OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Narsinghpur

Narsinghpur fou un estat tributari protegit a Orissa, amb una superfície de 515 km². Unes muntanyes el separan al nord del districte d'Angul i l'estat d'Hindol, i a l'est limita amb Baramba; al sud i sud-oest amb el riu Mahanadi que el separava de Khandpara i Daspalla, i a l'oest té Daspalla i el districte d'Angul. Els seus ingressos eren de 66.000 rúpies i el tribut al govern britànic era de 1.450 rúpies. La població era de 33.849 el 1891 i de 39.613 habitants el 1901, repartida en 198 pobles el principal dels quals era Kanpur. El 1931 la població era de 40.878 habitants. La població era hindú (només 150 no ho eren) i les castes principals eren els chases i els pans. L'exèrcit local va existir fins al final del segle XIX i tenia 583 homes, amb una policia de 196 homes.
L'estat hauria estat fundat vers 1292 per un rajput de nom Dharma Singh, que va derrotar a dos caps gonds anomenats Narsingh i Poro.
La capital era Narsinghpur a 20° 28′ N, 85° 07′ E﻿ / ﻿20.467°N,85.117°E﻿ / 20.467; 85.117 que cal no confondre amb la ciutat de Narsinghpur a Madhya Pradesh, capital del districte de Narsinghpur.

## Llista de rages (després de 1671)

* Mandardhar Harichandan Mohapatra 1671 - 1701
* Kochali Harichandan Mohapatra 1701 - 1723
* Biswambar Harichandan Mohapatra 1723 - 1765
* Rrishna Chandra Harichandan Mohapatra 1765 - 1775
* Nimai Charan Harichandan Mohapatra 1775 - 1798
* Jaganath Harichandan Mohapatra 1798 - 1826
* Somanath Harichandan Mohapatra 1826 - 1859
* Braja Sundar Harichandan Mohapatra 1859 - 1884
* Sadhu Charan Man Singh Harichandan Mohapatra 1884 - 1912
* Ramchandra Man Singh Harichandan Mohapatra 1912 - 1921
* Ananta Narayan Man Singh Harichandan Mohapatra 1921 - 1948 (+1963)

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Males mares

Males mares (títol original en anglès, Bad Moms) és una pel·lícula de comèdia estatunidenca del 2016 dirigida i escrita per Jon Lucas i Scott Moore. La pel·lícula és protagonitzada per un repartiment coral que inclou Mila Kunis, Kristen Bell, Kathryn Hahn, Jay Hernandez, Annie Mumolo, Jada Pinkett Smith i Christina Applegate. S'ha doblat al català.
El rodatge principal va començar el gener de 2016 a Nova Orleans i va acabar aquell març. La pel·lícula es va estrenar el 19 de juliol de 2016 a Nova York i es va estrenar als cinemes el 29 de juliol amb la distribució d'STX Entertainment. Va rebre crítiques agredolces i va recaptar més de 183 milions de dòlars a tot el món, cosa que la va convertir en la primera pel·lícula d'STX en recaptar 100 milions de dòlars als Estats Units. Una seqüela, titulada A Bad Moms Christmas, es va estrenar l'1 de novembre de 2017.

## Referències

* ↑ «Males mares». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «On the Set for 3/4/16: It's Morphin' Time as Cameras Start Rolling on 'Power Rangers' While Kristen Bell & Jada Pinkett Smith Wrap-up 'Bad Moms'». SsnInsider.com, 04-03-2016. Arxivat de l'original el March 6, 2016. [Consulta: 4 març 2016].
* ↑ «Comedy 'Bad Moms', Sci-Fi Film 'The Space Between Us' Swap Release Dates». The Hollywood Reporter, 14-03-2016. [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ Anthony D'Alessandro. «'Bad Moms' Sleeps Its Way To The Top Of The B.O.; Becomes STX's First $100M Domestic Hit». Deadline Hollywood, 03-09-2016. [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ «'A Bad Moms Christmas' Trailer: Santa Lap Dancing, Susan Sarandon & Naked Justin Hartley». Deadline Hollywood, 06-09-2017. [Consulta: 15 setembre 2017].
# Masia de Can Parellada (Terrassa)

Can Parellada és una masia del municipi de Terrassa, protegida com a bé cultural d'interès local. Està situada a la part sud del polígon industrial de Can Parellada, dalt d'un turó vora la riera de les Arenes, entremig de naus industrials i grans magatzems.

## Descripció

Masia de grans proporcions i de planta rectangular. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes, amb coberta a dos vessants. La façana principal està orientada a migdia, és perpendicular al carener i de composició simètrica. Planta baixa amb portal d'accés en arc rebaixat adovellat. Les plantes superiors presenten, cadascuna, quatre balcons de ferro forjat seguint un ritme vertical en la seva col·locació. El graner té quatre finestres dins de la mateixa composició.
A la part central de l'edifici sobresurt una torre lluerna coberta a quatre vessants que dona llum al nucli d'escales. La façana està tractada amb estucat a dos colors, dibuixant cantells i línies de forjat, i s'acaba amb una cornisa de maó rom de secció plana i teules. Junt amb altres dependències forma un clos al voltant d'un pati amb una gran bassa voltada d'arbres.

## Història

Prop de la masia, a l'altre costat de la riera, van aparèixer restes d'un forn iberoromà, de ceràmica, destruït per la urbanització de Can Parellada, que es va començar a construir en terrenys del mas cap al final de la dècada del 1960.

## Referències

* 1 2 3 «Can Parellada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 abril 2013].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Camprodon (Santa Maria de Merlès)

El Camprodon és una muntanya de 791 metres que es troba al municipi de Santa Maria de Merlès, a la comarca catalana del Berguedà.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 284098001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lemniscomys

Lemniscomys és un gènere de rosegadors miomorfs de la família Muridae. És un gènere de distribució exclusivament africana.

## Taxonomia

* Lemniscomys barbarus, Linnaeus, 1766.
* Lemniscomys bellieri, Van der Straeten, 1975.
* Lemniscomys griselda, Thomas, 1904.
* Lemniscomys hoogstraali, Dieterlen, 1991.
* Lemniscomys linulus, Thomas, 1910.
* Lemniscomys macculus, Thomas i Wroughton, 1910.
* Lemniscomys mittendorfi, Eisentraut, 1968.
* Lemniscomys rosalia, Thomas, 1904.
* Lemniscomys roseveari, Van, 1980.
* Lemniscomys striatus, Linnaeus, 1758.
* Lemniscomys zebra, Heuglin, 1864.
# Turó de l'Ermità

El Turó de l'Ermità és una muntanya de 595 metres que es troba al municipi de Marganell, a la comarca catalana del Bages.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Nimbahera

Nimbahera fou una pargana, una divisió administrativa de l'estat de Tonk, amb una superfície de 992 km²; està formada per tretze grups separats de pobles enclavats en mig de territori de Mewar i Gwalior. La població el 1901 era de 40.499 habitants (65.013 el 1891) amb 197 pobles i una ciutat, Nimbahera, amb 5.446 habitants. Les castes principals erens els mahajans, bramans, chamars i jats.
Va pertànyer a Mewar fins al 1775 i fou una thikana feudatària del maharana governada per thakurs, concedida a Amar Singh, cinquè fill de Sanwal Das de Badnore, vers el 1700. Va passar a Ahalya Bai a la mort del qual va caure en mans de Tukoji I Rao Holkar (1795-1797), i després del seu fill Kashi Rao Holkar (1797-1799). Jaswant Rao Holkar la va conquerir després del 1799 i la va cedir el 1809 al seu amic i aliat el cap pindari Amir Khan, que després fou reconegut sobirà pels britànics el 1817. Els thakurs locals van conservar el seu poder sota les diverses sobiranies. El 1857 el governador local es va mostrar hostil als britànics i l'agent polític a Udaipur va enviar tropes del maharana de Mewar que van ocupar el districte, però el 1859 els britànics li van imposar la devolució a Tonk i a pagar els ingressos percebuts durant l'ocupació.

## Llista de thakurs

* Amar Singh I vers 1700
* Suraj Singh
* Maha Singh
* Hari Singh
* Kishan Singh
* Sobhag Singh
* Amar Singh II
* Dulkah Singh
* Mod Singh

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Lotte Laserstein

Lotte Laserstein (1898—1993), va ser una pintora i retratista alemanya.
Laserstein va crear les seves grans obres en el període d'entreguerres. Després de la Segona Guerra Mundial, les seves obres van consistir en inofensius retrats que mancaven del vigor de la seva primera obra. Àdhuc sent Laserstein una artista jueva, la seva primera obra era típica punt del moviment d'avantguarda Nova Objectivitat, tendències que miraven al passat en l'art alemany de l'època. Les seves obres estaven poblades d'intel·lectuals atenuats com els que es veu en els retrats de Christian Schad (el Retrat de la Baronessa Wassilko, per exemple), però les seves figures també sovint tenien un aspecte fort, fred, i atlètic que les faria apropiades per als pòsters de propaganda nazi. Una pintura d'una jugadora de tennis, rebentant d'energia, és un bon exemple d'aquest tipus. L'estil realista de les seves pintures sembla molt proper a l'art reaccionari de l'època.
L'obra mestra de Laserstein va ser la gran pintura de 1930 Abend über Potsdam (Tarda sobre Potsdam) o El jardí de teulades, Potsdam, un fris d'amics que gaudeixen d'un sopar en la terrassa, amb el perfil de Potsdam en la distància llunyana. L'estat d'ànim és pensatiu, ple de malenconia, i la pintura aconsegueix l'emoció més profunda de totes les seves obres.
Laserstein va ser redescoberta el 1987, quan Thomas Agnew and Sons i la Galeria Belgrave van organitzar una exposició conjunta i la venda de les seves obres que havia conservat en la seva col·lecció personal, incloent Abend über Potsdam.

## Referències

* ↑ Lotte Laserstein, Huffington Post
* ↑ Obituary, Caroline Smyth, Feb 1993, The Independent, Retrieved 30 May 2016
# Bisbat de Nogales

El bisbat de Nogales (castellà: Diócesis de Nogales, llatí: Dioecesis Nucensis) és una seu de l'Església Catòlica a Mèxic, sufragània de l'arquebisbat d'Hermosillo, i que pertany a la regió eclesiàstica Golfo. Al 2015 tenia 381.398 batejats sobre una població de 483.180 habitants. Actualment està regida pel bisbe José Leopoldo González González.

## Territori

La diòcesi comprèn els següents municipis de l'estat mexicà de Sonora: Agua Prieta, Altar, Atil, Bacoachi, Caborca, Cananea, Fronteras, Imuris, Naco, Nacozari de García, Nogales, Oquitoa, Pitiquito, Santa Cruz, Sáric, Trincherai i Tubutama.
La seu episcopal és la ciutat de Nogales, on es troba la catedral provisional el santuari de la Mare de Déu de Guadalupe.
El territori s'estén sobre 44.243 km², i està dividit en 25 parròquies, 11 rectories i 153 centres missioners, reagrupats en 4 vicariats.

## Història

La diòcesi va ser erigida el 19 de març de 2015 mitjançant la constitució apostòlica Quo satius consulereturdel Papa Francesc, prenent el territori de l'arquebisbat d'Hermosillo.

## Cronologia episcopal

* José Leopoldo González González, des del 19 de març de 2015

## Estadístiques

La diòcesi, en el moment de la seva erecció, tenia 381.398 batejats sobre una població de 483.180 persones, equivalent al 78,9% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 2015 | 381.398 | 483.180 | 78,9 | 44 | | | 8.668 | | | 62 | 25 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2014 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Nogales (anglès)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
* Erecció de la diòcesi de Nogales i nomenament del primer bisbe (italià)
* Anunci de l'erecció de la diòcesi a la pàgina de la Conferència Episcopal Mexicana Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. (castellà)
* Constitució apostòlica Quo satius consuleretur, AAS 107 (2015), pp. 723-724 (llatí)
# El Serrat (l'Ametlla del Vallès)

El Serrat és una serra situada entre els termes municipals de l'Ametlla del Vallès i del Figueró, a la comarca del Vallès Oriental, amb una elevació màxima de 598,6 metres.
Està situat al nord del terme, separant els dos termes esmentats, de manera que la carena fade partió, el vessant oriental pertany al Figueró i Montmany, i l'occidental a l'Ametlla del Vallès.
A ponent del seu extrem nord, s'estén l'antic veïnat de masies del Serrat de l'Ocata, i al llarg del seu vessant occidental, de sud a nord-oest, s'estén el nou barri, antiga urbanització, del Serrat de l'Ametlla, també denominat simplement el Serrat d'ençà que es considera que forma part de la trama urbana de l'Ametlla del Vallès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Azomonas

Azomonas és un gènere de bacteris pertanyent a l'ordre de les Pseudomonadales. Els representants d'aquest gènere típicament posseeixen motilitat, són de morfologia oval a esfèrica (cocs) i secreten grans quantitats de polisacàrid extracel·lular. Es distingeixen dels representants del gènere Azotobacter per la seva incapacitat per formar quists, però, igual que els bacteris d'aquell gènere, són capaços de fixar nitrogen molecular sota condicions aeròbiques.
# Merit Ptah

    Nota: No ha de confondre's amb l'esposa de Ramose, visir d'Amenofis III, també Merit Ptah (cantora d'Amon), representada amb el seu marit a la tomba TT55.
Merit Ptah (c. 2700 aC) fou considerada erròniament una metgessa de l'antic Egipte i la primera dona coneguda pel seu nom en la història de la medicina així com també la primera dona esmentada en tota la història de la ciència. La seva imatge pot veure's en una tomba en la necròpoli propera a la piràmide escalonada de Saqqara. El seu fill, que era summe sacerdot, la va descriure com "la metgessa cap".
Recentment, però, se n'ha qüestionat l'exactitud d'aquesta dada i sembla que es demostra que es tracta d'un error d'interpretació de Kate Campbell Hurd-Mead en la seva obra A history of women in medicine: from the earliest of times to the beginning of the nineteenth century (1938).
El nom de Merit Ptah, donat per Hurd-Mead com a "metgessa cap", no apareix en cap de les llistes conservades de sanadors egipcis ni en les de dones administradores. Tampoc no hi ha, com diu Hurd-Mead, tombes de l'Antic Imperi a la Vall dels Reis. En canvi, Kwiecinski addueix que, entre 1929 i 1930, s'excavà una tomba a Giza, la d'Akhethetep, alt dignatari de la Dinastia V, on està representada una dona anomenada Peseixet, "supervisora de dones sanadores" i, probablement, mare d'Akhethetep. Hurd-Mead tenia en la biblioteca un exemplar de la monografia publicada sobre aquesta excavació. Kwiecinski pensa que Hurd-Mead va confondre els dos casos i que va donar, erròniament, el nom equivocat en la seva obra, prenent rellevància posteriorment.
Tot i que la Merit Ptah real no fos metgessa o, fins i tot, que no existís, ha esdevingut un símbol de la lluita feminista del segle xx. En el seu honor, la Unió Astronòmica Internacional va batejar un cràter d'impacte a Venus com Merit Ptah.

## Referències

* ↑ «Merit Ptah» (en anglès). [Consulta: 17 març 2018].
* 1 2 Muñoz Páez, Adela. Sabias. La cara oculta de la ciencia. (en castellà). Penguin Random House, 1/3/2017, p. 71. ISBN 9788499927022.
* ↑ Wolfram Grajetzki. Meritptah, the world's first female doctor?, en: Ancient Egypt Magazine (Dec, 2018-Jan. 2019), p. 24-31 article on Academia; Jakub M. Kwiecinski: Merit Ptah, “the first woman physician”: crafting of a feminist history with an ancient Egyptian setting, en: Journal of the History of Medicine and Allied Sciences, Vol. 75, No. 1 (2020). p. 83–106, doi: 10.1093/jhmas/jrz058
* Kampp, Friederike: Die Thebanische Nekropole (Mainz: Zabern, 1996), Vol. I, p. 262.
# Serrat de la Beguda

El Serrat de la Beguda és una serra situada entre els municipis de Castellbell i el Vilar i de Sant Vicenç de Castellet, a la comarca catalana del Bages, amb una elevació màxima de 329 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Nindar

Nindar o Nindhar fou un estat tributari protegit, una thikana feudatària de Jaipur formada per set pobles, governada pel subclan Sheobramhpota del clan Rajawat dels kacchwaha.

## Història

El rajà Prithvi Raj d'Amber (després Jaipur) va incloure els Sheobramhpota entre les dotze cases principals d'Amber. El feu fou fundat per Rao Shivbramh, quar fill del Raja Udaikaranaji d'Amber (Jaipur) que va rebre 51 pobles entre els quals Nindar, i va governar del 1366 al 1388.

## Llista de raos i rawals

* Rao Shivbramh (sheobramh)
* Rao bhojraj
* Rao ridmal
* Rao ranmal
* Rao panchayan
* Rao devidas (deidas)
* rawat gopaldas
* rawat bhopat singh
* rawat raghodas
* rawat fatah singh
* rawat keshari singh
* rawat devi singh
* rawat jujhar singh
* rawat zorawar singh
* rawat sardool singh
* rawat bhopal singh
* rawat hari singh
* rawat ishwari singh
* rawat laxman singh
* rawat zalim singh
* rawat mahatab singh
* rawat ram singh
* rawat amar singh ?-1919
* rawat raghunath singh 1919-1936
* Rawat Hari Singh Nindar 1935-2006
* Rawat Harsh Vardhan Singh Nindar 2006-Present

## Referències

* ↑ «Genealogia». Arxivat de l'original el 2011-05-02. [Consulta: 24 desembre 2009].
# El Mojó

El Mojó és una muntanya de 1.019 metres que es troba al municipi de Tagamanent, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tai Orathai

Tai Orathai (tai: อรทัย ดาบคำ) (Phon Sawan, 27 de març de 1980) és una cantant del gènere musical Luk Thung i actriu tailandesa. També és coneguda com "Sao Dok Yaah", un nom que prové del seu àlbum debut. Es va graduar amb una llicenciatura a la Facultat de Comunicació de la Universitat de Ramkhamhaeng.

## Vida personal

El nom real de Tai és Orathai Dabkham. Va néixer el 27 de març de 1980 al poble de Khum San Chani, Tambon Pohn Swan, Amphoe Na Chaluai, a la província d'Ubon Ratchatani. És filla de Sang Dabkham i Nittaya Kaewthong. Els seus pares es van separar quan ella tenia 11 anys. Aleshores va viure amb la seva àvia, Khun Yai Thongkham Kaewthong. Té tres germans petits, als quals va ajudar a criar amb la seva àvia.

## Carrera

Va gravar el seu primer àlbum Chun Khon Luk Thung (tailandès ฉันคนลูกทุ่ง), però no va arribar a popularitzar-se. Es va unir a GMM Grammy, dirigida per Sala Khunnawut i va gravar el seu segon àlbum Dok Yar Nai Pa Poon.
El seu primer senzill, "Dok Ya Nai Pa Poon", "Koe Jai Kan Naw", "Jao Chai Khong Cheewit", "Si Tae Nong Hai Boak Nae".

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* ดอกหญ้าในป่าปูน (Duak Yah Nai Pah Poon)
* ขอใจกันหนาว (Kho Jai Gun Now)
* คนใกล้เมื่อไกลบ้าน (Kon Glai Mur Glai Bahn)
* ส่งใจมาใกล้ชิด (Song Jai Mah Glai Chit)
* มาจากดิน (Mah Jark Din)
* คนในความคิดฮอด (Kon Nai Kwarm Kid Hot)
* ฝันยังไกล ใจยังหนาว (Fun Young Glai Jai Young Now)
* ไม่ร้องไห้ ไม่ใช่ไม่เจ็บ (Mai Raung Hai Mai Chai Mai Jeb)
* ปลายก้อยของความฮัก (Plai Gauy Kaung Kwarm Hug)
* เจ้าชายของชีวิต (Chaochai Khong Chiwit)

## Referències

* ↑ Luktung - Tai Orathai Arxivat 2010-04-14 a Wayback Machine.
* ↑ Jean Baffie. Cosmopole (éditions). Dictionnaire insolite de la Thaïlande (en francès), 2012, p. 27. ISBN 978-2-84630-084-1.
* ↑ Luktung - Tai Orathai Arxivat 2010-04-14 a Wayback Machine.
* ↑ ต่าย อรทัย เซอร์ไพรส์ ลุกส์ใหม่ ผมสั้น แอบหวั่นแฟนเพลงไม่คุ้นตา
* ↑ , 18-02-2013.
* ↑ ต่าย อรทัย - Isangate ประตูสู่อีสานบ้านเฮา
* ↑ «Tai Orathai» (en anglès britànic). Deezer. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ memock. «ต่าย อรทัย Tai Orathai» (en anglès americà). Family life in rural Thailand & Australia, 03-02-2009. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ «ความงามของระบบการศึกษาไทยในบทเพลง "ดอกหญ้าในป่าปูน"» (en thai). Thai Rath, 18-02-2013 [Consulta: 20 setembre 2020].
* ↑ https://www.bloggang.com/m/mainblog.php?id=gongala&month=07-04-2014&group=6&gblog=121
# Puigsoler Petit

El Puigsoler Petit és una muntanya de 471 metres que es troba al municipi de Sant Vicenç de Castellet, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Nizamat-i-Maghrib

Nizamat-i-Maghrib fou una divisió administrativa del principat de Bhopal amb una superfície de 4.152 km², una població de 132.042 habitants (1901) i regada pel Narmada i el Parbati. Les principals ciutats eren Sehore (16.864 habitants), Ashta i Ichhawar. Hi havia 622 pobles. Estava governat per un nazim i dividit en set tahsils:
* Ashta
* Ichhawar
* Bilkisganj
* Jawar
* Chhipaner
* Sehore
* Siddikganj

## Història

Va caure en mans de Dost Muhammad Khan el 1716; vers el 1745 fou ocupada pel peshwa maratha però fou retornada a Bhopal pels britànics el 1818.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Kurt Moll

Kurt Moll (Buir, Colònia, Alemanya, 11 d'abril, de 1938- Colònia, 5 de març de 2017) fou un cantant de la corda de baixos.
Va estudiar a la Hochschule für Musik de Colònia, i amplià estudis amb Emmy Müller. Va debutar a Aquisgrà, el 1961, on va estar contractat fins al 1963. Després passà a Magúncia i Wuppertal, i amplià el seu repertori segons les necessitats dels teatres on cantava. El 1967 i 1968, cantà petits papers en el Festival de Bayreuth.
El 1970 va passar a la Staatsoper Hamburg, amb la que assolí una talla internacional que li obrí les portes dels teatres de Múnic i Viena, on debutà l'octubre de 1972 i on fins ara ha intervingut en més de 150 funcions, d'entre les quals ha interpretat més d'una trentena de vegades al rol de baró Ochs de El cavaller de la rosa, de Richard Strauss, una de les seves especialitats. El seu repertori inclou també diversos papers de baix wagnerià, des del Pogner de Die Meistersinger von Nürnberg fins al rei Marke de Tristan und Isolde, rols que cantà a Bayreuth en els anys seixanta.

## El Liceu

També és famosa la seva interpretació de l'Osmin de El rapte del serrall, de Mozart, que ha cantat en molts teatres, entre ells el Liceu de Barcelona el 1984. A Madrid cantà el 1974 en el Teatro de la Zarzuela el paper de Der fliegende Holländer i el 1986, el de Hunding en una funció de Die Walküre.

## Discografia seleccionada

* J. S. Bach: Cantates n. 10 i 76 amb Bachorchester München, dirigida per Ritcher
* Beethoven: Missa solemnis, Schwarz, Moser, Kollo amb la Concertgebouw Orkest, dirigida per Leonard Bernstein
* Haydn: La Creació, Döse, Luxon, Hollweg, Popp amb la Royal Philarmonic Orchestra, dirigits per Antal Dorati
* Mozart: El rapte del serrallo amb Augér, Grist, Schreier, Neukirch amb la Leipziger Rundfunkchorchester Staatskapelle Dresden. dirigida per Böhm
* Mozart La flauta màgica, Schreier, Price, Melbye, Serra, Adam Tear amb la Leipziger Rundfunkchorchester Staatskapelle Dresden dirigida per sir Colin Davis
* Wagner: Die Meistersinger von Nürnberg amb Weikl, Studer, Lorenz, van der Walt, Ketelsen, Kalisch; amb la Bayerisches Staatsoper Orchester dirigits per Sawallisch
* Wagner: Parsifal amb Hofmann, Vejzovic, van Dam, Nimsgern, Schwarz i la Berliner Philarmoniker dirigits per Herbert von Karajan
* Wagner: Tannhäuser amb König, Popp, Meier, Weikl, Jerusalem, Grönroos amb la Bayerisches Rundfunkorchester dirigits per Bernard Haitink

## Enllaços externs

* Biografia a Bach-Cantatas.com
* Biografia Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. a Anders Management