OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Bellver i Bayo

Manuel Bellver i Bayo (Sagunt, 1956) és un artista plàstic i escriptor valencià.
Manuel Bellver ben aviat va deixar els estudis d'Arts i optà per una formació allunyada dels cànons acadèmics. A mitjans de la dècada dels 70 va començar a realitzar exposicions de pintura, escultura i gravat. La seua obra de referències expressionistes va evolucionar cap a l'informalisme i l'abstracció i va passar a un període conceptualista. En la seua expressió utilitza diversos llenguatges, com ara, la pintura, escultura, fotografia o cinema i vídeo. La seua obra es caracteritza per un fort contingut espiritual, una profunda religiositat no teista. Tot i que incorpora conceptes procedents del cristianisme l'obra no és aliena a la pràctica del Budisme Zen. El seu treball està fortament vinculat al medi natural on, sovint, realitza intervencions i accions. Així mateix ha realitzat obra gràfica i llibres d'artista. Exposa, tant en mostres personals com col·lectives, a l'Estat Espanyol i a l'estranger. Ha treballat, també, el disseny gràfic i col·labora en diversos projectes editorials. La seua producció literària, de caràcter experimental, comença amb poesia visual pels anys setanta. Dels darrers anys destaquen les exposicions personals Eremita al Club Diario Levante a València, Lloc d'abandonament dins el cicle Intervencions Plàstiques a la Marina a Alacant, Exili a Sagunt i València, Sequentia a València, Pour franchir le seuil a l'església troglodítica de Peyre (França), Ferida intervenció realitzada a l'Ermita de la Sang dins el projecte Peregrinatio: Art a les Ermites de Sagunt i Dispersió als Amics de la Unesco d'Alcoi. Ha col·laborat amb altres escriptors realitzant edicions de bibliòfil, com ara Joan Burguet i Ardiaca amb Neomitologia de la comarca de la Noguera i Segona marrada i Rafael Català i Moros amb Destrucció de la paraula o inici del silenci? i Inventari. La seua producció literària, de caràcter experimental, comença amb poesia visual pels anys setanta. Va formar part del consell de redacció de la revista de creació Abalorio. És membre de l'AELC.

## Obra
### Poesia

* Oli al pedrís, 1997
* Dies després, 1997
* Erols, 1998
* Una aigua, 1999
* Açò (solsida al passadís), 2001
* Accions, 2005
* Sequentia, 2007
* Nord, 2013, Premi de Poesia Parc Taulí
* Claror dels marges, 2019

## Enllaços externs

* Pàgina web de Manuel Bellver
* Vídeo-entrevista (en francés) a Peyre -França
# Diada de Sant Fèlix 2018

La diada castellera de Sant Fèlix del 2018 tingué lloc el dijous 30 d'agost del 2018 a la Plaça de la Vila de Vilafranca del Penedès, en el marc de la Festa Major de Sant Fèlix. Les quatre colles participants van ser els Castellers de Vilafranca, la Colla Vella dels Xiquets de Valls, els Minyons de Terrassa i la Colla Joves Xiquets de Valls.

## Resultats

* Resultat
* Descarregat (D)
* Carregat (C)
* Intent (I)
* Intent desmuntat (ID)
Llegenda: f: amb folre, fm: amb folre i manilles, fa: amb folre i l'agulla o el pilar al mig, sf: sense folre
| Ordre | Colla | 1a ronda | 2a ronda | 3a ronda | Repetició | Repetició | Pilars de mèrit |
| 1a | Minyons de Terrassa | 2de8sf (i) | 2d9fm (c) | 4de9f | 9 de 8 | | Pde6 |
| 2a | Colla Vella dels Xiquets de Valls | 4de9sf | 2de8sf (c) | 4d10fm (id) | 4de9fa | | Pd8fm |
| 3a | Colla Joves Xiquets de Valls | 2de8sf | 5de9f (c) | 3d9f | | | Pd6 |
| 4a | Castellers de Vilafranca | 3de10fm | 2de8sf (c) | | 4d10fm (i) | 4de9f (id) | |

### Per castell

La següent taula mostra l'estadística dels castells que es van intentar a la diada. Els pilars de la ronda de pilars de mèrit també estan computats en aquesta taula. Els castells apareixen ordenats, de major a menor dificultat, segons la Taula de Puntuació del XXVII Concurs de Castells de Tarragona.
| Núm. | Castell | Descarregat | Carregat | Intent | Intent desmuntat | Total |
| 1 | 2 de 8 sense folre (2de8sf) | 1 | 2 | 1 | — | 4 |
| 2 | 4 de 9 sense folre (4de9sf) | 1 | — | — | — | 1 |
| 3 | 4 de 10 amb folre i manilles (4de10fm) | — | — | 1 | 1 | 2 |
| 3 | 3 de 10 amb folre i manilles (3de10fm) | 1 | — | — | — | 1 |
| 6 | 4 de 9 amb folre i l'agulla (4de9fa) | 1 | — | — | — | 1 |
| 7 | 5 de 9 amb folre (5de9f) | — | 1 | — | — | 1 |
| 8 | Pilar de 8 amb folre i manilles (Pde8fm) | 1 | — | — | — | 1 |
| 9 | 2 de 9 amb folre i manilles (2de9fm) | | 1 | — | — | 1 |
| 13 | 9 de 8 (9de8) | 1 | — | — | — | 1 |
| 10 | 3 de 9 amb folre (3de9f) | 1 | — | — | — | 1 |
| 11 | 4 de 9 amb folre (4de9f) | 1 | — | — | 1 | 2 |
| 12 | Pilar de 6 (Pde6) | 2 | — | — | — | 2 |
| Total | Total | 10 | 4 | 2 | 2 | 18 |
| Percentatge | Percentatge | 55,5% | 22,2% | 11,1% | 11,1% | 100% |

### Per colla

La següent taula mostra els castells i pilars intentats per cadascuna de les colles en relació a la dificultat que tenen, ordenats de major a menor dificultat. En aquesta taula no es comptabilitzen els peus desmuntats.
| Colla | 2d8sf | 4de9sf | 4de10fm | 3de10fm | 4de9fa | 5de9f | Pde8fm | 2de9fm | 9d8 | 3d9f | 4d9f | Pde6 |
| Minyons de Terrassa | i | | | | | | | c | d | | d | d |
| Colla Vella dels Xiquets de Valls | c | d | id | | d | | d | | | | | |
| Colla Joves Xiquets de Valls | d | | | | | c | | | | d | | d |
| Castellers de Vilafranca | c | | i | d | | | | | | | id | |

## Referències

* ↑ 30 d'agost del 2018.
* ↑ 324cat «La Vella de Valls, gran protagonista de Sant Fèlix amb un 4 de 9 sense folre». CCMA.

## Vegeu també

* Diada de Sant Fèlix
* Diada de Sant Fèlix 2017
# Marià de Delàs i de Foxà

Marià de Delàs i de Foxà (Girona, 26 d'octubre de 1837 - Barcelona, 7 de juliol de 1912) fou un noble català, IV baró de Vilagaià.

## Biografia

Era fill de Francesc de Paula de Delàs i de Jalpí (1806-1890), III baró de Vilagaià, i de Concepció de Foxà i de Bassols.
Plenament compromès en la causa carlina, durant la tercera guerra civil va cooperar amb totes les seves forces a la lluita legitimista, per la qual cosa l'Estat espanyol va embargar tots els seus béns. En acabar la guerra, va haver d'emigrar a França i es refugià a Tolouse amb el seu íntim amic Erasme de Janer.
Com a aficionat a la literatura i a la ciència, fou el protector de la gran Biblioteca Patria i va traduir al castellà diverses obres científiques, especialment d'homeopatia.
Era una de les figures més destacades del camp polític tradicionalista català. Va ser tresorer de la Junta regional, president de diverses entitats tradicionalistes, entre elles La Flor de Lis, i va cooperar en nombroses accions i campanyes de propaganda. Fou un dels patrocinadors del diari carlí El Correo Catalán. Va figurar en moltes associacions de caràcter religiós. Pertanyia al Tercer Orde Regular de Sant Francesc i era congregant de Nostra Senyora dels Dolors. En les Conferències de Sant Vicenç de Paül es va distingir per les seves obres de caritat. També va pertànyer a Junta de caritat del Sant Hospital del Nen Déu.
Poc abans de morir, va apadrinar, amb la seva filla, la bandera del Círcol Tradicionalista de Sant Feliu de Llobregat, i quan El Correo Catalán va inaugurar la seva nova rotativa, el baró de Vilagaià va fer acte de presència en tots els festejos.
L'any 1912 encarregà a l'arquitecte modernista Joan Rubió i Bellver la construcció a Ripoll de la capella Sant Miquel de la Roqueta, que no va arribar a veure acabada.
Era cavaller maestrant de la Real Maestranza de Caballería de Ronda i va rebre del pretendent Don Carles diverses distincions.

## Referències

* ↑ «esquela de D.Mariano de Delás y de Foxa Jalpí y Bassols». La Vanguardial, 07-07-1912, pàg. 1.
* ↑ «Marià de Delàs i de Foixà». geneanet. Josep Lladó.
* ↑ «Francesc de Paula de Delàs i de Jalpí». geneanet. Josep Lladó.
* ↑ «Concepció de Foixà i de Bassols». geneanet. Josep Lladó.
* 1 2 3 4 5 6 «Iltre. Sr. D. Mariano de Delás y de Foxá, barón de Vilagayá». El Correo Español, 08-07-1912, pàg. 1.
* ↑ «RIPOLL - Sant Miquel de la Roqueta». Modernisme, 10-09-2016.
# Partit Nova Reforma (Corea del Sud)

El Partit Nova Reforma (PNR; en coreà: 개혁신당) és un partit de Corea del Sud impulsat pel polític Lee Jun-seok, que havia estat president del Partit del Poder Popular fins a la seva destitució. Tot i que es va fundar com a partit conservador, diverses integracions de partits minoritaris provinents del Partit Democràtic i del Partit de la Justícia l'han transformat en un partit d'arreplega.

## Història

El partit es va formar el 20 de gener de 2024 amb la intenció de generar una tercera força en el panorama polític de Corea, obrint-se a la possibilitat de formar coalicions amb altres organitzacions amb aquest objectiu. El seu fundador i líder inicial era Lee Jun-seok, polític conservador que havia estat president del Partit del Poder Popular fins a la seva destitució per oposar-se a l'increment de poder i deriva del President Yoon Suk-yeol.
El carisma de Lee Jun-seok i les oportunitats que obria la nova formació van possibilitar l'entesa amb altres organitzacions minoritàries com Esperança de Corea, escissió del PD, o sectors provinents del Partit de la Justícia i del Partit Bareunmirae. Tanmateix, es va anunciar un acord per fusionar-se amb el Partit Nou Futur, una altra escissió del PD impulsada per l'ex-Primer Ministre Lee Nak-yon, però pocs dies després el PNF anunciaria la seva retirada de l'acord.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | Líder | Circum. | Circum. | Circum. | Circum. | Llista | Llista | Llista | Llista | Escons | Escons | Pos. | Govern |
| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/- | Vots | % | Escons | +/- | No. | +/– | Pos. | Govern |
| 2024 | Lee Jun-seok | 195,147 | 0.68 | Nou | 1 / 254 | 1,025,775 | 3.62 | Nou | 2 / 46 | 3 / 300 | Nou | 4t | Oposició |

## Referències

* ↑ «New Reform Party Launches with Former PPP Chief Lee Jun-seok as its Chief» (en anglès). [Consulta: 10 desembre 2024].
* ↑ «이준석 개혁신당-양향자 한국의희망 ‘합당’…제3지대 연대 본격화» (en coreà), 24-01-2024. [Consulta: 10 desembre 2024].
* ↑ «여야 정치인 12명, 5일 개혁신당 합류…지원사격 나선 양향자» (en coreà), 04-01-2024. [Consulta: 10 desembre 2024].
* ↑ Yonhap. «Smaller political powers agree to merge into new party ahead of general elections» (en anglès), 09-02-2024. [Consulta: 10 desembre 2024].
* ↑ «[바로이뉴스 "다시 새로운미래로 돌아간다"…11일 만에 결별 선언한 이낙연]». [Consulta: 10 desembre 2024].
# Cantó de Port-Louis

El cantó de Port-Louis (bretó Kanton Porzh-Loeiz) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 9 comunes:
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Gâvres | Gavr | 893 | 1,88 | 56680 | 56062 |
| Kervignac | Kervignag | 4.113 | 39,56 | 56700 | 56094 |
| Locmiquelic | Lokmikaelig | 3.945 | 3,58 | 56570 | 56118 |
| Merlevenez | Brelevenez | 2.294 | 17,67 | 56700 | 56130 |
| Nostang | Lostenk | 1.088 | 15,71 | 56690 | 56148 |
| Plouhinec | Pleheneg | 4.143 | 35,58 | 56680 | 56169 |
| Port-Louis | Porzh-Loeiz | 2.808 | 1,07 | 56290 | 56181 |
| Riantec | Rianteg | 4.765 | 14,06 | 56670 | 56193 |
| Sainte-Hélène | Santez-Elen | 906 | 8,08 | 56700 | 56220 |
| Kanton | Porzh-Loeiz | 24.955 | 137,19 | - | 5628 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 22.336 | 21.987 | 21.542 | 22.961 | 24.570 | 24.955 |

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Josep Melià i Pericàs

Josep Melià i Pericàs (Artà, Mallorca, 19 de març de 1939 - Alcúdia, Mallorca, 22 de juliol de 2000) fou un advocat, polític i escriptor mallorquí.

## Biografia

Es llicencià en dret (1962) i periodisme (1965) per la Universitat de Madrid. El 1974 fou elegit procurador en Corts per les Illes Balears. El 1976 fundà el Partit Nacionalista Mallorquí i el 1977 encapçalà la candidatura al Congrés de la Unió Autonomista de Balears, però no aconseguí l'escó. Després, s'incorporà a la Unió de Centre Democràtic on, amb el govern d'Adolfo Suárez, arribà a ser secretari d'Estat per la informació. Amb la desintegració de la UCD, passà al Centre Democràtic i Social. Hi estigué fins al 1990, en què fundà Centristes de Balears, que posteriorment passaria a ser Convergència Balear i que finalment s'integraria a Unió Mallorquina.
El seu llibre més important és, sense cap dubte, Els mallorquins, un assaig sobre la realitat nacional mallorquina escrit el 1963, però no publicat fins al 1967 a causa de la censura franquista. El 1977 reescrigué i amplià aquest llibre i li donà el nom de La nació dels mallorquins. Fou el pare del també advocat i escriptor Josep Melià Ques. Al llarg de la seva vida pública realitzà ponències com la que va tenir lloc al Primer Congrés de Defensa del Patrimoni Cultural organitzat per la Societat Arqueològica Lul·liana el 1990 amb el títol de Patrimoni Cultural, béns culturals i tècniques de protecció (trets generals de la seva normativa) amb Miquel Coca Payeras.

## Reconeixements

* 1983: Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya.
* 1998: Doctor Honoris Causa per la Universitat de les Illes Balears.
* 1999: Medalla d'Or de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10.
* ↑ 'La Societat Arqueològica Lul·liana, la defensa del patrimoni cultural', Maria Barceló Crespí a La Societat Arqueològica Lul·liana, una il·lusió que perdura, 2003 ISBN 8492057157
# La historia oficial

La historia oficial és una pel·lícula argentina dirigida per Luis Puenzo, estrenada el 1985. Fou la primera pel·lícula argentina en guanyar l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, una fita que no es repetiria fins al 2010, amb El secreto de sus ojos.

## Argument

Durant la dictadura argentina, Alicia i el seu marit cap militar, han adoptat una noia, Gaby.
Després del testimoni de la seva millor amiga, detinguda, sobre les adopcions il·legals que es feia contra la voluntat de mares empresonades, Alicia portarà la seva investigació, per trobar la veritat sobre l'origen de la seva filla, i sobretot trobar la seva verdadera família.

## Repartiment

* Héctor Alterio: Roberto
* Norma Aleandro: Alicia
* Chunchuna Villafañe: Ana
* Hugo Arana: Enrique
* Guillermo Battaglia: Jose
* Chela Ruíz: Sara

## Premis

* Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa

## Referències

* ↑ «The Official Story» (en anglès). The New York Times.
# Made in Argentina

Made in Argentina és una pel·lícula dramàtica argentina de 1987, dirigida per Juan José Jusid, basada en l'obra teatral Made in Lanús (1986) de Nelly Fernández Tiscornia. Va ser filmada en escenaris de Buenos Aires i Nova York.

## Sinopsi

Osvaldo i Mabel, un matrimoni argentí exiliat per raons polítiques als Estats Units, viatgen al seu país d'origen després de deu anys per a retrobar-se amb els seus familiars i amics, entre ells, «el Negro», germà de Mabel, i la seva esposa, «la Yoli». Mabel li ofereix al seu germà la possibilitat de treballar a Nova York amb l'objectiu de millorar la seva situació econòmica, però la seva esposa s'oposa.

## Repartiment

| Actor | Personatge |
| Luis Brandoni | Osvaldo |
| Marta Bianchi | Mabel |
| Leonor Manso | Yoli |
| Patricio Contreras | El negro |
| Hugo Arana | Cacho |
| Mario Luciani | |
| Alberto Busaid | Quique |
| Gabriela Flores | |
| Alejo García Pintos | Ariel |
| Frank Vincent | Vito |
| Jorge Rivera López | profesor |
| Andrés Ares | |
| Leonor Miniño | |
| Marzenka Novak | |
| Roxana Randon | |
| Jorge Schubert | Jugador de rugby |
| Aldo Piccioni | |

## Premis

* * 1988 - Premi Cercles Precolombins del Festival de Cinema de Bogotà.
* 1987 - Segon Premi Coral del Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana, en la rúbrica ficció.
* 1987 - Premi Air Canada per a la pel·lícula més popular del Festival Internacional de Cinema de Mont-real.
* 1987 - Premi Caracol de la Uneac, Unión de Escritores y Artistas de Cuba.
* 1987 - Premi Roque Dalton de l'emissora Radio Habana Cuba.
* 1987 - Premi Coral a la millor actuació masculina (Patricio Contreras) del Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana.
* 1987 - Premi a la millor actriu (Leonor Manso) atorgat per SEMINCI, 32a Setmana Internacional de Cinema de Valladolid.

## Referències

* ↑ «Ficha técnica: Made in Argentina». Portal del Cine y el Audiovisual Latinoamericano y Caribeño. [Consulta: 3 novembre 2013].
* ↑ Made in Argentina: secretos de un filme clásico sobre el exilio, ¿volver, quedarse afuera o irse para siempre?, Clarín, 31 de juliol de 2020
* ↑ «Festival de Cine 1988». Festival de Cine de Bogotá. Arxivat de l'original el 4 de novembre de 2013. [Consulta: 3 novembre 2013].
* ↑ «Festival de cine de La Habana: un sueño que cumple 25 años». Cubarte. Año 3. Número 49, 05-12-2003. [Consulta: 3 novembre 2013].
* ↑ «Palmarès du Festival des films du monde de Montréal - 1987» (en francès). Festival des Films du Monde. [Consulta: 3 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Made in Argentina a YouTube
# Felipe Gutiérrez

Felipe Alejandro Gutiérrez Leiva (nascut el 8 d'octubre de 1990) és un futbolista xilè que actualment juga com a migcampista per l'Internacional brasiler, cedit pel Reial Betis.
Felipe Gutiérrez amb Xile - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Xile – Copa Amèrica de futbol 2011
1 Bravo •
2 Silva •
3 Ponce •
4 Isla •
5 Contreras •
6 Carmona •
7 Sánchez •
8 Vidal •
9 Suazo •
10 Valdivia •
11 Jiménez •
12 Pinto •
13 Estrada •
14 Fernández •
15 Beausejour •
16 Fierro •
17 Medel •
18 Jara •
19 Muñoz •
20 Millar •
21 Gutiérrez •
22 Paredes •
23 Garcés •
Seleccionador: Borghi
Selecció de futbol de Xile – Copa del Món de futbol 2014
1 Bravo  •
2 Mena •
3 Albornoz •
4 Isla •
5 Silva •
6 Carmona •
7 Sánchez •
8 Vidal •
9 Pinilla •
10 Valdívia •
11 Vargas •
12 Toselli •
13 Rojas •
14 Orellana •
15 Beausejour •
16 Gutiérrez •
17 Medel •
18 Jara •
19 Fuenzalida •
20 Aránguiz •
21 Díaz •
22 Paredes •
23 Herrera •
Seleccionador: Sampaoli :
# Raúl Andres Muñoz Mardones

Raúl Muñoz (Curicó, 25 de maig de 1975) és un futbolista xilè retirat que ocupava posicions de defensa, i va ser set vegades internacional amb el seu país, tot participant en la Copa Amèrica de 1997. Va militar a equips xilens com el Colo-Colo o el Wanderers. També va actuar a les competicions espanyola i russa.
# Gran Concepción

Gran Concepción és la segona aglomeració urbana més poblada de Xile, amb 912.889 persones (font del cens del 2002). En formen part els municipis de Concepción, Talcahuano, Penco, Hualpén, San Pedro de la Paz, Xiguayante, Coronel, Lota, Hualqui i Tomé.

## Enllaços externs

* Gran Concepción por Nicolás Tugas Arxivat 2020-06-16 a Wayback Machine.
* Infome del INE, Chile: Ciudades, Pueblos, Aldeas y Caseríos. 2005 (PDF & ZIP) (castellà)
# Corporación Club de Deportes Santiago Morning

El Club de Deportes Santiago Morning és un club de futbol xilè de la ciutat de Santiago de Xile.

## Història

El club nasqué el 16 d'octubre de 1903 amb el nom de Santiago Football Club, equip format principalment per ex membres del Brasil Football Club, fundat el 1902. L'any 1909 es fundà el Morning Star. L'any 1936 ambdós clubs es fusionaren per formar el Santiago Morning. Disputa els seus partits a l'estadi Usach.
Uniforme del Santiago F.C.

## Palmarès

* 1 Lliga xilena de futbol: 1942
* 5 Campionat d'obertura xilè: 1934 (com a Santiago FC), 1943, 1944, 1949, 1950
* 1 Campionat de clausura xilè: 1944
* 2 Lliga xilena de segona divisió: 1959, 2005
* 1 Lliga xilena de tercera divisió: 1996

## Jugadors destacats

* Héctor Aldea
* Pedro González Vera
* Pablo Lenci
* Fernando Manríquez
* Alvaro Ormeño
* Guillermo Páez

## Enllaços externs

* Web oficial del club
# Alberto Juantorena Danger

Alberto Juantorena Danger (Santiago de Cuba, Cuba 1950) és un atleta cubà, ja retirat, especialista en curses de mitjana distància i doble campió olímpic.

## Biografia

Va néixer el 3 de desembre de 1950 a la ciutat de Santiago de Cuba. És oncle del jugador de voleibol Osmany Juantorena.

## Carrera esportiva

Anomenat amb el motiu de "el cavall" o "l'elegant de les pistes", va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), on fou eliminat en semifinals de la prova dels 400 metres llisos.
Després dels Jocs de Múnic inicià una etapa molt fructífera pels èxits, aconseguint victòries a la Universíada de 1973 i el segon lloc als Jocs Panamericans de 1975 en els 400 metres llisos.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà) aconseguí guanyar la medalla d'or en les proves dels 400 metres i 800 metres, establint en aquesta últim un nou rècord mundial amb un temps d'1:43.50 segons. Amb la seva doble victòria es convertí en el primer atleta a aconseguir-ho en uns Jocs Olímpics, un fet que encara no s'ha repetit. En aquests Jocs de 1976 també va participar en els relleus 4x400 metres, on acabà setè.
L'any 1977 dominà els rànquings mundials dels 400 i 800 metres, aconseguint guanyar aquell mateix les dues proves en la Copa del Món d'atletisme de Düsseldorf (Alemanya). L'any 1979, però, únicament pogué acabà segon en les dues proves dels Jocs Panamericans.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) únicament participà en els 400 metres llisos, considerant que no tenia opcions per aconseguir medalles en la prova dels 800 metres. Ara bé, en la final dels 400 metres acabà en quarta posició, el que li feu guanyar un diploma olímpic.
En els Jocs Centreamericans i del Carib de 1982 aconseguí guanyar la medalla d'or en les proves dels 400, 800 i relleus 4x400 metres. Participà en el Campionat del Món d'atletisme de 1983 realitzat a Hèlsinki (Finlàndia), on després de passar a segona ronda dels 800 metres es lesionà i hagué d'abandonar la competició.
En retirar-se de la competició activa ha esdevingut viceministre d'esports del Govern de Cuba.

### Millores marques

| Prova | Temps | Lloc | Data |
| 400 metres | 44.26 | Mont-real (Canadà) | 29 de juliol de 1976 |
| 800 metres | 1:43.44 | Sofia (Bulgària) | 21 d'agost de 1977 |

## Enllaços externs

* (anglès) www2.iaaf.org - Alberto Juantorena Arxivat 2007-11-11 a Wayback Machine.
# Andrés Antonio Ballester Costa

Andrés Antonio Ballester Costa (Benejússer, 1959) és un empresari i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la VII i VIII legislatures.
Ha estat empresari del sector hortícola i fruiter, el 1983 ingressà a Aliança Popular i formà part del comitè executiu regional de Nuevas Generaciones. Ha estat regidor de transport i benestar social de l'ajuntament d'Oriola de 1999 a 2002. Ha estat elegit diputat per la província d'Alacant a les eleccions a les Corts Valencianes de 2007 i de 2011.

## Enllaços externs

* Fitxa a les Corts Valencianes Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
* Entrevista a ActivaOrihuela Arxivat 2007-10-26 a Wayback Machine.
# Uriach (desambiguació)

Uriach (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Joan Uriach i Feliu, (ca. 1834 - 1907), farmacèutic.
* Joan Uriach i Tey, (1900 - 1986), empresari farmacèutic.
* Joan Uriach i Marsal, nascut el 1929, empresari farmacèutic.
* Uriach, grup empresarial farmacèutic.
# Senta Radegonda (Dordonya)

Senta Radegonda (en francès Sainte-Radegonde) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 115 | 95 | 71 | 86 | 76 | 64 | 57 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2008 | Marcel Provost | |
| 2008- | Anne-Marie Queille-Rivier | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 28 novembre 2010].
# Aubuçargues

Aubuçargues (en francès Aubussargues) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Alberto Montejo Gañan

Alberto Montejo Gañan (Saragossa, 19 de gener de 1988) és un futbolista aragonès, que ocupa la posició de migcampista. Ha estat internacional amb la selecció espanyola sub-15, sub-16 i sub-17.

## Trajectòria

Format a les categories inferiors del Reial Saragossa, el 2007 puja al primer filial, el Zaragoza B. Eixa mateixa campanya debuta a primera divisió amb els aragonesos, en partit contra el Reial Valladolid.
Cedit durant la temporada 08/09 al CD Numancia B, retorna al primer filial saragossista el 2009.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador