OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thawabit

Al-Thawabit al-Wataniyya (àrab: الثوابت الوطنية, aṯ-Ṯawābit al-Waṭaniyya, ‘les Constants Nacionals’), comunament dites simplement Thawabit (‘Constants’), i també conegudes com «les línies vermelles palestines», són una sèrie de principis, establerts pel Consell Nacional Palestí de l'Organització per l'Alliberament de Palestina el 1977, pensats per ser la base del consens nacional en relació amb el conflicte israelopalestí. L'objectiu era que totes les faccions palestines es comprometessin amb aquests principis.
Els quatre principis que componen el Thawabit són:
* el dret a la resistència,
* el dret a l'autodeterminació (en forma d'estat),
* Jerusalem com a capital de Palestina, i
* el dret al retorn dels refugiats palestins a les seves cases i terres al que avui és Israel (d'acord amb la Resolució 194 de l'Assemblea General de les Nacions Unides).
Els principis del Thawabit, proclamats com a drets nacionals inviolables dels palestins, s'han convertit en part fonamental de l'esperit de resistència de la societat palestina i es reflecteixen en la producció cultural palestina, en els mitjans de comunicació, en els discursos dels líders palestins, en els documents oficials, en els llibres de text i, de fet, en la vida quotidiana dels palestins.

## Referències

* ↑ Shaked, Ronni. «Ethos of Conflict of the Palestinian Society». A: Sharvit. A Social Psychology Perspective on The Israeli-Palestinian Conflict : Celebrating the Legacy of Daniel Bar-Tal, Vol II. Springer International Publishing, 2016, p. 137–138. ISBN 978-3-319-24839-4.
* ↑ Elgindy, Khaled The Washington Quarterly, 38, 4, 13-01-2016, pàg. 133–150. DOI: 10.1080/0163660X.2015.1125834 [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ Shaked, Ronni. «Ethos of Conflict of the Palestinian Society». A: Sharvit, Keren. A Social Psychology Perspective on The Israeli-Palestinian Conflict : Celebrating the Legacy of Daniel Bar-Tal, Vol II. Springer International Publishing, 2016, p. 137–138. ISBN 978-3-319-24839-4.

## Vegeu també

* Sumud
* Organització per a l'Alliberament de Palestina
# Universitat de Hèlsinki

La Universitat de Hèlsinki (en finès Helsingin yliopisto, abreujat HY; en suec Helsingfors universitet, abreujat HU) és una universitat pública a Hèlsinki, la més gran de Finlàndia en nombre d'estudiants i de facultats. Va ser fundada a la ciutat de Turku el 1640 com a Reial Acadèmia d'Åbo sota l'Imperi Suec, i es va traslladar a Hèlsinki el 1828 sota el patrocini del tsar Alexandre I. El 2020, uns 31.600 estudiants estaven matriculats als programes de grau de la universitat repartits en 11 facultats i 11 instituts de recerca.
A partir de l'1 d'agost de 2005, la universitat compleix amb l'estructura harmonitzada del Procés de Bolonya en l'àmbit europeu i ofereix títols de grau, màster, llicenciat i doctorat. L'accés als estudis de grau es determina habitualment per proves d'accés, en el cas dels graus, i pels resultats previs del grau, en el cas de màsters i postgraus.
La universitat és bilingüe, amb ensenyament per llei impartit tant en finès com en suec. Com que el suec, encara que és una llengua oficial de Finlàndia, és una llengua minoritària, el finès és, amb diferència, la llengua dominant a la universitat. L'ensenyament en anglès és àmplia a tota la universitat pel que fa als màsters, llicenciatures i doctorats, la qual cosa la converteix en una tercera llengua d'instrucció de facto.
És membre de diverses xarxes universitàries internacionals destacades, com Europaeum, UNICA, la Xarxa d'Utrecht, i és membre fundador de la League of European Research Universities. La universitat també ha rebut suport financer internacional per al benestar global; per exemple, el setembre de 2021, el Departament de Defensa dels EUA va proporcionar a la universitat més de quatre milions d'euros en finançament per al tractament dels gens MYC i el càncer de mama.

## Vegeu també

* Llista d'universitats de Finlàndia

## Referències

* ↑ «The University of Helsinki in numbers», 22-07-2021. [Consulta: 20 agost 2021].
* ↑ «Bologna Process at the University of Helsinki». Arxivat de l'original el 3 March 2016. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ UNICA = "Institutional Network of the Universities from the Capitals of Europe".
* ↑ Pentagonilta jättirahoitus Helsingin yliopiston johtamaan syöpätutkimushankkeeseen – Ilta-Sanomat (in Finnish)
# Yves Mény

Yves Mény, (Goven, 1943) és un investigador, acadèmic i científic francès.
El seu treball es va centrar inicialment en l'evolució de les institucions públiques, la reforma i modernització de l'Estat i la crisi del model jacobí tradicional, sota la pressió de la descentralització i el procés de construcció europea. La seva recerca es va centrar llavors en l'anàlisi política comparada i l'anàlisi de les polítiques públiques dels anys vuitanta i noranta.

## Premis i reconeixements

* Chevalier de la Légion d'honneur (2010)
* Chevalier de l'ordre national du Mérite

## Referències

* ↑ «Centralisation et décentralisation dans le débat politique français : 1945-1969 / par Yves Mény - Sudoc». [Consulta: 25 febrer 2021]..
# Pas de Piles

El Pas de Piles era un barri del municipi de Subirats (Alt Penedès) situat a la riba dreta del riu Anoia, a la raconada que forma aquest riu amb el seu afluent, la riera de Lavernó. Era un conjunt de masies que es van enderrocar a principis del segle XXI a causa de la construcció d'un llarg viaducte ferroviari de l'AVE.

## Toponímia

El nom està documentat ja el 1163 com a 'ipsas Pilas' (Coromines, a Onomasticon Cataloniae). Era un punt del camí des de Martorell al Penedès, on es podia creuar fàcilment el riu Anoia. Potser aquestes 'piles' eren el que restaven d'un antic pont romà.

## Referències

* ↑ «el Pas de les Piles». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Querol i Rovira, Carles. Subirats. Conèixer el seu atractiu, viure'l i gaudir-lo. Ajuntament de Subirats i Edicions i Propostes Culturals Andana, SL, 2008, p. 46. ISBN 978-84-96995-03-1.
* ↑ Vives Tort, Miquel. L'evolució històrica de la xarxa viària entre el Llobregat i el Foix (tesi). Facultat de Geografia i Història de la Universitat de Barcelona, p. 415.
# Mont Strickland

El Mont Strickland és una muntanya que forma part de les muntanyes Saint Elias, al territori del Yukon, Canada. S'alça fins als 4.260 msnm i no va ser escalat per primera vegada fins al 1959.

## Referències

* 1 2 Mt. Strickland a Bivouac.com

## Enllaços externs

* Mount Strickland, Yukon Territory a peakbagger.com
# Armstrong (Columbia Britànica)

Armstrong és una ciutat canadenca de la província de Columbia Britànica. És part del Districte Regional de North Okanagan.

## Demografia

Té una població de 4,492 habitants, segons el cens de 2001.
# El retorn del Dr. Phibes

El retorn del Dr. Phibes (títol original en anglès: Dr. Phibes Rises Again) és una pel·lícula estatunidenco—britànica dirigida per Robert Fuest, estrenada el 1972. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un decenni ha passat des dels terribles esdeveniments que han construït la sinistra reputació del doctor Phibes. Avui, l'abominable Doctor fa via cap a Egipte en companyia del cos de la seva difunta esposa. Per portar la seva dona a la vida gràcies a les invocacions espirituals,Phibes es posa una vegada més a escampar sang.

## Repartiment

* Vincent Price: El Doctor Anton Phibes
* Robert Quarry: Darius Biederbeck
* Peter Jeffrey: l'inspector Trout
* Fiona Lewis: Diana Trobridge, la filla de Darius
* Hugh Griffith: Harry Ambrose
* John Cater: Sir Wayne Waverley
* Gerald Sim: Hackett
* Lewis Fiander: Baker
* John Thaw: Shavers
* Peter Cushing: el capità del naviu
* Beryl Reid: Miss Ambrose
* Terry-Thomas: Lombardo
* Keith Buckley: Stewart
* Valli Kemp: Vulnavia
* Milton Reid: el valet de Biederbeck

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge va comença el 6 de desembre de 1971 i es va desenvolupar als estudis d'Elstree. Les escenes del deserts van ser rodades a Espanya.
* La pel·lícula és continuació de L'abominable Dr. Phibes (1971), igualment dirigida per Robert Fuest.
* Virginia North, que interpretava Vulnavia a la primera pel·lícula, estava embarassada en el rodatge i no podia doncs tornar a fer el seu paper.
* Alguns dels personatges són anomenats com músics de jazz: Bix Beiderbecke, Chet Baker, Charlie Shavers, Guy Lombardo, Bill Stewart…
* Es tracta de l'última pel·lícula de l'actor Vincent Price per la productora American International Pictures.

## Banda original

* Over the Rainbow, compost per Harold Arlen
* You Stepped Out of a Dream, compost per Nacio Herb Brown i Gus Kahn

## Premis i nominacions

* Premi al millor director en el Festival internacional de cinema de Catalunya el 1974.
* El film va ser en competició al Festival internacional de cinema fantàstic d'Avoriaz 1974.

## Referències

* ↑ esadir.cat. El retorn del Dr. Phibes. esadir.cat.
* ↑ «Dr. Phibes Rises Again». The New York Times.
# Sarrant

Sarrant (en francès Sarrant) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània. Limita amb Maubèc (Tarn i Garona), Solomiac, La Briha, Sent Jòrdi, Senta Anna (Gers), i Brinhamont (Alta Garona).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 440 | 357 | 319 | 312 | 319 | 338 | 340 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Anne Salat | |
| 2008- | Lucien Calestroupat | |

## Galeria d'imatges

* Desfilada a l'entrada de la vila
* Cases antigues
* Torre i porta de la vila
* Capella de la Nòstra Dama

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 16 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Rosselló (Segrià)

Rosselló és un municipi de la comarca del Segrià.
* Entitat de població
* Rosselló
* Camí d'Almacelles
* Alcanís
* la Tossa
* la Paperera
* la Noguera
(Font: Idescat)

## Geografia

* Llista de topònims de Rosselló (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 15 | 21 | 33 | 39 | 390 | 689 | 818 | 687 | 670 | 705 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 930 | 1.005 | 962 | 1.038 | 1.201 | 1.385 | 1.524 | 1.595 | 1.624 | 1.624 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 1.733 | 1.784 | 1.852 | 1.972 | 2.086 | 2.478 | 2.752 | 2.950 | 3.103 | 3.021 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 3.029 | 3.130 | 3.237 | 3.278 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* ↑ «Rosselló (Segrià)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* El Calvari (Rosselló).

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Arduí II d'Ivrea

Arduí II d'Ivrea (? - vers 1050) va ser marquès d'ivrea entre 999 i 1015. També és esmentat com Ardicino. Era fill d'Arduí d'Ivrea i Berta d'Este.

## Biografia

Després de l'excomunió del seu pare el 997 a causa de l'assassinat del bisbe de Vercelli, els bisbes van fomentar molts problemes i disturbis en el marquesat perquè a la població i als magnats no els agradava gens estar sota el govern d'un excomunicat. Així que el 999 el seu pare el va anomenar legalment marquès d'Ivrea, encara que era aquell el que continuava mantenint el poder a la regió.
Després de la mort del seu pare el 1015 la marca d'Ivrea va ser suprimida i va quedar dividida en nombrosos comtats i comunes, i el comte Arduí i els seus germans Otó i Guiu van reconèixer l'autoritat del marquès de Torí, Ulric Manfred II, passant Ivrea a ser un comtat de la marca de Torí. Arduí va conservar el poder però ja no fou reconegut com a marquès d'Ivrea, sinó com a comte d'Ivrea i de Pombia, encara que va conservar el títol de príncep de Gramellina que li havia donat el seu pare quan era rei.
El 1036 Arduino va obtenir del bisbe Ubald de Cremona un feu al sud de Bèrgam, amb la qual cosa reforçava la seva autoritat en aquest territori.
La seva descendència va donar origen a diverses branques de prínceps i comtes del Canavese: San Martino d'Aglie, Lorenzato, Parella,Strambino, Colloretto i els comtes de Valperga di Masino, Masino, Caluso i Biandrate.

## Fonts

* AA.VV., Enciclopedia biografica universale. Treccani edizione 2006.
* Gabiani N., Asti nei principali suoi ricordi storici vol 1, 2,3. Tip.Vinassa 1927-1934
# Gmar Gavi'a

Gmar Gavi'a (hebreu: גמר גביע‎), estrenada internacionalment com a Cup Final és una pel·lícula israeliana de 1991 ambientada durant la invasió de 1982 de Líban per Israel i la Copa del Món de Futbol de 1982 dirigida per Eran Riklis.

## Trama

Un jove soldat israelià, Cohen, és segrestat per un grup de lluitadors palestins que el tenen com a ostatge durant el conflicte. La Copa del Món de Futbol de 1982 passa durant la invasió, i el seu amor mutu pel futbol, i en particular la selecció de futbol d'Itàlia, ajuda a trencar les barreres del nacionalisme i el bagatge històric que porten ambdós. Es forja una mena d'aliança entre els dos homes. La seva relació es dirigeix cap a un final tràgic quan l'equip italià, juntament amb el golejador Paolo Rossi, marxen cap a la victòria de la final de la Copa Mundial de la FIFA 1982.

## Recepció

En escrivint a The Washington Post, Hal Hinson va qualificar Cup Final com "una pel·lícula poderosa, però una de les grans pel·lícules més modestes que s'han fet mai". Hanson comenta que la relació entre Cohen i Ziad (el comandant palestí) és "bonicament desajustada" i que la idea central de la pel·lícula que els homes que lluiten les guerres "d'altra manera estarien penjats sobre la tanca del pati del darrere com a veritables amics" es va presentar de manera commovedora. Stephen Holden, a The New York Times, se centra en la similitud entre la lleialtat de Ziad i Cohen al seu equip (Itàlia) i la seva igualment fervent lleialtat militar. a Palestina i Israel. Holden escriu que, tot i que de vegades la pel·lícula és "avorrida" pel seu afany de fer-ho, té èxit en les seves representacions de la guerra, els mitjans de comunicació i en el treball dels dos actors principals, Moshe Ivgi. que interpreta Cohen, el soldat israelià segrestat, i Muhamad Bacri, que interpreta Ziad, el comando de l'OAP.

## Festivals

* Festival Internacional de Cinema de Berlín (20 de febrer de 1992)
* 17è Festival Internacional de Cinema de Moscou (1991)
* Va guanyar la Palmera de Plata a la XII edició de la Mostra de València

## Vegeu també

* Lebanon (pel·lícula)
* Strangers (pel·lícula de 2007)
* Vals Im Bashir

## Referències

* ↑ Michael Wilmington. «A Schlemiel Goes to War in 'Cup Final'». Los Angeles Times, 30 ottobre 1992.
* ↑ Hinson, Hal «Cup Final». , 06-11-1992.
* ↑ Holden, Stephen «Review/Film; Using Sports as a Mirror Image For the Brutal Passions of War». , 12-08-1992.
* ↑ «17th Moscow International Film Festival (1991)». MIFF. Arxivat de l'original el 2014-04-03. [Consulta: 4 març 2013].
* ↑ la Mostra de Cinema premia al cine turco, La Vanguardia, 19 d'octubre de 1991
# Immortal Sergeant

Immortal Sergeant és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John M. Stahl i estrenada l'any 1943.

## Repartiment

* Henry Fonda: Caporal Colin Spence
* Maureen O'Hara: Valentine
* Thomas Mitchell: Sergent Kelly
* Allyn Joslyn: Cassity
* Reginald Gardiner: Benedict
* Melville Cooper: Pilcher
* Bramwell Fletcher: Symes
* Morton Lowry: Cottrell

## Rebuda

Theodore Strauss de The New York Times qualifica la pel·lícula com a "decebedora", escrivint que ‘’ocasionalment és un estudi càlid i humà del triomf d'un home sobre les seves pròpies pors", el romanç és "insuls" i el personatge d'O'Hara és "molt apagat". Variety defineix la pel·lícula com "un drama compacte"Harrison's Reports va escriure, "encara que no arriba als grans drames, la producció i les actuacions són tan bones que tenen un consistent interès." David Lardner de The New Yorker va escriure que les escenes perilloses al desert eren els "aspectes més sòlids del film, ja que els gestionabastant bé." Lardner es va sorprendre, tanmateix, per "la dificultat estranya que O'Hara sembla tenir per pronunciar paraules polisil·làbiques."

## Referències

* ↑ Strauss, Theodore. «Movie Review - The Immortal Sergeant», 04-02-1943. [Consulta: 20 febrer 2016].
* ↑ «Film Reviews». Variety. Variety, Inc. [Nova York], 13-01-1943, p. 8.
* ↑ «'The Immortal Sergeant' with Henry Fonda, Thomas Mitchell and Maureen O'Hara». Harrison's Reports, 09-01-1943, p. 7.
* ↑ Lardner, David «The Current Cinema». The New Yorker. F-R Publishing Corp. [Nova York], 06-02-1943, p. 52.
# Iskanderija... lih

Iskanderija... lih (àrab: إسكندرية ليه, Iskandariyya līh, ‘Alexandria...per què?’) és una pel·lícula dramàtica d'Egipte del 1979 dirigida per Youssef Chahine. Va participar en la selecció oficial del 29è Festival Internacional de Cinema de Berlín, on va guanyar el Gran Premi del Jurat. La pel·lícula va ser seleccionada per representar Egipte a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 1979, però la seva nominació no va ser acceptada.

## Argument

La pel·lícula entrecreua diverses històries el 1942 a Alexandria, ciutat natal del director, poc abans de la batalla d'El Alamein. Un estudiant de cinema somia amb anar a treballar a Hollywood, un soldat es descobreix sentimental ...

## Repartiment-t

* Ahmed Zaki - Ibrahim
* Naglaa Fathy - Sarah
* Farid Shawqi - Shaker Pasha
* Mahmoud El-Meliguy - Qadry
* Ezzat El Alaili - Morsi
* Youssef Wahby
* Yehia Chahine
* Gerry Sundquist - Thomas 'Tommy' Friskin

## Producció

* Iskanderija... lih és la primera entrega d'una tetralogia autobiogràfica que fou seguida de Ḥaddūta maṣriyya (Conte egipci, 1982), Iskandria kaman wa kaman (Alexandria ara i sempre, 1990) i Iskandariyah.. New York (2004).

## Referències

* ↑ «Berlinale 1979: Prize Winners». berlinale.de. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
# Mòmies (pel·lícula)

Mòmies (originalment en castellà, Momias) és una pel·lícula espanyola d'animació per ordinador de 2023 dirigida per Juan Jesús García Galocha (en el seu debut com a director) a partir d'un guió de Javier López Barreira i Jordi Gasull. La pel·lícula segueix tres mòmies en el seu viatge al Londres actual per buscar un antic anell de la família reial, robat per un ambiciós arqueòleg. Inicialment previst per a l'estrena el 2021, la pel·lícula es va estrenar a les sales d'Espanya el 24 de febrer de 2023. S'ha doblat al català.

## Sinopsi

A Egipte, a l’interior de la terra, hi ha una ciutat de mòmies amb tres mil anys d'antiguitat. Per desig dels déus, la princesa Nefer i Thut s’han de casar tant sí com no en set dies, i han de portar al casament l’anell del Faraó. Mentrestant, a la superfície, Lord Carnaby troba un anell de casament reial egipci en una expedició arqueològica. Quan Thut descobreix que l'anell ha estat robat, puja al món dels humans per recuperar-lo, acompanyat del seu germà Sekhem, la Nefer i en Croc, la seva mascota cocodril. Viuran una gran aventura a Londres i descobriran una cosa que no entrava als seus plans.

## Publicació

L'estrena de Mòmies estava prevista el 2021 amb el nom original en anglès de Moomios com a part d'una associació entre Atresmedia Cine i Warner Bros. España. No obstant això, més tard es va endarrerir fins al 2023 després de dos anys de producció ampliada i es va canviar pel seu nom actual. El primer tràiler es va publicar el 31 d'octubre de 2022. La pel·lícula es va estrenar a Espanya i als Estats Units per Warner Bros. Pictures el 24 de febrer de 2023. La pel·lícula es va estrenar per primera vegada a Austràlia, el 5 de gener de 2023, i va arribar més tard al Regne Unit i Irlanda el 31 de març de 2023.

## Referències

* 1 2 «Mòmies». ésAdir. [Consulta: 2 febrer 2023].
* 1 2 3 Billington, Alex. «Another One to Avoid: Official Trailer for 'Mummies' Animated Movie». FirstShowing, 31-10-2022. [Consulta: 3 gener 2023].
* 1 2 Hopewell, John. «Warner Bros. Ups Ante on Spanish Production, Unveils ‘Moomios’ (EXCLUSIVE)». Variety, 24-09-2020. [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ «Aquest divendres també s'estrenen en català 'Assumptes familiars' i 'Bill i Janet i altres cròniques marcianes'». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 febrer 2023].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «‘The Flash’ Moves Up A Week In June 2023; Warners Adds ‘Mummies’ To Next Year’s Slate». Deadline, 05-12-2022. [Consulta: 3 gener 2023].

## Enllaços externs

* Mòmies - Lloc web oficial
* Mòmies a Goita què fan, ara!
* Tràiler en català
# Plenty

Plenty és una pel·lícula estatunidenco-britànica de Fred Schepisi estrenada l'any 1985. Ha estat doblada al català.

## Argument

A França, durant la Segona Guerra Mundial, Susan Traherne serveix d'agent de connexió entre els paracaigudistes anglesos i la resistència francesa. Un cop la guerra ha acabat, és persuadida que d'ara endavant res no serà com abans, Susan vol moure les coses, anar endavant. Però recau ràpidament en la rutina de la vida diària.

## Argument

* Meryl Streep : Susan Traherne
* Charles Dance : Raymond Brook
* Tracey Ullman : Alice Park
* John Gielgud : Sir Leonard Darwin
* Sting : Mick
* Ian McKellen : Sir Andrew Charleson
* Sam Neill : Lazar
* Lyndon Brook : Begley
* Burt Kwouk : Mr. Aung
* André Maranne : Villon
* Pik Sen Lim : Madame Aung
* Ian Wallace : Medlicoti
* Tristram Jellinek : Dawncey
* Peter Forbes-Robertson : director de l'hotel a Brussel·les
* Hugo De Vernier : metge
* James Taylor : Tony, l'home mort

## Nominacions

* BAFTA al millor actor secundari per John Gielgud
* BAFTA a la millor actriu secundària per Tracey Ullman

## Al voltant de la pel·lícula

* Sam Neill i Meryl Streep es trobaran tres anys més tard en Un crit en la nit, dirigida pel mateix Fred Schepisi.

## Referències

* ↑ http://www.boxofficemojo.com/movies/?id=plenty.htm
* ↑ esadir.cat. Plenty . esadir.cat.
* ↑ The New York Times. Plenty (en anglès). The New York Times.
# The Desert Fox: The Story of Rommel

The Desert Fox: The Story of Rommel és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Henry Hathaway i estrenada l'any 1951.

## Argument

Segona Guerra Mundial. A principis dels anys 40, la força incontenible dels Afrika Korps del mariscal Erwin Rommel dominava el nord d'Àfrica. La seva brillant marxa es veurà trencada a la batalla de Alamein en ser vençut per les tropes aliades al comandament del mariscal Montgomery i això seria la fi de la seva carrera. En aquests moments, Rommel arriba a la dolorosa conclusió que el seu Führer, l'home a qui havia jurat lleialtat, estava destruint Alemanya i el seu arrelat sentit del deure l'arrossega cap a una conspiració contra Hitler.

## Repartiment

* James Mason: el mariscal Erwin Rommel
* Cedric Hardwicke: el doctor Karl Strolin
* Jessica Tandy: Lucie Marie Rommel
* Luther Adler: Adolf Hitler
* Everett Sloane: el general Wilhelm Burgdorf
* Leo G. Carroll: el mariscal Gerd von Rundstedt
* George Macready: el general Fritz Bayerlein
* Richard Boone: el capità Hermann Aldinger
* Eduard Franz: el coronel Klaus von Stauffenberg
* William Reynolds: Manfred Rommel
* John Hoyt: Keitel
* Desmond Young: ell mateix