eren quadrúpedes herbívors amb les potes anteriors més llargues que les posteriors i amb colls en un angle de 45 graus. Tot i les seves característiques aparentment distintives, no s'està d'acord sobre si els braquiosàurids constitueixen una família autèntica o una col·lecció de titanosauriforms basals. Com a resultat, també es discuteix quins animals pertanyen a aquesta família.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Lludrió llistat

El lludrió llistat o bívia tridàctila (Chalcides striatus) és una espècie de sauròpsid (rèptil) de la família Scincidae d'aspecte serpentiforme, ja que té les quatre potes molt reduïdes que pràcticament no li arriben al terra. Viu a Catalunya on no és gaire abundant.

## Vegeu també

* Llista d'amfibis i rèptils de Catalunya
# Cantó de Brest-Recouvrance

El cantó de Brest-Recouvrance (bretó Kanton Brest-Rekourañs) és una antiga divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya. Va existir de 1973 a 2015.

## Composició

El cantó aplega la fracció de Recouvrance/Rekourañs de Brest.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2004-2011 | Yves Ménesguen | PS |
| 2011-2015 | Marie Gueye | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2004
# Bàgovskaia

Bàgovskaia - Баговская (rus) és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la confluència del riu Khodz i el seu afluent Gurman, està envoltada de boscos caducifolis, a 29 km al sud-oest de Mostovskoi i a 159 km al sud-oest de Krasnodar, la capital.
Pertanyen a aquest municipi el possiólok de Bugunja i els khútors de Kizinka i Uzlovoi.
# Sarah Myhre

Sarah E. Myhre és una científica del clima estatunidenca, divulgadora i activista per la justícia ambiental. Des del seu enfocament feminista, considera necessari que més dones liderin la lluita contra el canvi climàtic. És fundadora i directora executiva del Rowan Institute, una organització sense ànim de lucre amb seu a Washington DC que s'enfoca al lideratge del canvi climàtic.

## Referències

* ↑ «Sarah E. Myhre | Drawdown», 30-10-2019. Arxivat de l'original el 2019-10-30. [Consulta: 8 febrer 2022].
* ↑ «What We Do» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2019-10-30. [Consulta: 29 octubre 2019].
# Sent Martin lo Redond

Sent Martin lo Redond (en francès Saint-Martin-le-Redon) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Sent Martin lo Redond com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de Vinhals, la Fulha i las Casas de Marnhac.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 170 | 202 | 221 | 249 | 208 | 196 | 211 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-1989 | Bruno Broutier | PS |
| 1989-2001 | Olivier de Briancon | RPR |
| 2001- | Roger Lassaque | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 23 octubre 2010].
# Serinhac (Òlt)

Serinhac (en francès Sérignac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Serinhac com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de la Capèla, la Ròca, Balhas, Ferrièiras, Laurenç, la Fossimanha, Fòntfau, Borrèl, Fòntalba i Pelaton.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 296 | 305 | 263 | 264 | 300 | 313 | 280 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Joël Mourgues | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 23 octubre 2010].
# Soturac

Soturac (en francès Soturac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Soturac com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de lo Pompidon, Majas, Aglan, lo Pradal, lo Sotolh, la Ribièra, Gabèlla, Cavanhac, Bossac, Cobèrt, Fornòl i Torret.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 629 | 749 | 765 | 733 | 711 | 670 | 655 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jacques Laymond | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 23 octubre 2010].
# Bosiès

Bosiès (en francès Bouziès) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 84 | 105 | 93 | 74 | 77 | 70 | 75 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Ronald Deschamps | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 23 octubre 2010].
# Sent Juèli

Sent Juèli (en francès Saint-Géry) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 334 | 345 | 317 | 318 | 300 | 349 | 445 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1977-1985 | Roger Couderc |
| 1985-2003 | Michel Dols |
| 2003- | Bernard Austruy |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 23 octubre 2010].
# Junts i Lliures per Europa

Junts i Lliures per Europa (en occità: Amassa e Liuras per Euròpa) és una coalició electoral de centredreta i catalanista formada per a les eleccions al Parlament Europeu de 2024. L'aliança és liderada per Junts per Catalunya, Demòcrates de Catalunya i Moviment d'Esquerres. És successora de Lliures per Europa, coalició que és va presentar a les eleccions europees de 2019.
La coalició, encapçalada per Antoni Comín, tot i ser la independentista més votada en les eleccions de 2024, va perdre més de la meitat del suport electoral passant de tres eurodiputats a un.

## Composició

| Partit | Data incorporació |
| Junts per Catalunya | 2024 |
| Demòcrates de Catalunya | 2024 |
| Moviment d'Esquerres | 2024 |

## Resultats

Eleccions al Parlament Europeu :
| Eleccions | Candidatura | Candidat | Espanya | Espanya | Espanya |
| Eleccions | Candidatura | Candidat | Vots | % | Escons |
| 2024 | Junts i Lliures per Europa | Antoni Comín | 443.275 | 2,54 | 1 / 59 |

## Referències

* ↑ «Toni Comín serà el candidat de Junts a les eleccions europees». RAC 1, 10-04-2024. [Consulta: 9 maig 2024].
* ↑ Solé, Alba. «Comín demana el vot a les europees "per fer un front que acompanyi la feina de Puigdemont a Catalunya"». El Nacional, 24-04-2024. [Consulta: 9 maig 2024].
* ↑ Abel Yuste, Joan. «Junts i ERC celebren els "bons resultats" tot i perdre un milió de vots a les europees». Ara, 10-06-2024. [Consulta: 27 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Junts i Lliures per Europa - Lloc web oficial
# Lusèg

Lusèg (en francès Luzech) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Lusèg com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de lo Fossau, Camin, Fontcava, Fajas, Miran i Caís.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.181 | 1.286 | 1.526 | 1.580 | 1.543 | 1.647 | 1.770 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2001 | Henri Castagnède | PRG |
| 2001- | Jean-Claude Baldy | PRG |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 25 octubre 2010].