OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Clairvaux-les-Lacs

El cantó de Clairvaux-les-Lacs és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Lons-le-Saunier. Té 24 municipis i el cap és Clairvaux-les-Lacs.

## Municipis

| Barésia-sur-l'Ain Boissia Charcier Charézier Chevrotaine Clairvaux-les-Lacs Cogna Doucier Fontenu La Frasnée Le Frasnois Hautecour | Largillay-Marsonnay Marigny Menétrux-en-Joux Mesnois Patornay Pont-de-Poitte Saffloz Songeson Soucia Thoiria Uxelles Vertamboz |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Jean Girod | SFIO |
| 1949-1951 | M. Claudey | RGR |
| 1951-1973 | M. Péroz | MRP, després CD, després CDP |
| 1973-1985 | Jean-Pierre Deroubaix | PS |
| 1985- | Gérard Bailly | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Châtillon-en-Bazois

El cantó de Châtillon-en-Bazois és un cantó francès del departament del Nièvre, situat al districte de Château-Chinon(Ville). Té 15 municipis i el cap és Châtillon-en-Bazois.

## Municipis

* Achun
* Alluy
* Aunay-en-Bazois
* Bazolles
* Biches
* Brinay
* Châtillon-en-Bazois
* Chougny
* Dun-sur-Grandry
* Limanton
* Mont-et-Marré
* Montigny-sur-Canne
* Ougny
* Tamnay-en-Bazois
* Tintury

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Perrin | Divers droite |
| 1951-1970 | Louis Dubois | UDSR, després SFIO |
| 1970-1973 | Pierre Saury | CIR, després PS |
| 1973-1982 | Paule Saury | PS |
| 1982-2001 | Eugène Teisseire | PS |
| 2001- | Bernard Martin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 5.131 | 5.582 | 5.025 | 4.572 | 4.142 | 3.933 | 3.814 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Cosne-Cours-sur-Loire-Nord

El cantó de Cosne-Cours-sur-Loire-Nord és un cantó francès del departament de la Nièvre, a la regió de Borgonya-Franc Comtat. Està inclòs al districte de Cosne-Cours-sur-Loire, compta amb cinc municipis i el cap cantonal és Cosne-Cours-sur-Loire.

## Municipis

* Annay
* La Celle-sur-Loire
* Cosne-Cours-sur-Loire-Nord
* Myennes
* Neuvy-sur-Loire

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | Jacques Gadoin | RGR, després divers droite |
| 1970-1982 | Jacques Huyghues des Étages | Divers gauche, després PS |
| 1982-1988 | Jacqueline Rostain | PS |
| 1988-1994 | Jean Testard | UDF |
| 1994- | Michel Poinsard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Vegeu també

* Cantons de la Nièvre
# Cantó d'Autun-Nord

El cantó d'Autun-Nord és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte d'Autun. Té 4 municipis i part del d'Autun.

## Municipis

* Autun (part)
* Dracy-Saint-Loup
* Monthelon
* Saint-Forgeot
* Tavernay

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | M. Baron | RI, després UNR, després divers droite |
| 1970-1973 | Marcel Lucotte | Divers droite |
| 1973-197. | M. Jeault | PS |
| 197.-1992 | André Billardon | PS |
| 1992-2011 | Didier Martinet | PS |
| 2011- | Ghislaine Colombo | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Chalon-sur-Saône-Nord

El cantó de Chalon-sur-Saône-Nord és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Chalon-sur-Saône. Té 7 municipis i part del de Chalon-sur-Saône.

## Municipis

* Chalon-sur-Saône (part)
* Champforgeuil
* Crissey
* Farges-lès-Chalon
* Fragnes
* La Loyère
* Sassenay
* Virey-le-Grand

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Julien Satonnet | PSD |
| 1951-1956 | Georges Lecorchey | RPF |
| 1956-1966 | Georges Nouelle | Divers droite |
| 1966-1973 | Roger Lagrange | SFIO, després PS |
| 1973-1979 | Pierre Joxe | PS |
| 1979-1992 | Maurice Mathus | RPR |
| 1992-1998 | Serge Séné | RPR |
| 1998-2008 | Christophe Sirugue | PS |
| 2008- | Françoise Verjux-Pelletier | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Beaucourt

El cantó de Beaucourt és un cantó francès del departament del Territori de Belfort, situat al districte de Belfort. Té sis municipis i el cap és Beaucourt.

## Municipis

* Beaucourt (B)
* Croix (C)
* Fêche-l'Église (F)
* Montbouton (M)
* Saint-Dizier-l'Évêque (S-D)
* Villars-le-Sec (V)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1970 | Pierre Mougin | Sense etiqueta |
| 1970-1976 | Pierre Perrin | UDR |
| 1976-1982 | Raymond Forni | PS |
| 1982-2001 | Pierre Perrin | RPR, després Divers droite |
| 2001- | Cédric Perrin | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Belfort-Est

El cantó de Belfort-Est és un cantó francès del departament del Territori de Belfort, situat al districte de Belfort. Compta amb part del municipi de Belfort.

## Municipis

* Belfort

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1967 | Xavier Bauer | UNR, després divers droite |
| 1967-1979 | Jean Bailly | UDR, després RPR |
| 1979-1998 | Jacques Bichet | UDF |
| 1998- | Christophe Grudler | Divers droite, després MoDem |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Belfort-Oest

El cantó de Belfort-Oest és un cantó francès del departament del Territori de Belfort, situat al districte de Belfort. Compta amb part del municipi de Belfort.

## Municipis

* Belfort

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1979-1985 | M. Walter | radical, després UP |
| 1955-1958 | Hubert Metzger | MRP |
| 1958-1966 | Marcel Braun | FGDG, després PS |
| 1966-1979 | Michel Dreyfus-Schmidt | PCF |
| 1979- | Christian Proust | PS, després MDC, després MRC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Charny

El cantó de Charny és un cantó francès del departament del Yonne, situat al districte d'Auxerre. Té 15 municipis i el cap és Charny.

## Municipis

* Chambeugle
* Charny
* Chêne-Arnoult
* Chevillon
* Dicy
* Fontenouilles
* Grandchamp
* La Ferté-Loupière
* Malicorne
* Marchais-Beton
* Perreux
* Prunoy
* Saint-Denis-sur-Ouanne
* Saint-Martin-sur-Ouanne
* Villefranche

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | M. Merland | UDSR, després RGR |
| 1958-1970 | M. Grange | Divers droite |
| 1970-2001 | Marcel Lavergne | RI, després UDF |
| 2001-2008 | Bernard Jobert | UDF |
| 2008- | Michel Courtois | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 6.388 | 5.994 | 5.617 | 5.442 | 5.330 | 5.535 | 5.753 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Il giudice ragazzino

Il giudice ragazzino és una pel·lícula italiana dirigida per Alessandro Di Robilant, estrenada el 1994. L'argument es basa en l'adaptació del llibre epònim de Nando Dalla Chiesa, publicat el 1992.

## Argument

Tracta sobre la història de Rosario Livatino, jove jutge anti-màfia de Sicília, a la zona Canicattì-Agrigent al començament de la dècada del 1980, conegut amb el sobrenom « il giudice ragazzino » el president de la República. Mostra les dificultats burocràtiques i administratives, el poc suport que va rebre entre els dirigents socials i la seva relació amb l'advocada Angela Guarnera.

## Repartiment

* Giulio Scarpati : Rosario Livatino
* Sabrina Ferilli : Angela Guarnera
* Leopoldo Trieste : Sr. Livatino
* Regina Bianchi : Sra. Livatino
* Paolo De Vita : Maresciallo
* Francesco Bellomo : Vincenzo Calò
* Virginia Bellomo : la dona de Saetta
* Giovanni Boncoddo : el jutge Cali
* Gabriella Bove : la dona de Maresciallo
* Antonino Bruschetta : Di Salvo
* Renato Carpentieri : Migliore
* Giacinto Ferro : Gangemi

## Diferències amb la realitat

Per necessitats narratives, s'han canviat els noms d'alguns personatges reals: els caps de la màfia presents a la pel·lícula, Antonino Forte i Giuseppe Migliore, es basen en els dos caps de la màfia de Canicattì Antonio Ferro i Giuseppe Di Caro, aquest últim. molt a prop de la casa de Livatino.

## Reconeixements

* 1994 - David di Donatello
** Millor actor protagonista a Giulio Scarpati
** Nominació Millor actriu no protagonista a Regina Bianchi
** Nominació Millor actor no protagonista a Leopoldo Trieste
* 1994 - Globo d'oro
** Millor guió a Alessandro Di Robilant, Andrea Purgatori e Ugo Pirro
* 1994 - Festival Internacional de Cinema de Berlín
** Premi "Blaue Engel" a Alessandro Di Robilant
** Nominació Os d'Or a Alessandro Di Robilant
* 1995 - Nastro d'argento
** Nominació Millor productor a Maurizio Tedesco
** Nominació Millor guió a Andrea Purgatori e Ugo Pirro
** Nominació Millor actor protagonista a Giulio Scarpati
** Nominació Millor actor no protagonista a Leopoldo Trieste
** Nominació Millor actor no protagonista a Renato Carpentieri

## Referències

* ↑ «Nando dalla Chiesa, info e libri dell'autore. Giulio Einaudi editore.» (en italià). Einaudi. [Consulta: 17 juny 2022].
* ↑ Michele Anselmi. Vita e morte di un eroe senza scorta, 17 novembre 1994. «(...) Ma il film preferisce concentrarsi sulla sanguinosa faida che oppose in quegli anni i clan mafiosi dei Ferro e dei Di Caro, qui ribattezzati Forte e Migliore. (...)»
* ↑ «NELLE TERRE DELLA MAFIA VINCENTE - la Repubblica.it». Archivio - la Repubblica.it.
* ↑ Enrico Lancia. I premi del cinema. Gremese Editore, 1998, 1998. ISBN 88-7742-221-1.
* ↑ «Berlinale: 1994 Prize Winners». berlinale.de. [Consulta: 12 juny 2011].

## Enllaços externs

* Il giudice ragazzino a Dailymotion
# Chanossa

Chanossa (en francès Chanousse) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1831 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2015 |
| 293 | 44 | 30 | 22 | 29 | 30 | 34 | 44 | 41 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2020- | Alain Mathieu |
| 2008-2020 | Luc Blanchard |
| 1989 ?-2008 | Albert Couton |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
# Sigotièr

Sigotier (en francès Sigottier) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1800 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2015 |
| 364 | 81 | 81 | 66 | 57 | 69 | 74 | 67 | 87 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001-2008 | Marie-Christine Renaud |
| 2008-2014 | Jean-Marie Blanchard |
| 2014-2020 | Michèle Reynaud |
| 2020- | Jean Depeyre |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
# Sant Julian de la Fauria

Sant Julian de Buechaine (en francès Saint-Julien-en-Beauchêne) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1846 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2014 |
| 746 | 181 | 139 | 101 | 114 | 120 | 108 | 123 | 124 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2014 | Jean-Claude Gast | Divers gauche |
| 2014- | Jean-Claude Vallier | |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
# El món blau

El món blau és la nova novel·la d'Albert Espinosa: una història que enllaça amb El món groc i Polseres Vermelles i que tanca una trilogia de colors que parlen de vida, de lluita i de mort. Espinosa ens proposa una narració d'aventures i emocions d'un grup de joves que s'enfronten a un gran repte: rebel·lar-se contra un món que vol ordenar el seu caos.
A través de cinc personatges, una illa i una recerca incessant per la vida, Espinosa ens torna a fer partícips del seu univers particular, amb una història que es desenvolupa en un món oníric i fantàstic, amb una arrencada contundent i un desenllaç esperançador i ple de llum.

## Sinopsi

Mort, vida, lluita, aventures, emocions... són alguns dels principals ingredients de la nova novel·la d'Albert Espinosa "El món blau. Una història de cinc joves amb malalties terminals que arriben a una illa per morir. Però no hi ha tristesa, els nois i les noies són feliços perquè durant uns dies fan el que realment volien fer. Es rebel·len contra un món que vol ordenar el seu desordre, allò que els fa diferents i extraordinaris. Espinosa assegura que és el més fascinant que ha escrit mai. El protagonista és un jove a qui se li ha donat només uns dies de vida. Un inici molt dur per a una narració que, en canvi, parla sobretot de vida, de llibertat i de fugir de les normes.

## Referències

* ↑ http://www.albertespinosa.com/llibres/el-mon-blau-estima-el-teu-caos
* ↑ http://www.ccma.cat/tv3/alacarta/els-matins/albert-espinosa-ens-presenta-el-mon-blau-estima-el-teu-caos/video/5487224/
* ↑ http://www.ccma.cat/catradio/alacarta/el-mati-de-catalunya-radio/albert-espinosa-el-mon-blau-estima-el-teu-caos-mha-canviat-es-com-si-me-lhaguessin-xiuxiuejat/audio/874313/
# Cantó de Châteaumeillant

El cantó de Châteaumeillant és un cantó francès del departament del Cher, situat al districte de Saint-Amand-Montrond. Té 11 municipis i el cap és Chastèlmelhan.

## Municipis

* Saint-Saturnin
* Beddes
* Chastèlmelhan
* Culant
* Préveranges
* Reigny
* Saint-Christophe-le-Chaudry
* Saint-Jeanvrin
* Saint-Maur
* Saint-Priest-la-Marche
* Sidiailles

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Maurice Delaire | radical |
| 1958-1976 | Georges Mallet de Vandègre | SFIO, després PS |
| 1976-198. | Georges Dumas | Divers droite |
| 198.-1994 | Philippe Beauchamp | Divers droite |
| 1994-2008 | Georges Magnin-Feysot | Divers droite |
| 2008- | Jean-Luc Brahiti | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.696 | 8.264 | 7.427 | 6.528 | 5.866 | 5.523 | 5.310 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de L'Isle-sur-Serein

El cantó de L'Isle-sur-Serein és un cantó francès del departament del Yonne, situat al districte d'Avallon. Té 13 municipis i el cap és L'Isle-sur-Serein.

## Municipis

* Angely
* Annoux
* Athie
* Blacy
* Coutarnoux
* Dissangis
* Joux-la-Ville
* L'Isle-sur-Serein
* Massangis
* Précy-le-Sec
* Provency
* Sainte-Colombe
* Talcy

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Victor Guichard | CNIP |
| 1955-1985 | Odette Pagani | RI, després UDF |
| 1985-1998 | Paul-André Sadon | Divers droite |
| 1998- | Jean-Claude Lemaire | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 3.108 | 2.994 | 2.779 | 2.666 | 2.787 | 3.509 | 3.892 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Alfredo Timermans del Olmo

Alfredo Timermans del Olmo (Madrid, 1962), és un advocat i polític espanyol que ha ocupat diversos càrrecs de responsabilitat política.
Va estudiar als jesuïtes de Chamartín i es va llicenciar en Dret per la Universitat Complutense de Madrid. Va exercir l'advocacia durant més d'una dècada en diverses empreses, especialment en els camps civil i mercantil, i en la direcció de personal. El 1993 va ser nomenat director general de la Fundació per a l'Anàlisi i els Estudis Socials (FAES).
El 1995 va ser elegit regidor de l'Ajuntament de Madrid i Regidor-President del Districte de Moncloa-Aravaca. El 1996 va ocupar el càrrec de director general d'Assumptes Institucionals del Gabinet de la Presidència del Govern de José María Aznar. El 2000 va ocupar el càrrec de subdirector del Gabinet de la Presidència del Govern, amb grau de subsecretari. Entre 2002 i 2004 va ser Secretari d'Estat de Comunicació, retirant-se dels càrrecs a l'administració pública. El 2005 va ser nomenat Delegat de Telefónica a l'Amèrica del Nord.

## Enllaços externs

* Biografia a la pàgina del Consell de Ministres (castellà)
# Cigar

Un cigar o cigarro (segons Joan Coromines) és un paquet fermament enrotllat de fulles de tabac assecades i fermentades, embolicades sense paper. S'encén per un dels extrems per a introduir el seu fum dins la boca del fumador xuclant a través de l'altre extrem.
El tabac de cigar creix en quantitat significant en nacions com ara Canàries, Mèxic, Camerun, Cuba, la República Dominicana, Hondures, Indonèsia, Brasil, Nicaragua i els Estats Units d'Amèrica.
Els cigars fabricats a Cuba es consideren extensament d'una qualitat inigualable, encara que molts experts creuen que la qualitat de les millors collites d'Hondures, Nicaragua i Sant Andreu Tuxtla a Mèxic rivalitza amb la dels cubans. Se'l coneix habitualment com a havà. La reputació cubana es presenta tant per les característiques úniques de la regió de Vuelta Abajo a la província de Pinar del Río, a l'Oest de l'illa, on un microclima permet el cultiu de tabac d'alta qualitat, com per l'habilitat dels fabricants cubans de cigars.
Els cigars s'han d'emmagatzemar amb una humitat del voltant del 65% al 72%. Per aquesta raó, els cigars han de ser emmagatzemats en un humidor o humidificador que manté un clima adequat. Els cigars en sec perden la seva aroma i cremen de manera desigual. La tècnica de fermentació va ser investigada el segle xix, pel català d'Arenys de Mar Jaume Partagàs i Ravell.

## Vegeu també

* Partagàs (dominicà)
* Partagàs (havà)
* Havà
* Cigarret
* Burilla

## Referències

* ↑ El Mundo de los Puros, Aurelio Pastor (castellà)

## Enllaços externs

* Com fumar un puro Arxivat 2010-06-13 a Wayback Machine. (castellà)
* Guia de cava / Humidificadors de cigars (castellà)
# Algun dia tornaré

Algun dia tornaré (original:Flame of Barbary Coast) és un western estatunidenc dirigit per Joseph Kane, estrenat el 1945 i protagonitzat per John Wayne, Ann Dvorak, Joseph Schildkraut, William Frawley, i Virginia Grey. El guió és de Borden Chase.

## Argument

L'ingenu cowboy de Montana Duke Fergus (John Wayne) arriba a San Francisco i visita Barbary Coast, a la Costa de California. Queda impressionat amb l'atracció de l'estrella del joc "Flaxen" Tarry (Ann Dvorak), la "Flame of the Barbary Coast". El fan apostar contra el propietari (i l'amant de Flaxen), el trampós Tito Morell (Joseph Schildkraut). Previsiblement, Fergus és enredat i perd tots els seus diners.
Imtenta guanyar l'afecte de Flaxen i decideix que la millor manera de fer-ho és ocupar el poder. El seu amic Wolf Wylie (William Frawley) li ensenyar tot sobre les apostes, incloent-hi com descobrir les trampes. Quan està preparat, ven tot el que té i torna a la ciutat per desafiar la regla de Morell del Barbary Coast. Va de casino en casino, desafiant cada campió de pòquer, començant amb Morell. Duke guanya sempre?
Fergus llavors construeix un opulent nou establiment d'apostes, per classes altes. Perquè sigui un èxit, necessita persuadir Ros que vagi a treballar per ell, però no li interessa inicialment. Només quan Morell l'ofèn decideix acceptar l'oferta de Fergus. I llavors comença la festa.

## Repartiment

* John Wayne: Duke Fergus
* Ann Dvorak: Ann 'Flaxen' Tarry
* Joseph Schildkraut: Boss Tito Morelli
* William Frawley: Wolf Wylie
* Virginia Grey: Rita Dane
* Russell Hicks: Cyrus Danver
* Paul Fix: Calico Jim
* Marc Lawrence: Joe Disko
# Alia Mamduh

Alia Mamduh (àrab: عالية ممدوح, ʿĀliya Mamdūḥ) (Bagdad, Iraq, 1944) és una escriptora iraquiana.
Forma part d'una generació de dones que va viure les grans transformacions del món àrab, sorgides dels moviments anticolonialistes i que va poder accedir a l'educació. Mamduh estudià psicologia a Bagdad, però aviat va començar a escriure. La seva primera col·lecció de relats breus es va publicar el 1973. L'any 1978 va editar una segona col·lecció, Notes al marge per a la senyora B, i tres novel·les aparegudes a partir de 1980, entre elles Layla i el llop. El 1980 va abandonar Iraq i es va establir a París l'any 1990, després d'haver passat un temps al Marroc i a la Gran Bretanya.
La seva no és una fugida del règim polític, sinó de l'ordre patriarcal que la condemna i la denigra. La seva novel·la més coneguda és Boles de càmfora (1986), que ha estat silenciada al seu país. L'escenari principal d'aquesta obra és l'univers femení al que estan confinades les dones àrabs: descriu, des de la perspectiva d'una nena de 9 anys, la vida quotidiana a un barri pobre de Bagdad durant els anys quaranta. Aquesta novel·la forma part d'una autobiografia literària juntament amb La passió (1995) i La mossa (1999).
L'any 1993 va reunir al llibre Acompanyaments diversos assajos sobre qüestions actuals del món àrab i d'Europa.

## Novel·les

* Iftitahiyya li-d-dàhik (1971)
* Hawàmix ilà-s-sayyida Ba (1973)
* Laylà wa-dh-dhiʾb (1981)
* Ḥabbāt an-naftālīn (1986), traduït al català per Marta Serra, Boles de càmfora, ISBN 9992056150.
* Al-walaʿ (1995)
* Al-ḡulāma (1999)
* Al-maḥbūbāt (2003)
* At-taxhī (2007)

## Enllaços externs

* Llibres de l'autora a les Biblioteques de Barcelona
* http://www.egypttoday.com/article.aspx?ArticleID=3373 Arxivat 2007-08-24 a Wayback Machine.
* http://weekly.ahram.org.eg/2004/706/bo2.htm Arxivat 2007-08-08 a Wayback Machine.
# Aliança Popular de les Illes Balears

Aliança Popular de les Illes Balears fou la branca de les Illes Balears d'Alianza Popular, un partit polític d'ideologia liberal-conservadora que estigué en actiu des del 1976 fins al 1989, en què es transformà en el Partit Popular.
A les eleccions generals espanyoles de 1977, es presentà al Congrés i al Senat però no aconseguí cap escó (8,8% dels vots). El 1979 impulsà amb altres partits de centredreta la Coalició Democràtica, amb què es presenta a les eleccions generals espanyoles de 1979, i tampoc aconseguí representació.
A les eleccions locals i preautonòmiques de 1979, obtingué regidors a alguns pobles però el seu candidat a Palma, Gabriel Cañellas, obtingué només el 2,9% dels vots. Això dugué el partit a una crisi fins que el desembre del 1979, la direcció de Madrid designà Cañellas com a president d'una comissió gestora. El primer congrés d'AP-Balears fou el juny de 1980 a Felanitx i Cañellas fou elegit president del partit, càrrec que ja no deixaria fins al canvi de nom d'aquest el 1989.
A les eleccions generals espanyoles de 1982, obtengué el 35,7% dels vots, desplaçant a la UCD com la candidatura més important de la dreta i, a les primeres eleccions al Parlament de les Illes Balears, ja aconseguí ésser la candidatura més votada amb un 35,6% dels vots i aconseguí la presidència del Govern Balear.

## Denominacions electorals

* Eleccions generals espanyoles de 1977: Aliança Popular
* Eleccions generals espanyoles de 1979: Coalició Democràtica
* Eleccions generals espanyoles de 1982: AP-PDP
* Eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1983: AP-PDP-UL
* Eleccions generals espanyoles de 1986: Coalició Popular
* Eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1987: AP-PL

## Font

Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 115-117. ISBN 84-8661702-2.