OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Subirós i Puig

Josep (Pep) Subirós Puig (Figueres, Alt Empordà, 1947 - Torroella de Montgrí, Baix Empordà, 7 de maig de 2016) fou un narrador, assagista i filòsof.
Llicenciat en Filosofia i Lletres per la Universitat de Barcelona (1965-1970). Durant el franquisme participà en les Plataformes Anticapitalistes i l'Organització d'Esquerra Comunista. Entre 1973 i 1983 fou professor de filosofia a la Universitat Autònoma de Barcelona, membre del Col·legi de Filosofia i director de les revistes Transición i El Viejo Topo. Posteriorment fou coordinador de Cultura de l'Ajuntament de Barcelona i assessor de l'Alcalde Pasqual Maragall fins a 1997. Des d'aleshores va exercir com a escriptor, comissari d'exposicions i organitzador de projectes culturals. Alguns dels seus llibres han estat traduïts a l'alemany, al castellà, a l'italià i a l'anglès.
També es pare de la dramaturga i directora teatral Carlota Subirós

## Obra
### Assaig

* 1984 Mites i raons de la modernitat
* 1992 L'esquerra i la qüestió nacional i altres paradoxes
* 1998 Breu història del futur i altres dispersions
* 2003 Sobre la felicitat i altres neguits (o de com totes les aigües es comuniquen)
* 2010 Ser immigrant a Catalunya. El testimoni de vint-i-dos protagonistes

### Novel·la

* 1992 Full de dames
* 1996 Cita a Tombuctú
* 2006 Ara sé que és ella

### Llibres de viatges

* 1993 La rosa del desert

### Catàlegs d'exposició

* 2001 Àfriques: l'Artista i la Ciutat
* 2004 Bamako 03. Fotografia africana contemporània
* 2007 Johannesburg: Emerging/Diverging Metropolis
* 2007 Apartheid. El mirall sud-africà
* 2009 Bamako. VII Trobada africana de fotografia. A la ciutat i més enllà
* 2009 Jane Alexander. On Being Human
* 2011 Jane Alexander. Survey (from the Cape of Good Hope)

### Castellà

* 1994 La rosa del desierto
* 1997 Cita en Tombuctú
* 1998 Breve historia del futuro
* 2005 Todas las aguas se comunican (Notas de viaje sobre la felicidad y otros desasosiegos)

## Guardons

* 1996 Premi Josep Pla de narrativa per Cita a Tombuctú

## Referències

* ↑ Josep Subirós i Puig al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ «Josep Subirós». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ http://www.ara.cat/cultura/Mor-filosof-Pep-Subiros-anys_0_1572442953.html
# Cantó de Fougères-Sud

El cantó de Fougères-Sud (bretó Kanton Felger-Su) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ille i Vilaine a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 9 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Billé | Bilieg | 832 | 16,96 | 35133 | 35025 |
| Combourtillé | Komorzhel | 401 | 9,25 | 35210 | 35086 |
| Dompierre-du-Chemin | Domper-an-Hent | 470 | 9,68 | 35210 | 35100 |
| Fougères (part) | Felger | 7.787 | ? | 35300 | 35115 |
| Javené | Yaoueneg | 1.517 | 18,45 | 35133 | 35137 |
| Lécousse | Eskuz | 2.826 | 11,06 | 35133 | 35150 |
| Parcé | Parzieg | 602 | 16,88 | 35210 | 35214 |
| Romagné | Rovenieg | 1.605 | 26,93 | 35133 | 35243 |
| Saint-Sauveur-des-Landes | Kersalver-al-Lann | 994 | 18,84 | 35133 | 35310 |
| Cantó | Felger-Su | 17.034 | 128,05 | - | 3513 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 6.230 | 6.023 | 6.338 | 8.257 | 8.961 | 9.247 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985 | Philippe Nogrix | UDF |
| 2004- | Thierry Benoit | UDF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Sant Miquel de Vilamòs

Sant Miquel de Vilamòs és una ermita romànica del municipi de Vilamòs (Vall d'Aran) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici d'una sola nau amb volta de canó de mig punt, i amb un absis a llevant de perímetre el·líptic i de radi ultrapassat; exteriorment l'absis és decorat amb arcuacions llombardes amb un fris superior de serra dentada i té una finestra en espitllera al centre i una altra a l'angle SE. D'estructura molt simple, presenta la porta d'accés en arc de mig punt situada al mur de migdia. A l'interior de l'església hi ha dos arcs torals.
A l'extrem SO hi ha un contrafort i al mur Oest hi ha adossada una construcció que deuria ser una mena de porxo amb porta d'accés a l'interior de l'església. Tant el contrafort com la construcció porxada podrien tenir la seva raó de ser en la voluntat d'aturar l'obertura general de la volta, on es troben esquerdes que així ho indiquen.

## Història

Segons la tradició, aquesta ermita estava situada on abans hi havia instal·lada l'antiga població de Vilamòs que segons sembla fou arrasada per un esbarrancament.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Miquel de Vilamòs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Sant Salvador dels Pallaresos

Sant Salvador és un monument del municipi dels Pallaresos protegit com a bé cultural d'interès local. És una església de planta de tres naus sense creuer, la qual cosa fa que les naus laterals quedin retallades al creuer i aquest espai sigui ocupat per la sagristia.
La nau està coberta amb volta de canó i llunetes amb aresta. Les dimensions de l'església són petites si es té en compte que el nombre d'arcades laterals només és de tres. L'altar major presenta un sagrari obra de l'arquitecte Josep Maria Jujol, construït l'any 1944. També va projectar els nous altars laterals de l'església entre els anys 1945-47. El més important és l'altar del Sant Crist, que té als costats a Sant Antoni i la Immaculada. També la cúpula del creuer presenta uns frescos de pobre factura, però ben conservats, i un ull de bou a la façana de l'església presenta certs elements decorativistes propis de la mà de Jujol. L'ull de bou està decorat per la part interior que dona a l'església i per la part exterior mostra la data de la consagració de l'església: 1796, la mateixa data de la casa Solé que es troba al costat (podrien ser del mateix arquitecte).
L'exterior de l'església presenta la porta d'accés elevada per una escalinata. La porta és senzilla, de forma rectilínia, i es tanca amb un arquitrau motllurat i pilastres de granit gris que contrasten molt amb el color ocre i blanc dels esgrafiats de la façana. Damunt aquesta porta hi ha una fornícula amb la imatge del Salvador, protector de l'església. Als costats de la fornícula hi ha decoració esgrafiada. Damunt la cornisa hi ha una rosassa a manera d'ull de bou, senzilla i, a sobre, un frontó triangular emmarcat per ratlles blanques esgrafiades.
El mossèn diu que hi ha una creu processional gòtica del segle xvi.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Salvador dels Pallaresos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].

## Enllaços externs

* «Sant Salvador dels Pallaresos». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Walter Brack

Walter Brack (Berlín, 20 de novembre de 1880 - Berlín, 19 de juliol de 1919) va ser un nedador alemany de primers del segle xx, que va prendre part en els Jocs Olímpics de 1904.
Especialista en les proves de braça i esquena va guanyar la medalla d'or en la cursa de les 100 iardes esquena i la plata en les 440 iardes braça.

## Referències

* «Walter Brack» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 26 agost 2012].
* (anglès) Biografia Arxivat 2012-03-07 a Wayback Machine., International Swimming Hall of Fame.
# Serra de la Guàrdia (Begues)

La Serra de la Guàrdia és una serra situada al municipi de Begues a la comarca del Baix Llobregat, amb una elevació màxima de 540 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Brageirac-2

El cantó de Brageirac-2 és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Brageirac. Té 11 municipis i el cap és Brageirac.

## Municipis

* Cors de Pilas
* Creissa
* La Móngia de Mont Astruc
* Lembrac
* Mont Leidièr
* Caissac
* Sent Gèrman e Monts
* Sent Laurenç dei Vinhas
* Sent Naissent
* Sent Salvador

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1979-1992 | Jean Chagneau | PS |
| 1992-1995 | Daniel Garrigue | UMP |
| 1995- | Jean Chagneau | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 15.835 | 15.533 | 15.701 |
# Cantó d'An Oriant-Centre

El cantó d'Lorient-Centre (bretó Kanton An Oriant-Kreiz) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega el sector central de la comuna d'An Oriant (An Oriant).

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Norbert Métairie | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Casa Llopis

La Casa Llopis és una casa del municipi de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici aïllat envoltat d'un gran jardí. L'accés principal és a través del jardí per la façana lateral esquerra. L'habitatge consta de planta baixa i un pis, amb coberta de teula i té, en general, obertures allindanades que a la part posterior són d'arc de mig punt amb emmarcaments sobresortints i amb decoració d'inspiració clàssica (palmetes, medallons esculpits, cartel·les, etc.). A la part superior de la construcció hi ha una barana perimetral de balustres que uneix els espais centrals esglaonats que coronen la façana principal i les dues laterals. Hi ha una torratxa i un mirador angulars a la part posterior, coberts de rajola blanca i blava.

## Història

La Casa Llopis va ser construïda l'any 1872 com a residència d'estiu. Posteriorment, el 1892, fou reformada.
La urbanització de la zona on està situada, que es va conèixer com el "barri de Dalt", s'havia iniciat vers l'any 1828, amb la construcció de cases en el carrer de Sant Ramon (antic camí de Cerdanyola a Sant Cugat). Els terrenys eren propietat del mas Serraparera. A partir del 1860, s'hi va realitzar un nou procés constructiu. (Datació per font

## Referències

* 1 2 3 «Casa Llopis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].

## Enllaços externs

* Casa Llopis Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Punta dels Capellans

El Punta dels Capellans és una muntanya de 293 metres que es troba al municipi de La Pobla de Massaluca, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de l'Ataix

La Serra de l'Ataix és una serra situada entre els municipis de Castellví de Rosanes i de Martorell a la comarca del Baix Llobregat, amb una elevació màxima de 271 metres.

## Incendis

El 21 de juliol de 2005, a les 16:35, es va declarar un incendi que va cremar 51 hectàrees. Es va iniciar en una zona propera al kilómetre 3 de la carretera local C-243b, en el municipi de Castellví de Rosanes. Les flames es van desplaçar en direcció noroest.
El 13 de juliol de 2021, a les 16:12, es va declarar un incendi que va cremar gairebé 200 hectàrees.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Informe incendi 2005». GRAF i Departament d'Interior. Generalitat de Catalunya, 14-07-2021 [Consulta: 28 juliol 2005].
* ↑ «L'incendi de Martorell i Castellví de Rosanes segueix actiu i ha cremat 200 hectàrees». 324.cat. CCMA, 14-07-2021 [Consulta: 14 juliol 2021].
# Cantó de Bordeus-6

El cantó de Bordeus-6 és un cantó francès del departament de la Gironda, situat al districte de Bordeus. Comprèn la part meridional del municipi de Bordeus (quartier de St-Jean - Belcier - Carle Vernet - Albert 1r - Sacré Cœur).

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1948 | René Duhourquet | PCF |
| 1948-1956 | M. Costes | |
| 1956-1961 | René Duhourquet | PCF |
| 1961-1967 | Pierre Pineau | |
| 1967-1973 | Claude Scipion | PCF |
| 1973-1985 | Pierre Biondini | PS |
| 1985-1998 | Jean-Claude Barran | RPR |
| 1998- | Jacques Respaud | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | - | 29.390 |
# Un desastre és per a sempre

Un desastre és per a sempre (títol original en anglès, Beautiful Wedding) és una pel·lícula de comèdia romàntica estatunidenca del 2024 escrita i dirigida per Roger Kumble. Es basa en la novel·la de 2013 de Jamie McGuire A Beautiful Wedding i serveix com a seqüela de Meravellós desastre (2023). S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar als cinemes amb la distribució de Fathom Events el 24 de gener de 2024. A més, es va estrenar a plataformes digitals a càrrec de Vertical Entertainment el 13 de febrer de 2024.

## Repartiment

* Dylan Sprouse com a Travis Maddox
* Virginia Gardner com a Abby Abernathy
* Austin North com a Shepley Maddox
* Libe Barer com a America
* Rob Estes com a Benny
* Steven Bauer com a Sancho
* Kyle Richards com a Vivian Hayes
* Alex Aiono com a Miguel
* Emmanuel Kabongo com a Buzz
* Declan Laird com a Taylor Maddox
* Trevor Van Uden com a Thomas Maddox
* Jack Hesketh com a Trenton Maddox
* Micky Dartford com a Tyler Maddox
* Neil Bishop com a Parker Hayes

## Referències

* ↑ «Un desastre és per a sempre». Goita què fan, ara!. [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ «Beautiful Wedding Trailer Previews Dylan Sprouse & Virginia Gardner's Chaotic Honeymoon». ComingSoon.net, 19-12-2023. [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ «Beautiful Wedding». Fathom Events. Arxivat de l'original el January 18, 2024. [Consulta: 14 febrer 2024].
# Cantó d'An Oriant-Nord

El cantó d'An Oriant-Nord (bretó Kanton An Oriant-Norzh) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega el sector septentrional de la comuna d'An Oriant (An Oriant).

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Émile Jetain | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Roca Freda

La Roca Freda és una muntanya de 589 metres que es troba al municipi de el Pinell de Brai, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig del Pi

El Puig del Pi és una muntanya de 311 metres que es troba entre els municipis de Castelldefels i de Gavà, a la comarca del Baix Llobregat. Al cim hi ha un vèrtex geodèsic (referència 284131021).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Fitxa de senyal geodesic». Institut Cartogràfic de Catalunya. [Consulta: 28 novembre 2009].
# Cantó de Cadilhac

El cantó de Cadillac és un cantó francès del departament de la Gironda, a la regió de la Nova Aquitània. Forma part del districte de Langon, té 16 municipis i el cap cantonal és Cadilhac.

## Municipis

* Veguèir
* Cadilhac
* Capian
* Cardan
* Donzac
* Gabarnac
* Langoiran
* La Ròca
* Lestiac
* Lopiac
* Mont Primblan
* Omet
* Palhet
* Rions
* Senta Crotz dau Mont
* Vilanava de Rions

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Jean David | |
| 1955-1967 | Jean Caussil | |
| 1967-1979 | M. Pompadou | |
| 1979-1985 | Bernard Callen | PS |
| 1985-2004 | Jacques Dumas | RPR, després RPR |
| 2004- | Hervé Le Taillandier de Gabory | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 11.830 | 13.100 | 12.478 | 12.728 | 12.587 | 12.469 | 12.024 |

## Vegeu també

* Cantons de la Gironda
# Airdrie (Escòcia)

Airdrie (/ˈɛərdri/; Scottish Gaelic: An t-Àrd Ruigh) és una ciutat de North Lanarkshire, Escòcia. Es troba en un altiplà a uns 130 metres sobre el nivell del mar, i és d'aproximadament a 19 km a l'est del centre de Glasgow. Airdrie forma part d'una aglomeració amb el seu veí Coatbridge, a l'antic barri conegut com el Monklands. Al cens de 2012, la ciutat tenia 37.130 habitants. Chapelhall, Calderbank, Caldercruix, Gartness, Glenmavis, Greengairs, Longriggend, Moffat Mills, Plains, Stand, Upperton i Wattston es consideren generalment poblats satèl·lits de Airdrie.

## Enllaços externs

* Airdrie Arxivat 2015-01-11 a Wayback Machine.
* Airdrie web page
* A collection of historic maps of Airdrie
* 'Old-fashioned' Scottish bank shrugs off economic crisis, Aljazeera English, 28 February 2009, YouTube (2 min).
# Cantó de Belz

El cantó de Belz (bretó Kanton Belz) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 5 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Belz | Belz | 3.289 | 15,67 | 56550 | 56013 |
| Erdeven | An Ardeven | 2.523 | 30,64 | 56410 | 56054 |
| Étel | An Intel | 2.165 | 1,74 | 56410 | 56055 |
| Locoal-Mendon | Lokoal-Mendon | 2.182 | 39,97 | 56550 | 56119 |
| Ploemel | Pleñver | 2.047 | 25,16 | 56400 | 56161 |
| Cantó | Belz | 12.206 | 113,18 | - | 5604 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 11.422 | 11.465 | 11.207 | 11.509 | 12.014 | 12.206 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Gérard Le Tréquesser | Divers droite | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# 1390
## Esdeveniments

* Els turcs conquereixen Filadelfia l'últim assentament independent cristià grec a Anatòlia.
* Comença el regne de Kaffa a l'actual Etiòpia.
* Es construeix el principal temple de Tenochtitlan.
* Creació Vescomtat de Xelva i Vilanova per part de Joan I d'Aragó en la persona de Pere Lladró de Vilanova, senyor de la vila aragonesa de Manzanera

## Referències

* ↑ Ostrogorsky, George. Storia dell'Impero bizantino (en italià). Milano: Einaudi, 1968, p. 491. ISBN 8806173626.
* ↑ LÓPEZ RODRÍGUEZ, CARLOS. Nobleza y poder político en ell Reino de Valencia (1416-1446) (en castellà). València: Universitat de València. Publicacions PUV, 2005, p. 71. ISBN 978-84-370-61634.
# Casa Consistorial d'Arró

La Casa Consistorial d'Arró és una casa d'Arró al municipi d'Es Bòrdes inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal habilitat com a Casa dera Vila, de secció rectangular, de dues plantes i "humarau". La façana paral·lela a la "capièra" i orientada a migdia, presenta tres obertures de fusta per planta amb la "lucana" central desenvolupada fins a la cornisa. La coberta d'encavallades de fusta i llosat de pissarra és de dos vessants i "tresaigües" en les bandes; la pala del "penaièr" de llevant conté una "humenèja" i connecta amb la d'un edifici annex. L'arrebossat de la façana emblanquinat, la porta elevada així com l'esmentada lucana, serveixen per ressaltar l'edifici.
La Balconada de fusta treballada amb motius geomètrics i que es repeteixen en altres balconades dera Val. L'antiga balconada es troba a les golfes de la casa consistorial. Als extrems de la teulada hi ha dues caputxines, i en el centre la caputxina-balconada. Aquest últim element no és característic en l'arquitectura de la Val que careix de balconades.

## Història

Es coneix el fet que Joan d'Arró junt amb el governador de la Val van construir molins fariners sota Catèl-Leon, a la qual cosa s'oposava el Conselh Generau (1610).
Casa des de Joan d'Arró va ser antigament propietat de Vicente Deò Castet.
També tenim notícies orals que ens expliquen que aquesta casa era propietat particular i rebia el nom de casa de Joan d'Arró. Als anys 50 del segle xx va passar a ser propietat municipal convertint-se en Casa Consistorial.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Consistorial d'Arró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Serra de la Solsida

La Serra de la Solsida és una serra situada al municipi de Gandesa a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 706 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Línia de marc

Una línia de marc és l'espai no utilitzat que separa dues imatges adjacents, o fotogrames, a la versió impressió d'una pel·lícula cinematogràfica. Pot variar l'amplitud; una pel·lícula de 35 mm amb un matte dur de 1.85:1 té una línia de marc aproximadament de 8 mil·límetres (0.3 polzades) d'alçada, mentre que tant un negatiu de marc complet com el format anamòrfic tenen línies de marc molt estretes, amb marcs molt propers. Quan una pel·lícula està projectada correctament, les línies de marc no haurien de ser visibles per l'espectador i normalment són extretes en la projecció amb una màscara d'obertura.

## Vegeu també

* Letterbox
# Cal Gravat (Bóixols)

Cal Gravat és una masia del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca catalana del Pallars Jussà. Pertany al poble de Bóixols, al nord-est del municipi. Està situada a l'extrem nord-est del poble mateix, sota i a llevant de Cal Baró, a 545 metres d'altitud. La masia està conformada per l'habitacle principal, així com per 2 habitacles adjacents. L'edifici principal és un edifici format per dos cossos de planta rectangular de 130 m² feta de murs de pedra, obra a vista, bigues de fusta i coberta de teula ceràmica i pissarra a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Cal Gravat (Bóixols)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Abella de la Conca - Pla especial del catàleg d'edificacions en sòl no urbanitzable, desembre 2012, p. 109 [Consulta: 25 agost 2022].
# Cantó de Fronçac

El cantó de Fronçac és un cantó francès al districte de Liborna (departament de la Gironda) que inclou divuit municipis: Ascas, Cadilhac de Fronçadés, Fronçac (la capital cantonal), Galgon, La Landa de Fronçac, Lugon e l'Isla dau Carnèir, Molhac, Périssac, La Ribièra, Salhans, Sent Anhan, Saint-Genès-de-Fronsac, Sent German de la Ribièra, Sent Michèu de Fronçac, Saint-Romain-la-Virvée, Tarnés, Vairac i Vila Goja.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1974 | Maxime Teyssandier | |
| 1974-1988 | Henri Dubos | CNI |
| 1988- | Michel Frouin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 8.497 | 8.999 | 9.652 | 12.259 | 13.889 | 13.960 | 14.757 |