OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Azra Jafari

Azra Jafari (en persa (dari):عذرا جعفری) és una política afganesa d'ètnia hazara, que fou designada pel president Hamid Karzai alcaldessa de Nili, la capital de la Província de Daykundi el desembre de 2008, esdevenint així la primera alcaldessa a l'Afganistan.

## Biografia

Azra Jafari va estar refugiada a l'Iran durant uns quants anys a causa dels Taliban. Entre 1994 i 2001 va ser la responsable de la política cultural del col·lectiu de refugiats afganesos en aquest país, i entre 1998 i 2000, a més, editava una revista. Després que la invasió de la coalició internacional liderada pels Estats Units fes caure els Taliban el 2001, Azra Jafari va retornar a l'Afganistan i es va integrar en el Loya Jirga (gran consell nacional d'emergència) a Kabul, que va elegir el president provisional del país. Del 2002 al 2003 va treballar activament com a documentalista i comunicadora a la Comissió Constituent, mentre ho simultanejava amb la direcció de l'Associació per la Igualtat de Drets a l'Afganistan. Entre 2003 i 2005 ha dirigit la Federació Internacional de Dones Empresàries i Professionals, a Kabul. Durant uns quants mesos del 2007 va treballar com a alt funcionari d'Educació i, finalment, el 2008 és nomenada alcaldessa de la ciutat de Nili.
Casada amb el cineasta afganès Malek Shafi'i, el 2004 van tenir una filla.

## Llibres

* "I Am a Working Woman", un llibre sobre els drets de dones treballadores afganeses en les lleis laborals (2008).
Ha col·laborat a l'antologia "The Making of the New Constitution of Afghanistan": un aplec d'articles erudits sobre el procés de redacció de la nova constitució democràtica de l'Afganistan (2003).
Ha dirigit "Afghan Refugees' Opinions and Proposals in the Neighboring Countries", una enquesta sobre les opinions i propostes dels refugiats afganesos als països veïns respecte de l'esborrany de la Constitució.

## Enllaços externs

* http://uk.reuters.com/article/worldNews/idUKTRE50D5DV20090114 Arxivat 2012-07-17 at Archive.is Entrevista amb Reuters, en anglès.
* http://www.bbc.co.uk/persian/afghanistan/2009/01/090116_a-afghan-nili-mayoress.shtml بی بی سی اولین شهردار زن Notícia al servei en persa de la BBC.
# Cantó de Courtomer

El cantó de Courtomer és un cantó francès del departament de l'Orne, situat al districte d'Alençon. Té 16 municipis i el cap es Courtomer.

## Municipis

* Brullemail
* Bures
* Le Chalange
* Courtomer
* Ferrières-la-Verrerie
* Gâprée
* Godisson
* Le Ménil-Guyon
* Montchevrel
* Le Plantis
* Saint-Agnan-sur-Sarthe
* Sainte-Scolasse-sur-Sarthe
* Saint-Germain-le-Vieux
* Saint-Léonard-des-Parcs
* Tellières-le-Plessis
* Trémont

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-19.. | M. Jousset | Divers droite |
| 19..-1994 | Roger de Pelet | Divers droite, després UDF-Radical |
| 1994-2001 | Régis Cusimberche | RPR |
| 2001- | Odile Duval | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 3.823 | 3.379 | 3.034 | 2.759 | 2.623 | 2.681 | 3.044 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Michel Contini

Michel Contini (Càller, 1937) és un lingüista investigador i acadèmic sard.
Nascut a Càller, va completar l'educació primària a Oristany, la secundària a Càller i va obtenir un diploma de batxillerat científic a Sàsser.
El 1958 es va mudar a Grenoble, on es va llicenciar en Llengües el 1964. L'any següent va obtenir la nacionalitat francesa.
Després de graduar-se va començar un estudi de doctorat al CNRC (1967-1970) en el qual va començar a publicar articles sobre el sard, el primer dels quals fou un estudi fonètic i fonològic del dialècte de Nughedu.
Els seus estudis sobre el sard van abastar les varietats de 214 pobles de l'illa, obra per la qual va aconseguir una habilitació com a Doctor d'Estat per la universitat d'Estrasburg el 1983, amb la tesi , i gràcies a aquest treball va obtenir el Doctorat d'Estat (Istrasburg, 1983) amb la tesi Etude de geographie phonetique et de phonetique instrumentale du sarde, més tard publicada el 1987 per l'editorial Edizioni dell'Orso.
Més tard va esdevenir professor titular de geolingüística i fonètica i director del Centre de Dialectologia de la Universitat Stendahl de Grenoble a més de convertir-se en el director del Projecte Europeu per l'Atles Lingüístic de les Llengües Romàniques de la Seca estatat i Institut Poligràfic de Roma, u projecte en el qual hi col·laboraren un total de 85 universitats i 31 investigadors d'arreu de la Romània.
El 2006 va formar part de la comissió per a la creació de la Limba Sarda Comuna, en conjunció amb Julio Angioni, Roberto Bolognesi, Manlio Brigaglia, Diegu Corràine, Giovanni Lupino, Anna Oppo, Julio Paulis, Maria Teresa Pinna Catte i Mario Puddu. Des d'un inici que s'ha declarat defensor de l'ús d'un estàndard únic per a la llengua sarda. 2011 va començar a treballar a l'ALiMuS, Atlante Linguìsticu Multimediale de sa Sardigna (Atles Lingüístic Multimedial de Sardenya), obra que va haver de cessar el 2014.
Després de jubilar-se, continuà col·laborant en l'Atles Lingüístic Romànic (ALIR) i en l'Atlas Linguarum Europae (Atles de les Llengües d'Europa) de la UNESCO.

## Referències

* ↑ Atzori, Patrizia (en italià) Michel Contini e la lingua sarda - Studio di geografia fonetica e di fonetica strumentale del sardo, 2000 [Consulta: 6 novembre 2021].
* ↑ "Il sardo in cattedra all'Università di Grenoble". Il Messaggero Sardo (en italià). 2006-02-17.
* ↑ Contini, Michel. Etude de géographie phonétique et de phonétique instrumentale du Sarde : atlas et album phonétique. Alessandria: Edizioni dell'Orso, 1987. ISBN 978-88-7694-015-6. OCLC 493271003.
* 1 2 3 «Micheli Còntini: “Sa Lsc no est una limba fata a taulinu”» (en sard), 25-06-2014. [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ «Lingua comune, scelta necessaria» (en italià). [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ Giuseppe Pepe Coròngiu «S'Atlante de sas variantes linguìsticas? Finas cussu imboladu dae su guvernu regionale» (en sard). Limba Sarda 2.0, 15-06-2015.
# Licideop

El licideop (Lycideops longiceps) és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels licideòpids que visqué al sud d'Àfrica durant el Permià superior. Se n'han trobat restes fòssils a l'Estat Lliure (Sud-àfrica). És l'única espècie coneguda del gènere Lycideops. Tenia el musell llarg, un caràcter típic dels licideòpids. El seu nom genèric, Lycideops, significa 'cara de llobató' en llatí, mentre que el seu nom específic, longiceps, significa 'cap-llarg'.

## Referències

* 1 2 Entrada «Lycideops longiceps» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Sigurdsen, T.; Huttenlocker, A. K.; Modesto, S. P.; Rowe, T. B.; Damiani, R. «Reassessment of the morphology and paleobiology of the therocephalian Tetracynodon darti (Therapsida), and the phylogenetic relationships of Baurioidea» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 32, 5, 2012, pàg. 1.113. DOI: 10.1080/02724634.2012.688693.
* ↑ «Lycideops» (en anglès). Paleofile. [Consulta: 19 abril 2022].
# Martí Sureda i Deulovol

Martí Sureda i Deulovol (l'Escala, 2 de febrer de 1822 - Girona, 4 de gener de 1890) fou un arquitecte que treballà dins l'àmbit de la província de Girona, sobretot en l'urbanisme i en edificis públics de titularitat municipal. Destacà principalment com a arquitecte municipal de la ciutat de Girona. Ocupant aquest càrrec, poc després de la seva obtenció del títol d'arquitecte el 1846, s'encarregà de sanejar urbanísticament el barri vell de la ciutat i d'ordenar els nous espais que s'anaven alliberant a la riba esquerra del riu Onyar, sobretot al barri del Mercadal. Planificà el 1855 la Plaça de la Independència, construïda sobre l'antic espai del convent de Sant Agustí. Havia de ser closa i porticada, amb construccions idèntiques, d'estil neoclàssic racionalitzat i uniformitzat. La idea de Sureda no es materialitzà –parcialment– fins 138 anys després. Igualment, fou l'encarregat d'obrir la Rambla de la Llibertat el 1885 a partir de la unificació de la Plaça de les Cols amb el Carrer Abeuradors i les voltes d'esparters. En un altre ordre de les coses, també fou arquitecte provincial i diocesà i director de camins veïnals de la Diputació de Girona.
# Cantó de Bellencombre

El cantó de Bellencombre és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Dieppe. Té 15 municipis i el cap és Bellencombre.

## Municipis

* Ardouval
* Beaumont-le-Hareng
* Bellencombre
* Bosc-le-Hard
* Cottévrard
* Cressy
* La Crique
* Cropus
* Les Grandes-Ventes
* Grigneuseville
* Mesnil-Follemprise
* Pommeréval
* Rosay
* Saint-Hellier
* Sévis

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1973 | Paul Godefroy | RGR, després MRG |
| 1973-1978 | M. Brunel | sense etiqueta |
| 1978-2011 | Annick Bocandé | UDF, després UMP |
| 2011- | Nicolas Bertrand | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 5.434 | 5.900 | 5.930 | 6.127 | 6.750 | 6.968 | 7.353 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Batalla del llac Benacus

La batalla del llac Benacus fou un combat que tingué lloc el novembre del 268 als voltants del Llac de Garda (Benacus en Llatí), entre l'exèrcit romà de l'emperador Claudi II el Gòtic i un contingent de la tribu germànica dels Alamans. La victòria romana fou aclaparadora i es considera que va marcar el final de la Crisi del segle iii que tant havia afeblit a l'Imperi Romà, si bé no va aconseguir aturar indefinidament les incursions germàniques sobre el territori de l'imperi.

## Rerefons

    Article principal: Guerra gòtica (267-269)
El 268 els Alamans van aprofitar l'absència de tropes romanes a la frontera per envair Itàlia, creuant pel Pas del Brenner. Les legions que havien d'estar guardant la frontera havien estat traslladades per l'emperador Galiè per enfrontar-se a l'usurpador Aureol. Galiè, però, no va arribar a enfrontar-se a l'usurpador, ja que fou assassinat l'estiu del 268 pels seus propis homes que proclamaren a Claudi II com nou emperador. Claudi II pujà al tron, gairebé sense temps per preparar-se per fer front als alamans.

## La Batalla

Els dos exèrcits es trobaren al Llac Garda. Els legionaris, uns 35.000, s'enfrontaven amb un enemic molt més nombrós, ja que els alamans que havien entrat a Itàlia eren aproximadament uns 100.000, comptant les famílies dels guerrers. Malgrat que els detalls de la batalla en si són desconeguts, Claudi II aconseguí una aclaparadora victòria, amb aproximadament la meitat dels bàrbars caiguts durant el combat.

## Fets posteriors

Aquesta i la victòria posterior en la batalla de Naïssus marcaren la fi de la crisi que assolava l'imperi, que sota l'enèrgic lideratge dels generals Il·líris, Claudi II el Gòtic i Aurelià, aconseguiria recuperar tots els territoris perduts durant el regnat dels seus predecessors.
# Ağrı

Ağrı, antiga Karaköse o Karakilise (en kurd: Agirî) és una ciutat de Turquia, capital de la província d'Agri a l'est del país, prop de la frontera amb Iran. És a uns 90 km al nord del mont Ararat. El 1945 tenia 8.605 habitants. La ciutat s'anomenava Kara Kilise durant l'Imperi; sota la república es va passar a dir Karaköse. Finalment el nom fou canviat a Ağrı. El 1927 formà part de la república kurda d'Ararat proclamada per Ihsan Nuri Pasha que va durar fins al 1930, però no en fou la capital.
# Cantó d'Exmes

El cantó d'Exmes és un cantó francès del departament de l'Orne, situat al districte d'Argentan. Té 13 municipis i el cap es Exmes.

## Municipis

* Avernes-sous-Exmes
* Le Bourg-Saint-Léonard
* La Cochère
* Courménil
* Exmes
* Fel
* Ginai
* Omméel
* Le Pin-au-Haras
* Saint-Pierre-la-Rivière
* Silly-en-Gouffern
* Survie
* Villebadin

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1973 | Norbert Sillières | UNR |
| 1973-1979 | Richard Boisard | Divers droite |
| 1979-1992 | Pierre Lelandais | MRG, després divers droite |
| 1992- | Patrick Mussat | divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 3.681 | 3.447 | 3.132 | 2.922 | 2.835 | 2.779 | 2.788 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Mohanlalganj

Mohanlalganj és una ciutat d'Uttar Pradesh avui a la perifèria de Lucknow, districte de Lucknow. No consta la seva població actual separadament; el 1881 era de 2.781 habitants. En l'actualitat és una circumscripció electoral al Lok Sabha (Cambra baixa del Parlament indi).

## Història

Sota domini britànic fou capital d'una pargana i un tehsil. La pargana tenia uns 500 km² i estava habitada el 1881 per 96.878 habitants; tenia cinc ciutats entre les quals Amethi i Mohanlalganj; fou un antic domini dels bhars que han deixat diverses restes, sobretot ruïnes de les seves fortaleses i poblacions; la seva capital hauria estat Bahraich. El raja de Kanauj va intentar la conquesta sense èxit. El 1032 fou atacada pel gaznèvida Sayyid Salar Masud (1032) però no va fer cap conquesta permanent i fins al final del segle XIV els bhars no foren expulsats pels rajputs amethis de la tribu Chamar-Gaur. Aquestos al seu torn foren expulsats vers el final del segle XV pert una família de Shaykhs que es van apoderar de la pargana; la vila de Salimpur, al nord, fou fundada per ells i fou la capital del seu talukdar que va subsistir fins a la meitat del segle XX. Formaven la pargana 271 pobles dels quals 120 estaven en mans de musulmans i 151 dels hindús. La ciutat de Mohanlalganj fou anomenada inicialment Mau i fou fundada per janwar rajputs que la van posseir junt amb els pobles de l'entorn fins al final del govern dels nawabs d'Oudh. Després fou concedida al talukdar Raja Kasi Prasad que el 1859 va construir un ganj (mercat) al que va donar el nom de Mohanlal Ganj pel nom del seu antecessor Mohan Lal, nom que va substituir al de Mau; la pargana, abans anomenada Amethi, també va agafar el nom de Mohanlalganj, i igualment el tahsil. Aquest darrer tenia una superfície de 704 km² i una població el 1869 de 150.854 habitants i el 1881 de 129.209 habitants repartits en 226 pobles; el tahsil estava format per la pargana del seu nom i la de Nigohan Sissaindi.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Trigonostilop

Els trigonostilops (Trigonostylops) són un gènere extint de mamífers astrapoteris de la família dels trigonostilòpids que visqué a Sud-amèrica i l'Antàrtida durant l'Eocè. Pertanyen al superorde extint dels meridiungulats, o grup dels ungulats mamífers placentaris que es desenvolupà a Sud-amèrica. S'ha trobat un crani complet de l'espècie tipus T. wortmani, i s'ha classificat dins de l'ordre dels astrapoteris, basant-se en els seus grans ullals inferiors. En comparació amb el posterior Astrapotherium magnum, es creu que devia fer al voltant d'1,50 m.

## Referències

* ↑ Rose, 2006, p. 236.
* ↑ Palmer, D. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals (en anglès). Londres: Marshall Editions, 1999, p. 249. ISBN 1-84028-152-9.

## Bibliografia

* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Cantó de Gournay-en-Bray

El cantó de Gournay-en-Bray és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Dieppe. Té 16 municipis i el cap és Gournay-en-Bray.

## Municipis

* Avesnes-en-Bray
* Bézancourt
* Bosc-Hyons
* Brémontier-Merval
* Cuy-Saint-Fiacre
* Dampierre-en-Bray
* Doudeauville
* Elbeuf-en-Bray
* Ernemont-la-Villette
* Ferrières-en-Bray
* Gancourt-Saint-Étienne
* Gournay-en-Bray
* Ménerval
* Molagnies
* Montroty
* Neuf-Marché

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1987 | Claude Heuillard | Radical, després UDF |
| 1987-2011 | Alain Carment | PS |
| 2011- | Florence Legendre | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 9.708 | 10.909 | 11.350 | 11.273 | 11.490 | 11.952 | 12.678 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Battlezone: Rise of the Black Dogs

Battlezone: Rise of the Black Dogs és un videojoc d'estratègia en temps real amb tancs llançat l'any 2000 per la Nintendo 64. El videojoc té algunes semblances al videojoc de la màquina recreativa del 1980, Battlezone.

## Enllaços externs

* (anglès) El videojoc a Arxivat 2007-06-16 a Wayback Machine. MobyGames
# BK Spartak Sant Petersburg

El BK Spartak Sant Petersburg és un club rus de basquetbol de la ciutat de Sant Petersburg, Rússia. En la temporada 2012-2013 competeix en la Lliga russa de bàsquet, en la VTB United League i en la ULEB EuroCup.

## Palmarès

* 2 Lliga soviètica de bàsquet: 1975, 1992
* 2 Copa soviètica de bàsquet: 1978, 1987
* 2 Recopa d'Europa de bàsquet: 1973, 1975

## Jugadors destacats

* Alexander Belov (1966-1978)
* Andrei Kirilenko (1997-1998)
* Boniface N'Dong (2006-2007)
* Ivan Dvorny
* Sergei Panov (1991-1993)
* Rafael Araújo (2007–Present)
* Lukàs Mavrokefalidis (2011-2013)

## Entrenadors destacats

* Vladimir Kondrashin (1967-1995)

## Enllaços externs

* BK Spartak Sant Petersburg - Lloc web oficial (anglès)
* Lloc web de la ULEB Eurocup(anglès)
* Lloc web de la VTB United League Arxivat 2012-07-17 a Wayback Machine.(anglès)
* Lloc web de la lliga russa de bàsquet Arxivat 2012-02-24 a Wayback Machine.(rus) (anglès)
# Cantó de Longny-au-Perche

El cantó de Longny-au-Perche és un cantó francès del departament de l'Orne, situat al districte de Mortagne-au-Perche. Té 13 municipis i el cap es Longny-au-Perche.

## Municipis

* Bizou
* L'Hôme-Chamondot
* La Lande-sur-Eure
* Longny-au-Perche
* Le Mage
* Malétable
* Marchainville
* Les Menus
* Monceaux-au-Perche
* Moulicent
* Neuilly-sur-Eure
* Le Pas-Saint-l'Homer
* Saint-Victor-de-Réno

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1961 | M. Gilbon | Divers droite |
| 1961-1979 | André Mandonnet | Divers droite |
| 1979-1985 | M. Bruguière | RPR |
| 1985- | Jackie Legault | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 4.553 | 4.354 | 4.047 | 4.008 | 3.827 | 3.961 | 4.110 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Mohanpur

Mohanpur fou un estat tributari protegit de l'Índia a l'agència de Mahi Kantha, província de Gujarat, presidència de Bombai, amb una població de 14.011 habitants el 1872, 14.667 habitants el 1881 i 14.264 el 1931. La superfície era de 231 km² i el formaven 52 pobles. Cultivava mill, blat, moresc i oleaginoses i a Arpodra hi havia mines de talc. Tenia uns ingressos estimats de 2.429 lliures el 1881 i pagava un tribut de 475 lliures al Gaikwar de Baroda, 225 lliures al raja d'Idar i 15 al govern britànic. Era considerat estat de tercera classe. Va emetre paper fiscal però no segells per adherir.
El sobirà era descendent dels raos de Chandrawati, prop de Mont Abu. El seu ancestre Jaspal va emigrar des de Chandrawati a Harol a Mahi Kantha el 1227; a la tretzena generació thakur Prithwi Raj es va instal·lar a Ghorwara, que havia rebut en jagir junt amb els territoris veïns; durant els segles següents el territori es va dividir entre diverses branques de la família. Thakur Himat Singh governava a finals del segle xix, després de succeir com a menor d'edat al seu pare Umed Singh (mort el 6 d'octubre de 1882 després d'uns 7 anys de regnat; Umed era fill de Daulat Singh). Probablement el successor fou Takhat Singh, pare de Sartan Singh, que va pujar al tron el 1927 i va governar fins al 1940. El seu hereu era Kumar Shri Vinai Singh, nascut el 1908, que fou segurament el darrer sobirà (1940-1948). Eran de casta rajput del clan rehwar, subclan pramara.
La capital era Mohanpur amb una població el 1881 de 1.051 habitants.

## Referències

* The court Fee and Revenue Stamps of the Princely States of India, Adolph Koeppel & Raymon D. Manners, Nova York 1983.
* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Cantó de Grand-Couronne

El cantó de Grand-Couronne és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Rouen. Té 8 municipis i el cap és Grand-Couronne.

## Municipis

* La Bouille
* Grand-Couronne
* Hautot-sur-Seine
* Moulineaux
* Petit-Couronne
* Sahurs
* Saint-Pierre-de-Manneville
* Val-de-la-Haye

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Tony Larue | SFIO |
| 1951-1964 | Martial Spinneweber | PCF |
| 1964-1982 | Tony Larue | SFIO, després PS |
| 1982-1985 | Mme Duchemin | PS |
| 1985-2000 | Marc Massion | PS |
| 2000-2002 | Laurent Fabius | PS |
| 2002- | Dominique Randon | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| - | 15.262 | 17.250 | 19.674 | 22.469 | 22.779 | 29.417 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Batzarre

Batzarre ("Assemblea" o "Junta" en euskera) és un grup polític d'esquerres que té el seu àmbit d'actuació a Navarra. Té les seves arrels fundacionals en els grups Euskadiko Mugimendu Comunista (EMK) - Moviment Comunista d'Espanya (MCE) i Liga Komunista Iraultzailea (LKI) - Lliga Comunista Revolucionària (LCR) que van ser dues escissions d'ETA. A la Comunitat Autònoma Basca s'anomena Zutik.
Batzarre té les característiques d'un partit polític clàssic, si bé la seva presència a Navarra és purament testimonial. Reconeix el dret a l'autodeterminació del conjunt de pobles que conformen Euskal Herria respecte a l'Estat Espanyol i l'Estat Francès.
Proclama mantenir una actitud integradora en el conflicte de les diverses identitats navarreses des d'una perspectiva basca d'esquerres. L'any 1999 es va integrar a Euskal Herritarrok, formació que abandonà poc després en desacord amb la línia política seguida per aquesta coalició arran de la ruptura de la treva d'ETA, i des de l'any 2004 forma part de la coalició Nafarroa Bai.

## Enllaços externs

* Batzarre (basc) (castellà)
# Punganuru

Punganuru (Punganur) fou un estat tributari protegit del tipus zamindari al districte de North Arcot, avui a Tamil Nadu. La superfície era de 1678 km² i la major part formava un tahsil amb el mateix nom. La població era el 1881 de 7.672 habitants i el 1901 de 96.852, repartits en 564 pobles i una ciutat, Punganuru (ciutat) (població el 1901: 6553 habitants), residència del zamindar i del tahsildar.
La nissaga reial s'havia establert al país al segle XIII i havien governat durant segles sent un dels palayams de Cuddapah que va arribar a considerable importància amb un exèrcit de cinc mil homes. El 1642 el país fou ocupat pels marathes i el 1713 pel nawab de Cuddapah; el 1755 van retornar el marathes i el 1774 fou ocupat per Haidar Ali. En tot aquest temps els palayams van restar com a tributaris locals dels conqueridors però Tipu Sultan va annexionar l'estat. En les guerres de Mysore el zamindar va ajudar a Lord Cornwallis amb transports i provisions i un dels palegars o poligars o palayams va morir en la batalla de Wandiwash, i finalment el 1799 els britànics els van restaurar pagant llavors tribut als britànics; el 1832 el zamindar va morir sense successió i van esclatar disputes entre pretendents. Un germà es va acabar imposant; un sanad permanent fou concedit el 1861. Els governants pertanyien a la secta dels lingayats.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.