OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Karvetnagar

Karvetnagar o Karwaitnagar fou un estat tributari protegit del tipus zamindari a l'antic districte de North Arcot, presidència de Madras, avui a Tamil Nadu, amb una superfície de 1761 km² i 792 pobles (1881) o de 2242 km² i 667 pobles (1901). La població era de 289.894 el 1871, de 275.830 el 1881, i de 341.240 el 1901 el 99% hindús. Limitava al nord amb Chandragiri, a l'est amb Kalahasti i Chengalpat, al sud amb Walaja-pet, i a l'oest amb Chittur. La regió és muntanyosa i cobreix part dels Nagari Hills, excepte al sud-est. Els principals rius porten el nom de pobles de l'estat: Narayanavanam, Nagari i Tiruttani. Estava format per dues subdivisions: Puttur i Tirutani.
El zamindar és considerat un dels estats Bommarauze és a dir els que descendien de Bomarauze, el principal palegar al període de les primeres guerres del Carnàtic. Fou concedit a perpetuïtat per un sanad del govern britànic de 1802. Pagava peshkash o tribut al govern de 18.049 lliures i la renda s'estimava en 60.000 lliures; al segle XIX es va endeutar i va quedar sota control del consell de corts, però una vegada al corrent fou retornat al propietari. La capital i residència del zamindar era Karvetnagar, a uns 12 km de l'estació de Puttur. El zamindar tenia el títol hereditari de raja.
La capital era Karwaitnagar a uns 12 km a l'oest de Puttur, que tenia una població el 1871 de 6.894 habitants i el 1881 de 5.874; antigament havia estat fortificada i rodejada de muralla amb només dues portes, però modernament les muralles van desaparèixer.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Prínia capnegra

La prínia capnegra (Bathmocercus cerviniventris) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae.

## Distribució i hàbitat

Es troba a Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Libèria i Sierra Leone.
L'hàbitat natural són els boscos humits tropicals o subtropicals de les terres baixes, els pantans subtropicals o tropicals i/o els humits tropicals o subtropicals de muntanya. No hi ha prou dades per a determinar el nivell d'amenaça de l'espècie per la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ «Prínia capnegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28/01/2023(català)
* ↑ «Bathmocercus cerviniventris: The IUCN Red List of Threatened Species 2018» (en anglès). BirdLife International: Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 09-08-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t22714569a131970438.en.
# La Casanova (Vilanova de Sau)

La Casanova és un monument del municipi de Vilanova de Sau (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Masia de planta en forma de "L". Consta de planta baixa i pis. És coberta a dues vessants i el cos més curt s'abriga sota una única vessant que segueix la mateixa inclinació de la teulada. El carener és perpendicular a la façana, que es troba orientada a migdia i presenta un portal rectangular a la planta i un altre al primer pis, formant una mena de balcó. El cos dret que li fa espona també presenta un portal que mira vers ponent. Enfront, i adossat al mur de migdia del mas hi ha un petit cos cobert a una sola vessant i de menys alçada. A llevant s'obre una finestra amb l'ampit motllurat i una espiera. La part de ponent està més reformada però conserva alguna antiga finestra. Està construïda amb granits i conglomerats vermells units amb fang i morter de calç, les obertures són de pedra vermellosa ben repicada.

### Cabana

Construcció de planta rectangular, coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. Té planta baixa i un pis. La façana presenta dos grans portals descentrats, un a la planta baixa i l'altre al primer pis. L'interior està compartimentat en habitacions, cosa que sembla indicar que fou un habitatge. La part de llevant és cega i a tramuntana i a ponent hi ha petites finestres. El ràfec sobresurt més per la part de façana. És construïda amb granits i conglomerats units amb morter de calç. Les obertures són de pedra picada del país, de color rogenc.

## Història

Masia que pertany al patrimoni de la Riba. Està situada dins la demarcació de l'antiga parròquia de Sant Romà de Sau dins el terme civil de Sau. Aquest terme experimentà un cert creixement demogràfic al llarg dels segles XVII, xviii i xix. Així, per exemple, al segle xvi comptava amb 16 famílies i al XIA el nombre ascendia a més de 50. La Casanova no consta als fogatges del segle xvi però si es troba al nomenclàtor de la província realitzat al segle xix, per tant es degué construir durant aquest període.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Casanova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «La Casanova». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Beth-Nahrin

Beth-Nahrin o Bit-Nahrin (País Entre Dos Rius) fou un regne arameu establert per aquest poble a la regió d'Haran vers el 1600 aC. La ciutat d'Haran fou rebatejada Aram-Nahara'im que vol dir "Aran entre Dos Rius).
Hi ha molt poques notícies del regne però si que se sap que el comerç local era força important i arribava fins a Tir a la costa Mediterrània. Els israelites procedents d'Ur s'havien establert a Haran a la meitat del segle xviii abans de sortir cap a Canaan i, a la Bíblia, Aram ben Nahor apareix com el germà d'Abraham i és considerat com ancestre dels arameus (o en tot cas el seu net Aram-Naharaim que governava a la tribu a la zona d'Haran vers el 1630 aC). Altres noms que apareixen com a caps dels arameus són Bethuel ben Nahor i Lavan bar Bethuel que haurien viscut vers el 1600 aC.
El regne va subsistir fins vers després del 1330 aC. Vers aquesta data o poc després fou conquerit per Piyasilis I de Karkemish, fill del rei hitita Subiluliuma I. Posteriorment apareixen alguns reis que serien sobirans arameus vassalls d'Assiria. Vers el 1150 haurien conquerit el territori dels israelites a Canaan, però el seu rei Cushan-Rishataim fou derrotat pel jutge Othniel, recuperant la independència. Ja no hi ha més notícies del regne dins l'imperi Assiri.

## Enllaços externs

* Haran
# Ancistrins

Els ancistrins (Ancistrinae) són una subfamília de peixos d'aigua dolça que pertany a la família dels Loricàrids.
Comprèn els següents gèneres:
* Acanthicus
* Ancistrus
* Baryancistrus
* Chaetostoma
* Cordylancistrus
* Dekeyseria
* Dolichancistrus
* Exastilithoxus
* Hemiancistrus
* Hopliancistrus
* Hypancistrus
* Lasiancistrus
* Leporacanthicus
* Leptoancistrus
* Lithoxus
* Megalancistrus
* Neblinichthys
* Panaque
* Parancistrus
* Peckoltia
* Pseudacanthicus
* Pseudancistrus
* Spectracanthicus
* Scobinancistrus
* Pterygoplichthys
# Serrat del Pi (Folgueroles)

El Serrat del Pi és una serra situada entre els municipis de Folgueroles i de Sant Julià de Vilatorta a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 786 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mallerenga emplomallada embridada

La mallerenga emplomallada embridada o mallerenga emplomallada americana (Baeolophus wollweberi) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids endèmica de les muntanyes de Mèxic i el sud dels Estats Units.

## Subespècies

Es reconeixen quatre subespècies:
* B. w. vandevenderi (Rea, 1986) - Boscos de roure i ginebre d'Arizona i Nou Mèxic.
* B. w. phillipsi (Van Rossem, 1947) - SE d'Arizona (al sud del riu Gila) al noroeste de Mèxic (Durango).
* B. w. wollweberi (Bonaparte, 1850) - Terres altes centrals i sud de Mèxic (Durango a Nuevo León).
* B. w. caliginosus (Van Rossem, 1947) - oest de Mèxic (Sierra Madre del Sud de Guerrero i Oaxaca).

## Descripció

És ocell petit amb un gran plomall, amb un patró facial llistat en blanc i negre i barbeta negra. La resta de les parts superiors són grises i les parts inferiors blanques. La longitud varia entre els 11,5 i els 12,7 cm. Un niu estàndard varia de 5 fins a 9 ous de color blanc, tacats, o de color marró vermellós.

## Distribució i hàbitat

Es localitza al nord de Sonora, centre i sud-est d'Arizona, sud-oest de Nou Mèxic, nord-oest i centre de Chihuahua, nord de Durango, Zacatecas, centre de Nuevo León, oest de Tamaulipas, centre d'Oaxaca i oest de Veracruz.
L'hàbitat preferit són els roures, alzines o ginebres, àrees amb boscos mixtos riberencs de muntanyes a l'est i el sud-est d'Arizona (l'altiplà de Mogollón i la Sierra Blanca d'Arizona) i l'extrem sud-oest de Nou Mèxic (la regió de l'arxipèlag Madrense o el desert de Sonora oriental) als Estats Units fins al sud de Mèxic. Nien a l'orifici d'un arbre, ja sigui una cavitat natural o, de vegades, en un vell niu de picot que estigui a més d'un metre d'alçada i fins a uns nou metres. Alineen el niu amb materials tous. Normalment construït a partir de deixalles soltes de l'àlber trobats a baix: tiges, fulles i herbes.

## Comportament

Són sedentàries i a l'hivern poden unir-se formant petits estols mixtes.
S'alimenten activament a les branques, de vegades a terra, menjant principalment insectes, especialment erugues, però també llavors, nous i baies. Solen emmagatzemar aliments per a un ús posterior.
El cant es descriu generalment com un xiulet «pidi-pidi-pidi-pidi». Emeten una gran varietat de sons diferents (la majoria té un to similar).

## Referències

* ↑ «Mallerenga emplomallada embridada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12/02/2023(català)
* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List v13.1» (en anglès americà). [Consulta: 10 febrer 2023].
* ↑ Clements, J. F.; Schulenberg, T. S.; Iliff, B.L. Sullivan i C. L. Wood, M. J. «The Clements checklist of birds of the world: Version 6.6» (XLS) (en anglès). Cornell University, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-04. [Consulta: 12 febrer 2023].
* 1 2 Readers Digest. Book of North American Birds (en anglès). JG Press, East Bridgewater, MA,, 1990, p. 232. OCLC 1285458362.
* ↑ «Results for 'Baeolophus wollweberi'» (en anglès). Xeno-canto. [Consulta: 12 febrer 2023].
# Puig Pelat (Vilaplana)

El Puig Pelat és una muntanya de 1076 metres que es troba al municipi de Vilaplana, a la comarca catalana del Baix Camp.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Mallerenga elegant

La mallerenga elegant (Pardaliparus elegans) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids endèmica de les Filipines.

## Taxonomia

L'espècie originalment va ser classificava en el gènere Parus, posteriorment es va traslladar al gènere Periparus i finalment el 2013 pels estudis filogenètics, es va traslladar a Pardaliparus al costat de la mallerenga ventregroga i de la mallerenga de Palawan.

## Subespècies

Es reconeixen nou subespècies:
* P. e. edithae (McGregor, 1907) - nord de Filipines (Calauan i nord de Camiguin)
* P. e. montigenus (Hachisuka, 1930) - nord de Filipines (nor-oest de Luzon)
* P. e. gilliardi (Parkes, 1958) - nord de Filipines (Península de Bataan)
* P. e. elegans (Lesson, RP, 1831) - Filipines (centre i sud de Luzon, Panay, Mindoro i Catanduanes)
* P. e. albescens (McGregor, 1907) - Filipines (Guimaras, Masbate, Negros i Ticao)
* P. e. visayanus (Hachisuka, 1930) - Filipines (Cebu)
* P. e. mindanensis (Mearns, 1905) - Philippines (Samar, Leyte, Biliran and Mindanao)
* P. e. suluensis (Mearns, 1916) - arxipèlag de Sulu (Jolo, Tawitawi i Sanga Sanga)
* P. e. bongaoensis (Parkes, 1958) - illa Bongao (arxipèlag de Sulu)

## Descripció

La mallerenga elegant s'assembla a la mallerenga de Palawan. És menuda, de sexes semblants, la major part del cap és negre, la gola i el coll també són negres i les parts inferiors grogues. Les ales són negres amb taques blanques. L'esquena del mascle és negra, mentre que la de la femella és verda olivàcia. Es diferencia de la de Palawan en què té les galtes grogues i una línia groga a la part posterior del cap.

## Distribució i hàbitat

Es troba a la major part de l'arxipèlag filipí, excepte al subarxipèlag de Palawan.
L'hàbitat natural són els boscos húmers tropicals.

## Referències

* ↑ «Mallerenga elegant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/02/2023(català)
* ↑ Johansson, Ulf S.; Ekman, Jan; Bowie, Rauri C.K.; Halvarsson, Peter; Ohlson, Jan I. «A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 69, 3, 12-2013, pàg. 852–860. DOI: 10.1016/j.ympev.2013.06.019.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Waxwings and allies, tits, penduline tits» (en anglès). IOC World Bird List. [Consulta: 11 febrer 2023].
* ↑ Clements, J. F.; Schulenberg, T. S.; Iliff, B.L. Sullivan i C. L. Wood, M. J. «The Clements checklist of birds of the world: Version 6.6» (XLS) (en anglès). Cornell University, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-04. [Consulta: 4 febrer 2023].
# La Torre de les Aigües (Dosrius)

La Torre de les Aigües és un edifici de Dosrius (Maresme) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

És un edifici que conserva una estructura de masia del tipus II, amb l'ampliació d'un graner al pis alt del cos central. La resta d'elements no participen de cap estil; la distribució de les finestres, portes i balcons de la façana i l'aixecament d'una torre a un dels vessants de la teulada responen a modificacions i ampliacions posteriors (segle xix). En una de les façanes es manté una portalada emmarcada amb carreus i al costat un pont que uneix l'edifici amb la casa veïna. De sobre la torre hi havia un pluviòmetre que ja no es conserva. Actualment la casa està en molt mal estat. Part del sostre s'ha ensorrat.

## Història

Aquest edifici fou utilitzat com a oficina i habitatges per a enginyers de l'explotació de les aigües de Dosrius. Fins a mitjan segle xix Dosrius era una zona d'aiguamolls. El 1860 es constituí l'empresa Palau, García i Cia que drenà la zona i construí un sistema de distribució a base de canals i un dic fins a Barcelona i Mataró. El 1867 l'empresa passà a ser propietat de la Companyia d'Aigües de Barcelona. Un cop finalitzades les obres, la "Torre" va ser abandonada. L'any 2011 Aigües de Barcelona va cedir l'edifici al municipi de Dosrius.

## Referències

* 1 2 «La Torre de les Aigües». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].
* ↑ «Aigües de Barcelona cedeix la Torre de les Aigües». DosriusDiari.cat, 01-12-2013. Arxivat de l'original el 2015-04-03. [Consulta: 2 abril 2015].
# Bezlesni

Bezlesni - Безлесный (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del Sukhoi Log, un afluent del Beissujok Levi, a 33 km al nord-est d'Ust-Labinsk i a 86 km al nrod-est de Krasnodar, la capital.
# Gasela de Bennett

La gasela de Bennett (Gazella bennettii), també coneguda com a gasela de l'Índia, és una espècie de gasela que viu a les praderies i àrees desèrtiques de l'Índia i en algunes zones de l'Iran i el Pakistan.
Fa 65 centímetres d'alçada i pesa uns 23 quilograms. A l'estiu, el pelatge és de color marró o marró rogenc, amb el pèl llis i llustrós. A l'hivern, en canvi, el contrast entre el pèl del coll i el ventre blanc és més marcat. Són característiques les bandes marrons que van de la vora dels ulls fins al musell, que al seu torn estan envoltades per bandes blanques.
La llargada màxima de les banyes mai observada en un exemplar era de més de 39 centímetres.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Cap de la Boixassa

El Cap de la Boixassa és una muntanya de 1.820 metres que es troba entre els municipis de Bagà i de Gisclareny, a la comarca catalana del Berguedà.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ «Cap de la Boixassa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Cistícola ploranera

La cistícola ploranera (Cisticola lais) és una espècie d'ocell passeriforme de la família Cisticolidae.

## Hàbitat i distribució

Es troba a Angola, Lesotho, Malawi, Moçambic, Sud-àfrica, Eswatini, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue.
L'hàbitat natural són els herbassars tropicals o subtropicals.

## Taxonomia

Fou descrita científicament el 1870 pels ornitòlegs alemanys Gustav Hartlaub i Otto Finsch.
Es reconeixen set subespècies:
* C. l. namba - localitzada a l'oest d'Angola;
* C. l. semifasciatus - localitzada pel nord-est de Zàmbia, sud de Tanzània, Malawi i nord-est de Moçambic;
* C. l. mashona - localitzada a Zimbàbue, el su de Moçambic i al nord-est de Sud-àfrica;
* C. l. oreobates - endèmica del mont Gorongosa (centre de Moçambic);
* C. l. monticola - localitzada al nord de Sud-àfrica;
* C. l. lais - localitzada a l'est de Sud-àfrica i Lesotho;
* C. l. maculatus - pròpia del sud de Sud-àfrica.
Anteriorment la cistícola de Lyne d'Uganda i del nord de Tanzània es considerava una subespècie d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ «Cistícola ploranera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 27/11/2022(català)
* ↑ «Grassbirds, Donacobius, Malagasy warblers, cisticolas & allies». World Bird List Version 8.2. International Ornithologists' Union, 2017. [Consulta: 30 juny 2018].
* ↑ ; Dean, R.«Wailing Cisticola (Cisticola lais)». Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, 2017. [Consulta: 27 agost 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa de l'espècie en "The Atlas of Southern African Birds".
# Punta del Forat

La Punta del Forat és una muntanya de 659 metres que es troba al municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Kawardha

Kawardha és una ciutat i un municipi al districte de Kabirdham en l'estat indi de Chhattisgarh. És el centre administratiu del districte de Kabirdham.

## Història

Kawardha fou també el nom d'un estat tributari protegit a les Províncies Centrals (avui Madhya Pradesh i Chhattisgarh) a l'Índia, amb una superfície de 2.067 km² a la part oriental de les muntanyes Satpura. La meitat occidental de l'estat és muntanyós (la serralada Chilpi) i la part oriental es plana i oberta. La població era de 75.462 el 1872; de 86.362 de 1881; de 57.474 habitants el 1901; i de 72.820 el 1931; i estava repartida en 346 pobles (389 el 1881). La llengua era el dialecte de Chhattisgarh del hindi.
La capital era Kawardha (població el 1872: 6.590, el 1881: 5.685; i el 1901: 4.772 habitants); el nom seria una corrupció de Kabirdham o "La seu de Kabir"; els mahands de la secta Kabirpanthi residien a la ciutat. Prop d'allí a Chhapri a menys de 20 km a l'oest hi ha el temple de Bhoram Deo.
Els rages de Kawardha són d'origen gond i emparentats als zamindars de Pandaria a Bilaspur (la branca de Kawardha era branca júnior). A manca d'hereus el fill segon del zamindar de Pandara recollia la successió de Kawardha. Fou concedit al primer titular per Raghuji Bhonsle de Nagpur per serveis militars el 1751. Per un temps va estar sota administració directa britànica a causa de la mala administració. El 1891 va pujar al tron un menor de sis anys, Jadunath Singh. Tres zamindaris subordinats estaven dins el seu territori: Bona, Bhonda, i Rengakhar, amb una superfície entre els tres de 1.049 km².

## Bandera

La bandera de l'estat era rectangular de tres franges horitzontals: la superior blau cel, la inferior blau marí i la central porpra.

## Llista de thakurs i rages

* Thakur MAHABALI SINGH 1751-1801
* Thakur UJIYAR SINGH 1801-1848
* Thakur TOK SINGH 1848-1852
* Thakur BAIJNATH SINGH 1852-?
* Thakur RAM SINGH ?-1863, (probablement de la casa de zamindars de Pandaria)
* Thakur BAHADUR SINGH 1863-1864
* Thakur RAJPAL SINGH 1864-1891
* Thakur JADUNATH SINGH 1891-1920
* Raja DHARAMRAJ SINGH 1920-1953 (+ 20 d'agost de 1959)

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Mallerenga d'Iriomote

La mallerenga d'Iriomote (Sittiparus olivaceus) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids endèmica de les illes Yaeyama, al sud oest de l'arxipèlag japonès. El nom al·ludeix a Iriomote l'illa principal del grup.
Va ser descrita per l'ornitòleg japonès Nagamichi Kuroda el 1923 com una subespècie de la mallerenga variable (Sittiparus varius olivaceus). El 2014 va passar a considerar-se una espècie separada a causa d'un estudi filogenètic. es diferencia de la mallerenga variable per tenir l'esquena de to verdós.

## Referències

* ↑ «Mallerenga d'Iriomote». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12/02/2023(català)
* ↑ Kuroda, Nagamichi. «Sittiparus varius olivaceus, subsp. nov.» (en anglès). 41. Londres: Bulletin of the British Ornithologists' Club vol.43, 1920, p. 90-91.
* ↑ McKay, B.D; Mays Jnr, H.L.; Tao, C.-T.; Wan, D.; Higuchi, H.; Nishium, I. ««Incorporating color into integrative taxonomy: analysis of the Varied Tit (Sittiparus varius) complex in East Asia»» (en anglès). Vol.63, núm.4 p. 505-517. Systems Biology. DOI: 10.1093/sysbio/syu016. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ Gosler, Andrew; Clement, Peter; Kirwan, Guy M. «Varied Tit (Sittiparus varius), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.vartit1.01.