OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cody Simpson

Cody Robert Simpson (Gold Coast, Queensland; 11 de gener de 1997) és un cantant australià. Actualment és artista de segell discogràfic estatunidenc Atlantic Records. Simpson va començar a gravar cançons a la seva habitació durant l'estiu del 2009 a YouTube, interpretant «I'm Yours» de Jason Mraz, «Cry Me a River» i «Señorita» de Justin Timberlake, «I Want You Back» de Jackson 5, i les seves pròpies cançons, «One» i «Perfect».

## Creixement musical

El petit artista de només 13 anys va saltar a la fama gràcies als descobriment de Shawn Campbell que va mirar els vídeos que ell va penjar amb les seves cançons One i Perfect, que són les que més s'han escoltat fins ara, en diversos països. A l'edat de sis anys, Simpson per primera vegada va tocar una guitarra, i allà va començar la seva carrera, que fins fa poc es va complir, de ser un famós cantant i posteriorment compositor (el que és impressionant per la seva curta edat). Va escriure la primera cançó a l'edat de 8 anys, el que impressionarà al seu professor de música.

## Simpson a Catalunya

Cody Simpson va participar juntament amb Carly Rae Jepsen a la gira Believe Tour del Justin Bieber, com a convidat a la seva actuació a Barcelona i a París. Així doncs, Simpson actuà a Barcelona el passat 16 de març. Va ser el seu primer contacte amb les/els fans catalans, i la seva primera estada a l'Estat, ja que no va actuar a Madrid, només a Barcelona. Posteriorment va fer una actuació tres dies més tard amb en Justin a la ciutat de París.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Paradise (2012)
* Surfers Paradise (2013)
* Free (2015)

### Extended plays (EPs)

* 4 U (2010)
* Coast to Coast (2011)
* Preview to Paradise (2012)
* The Acoustic Sessions (2013)

### Mixtapes

Angels & Gentlemen (2012)

## Referències

* ↑ «Cody Simpson». [Consulta: 13 agost 2011].
* ↑ «Cody Simpson singing "I'm Yours" by Jason Mraz». YouTube. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Cry Me a River – Cody Simpson Cover». YouTube. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Justin Timberlake – Señorita cover – Cody Simpson». YouTube. [Consulta: 19 agost 2010].
* ↑ He also made covers of "Wanted Dead or Alive" by Bon Jovi, and "The Man Who Can't Be Moved" by The Script«I Want You Back by Michael Jackson – Cody Simpson Cover». YouTube. [Consulta: 19 agost 2010].
* ↑ ««One» – Cody Simpson». YouTube. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Perfect – Original by Cody Simpson». YouTube. [Consulta: 8 agost 2010].

## Enllaços externs

* Cody Simpson - Lloc web oficial
* Cody canal a YouTube
# Pigmalió

Pigmalió (en grec antic Πυγμαλίων) va ser, segons la mitologia grega un rei de Xipre que a més de ser sacerdot, era també un magnífic escultor. La seva obra superava en habilitat fins i tot la de Dèdal, el cèlebre constructor del Laberint. Es va destacar sempre per la seva bondat i saviesa a l'hora de governar.
Segons explica Ovidi a Les Metamorfosis, Pigmalió havia buscat una esposa la bellesa de la qual es correspongués amb el seu ideal de dona perfecta. A la fi va decidir que no es casaria i dedicaria tot el seu temps i l'amor que sentia dintre seu a la creació de les estàtues més boniques.
Així, va realitzar l'estàtua d'una jove, que Ovidi va anomenar Galatea, tan perfecta i tan bonica que se'n va enamorar bojament. Va somniar que l'estàtua cobrava vida.
Quan va despertar en comptes de l'estàtua es va trobar Afrodita, que li va dir «Mereixes la felicitat, una felicitat que tu mateix has plasmat. Aquí tens la reina que has buscat. Estima-la i defensa-la del mal». D'aquesta manera Galatea es va transformar en una dona real. Es van casar i van tenir una filla, anomenada Pafos.

## Pigmalió com a font d'inspiració

El ballet Pygmalion de Jean-Philippe Rameau (1683-1764) és considerat una de les obres mestres del compositor barroc.
Entre moltes altres, el tema va inspirar dues Galatees en la literatura mediterrània moderna: el Pinotxo de Carlo Collodi i la Dolores Mendoza en la novel·la La Salvatge d'Isabel-Clara Simó. Un altre exemple famós inspirat en aquest relat mitològic és el Pigmalió de George Bernard Shaw.
Aquest mite també ha donat el que en pedagogia o entrenament d'esports es diu a efecte Pigmalió, un efecte distorsionador provocat per les expectatives del professor sobre els alumnes que després ha d'avaluar, que pot afectar tant la realització de la tasca com l'avaluació.
D'aquest mite també procedeix el terme pigmalionisme, atracció per les estàtues, i és motiu recurrent per explicar el naixement de la vida artificial i la fascinació dels artistes per les seves muses i obres. També explica l'anomenat complex de Pigmalió que consisteix a voler millorar de manera obsessiva una altra persona.

## Referències

* 1 2 «Pigmalió». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Gort Paniello, 2022, p. 133.
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Edicions 62 − Col·lecció El Cangur, 1997, p.99. ISBN 84-297-4146-1.
* ↑ «Jean-Philippe Rameau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gort Paniello, 2022, p. 132, 142-143.
* ↑ «efecte Pigmalió». Diccionari d'educació. TERMCAT. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Bloom, L & S. «The Pygmalion Effect on Couples» (en anglès). Psychology Today, 16-08-2021. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Colman, Andrew M. «Pygmalionism». A: A Dictionary of Psychology (en anglès). 3a edició. Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-965768-1.

## Bibliografia

* Gort Paniello, Marta «Dues Galatees mediterrànies: El mite de Pigmalió a Pinotxo i a La salvatge». SCRIPTA. Revista Internacional de Literatura i Cultura Medieval i Moderna, 20, 20, 31-12-2022, pàg. 132–144. DOI: 10.7203/scripta.20.25855.
# Edwin Herbert Land

Edwin Herbert Land, (Bridgeport, Connecticut, 7 de maig de 1909 - 1 de març de 1991, Cambridge, Massachusetts) va ser un científic i inventor nord-americà, més conegut com a cofundador de Polaroid Corporation. Va estudiar química a la Universitat Harvard. Va inventar filtres barats per polaritzar la llum, un sistema fotogràfic pràctic per a la càmera instantània, i la teoria de la retina com a visió del color, entre d'altres. La seva càmera instantània Polaroid es va posar a la venda a finals de l'any 1948 i va fer possible que una fotografia fos presa i desenvolupada en 60 segons o menys.

## Fets a destacar

El 1928, va desenvolupar el primer filtre polaritzador sintètic. Com que no estava vinculat formalment a cap universitat o entitat de recerca, havia de fer servir a la nit els laboratoris de la Universitat de Colúmbia. Després de diversos anys de treball, el 1932 fundaria els Laboratoris Land-Wheelwright, que el 1935 van adoptar la denominació de Polaroid.
La comercialització del producte va començar el 1937. Tenia tantes aplicacions que aviat va tenir gran èxit, sent usat fins i tot pels militars, dels quals es va convertir en un important subministrador durant la Segona Guerra Mundial. No obstant això, la seva invenció més important va ocórrer en temps de pau.
El 1947 va sorprendre al món presentant davant la Societat Òptica Nord-americana la primera fotografia instantània: una càmera que revelava en positiu la imatge en tan sols 60 segons. Aquest invent va ser el vaixell insígnia de l'empresa fins a l'aparició de la fotografia digital.
En la dècada de 1950, va ajudar a desenvolupar els instruments òptics de l'avió espia Lockheed O-2. També va desenvolupar la projecció amb el sistema de dos colors per aconseguir tot l'espectre.
El 1957 la Universitat Harvard li va concedir el doctorat honoris causa. Després de 1970 va difondre la seva teoria de la "constància del color" o Retinex. Va ser un defensor de l'acció afirmativa per defensar els drets civils dels afroamericans. Popularment era conegut per "fer un experiment diari" i ser un "científic molt ric". Després de fracassar en un sistema de filmació instantània desenvolupat per Polaroid, va renunciar a la presidència de la companyia. Després del seu retir va fundar el Rowland Institute for Science, al qual va dedicar els últims anys de la seva vida.

## Referències

* ↑ «MARKETING: Polaroid's Big Gamble on Small Cameras» (en anglès). Time, 26-06-1972. ISSN: 0040-781X.

## Vegeu també

* Teoria del color
* Polaroid
* Càmera instantània

## Enllaços externs

* "Generation of Greatness: The Idea of a University in an Age of Science", Ninth Annual Arthur Dehon Little Memorial Lecture at the Massachusetts Institute of Technology. May 22, 1957 (anglès)
* Edwin Herbert Land (anglès)
* "Land's Polaroid" (anglès)
* Constancia del color
# Riu de Cadolla

El riu de Cadolla és un riu de Catalunya, afluent indirecte de la Noguera Pallaresa. Discorre pels termes del Pont de Suert, a l'Alta Ribagorça, dins de l'antic terme de Viu de Llevata, i de Senterada, al Pallars Jussà.
Es forma dins del terme del Pont de Suert, al sud-oest de les poblacions de Pinyana i de Cadolla, i a llevant de la Bastideta de Corroncui. De fet, aquest riu es forma pràcticament al límit de les comarques de l'Alta Ribagorça i del Pallars Jussà, però entra de seguida en terres pallareses (al cap d'uns 700 metres), per on discorre majoritàriament.
La seva formació és la unió del barranc de Pinyana amb el barranc de les Escarses, sota i al sud-oest de Pinyana i just a ponent de l'Estret de l'Estany Obert, estret situat just a migdia i a sota del poble de Pinyana. En el primer tram discorre de primer de nord-oest a sud-est, però quan entra a l'estret esmentat, ja emprèn cap al nord-est, direcció que ja no abandona, malgrat els pronunciats meandres que fa abans d'atènyer el riu Bòssia.
Després de l'Estret de l'Estany Obert, rep per la dreta el barranc del Rial, just abans de trobar el poble de Cadolla, on, també per la dreta, hi aflueix el barranc de Llavaner i, ara per l'esquerra, el barranc del Vedat del Solà. Més cap al nord-est, aflueix des de l'esquerra la llau del Solà, i el riu entra en territori de l'antiga Quadra de Miravet, on traça uns amples meandres. De seguida arriba a la Vall de Bellera, a ran del Mas de Rossell, i s'aboca en el riu Bòssia molt a prop d'on hi ha el Dolmen de Mas Pallarès.

## Referències

* ↑ «riu de Cadolla». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Riu de Cadolla». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Barranc de l'Estany Obert o Pinyana». FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Bosia». Onomasticon Cataloniae - Joan Coromines. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Estret de l'Estany Obert». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ Sánchez, Juan José Isac. Los Dólmenes de España: Guía para su localización (en castellà). Liber Factory, 2023-02-20, p. 160. ISBN 978-84-19669-24-7.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roc del Cucut (Estamariu)

El Roc del Cucut és una muntanya de 1.150 metres que es troba al municipi d'Estamariu, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Puigjaner, Josep-Maria. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 2003. ISBN 978-84-393-6189-3.
# Xakhxukha

Xakhxukha (Chakhchoukha, chekhechoukha o chakhchoura) és un plat de la gastronomia d'Algèria. Es menja sovint a celebracions importants i és especialment popular a la regió de l'Aurès. El plat consisteix a tallar trossets molt petits de rougag (torta prima) que es barregen amb marqa, una mena d'estofat.

## Descripció

L'origen d'aquest plat es troba en plats calents i forts que menjaven els pastors xauis quan tornaven cansats a casa les nits de l'hivern. Actualment la xakhxukha s'ha estès a altres parts d'Algèria. La paraula "xakhxoukha" prové de taxerxert, "fer engrunes" o "tallar a trossos petits" en la llengua xauia (Chaouia, θšawiθ o Hšawiθ).

## Preparació

El rougag o torta es prepara amb sèmola i després de fetes les tortes s’esqueixen a mà en peces molt petites, gairebé engrunes.
El marqa o estofat es prepara amb trossos de xai cuinats amb tomàquets, ceba picada i cigrons. Sovint s'afegeixen patates, carbassons, pastanagues i pebrots verds, segons la zona, l'estació de l'any i la família. Els condiments principals del marqa són pebre picant, alcaravia, ras el hanout, pebre negre i comí.
Hi ha una variant d'aquest plat a Batna i les ciutats veïnes, com Barika, M'Sila i Biskra, ón es fa servir un altre tipus de torta.
Aquest plat no s'ha de confondre amb la xakxuka (chakchouka o tchoutchouka), un plat similar a una xamfaina amb ous popular a la cuina del Maghreb.

## Vegeu també

* Torta de gaspatxo, un plat similar d'aspecte i origen

## Referències

* ↑ Gilad, James. Introduction to Algeria (en anglès). Gilad James Mystery School. ISBN 978-1-943029-46-4.
* ↑ Majouja. La cuisine algérienne tradi-trendy: 80 recettes inspirées de la cuisine kabyle et des autres régions d'Algérie (en francès). Hachette Pratique, 2024-09-04, p. 76. ISBN 978-2-01-728044-6.
* ↑ Gagaoua, Mohammed; Boudechicha, Hiba-Ryma «Ethnic meat products of the North African and Mediterranean countries: An overview». Journal of Ethnic Foods, 5, 2, 01-06-2018, pàg. 83–98. DOI: 10.1016/j.jef.2018.02.004. ISSN: 2352-6181.
* ↑ Boumedine, Rachid Sidi «Cuisines traditionnelles d'Algérie: l'art d'accommoder l'histoire et la géographie» (en anglès). Anthropology of the Middle East, 17, 2, 01-12-2022, pàg. 48–63. DOI: 10.3167/ame.2022.170204. ISSN: 1746-0719.

## Enllaços externs

* Chakhchoukha de Biskra (francès)
# Xiao liyu tiao long men

Xiao liyu tiao long men (xinès simplificat: 小鲤跳龙门, pinyin: Xiǎo lǐyú tiào lóngmén, literalment 'La carpa xicoteta bota per damunt de la porta del draç') és un curtmetratge d'animació, dirigit per He Yumen i produït pel Shanghai Animation Film Studio de la Xina, sent una adaptació de la història del folklore xinés de la carpa saltant per sobre de la Porta del Drac.
L'any 1959, va guanyar el Premi de Plata a millor pel·lícula de dibuixos animats al Primer Festival Internacional de Cinema de Moscou celebrat a l'antiga Unió Soviètica.

## Sinopsi

La iaia carpa explica a les carpes xicotetes la història dels avantpassats de les carpes, i com botaven per damunt de la Porta del Drac. Va dir que hi havia una "Porta del Drac" molt, molt alta, en un lloc molt, molt llunyà. Els avantpassats de les carpes van fer tot el possible per passar per damunt d'aquella porta del drac, però ningú ho va aconseguir. Després d'escoltar la història, les carpes decideixen d'anar a buscar junts la porta del dracs sense dir-ho a la seua iaia. Van nadar fins a un embassament, pensant que era la "Porta del Drac", van cooperar entre ells, i després de diversos intents, finalment van botar i van vore un paisatge molt bonic. Més tard, després de ser informats per la germana Yanzi, van saber que el lloc que havien botat era la reserva longmen (porta del drac), i aprofiten per donar la bona notícia a la iaia.

## Referències

* ↑ 汤晓颖; 刘文煜; 王丽军. 经典动漫作品欣赏 (en xinès). 重庆大学电子音像出版社有限公司, 2014, p. 81. ISBN 978-7-5624-7393-0.
* 1 2 «小鲤鱼跳龙门». CCTV. [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «【记忆】这100部上海动画经典之作，你看过多少？_上海_新闻中心_长江网_cjn.cn». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ 当代中国丛书编辑部. 当代中国电影 (en xinès). 中国社会科学出版社, 1989. ISBN 978-7-5004-0376-0.
* ↑ 中国艺朮影片编目 (1949-1979) (en xinès). 文化藝術出版社, 1981.
# Xu Rong

    En aquest nom xinès, el cognom és Xu.
Xu Rong (mort el 192) va ser un general militar servint sota el senyor de la guerra Dong Zhuo durant la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa.

## Biografia

Xu Rong era originari de la comandància Xuantu (玄菟郡) de la Província You. L'any 190, quan Yuan Shao va dirigir la campanya contra Dong Zhuo, Xu Rong successivament va derrotar les forces de Cao Cao i Sun Jian, que formaven part de l'aliança per acabar amb Dong Zhuo.
Quan Dong Zhuo va ser assassinat per Lü Bu i Wang Yun, Xu Rong va servir a Wang Yun en el nou govern. Després, Li Jue i Guo Si, ex generals sota el comandament de Dong Zhuo, van dirigir un exèrcit i atacaren Chang'an. Xu Rong, juntament amb el seu aliat Hu Zhen, va sortir a la batalla contra l'exèrcit invasor. Xu Rong, amb tot, va ser derrotat i mort en la batalla.

## En la ficció

La novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes, és una novel·lització dramàtica de l'era dels Tres Regnes. En ella, després que Dong Zhuo va traslladar la seva capital de Luoyang a Chang'an, Cao Cao va sortir en persecució de les forces de Dong Zhuo. D'acord amb la història, Xu Rong interceptà l'exèrcit de Cao Cao, però el general de confiança de Cao Cao Xiahou Dun el va empalar amb una llança. En la història, l'emboscada de Xu Rong a Cao Cao va ser un èxit, i Cao Cao hauria mort si no hagués estat rescatat pel seu cosí, Cao Hong.

## Referències

* ↑ Yee, Chan Joon. Making Sense Of The Three Kingdoms: unscrambling the final days of the Eastern Han Dynasty (en anglès). Dewdrop Publications, 2022-03-26.
* ↑ de Crespigny, Rafe. «Generals of the South : The foundation and early history of the Three Kingdoms state of Wu». Faculty of Asian Studies, ANU, 07-06-2007. Arxivat de l'original el 2007-06-07. [Consulta: 17 novembre 2024].
* ↑ Vaughn-Lewis, Steven A. «History vs. Fiction in The Romance of the Three Kingdoms». SINO-PLATONIC PAPERS, 2009, pàg. 133-144.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes
# Joaquín Ruiz de Porras

Joaquín Ruiz de Porras (Valladolid, 1759 - 1828) fou un militar castellà, que va ocupar càrrecs destacats a Catalunya i a les illes Balears a començaments del segle xix.
Era membre del cos d'artilleria. Destinat a Mallorca, el 1782 va participar en la campanya per recuperar Menorca del domini britànic i en 1784 participà en el segon bombardeig contra Alger i en la defensa d'Oran (1790).
A l'inici de la guerra del francès es trobava a Madrid, i va defensar el palau de Monteleón. Va ser destinat a l'escola d'Artilleria de Segòvia (1808) que es va traslladar a Sevilla, on va muntar una fàbrica de fusils. Va ser destinat de nou a Palma per posar en marxa allà la foneria de canons de la Llotja, i l'escola d'Artilleria: fou nomenat director de la Mestrança (1810) i del Col·legi d'Artilleria (1811) de Palma (Mallorca). Nomenat Brigadier, va ser destinat a l'Exèrcit de Catalunya, on participà en combats a La Garriga i Ripoll (1812), però aviat va rebre l'ordre de retornar a la direcció del col·legi i la fàbrica de Mallorca (1813) fins que va ser destinat a Segòvia amb el retorn allà tant de l'escola d'Artilleria com de la Foneria (1814).
Durant la seva estada a l'illa va escriure el “Elogio Fúnebre de Daoíz y Velarde” i va col·laborar a l'Aurora Patriótica Mallorquina, i per les seves idees liberals, era conegut com el "petit Diderot".
Va donar suport el pronunciament de Rafael de Riego en 1820, participant en la batalla a Cervera. A l'abril del mateix any va ingressar en l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona, de la que en 1821 en fou nomenat president. En 1822 fou durant uns mesos capità general de Catalunya. Un cop acabat el trienni liberal fou destituït de tots els seus càrrecs i honors, tot i que fou rehabilitat en 1826. Un carrer de Palma porta el seu nom.

## Referències

* ↑ «Joaquín Ruiz de Porras». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ EL MARISCAL DE CAMPO DE ARTILLERIA D. JOAQUIN RUIZ DE PORRAS, A QUIEN SE APODABA EN MALLORCA EL PEQUEÑO DIDEROT, A CAUSA DE SUS IDEAS LIBERALES. (1759-1828, a la Casa del Libro
* ↑ La antigua calle de Porras, elterrenopalma.wordpress.com
# Jenny Thompson

Jenny Thompson (Danvers, Estats Units 1973) és una nedadora nord-americana, ja retirada, guanyadora de 12 medalles olímpiques (8 d'elles d'or) i considerada una de les millors nedadores de la història.

## Biografia

Va néixer el 26 de febrer de 1973 a la ciutat de Danvers, població situada a l'estat de Massachusetts. Va estudiar a la Universitat de Colúmbia, on es va llicenciar en medicina.

## Carrera esportiva

Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a la ciutat de Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en les proves de relleus 4x100 metres lliures i 4x100 m. estils i la medalla de plata en la prova dels 100 metres lliures femenins, finalitzant cinquena en els 50 m. lliures i sent eliminada als quarts de final en els 200 metres lliures. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) aconseguí guanyar la medalla d'or en les proves realitzades: relleus 4x100 metres lliures, 4x200 m. lliures i 4x100 m. estils. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) aconseguí guanyar quatre medalles: la medalla d'or en les proves de relleus 4x100 metres lliures, 4x200 metres lliures i 4x100 metres estils i la medalla de bronze en els 100 metres lliures, a més de finalitzar cinquena en els 100 metres papallona. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí guanyar les seves dues últimes medalles, la medalla de plata en les proves de relleus 4x100 metres lliures i 4x100 metres estils, a més de finalitzar cinquena en els 100 metres papallona i setena en els 50 metres lliures.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 14 medalles en el Campionat del Món de natació, entre elles set medalles d'or i cinc medalles de plata; 18 medalles en el Campionat del Món de natació en piscina curta, entre elles 11 medalles d'or; 3 medalles en els Jocs Panamericans i 31 medalles en els Campionats de Natació Pan Pacific, entre elles 25 medalles d'or.
L'any 1998 va ser escollida millor nedadora de l'any per part de la revista Swimming World Magazine, i ha estat guardonada amb el títol de millor nedadora americana de l'any el 1993, 1998 i 1999.

## Referències

* ↑ «Los nadadores con más oros olímpicos y mundiales: La lista que encabezan Phelps, Lochte y Ledecky | Sporting News Mexico» (en espanyol de Mèxic), 27-07-2024. [Consulta: 28 juliol 2024].