OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crocidurins

Els crocidurins (Crocidurinae) són una de les tres subfamílies de la família de les musaranyes (Soricidae).
A diferència dels soricins, la capa externa de les seves dents és blanca. Aquestes espècies se solen donar a Àfrica i el sud d'Europa i Àsia. Aquesta subfamília inclou la musaranya més gran, la musaranya casolana (Suncus murinus), amb uns 15 cm de llargada i la més petita, la musaranya etrusca (Suncus etruscus), amb uns 3,5 cm de llarg i 2 grams de pes, possiblement el mamífer més petit del món (tot i que alguns consideren que ho és el craseonicteri de nas porcí. Crocidura és el gènere de mamífers que conté més espècies.
Quan cal moure les cries abans que siguin independents, la mare i les cries formen una cadena o «caravana», en què cada animal s'agafa al darrere del que va al davant. Aquest comportament també ha estat observat en algunes espècies de Sorex.
# Tribosfènides

Els tribosfènides (Tribosphenida) són una infralegió de mamífers de la sublegió dels zateris. L'única supercohort supervivent actualment és la dels teris, que inclou els placentaris. Es diferencien per una depressió característica dels queixals més baixos.

## Sistemàtica

* Classe Mammalia
** Subclasse Theriiformes
*** Infraclasse Holotheria
**** Superlegió Trechnotheria
***** Legió Cladotheria
****** Sublegió Zatheria
******* Infralegió Tribosphenida
********* Gènere Hypomylos
********* Família Necrolestidae
******** Supercohort Aegialodontia
******** Supercohort Theria
********* Cohort Placentalia
********* Cohort Marsupialia

## Enllaços externs

* THERIA И MARSUPIONTA Arxivat 2016-01-11 a Wayback Machine. (rus)
* Infralegion Tribosphenida — Hierarchy — The Taxonomicon (anglès)
* Tribosphenida (anglès)
# Gammaproteobacteris

Els gammaproteobacteris (Gammaproteobacteria) és una classe de diversos grups de bacteris importants per la ciència i la medicina com són els Enterobacteriaceae (Escherichia coli), Vibrionaceae i Pseudomonadaceae. Molts patògens pertanyen a aquesta classe, per exemple Salmonella (enteritis i febre tifoidea), Yersinia (plaga), Vibrio (còlera), Pseudomonas aeruginosa (infeccions hospitalàries o fibrosi quística). Com tots els proteobacteria, els gammaproteobacteria són gram-negatius.

## Famílies

* Acidithiobacillaceae
* Aeromonadaceae
* Alcanivoracaceae
* Alteromonadaceae
* Cardiobacteriaceae
* Chromatiaceae
* Coxiellaceae
* Ectothiorhodospiraceae
* Enterobacteriaceae
* Francisellaceae
* Halomonadaceae
* Legionellaceae
* Methylococcaceae
* Moraxellaceae
* Oceanospirillaceae
* Pasteurellaceae
* Piscirickettsiaceae
* Pseudomonadaceae
* Shewanellaceae
* Succinivibrionaceae
* Thiotrichaceae
* Vibrionaceae
* Xanthomonadaceae

## Vegeu també

* Stenotrophomonas
* Alteromonas
# Pusa

Pusa és un gènere de pinnípedes de la família de les foques (Phocidae) de l'hemisferi nord. Les tres espècies del gènere foren separades del gènere Phoca, però alguns autors encara consideren Phoca un sinònim acceptable de Pusa.
Aquest grup conté les dues úniques foques d'aigua dolça: la foca del Baikal i la foca del Caspi.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Melogale

Melogale és un gènere de mustèlids que conté cinc espècies diferents de toixons que viuen a Àsia. Inclou les espècies toixó d'Everett (Melogale everetti), toixó de la Xina (Melogale moschata), toixó oriental (Melogale orientalis), toixó del Vietnam (Melogale cucphuongensis) i toixó de Myanmar (Melogale personata).
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Micromys

Micromys és un gènere de rosegadors de la subfamília dels murins que viuen a Europa i Àsia. El gènere inclou una espècie vivent, el ratolí de les collites (Micromys minutus) i deu espècies fòssils. Els seus parents vivents més pròxims són gèneres asiàtics com ara Vandeleuria, Chiropodomys i Haeromys. Es tracta d'un dels rosegadors més petits. Les espècies fòssils es remunten fins al Miocè superior i representen diferents llinatges sistemàtics.
N'hi ha onze espècies:
* Ratolí de les collites (Micromys minutus)
* Micromys bendai (Pliocè de Grècia)
* Micromys chalceus (Miocè superior de la Mongòlia Interior)
* Micromys cingulatus (Miocè superior de Grècia)
* Micromys coronensis (Pliocè de Polònia i Plistocè de Romania)
* Micromys kozaniensis (Pliocè de Grècia)
* Micromys liui (Plistocè inferior del sud de la Xina)
* Micromys paricioi (Pliocè inferior d'Espanya)
* Micromys praeminutus (Pliocè d'Europa)
* Micromys steffensi (Pliocè de Grècia)
* Micromys tedfordi (Pliocè inferior del sud de la Xina)
Una dotzena espècie, Micromys caesaris, del Miocè superior d'Espanya, encara no ha estat descrita formalment.
# Gopherus

Gopherus és l'únic gènere de tortuga de terra de la família Testudinidae d'Amèrica del Nord. Són natives del sud dels Estats Units i del nord de Mèxic. Es caracteritzen per la seva habilitat per cavar caus grans i molt profunds, dels quals surten per alimentar-se de vegetals, a l'alba i al capvespre.
Es reconeixen quatre espècies del gènere Gopherus:
* Tortuga gòfer (Excavadora de Florida): Gopherus polyphemus ( Daudin, 1802).
* Tortuga del desert, de Califòrnia: Gopherus agassizii ( Cooper, 1863).
* Tortuga de Texas: Gopherus berlandieri ( Agassiz, 1857).
* Excavadora mexicana o tortuga de Mapimí: Gopherus flavomarginatus ( Legler, 1959).

## Alimentació

Les tortugues gòfers són principalment herbívores, ja que s'alimenten de plantes. La seva dieta consisteix principalment de gramínies i lleguminoses. Les tortugues gòfers són carronyaires i s'alimenten de petites baies, fruits, carronya i excrement. són rarament vistes bevent aigua. La majoria consumeixen aigua dins dels aliments que consumeixen.

## Reproducció

La tortuga del desert (Gopherus agassizii) sol aparellar-se durant els mesos d'abril i maig. La femella llavors triar un lloc assolellat, proper o un monticle de sorra davant del seu cau per a posar entre 3 i 15 ous. Els ous maduren 70-100 dies més tard. Un cop nascudes les tortugues passen la major part del seu temps en el cau de la seva mare fins que aprenguin a cavar pel propi compte. No arriben a la maduresa fins que són al voltant de 10 a 15 anys. tortugues Gopher té una temporada d'aparellament abreujat a principis de primavera, quan les tortugues mascle visita caus la tortuga femella i aparellar-se amb elles.

## Galeria

* Cau de tortuga excavadora
* Excavadora de Florida, la Tortuga gòfer (Gopherus polyphemus)
* Tortuga de Texas, Gopherus berlandieri
* Tortuga del desert (Califòrnia), Gopherus agassizii
* Tortuga acabada de descloure.

## Enllaços externs

* Tortuga de Mapimí
* Gopher Tortoise Council
* The Gopher Tortoise Organization
# Tortuga ariet

La tortuga ariet (Chersina angulata) és una espècie de tortuga de la família dels testudínids que es troba a les zones seques de matolls de Sud-àfrica. Aquesta tortuga és l'únic membre del gènere Chersina.

## Morfologia

És una tortuga petita, tímida, amb una closca relativament variable. Sovint es poden distingir per les prominents protuberàncies del seu plastró a sota del cap. Aquestes són utilitzades pels mascles per lluitar pel territori o per les femelles.

## Distribució

Habita la vegetació de matoll sec costaner de la part sud-occidental de Sud-àfrica. Aquesta àrea de distribució natural s'estén a través de la Regió Floral del Cap, tan al nord com al sud de Namíbia. A més, s'han introduït petites colònies pels turistes en els jardins domèstics a Swakopmund i Walvis Bay, més al nord al centre de Namíbia. També hi ha una colònia a l'Illa Dasse, enfront de les costes de Sud-àfrica.

## Manteniment en captivitat

Aquesta tortuga és mantinguda com a mascota al jardí a Sud-àfrica. També és cada vegada més amenaçada per la recollida il·legal pel comerç de mascotes. Fora de la seva àrea de distribució natural i del seu clima en general no sobreviuen bé, així que quan s'exporten a l'estranger aquests animals solen morir. Això és en part perquè s'adapten al clima sec i càlid, de tipus mediterrani del sud d'Àfrica. També, naturalment, mengen una gran varietat de plantes indígenes de Sud-àfrica i, si es manté en un jardí, requereixen una gamma igualment àmplia de plantes disponibles per a alimentar-se. No van a mantenir-se saludables si s'alimenten només d'enciam.
Aquesta tortuga, com la majoria dels rèptils, també ha de ser capaç de regular la seva pròpia temperatura, movent-se entre els punts de sol i ombra. Si es manté com una mascota, per tant, necessita un gran jardí on es pot escalfar, així com buscar l'ombra quan sigui necessari. Es necessita un hàbitat sec, ja que la humitat constant és particularment dolenta per a ella.

## Enllaços externs

* Chersina angulata (Angulate Tortoise) Care - at Chelonia.org (anglès)
* Bowsprit Tortoise at Honoluluzoo.org Arxivat 2008-10-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Naturalized reptiles and amphibians of the world By Christopher Lever at Google Books (anglès)
* Chelonia.org Chersina Gallery at Chelonia.org (anglès)
# Cal·licebins

Els cal·licebins (Callicebinae) són una subfamília de primats de la família dels pitècids. Aquest grup conté diversos gèneres, però gairebé tots estan extints i només en sobreviuen els gèneres Callicebus, Cheracebus i Plecturocebus. Tant els titís fòssils com els actuals són originaris de Sud-amèrica. En general, es creu que els cal·licebins aparegueren durant el Miocè inferior. Alguns científics classifiquen el gènere Tremacebus (de l'Oligocè superior) dins d'aquest grup, però el consens és que Tremacebus pertanyia a la família dels atèlids. Els xenotriquinis són un altre grup de cal·licebins extints.
# Eusucs

Els eusucs (Eusuchia) (gr. "cocodrils veritables") són un clade de crocodiliformes neosucs que aparegueren a la fi del període Cretaci. Totes les espècies actuals de cocodrils, al·ligators, gavials i caimans són eusucs, així com moltes formes extintes. A diferència dels crocodilomorfs primitius, els eusucs posseeixen un paladar secundari ossi. Aquesta característica els permet respirar amb seguretat a través dels orificis nasals mentre que la resta del cap incloent la boca segueix submergida.

## Taxonomia

Els eusucs inclouen les següents famílies:
* †Hylaeochampsidae
* †Aegyptosuchidae
* Gavialidae
* †Pristichampsidae
* Alligatoridae
* Crocodylidae
# Cephalotaxus

Cephalotaxus, és un gènere de coníferes amb 11 espècies, tractades ja sia a les Cephalotaxaceae, o a les Taxaceae quan aquesta família es considera sensu lato. El gènere és endèmic d'Àsia oriental però els fòssils mostren una distribució àmplia per l'Hemisferi Nord en el passat. Són arbusts o arbrets perennifolis que fan d'1-10 m (rarament 20 m) d'alt.

## Enllaços externs

* Gymnosperm Database Arxivat 2008-06-13 a Wayback Machine.
* Photos: Cephalotaxus fortunei, Cephalotaxus koreana
# Trachypithecus

Trachypithecus és un gènere de primats de la família dels cercopitècids. El seu àmbit de distribució es divideix en dues parts: una cobreix la majoria del sud-est asiàtic (Índia nord-oriental, Xina meridional, Borneo, Tailàndia, Java i Bali) i l'altra es troba a l'extrem sud de l'Índia i a Sri Lanka. Els langurs d'aquest gènere es troben a gairebé tot Índia.
Es tracta d'animals bastant esvelts que tenen una cua ben llarga. El color del pelatge varia d'una espècie a l'altra. Les espècies d'aquest gènere viuen als boscos.
# Ana López Martín

Ana López Martín (Castelló de la Plana, 1 de juny de 1982) és una dissenyadora i artista fallera valenciana. Vincula la seua formació al món del disseny gràcies a l'orientació a l'institut del seu professor i escultor Alberto Falomir. Anys després i continuant en aquesta línia estudia Disseny de Paviments i Recobriments Ceràmics a l'Escola d'Art i Superior de Disseny de Castelló. Posseeix un Màster en Gestió del Disseny i Màrqueting realitzat l'any 2003. Desenvolupa la seua carrera professional prèvia a les Falles en el sector ceràmic castellonenc.
A diferència d'una gran quantitat d'artistes faller, no té vincles familiars relacionats amb la festa de les Falles ni amb les creacions efímeres falleres. El seu primer contacte arriba en 2003 on recorda l'obra de Pepet per la comissió de La Mercè de Borriana. En 2005 coneix a Sergi Musoles per a un any després començar a col·laborar amb ell en el disseny dels cadafals fallers creats pel jove artista borrianenc realitzant l'esbós de la Falla que plantarà a la demarcació de Ceramista Ros - J.M. Mortes Lerma en la secció de plata de les Falles de València. A partir d'aquesta primera experiència va agafant cada vegada un paper més rellevant dins de l'obrador de Musoles estant peça clau junt a Manuel Andrés Zarapico i Carlos Sanz als nombrosos primers premis d'enginy i gràcia aconseguits durant els anys que planten en Secció Especial del Cap i Casal.
La seua trajectòria en solitari està vinculada a la comissió Regne de València - Duc de Calàbria per a la qual planta la primera Falla infantil en 2015 amb el lema "Chis... garabis". Durant els següents anys continua realitzant el cadafal menut a la mateixa ubicació amb significatius èxit aconseguint un primer premi en 2016 amb "Arribarem a temps" i un primer premi d'enginy i gràcia en 2019 amb "Mare, vull una mascota". Les creacions d'Ana es caracteritzen per composicions de grans volums, amb una gran quantitat de figures que ocupen tot l'espai i les temàtiques abordades per l'artista barregen a parts iguals caràcter didàctic i diversió per atraure la mirada del públic tant infantil com jove.
En l'àmbit del disseny gràfic realitza encàrrecs com portades de revistes de temàtica fallera.

## Referències

* 1 2 Andrés, Lucía «Ana López». Llibre A.C. Falla El Mocador 2020, 2020, pàg. 110 - 113.
* 1 2 Puig i Safont, Joaquim «Ana López: "Una castellonenca als dominis del rei faller"». Revista Cendra n. 18, 2015, pàg. 20 - 23.
* ↑ «Reino de Valencia, la fábrica del ingenio» (en castellà). Las Provincias. [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ Llibret Regne de València - Duc de Calàbria 2018.
* ↑ «Ana López dissenya la portada de Cendra». Comissió fallera Regne de València, 24-11-2015. [Consulta: 13 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Ana López (BDFallas)
* Ana López (Cendra Digital)
# Fil·lostominis

Els fil·lostominis (Phyllostomini) són una tribu de ratpenats fil·lostòmids formada per tres gèneres i vuit espècies que viuen a Centreamèrica i Sud-amèrica.

## Taxonomia

* Gènere Gardnerycteris
** Ratpenat de llança ratllat (Gardnerycteris crenulatum)
** Ratpenat de llança de Keenan (Gardnerycteris keenani)
** Ratpenat de llança de Koepcke (Gardnerycteris koepckeae)
* Gènere Phylloderma
** Ratpenat de llança de Peters (Phylloderma stenops)
* Gènere Phyllostomus
** Ratpenat de llança pàl·lid (Phyllostomus discolor)
** Ratpenat de llança allargat (Phyllostomus elongatus)
** Ratpenat de llança gros (Phyllostomus hastatus)
** Ratpenat de llança de Surinam (Phyllostomus latifolius)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Vampirinis

Els vampirinis (Vampyrini) són una tribu de ratpenats fil·lostòmids formada per 5 gèneres i 10 espècies.

## Classificació

* Gènere Chrotopterus
** Fals vampir llanós (Chrotopterus auritus)
* Gènere Lophostoma
** Ratpenat d'orelles rodones del Brasil (Lophostoma brasiliense)
** Ratpenat d'orelles rodones de Carriker (Lophostoma carrikeri)
** Ratpenat d'orelles rodones de Davis (Lophostoma evotis)
** Ratpenat d'orelles rodones de Schulz (Lophostoma schulzi)
** Ratpenat d'orelles rodones de D'Orbigny (Lophostoma silvicolum)
* Gènere Tonatia
** Ratpenat d'orelles rodones de Spix (Tonatia bidens)
** Tonatia saurophila
* Gènere Trachops
** Ratpenat de llavis orlats (Trachops cirrhosus)
* Gènere Vampyrum
** Fals vampir americà (Vampyrum spectrum)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Crassostrea

Crassostrea són un gènere de mol·luscs del grup dels lamel·libranquis o bivalves, estretament emparentats amb les ostres. És àmpliament aprofitat per l'ésser humà com a aliment pel seu alt valor nutritiu i a causa de la facilitat amb què s'obté i els múltiples mètodes per aconseguir-ho, des de la captura a mà, fins a grans cultius ostrícolas.
# Sorbeoconcs

Els sorbeoconcs (Sorbeoconcha) són un ordre de gastròpodes del superordre Caenogastropoda.

## Subordres

* Discopoda P. Fischer, 1884
* Murchisoniina Coix & Knight, 1960
* Hypsogastropoda Ponder & Lindberg, 1997
* Cerithiimorpha
# Streptococcus sanguinis

Streptococcus sanguinis, conegut abans com a Streptococcus sanguis, és un germen sapròfit habitual de la boca humana sana, especialment de la placa dental, on modifica l'ambient perquè sigui menys acollidor per altres soques de Streptococcus que provoquen la càries, com Streptococcus mutans.
Streptococcus sanguinis pot entrar a la circulació sanguínia quan té l'oportunitat (neteges dentals i cirurgies) i colonitzar les vàlvules del cor, especialment la vàlvula mitral i vàlvula aòrtica, on és la causa més comuna d'endocarditis bacteriana subaguda. Per això, el cirurgià oral sol prescriure un tractament curt d'antibiòtics que s'han de prendre des d'uns pocs dies abans fins a uns pocs dies després de la cirurgia oral. Quan s'ha produït una infecció, el tractament és molt més complicat i en general inclou l'administració de diverses setmanes de penicil·lina i antibiòtics aminoglicòsids.
La seqüència genòmica completa de S. sanguinis va ser determinada el 2007 pels laboratoris de la Virginia Commonwealth University.

## Enllaços externs

* http://www.sanguinis.mic.vcu.edu/ Arxivat 2010-06-18 a Wayback Machine.
# Tetraodon

Tetraodon és el gènere més nombrós de la família Tetraodontidae. Els seus membres tenen una àmplia distribució, des d'Àfrica fins a Àsia Sud-oriental. S'ha seqüenciat el genoma de Tetraodon nigroviridis.

## Taxonomia

* Tetraodon abei T. R. Roberts, 1998
* Tetraodon baileyi Sontirat, 1989
* Tetraodon biocellatus Tirant, 1885
* Tetraodon cambodgiensis Chabanaud, 1923
* Tetraodon cochinchinensis (Steindachner, 1866)
* Tetraodon cutcutia F. Hamilton, 1822 * Tetraodon duboisi Poll, 1959
* Tetraodon erythrotaenia Bleeker, 1853 * Tetraodon fluviatilis F. Hamilton, 1822
* Tetraodon hilgendorfii Popta, 1905
* Tetraodon implutus Jenyns, 1842
* Tetraodon kretamensis Inger, 1953
* Tetraodon lineatus Linnaeus, 1758
* Tetraodon mbu Boulenger, 1899
* Tetraodon miurus Boulenger, 1902
* Tetraodon nigroviridis Marion de Procé, 1822
* Tetraodon palembangensis Bleeker, 1852
* Tetraodon pustulatus A. D. Murray, 1857
* Tetraodon sabahensis Dekkers, 1975
* Tetraodon schoutedeni Pellegrin, 1926
* Tetraodon suvattii Sontirat, 1989
* Tetraodon turgidus (Kottelat, 2000)
* Tetraodon waandersii Bleeker, 1853
# Estació de Cellers-Llimiana

Mapa línia Lleida - la Pobla :
Cellers-Llimiana és una estació de ferrocarril de FGC situada al sud de la població de Cellers, a la vora del pantà de Terradets al terme municipal de Castell de Mur, a la comarca del Pallars Jussà. L'estació es troba a la línia Lleida - la Pobla de Segur per on circulen trens de la línia RL2 amb destinació la Pobla de Segur passant per Tremp. També trens turístics sota el nom comercial del Tren dels Llacs.
Aquesta estació va entrar en servei l'any 1949 quan es va obrir el tram entre Balaguer (1924) i Cellers-Llimiana. La peculiaritat principal de l'estació és que actualment l'edifici de viatgers de dues plantes és un alberg. El traçat de les vies ha estat lleugerament modificat, anul·lant totes les vies de servei de mercaderies, i construint una andana nova que separa una mica l'edifici de l'alberg del lloc de trànsit dels viatgers, anomenat Refugi de l'Estació de Cellers. Actualment aquest baixador és una parada facultativa, que cal sol·licitar al cap de tren per tal que el comboi hi pari.
Segons el Pla Territorial de l'Alt Pirineu i Aran el tram entre Balaguer i la Pobla té una consideració regional «que dona servei a una població quantitativament modesta i a una demanda de mobilitat obligada molt feble».
L'any 2016 va registrar l'entrada de menys de 1.000 passatgers.
Línia Lleida - la Pobla de Segur de FGC :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Lleida Pirineus | Àger | | Guàrdia de Tremp | La Pobla de Segur |

## Galeria

* L'estació de Cellers-Llimiana.

## Referències

* ↑ «El Tren dels Llacs recupera la línia de la Pobla de Segur per al turisme amb un tren històric». 324.cat, 17-05-2009. [Consulta: 6 gener 2012].
* ↑ «Història». Trendelsllacs.cat. Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2011-11-20. [Consulta: 6 gener 2012].
* ↑ «Alberg-Refugi de Cellers». Promotur Pallars. Arxivat de l'original el 2012-06-20. [Consulta: 7 gener 2012].
* ↑ «Pla Territorial de l'Alt Pirineu i Aran: La xarxa ferroviària». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2014-10-17. [Consulta: 6 gener 2012].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].
El seu primer cap d'estació va ser Agusti Garcia Bertran que arribà aquell mateix any.

## Vegeu també

* Rodalia de Lleida
* Xarxa ferroviària de Catalunya