OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Klaus Wöller

Klaus Wöller (Hannover, 23 d'abril de 1956 - 14 de desembre de 2024) va ser un jugador d'handbol alemany que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984, i va formar part de la selecció de la República Federal Alemanya que va guanyar la medalla d'argent a les Olimpíades de Los Angeles. Hi va jugar cinc partits com a porter.

## Referències

* ↑ «Handball: Trauer um Ex-Nationaltorhüter Klaus Wöller» (en alemany). [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ «Handball: Trauer um Ex-Nationaltorhüter Wöller» (en alemany), 14-12-2024. [Consulta: 16 desembre 2024].
# Banera

Banera o Bunera fou una thikana o jagir de l'antic principat de Mewar. La formaven 111 pobles. La capital era Banera a uns 145 km al nord-est d'Udaipur (Rajasthan), prop de l'estació de Mandal, una ciutat vallada amb una fortalesa i un palau, amb 4.261 habitants el 1901. Avui és part del districte de Bhilwara. Actualment és un dels 12 tehsils del districte de Bhilwara a l'estat de Rajasthan a l'Índia.
Banera també fou una circumscripció per a l'Assemblea Legislativa de Rajasthan fins 2008. Des de 2008es va unir a la circumscripció de Shahpura, Bhilwara per la Comissió de Delimitació de l'Índia.

## Història

El territori fou ocupat per Akbar el 1567 però Aurangzeb la va entregar a Bhim Singh, fill jove de Raj Singh I de Mewar (1681) amb títol de raja i panj hazari. La fortalesa fou construïda el 1726 i uns trenta anys després fou capturada pel raja de Shahpura però més tard Raj Singh II la va reconquerir i fou retornada al seu anterior propietari. El raja de Banera tenia una alta situació dins la nobles de Mewar i gaudia de certs privilegis únics.

## Llista de rajàs

* Bhim Singh I 1681-?
* Surya Mal ?-1701
* Surtan Singh 1701-?
* Sardar Singh ?-1759
* Rai Singh 1759-1769
* Hameer Singh, 1769-1805
* Bhim Singh II 1805-1830
* Udai Singh 1830-1836
* Sangram Singh 1836-1855
* Govind Singh, 1855-1905
* Akshay Singh 1905-1909
* Amar Singh 1909-1947 (+1955)

## Referències

* ↑ «Administration - Bhilwara». District Administration Bhilwara. Arxivat de l'original el 26 de juny 2014. [Consulta: 23 maig 2014].
* ↑ «157 - Banera Assembly Constituency - (Partywise Comparison Since 1977)». Election Commission of India. [Consulta: 23 maig 2014].
* ↑ «Delimitation of Parliamentary and Assembly Constituencies Order, 2008» (pdf). Election Commission of India. [Consulta: 23 maig 2014].
* ↑ C.S. Bayley. Chiefs and Leading Families in Rajputana, 1894, p.31-32.
* ↑ «Rajahs of Banera». Arxivat de l'original el 2016-12-02. [Consulta: 28 octubre 2016].
# Antoni Guiu

Antoni Guiu (Sant Joan de les Abadesses, Ripollès, 1773 — Girona, 1836) fou un organista i compositor català, mestre interí de la catedral de Girona.
Als 14 anys (1787), fou organista a Ripoll Sanhuana i Organista a la catedral de Girona al 1804, en substitució de Josep Prat.
Al 1807 el capitol li dona diners per poder-se instal·lar a Girona. Mestre interí (Agost 1815) organista de la Seu, després de la mort del mestre Compta. Durant el maig de 1816 va presentar la seva dimissió.
A Girona, durant la invasió francesa al 1813, Guiu es va plantejar marxar de la catedral degut a problemes per poder subsistir. L'any 1814, acabà la guerra i encara que va haver de lluitar contra l'exèrcit francès, Guiu sembla content amb la nova constitució i el tipus de govern napoleònic.
Es va exiliar a Nimes, fins que retornà a Girona a l'any 1828 per seguir com a organista de la catedral de Girona fins a la seva mort.
En el manuscrit Consueta per lo regimen del Organista de la Cathedral de Girona, l'organista Antoni Guiu va anar apuntant la tasca que havia de realitzar l'organista cada dia de l'any i el sou que havia de percebre.

## Obres

* Simfonia amb orquestra obligada d'Òrgan, Yntroduccion i variacions de flauta, piano i fagot obligats.
* Simfonia obligada de òrgan, per violíns, viola, flauto, clarinets, corni, òrgan i baix.
* Tema amb Variacions per al Violoncello à tota Orquestra.
* Gois per a quatre veus i instruments (1773-1836)
* Goigs per a cinc veus i instruments (1773-1836)
* Missa
* Polonesa i Air sur la prise du Trocadero per a piano
* Sinfonia per a flauta, violí i piano
* Variacions per a violí i piano
* Variacions per a flauta, fagot i piano
* Rondó per a piano

## Enllaços externs

* Galdon Arrué, Montiel; Gregori i Cifré, Josep M., dir. La Música a la Catedral de Girona durant la primera meitat del segle xix. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2004. ISBN 8468832634. Tesi doctoral - Universitat Autònoma de Barcelona, Facultat de Filosofia i Lletres, Departament d'Art, 2003 [Consulta: 24 desembre 2019]
* https://ifmuc.uab.cat/search?p=antoni+guiu&f=&sc=1
# Cantó de L'Auriòu de Droma

El cantó de L'Auriòu de Droma és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Valença. Té sis municipis i el cap és L'Auriòu de Droma.

## Municipis

* Ambonil
* Cliousclat
* Liuron de Droma
* L'Auriòu de Droma
* Mirmanda
* Saulce-sur-Rhône
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1964 | M. Clémencin | SFIO |
| 1964-1988 | Jean Clément | Divers gauche, després PS |
| 1988-1994 | Renaud Vignal | PS |
| 1994-2001 | Dominique Querré | PS |
| 2001- | Jacques Ladegaillerie | UDF, després PR |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Ceyzériat

El cantó de Ceyzériat (en francés canton de Ceyzériat) és una divisió administrativa francesa del departament de l'Ain. Té 22 municipis i el cap és Ceyzériat.

## Municipis

* Certines
* Ceyzériat
* Chalamont
* Châtenay
* Châtillon-la-Palud
* Crans
* Dompierre-sur-Veyle
* Druillat
* Journans
* Lent
* Montagnat
* Le Plantay
* Revonnas
* Saint-André-sur-Vieux-Jonc
* Saint-Just
* Saint-Martin-du-Mont
* Saint-Nizier-le-Désert
* Servas
* Tossiat
* La Tranclière
* Versailleux
* Villette-sur-Ain

## Demografia

Abans 2015 el cantó comptava amb 11 municipis.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 | 2015 |
| 4.804 | 5.304 | 5.606 | 6.434 | 6.948 | 7.898 | 8.878 | 25.504 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes ||||||||

## Consellers departamentals

Consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1976 | Émile Bouvard | radical |
| 1976-1994 | Jean Rappy | RPR |
| 1994-2001 | Bernard Chanel | Divers gauche |
| 2001-2015 | Jean-Yves Flochon | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Consellers departamentals :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2015 - | Jean-Yves Flochon | LR | |
| 2015 - | Martine Tabouret | Divers droite | |
# Habibul·lo Abdussamatov

Habibul·lo Ismaïlóvitx Abdussamatov (en rus: Хабибулло Исмаилович Абдусаматов) (Samarcanda, Uzbekistan, Unió Soviètica, 27 d'octubre del 1940) és un astrofísic rus d'origen uzbek. És el supervisor del projecte "Astrometria" de la secció russa de l'Estació Espacial Internacional i cap del laboratori de recerca espacial a l'Observatori Pulkovo de Sant Petersburg, pertanyent a l'Acadèmia Russa de les Ciències.

## Investigacions

Abdussamatov no nega l'escalfament global, però considera que, bàsicament, es deu a causes naturals, i no a l'increment de les emissions de diòxid de carboni, contràriament al que en pensen la major part de la comunitat científica i també l'opinió pública en general. En concordança amb aquesta opinió, el 2012 pronosticà una nova "Petita Edat de Gel" que hauria començat el 2014 i que tindria el seu clímax cap al 2055. Aquesta predicció guanyà una certa credibilitat i presència mediàtica amb la cruesa de l'hivern 2013/2014. També quantificà la tendència a la devallada de la irradiació solar total, i aventurà que aquest fenomen es produeix cada dos-cents anys, de manera que el pròxim període de fred seria entre el 2043 i el 2060, aproximadament.

## Referències

* ↑ «Measure temporary variations of shape and diameter of the Sun, as well as fine structure and dynamics of the granulation on the Service module of the Russian segment of the International Space Station». Observatori Pulkovo, Acadèmia Russa de les Ciències. Arxivat de l'original el 2017-09-20. [Consulta: 7 juny 2013].
* ↑ Pàgina oficial de l'Observatori Pulkovo
* ↑ Fotografia de l'Observatori Pulkovo
* ↑ «Russian academic says CO2 not to blame for global warming». Russian International News Agency, 15-01-2007 [Consulta: 24 agost 2012]. «L'escalfament global resulta no de l'emissió dels gasos amb efecte d'hivernacle [...], sinó d'un increment inusual del nivell de radiació solar i [...] augment de la seva intensitat.»
* ↑ «New Ice Age to Begin in 2014». Russia InfoCentre. [Consulta: 22 febrer 2012].
* ↑ «Think the past winter was bad? Get ready for mini Ice Age». Winnipeg Free Press, 11-04-2014 [Consulta: 12 juny 2014].
* ↑ Abdussamatov, Habibullo I. «Bicentennial Decrease of the Total Solar Irradiance Leads to Unbalanced Thermal Budget of the Earth and the Little Ice Age». Applied Physics Research, 4, 1, 2-2012. DOI: 10.5539/apr.v4n1p187.
* ↑ Abdussamatov, Habibullo I. «Grand Minimum of the Total Solar Irradiance Leads to the Little Ice Age». Journal of Geology & Geosciences, 2, 2, 2013. DOI: 10.4172/2329-6755.1000113.
# Antoni I Ordelaffi

Antoni I Ordelaffi fou fill de Francesc III Ordelaffi. El 1433 va assolir la senyoria de Forlì. Es va casar amb Caterina Rangoni di Spilamberto el 1434. El 1436 va perdre la senyoria però la va recuperar el 1438 i la va mantenir durant deu anys.
Va morir el 1448 deixant fills menors d'edat i la vídua Caterina va assolir la regència però va cridar per ajudar-la al seu germà Ugo Rangoni que la va exercir del 1449 al 1454, quan els joves Francesc IV Ordelaffi i Pino III Ordelaffi el van expulsar de la ciutat.
# Cantó de La Mota de Chalancon

El cantó de La Mota de Chalancon és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Diá. Té 13 municipis i el cap és La Mota de Chalancon.

## Municipis

* Arnayon
* Bellegarde-en-Diois
* Brette
* Chalancon
* Establet
* Gumiane
* La Mota de Chalancon
* Pradelle
* Rochefourchat
* Rottier
* Saint-Dizier-en-Diois
* Saint-Nazaire-le-Désert
* Volvent
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1955-1972 | M. Roman | Divers droite |
| 1972-1992 | Gabriel Mourier | Divers gauche, després PS |
| 1992-2011 | Claude Brès | Divers droite |
| 2011- | Gérard Szostak | Divers gauche, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Bihar (Partabgarh)

Bihar fou una pargana del districte de Partabgarh a l'Oudh, Províncies Unides d'Agra i Oudh, avui Uttar Pradesh, a la part sud de la regió. Tenia una superfície de 746 km² i una població (1881) de 128.344 habitants.
Dels 237 pobles 184 eren tinguts en talukdari per propietaris del clan Bisen, formant quatre grans talukdaris: Bhadri, Kundrajit, Dahiawan i Shaikhpur Chauras; altres 53 pobles estaven en mans de 480 individuals; 4 en mans de bramans, 14 d'altres Bisen, 8 de kayasths, 1 de raikwars i 2 de bais. Altres 21 pobles els tenien musulmans.
La capital de la pargana era Bihar amb 1029 habitants el 1881.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Edward Charles Howard

Edward Charles Howard, FRS (28 maig 1774 – 28 setembre 1816) el germà més jove de Bernard Howard, 12è Duc de Norfolk, fou un químic britànic considerat el primer enginyer químic."
El gener de 1799 fou elegit membre de la Royal Society (FRS) i el 1800 va rebre la medalla Copley per la seva recerca sobre el mercuri. Descobrí el fulminat de mercuri, un explosiu primari potent. El 1813 inventà un mètode de refinatge de sucre que implicava bullir el suc de canya de sucre no en un bullidor obert sinó en un recipient tancat escalfat per vapor d'aigua i sota un buit parcial. A pressió reduïda, l'aigua bull a una temperatura més baixa, per la qual cosa el mètode de Howard permetia estalviar combustible i reduir la quantitat del sucre perdut per la caramel·lització. Aquest mètode encara està en ús.
Howard també s'interessà en la composició de meteorits, especialment aquells de "ferro natural". Descobrí que molts d'aquests contenien un aliatge de níquel i ferro que no podia formar-se damunt Terra, i per això havien d'haver caigut del cel. Un tipus de meteorits, les howardites, reben el nom en honor seu.

## Vegeu també

* Alexander John Forsyth
* François Prélat
* Jean Lepage
* Casimir Lefaucheux

## Referències

* ↑ Walker, William. Memoirs of the distinguished men of science of Great Britain living in the years 1807-1808. Londres: E. & F. N. Spon, 1864, p. 63–64.
* ↑ Transactions of the Institution of Chemical Engineers (1951), volume 29, page 163.
* ↑ «Library and Archive Catalogue Arxivat 2020-03-23 a Wayback Machine.». Royal Society. [Consulta: 21 novembre 2010].
# Cantó d'Escuròlas

El cantó d'Escuròlas és un cantó francès del departament de l'Alier, situat al districte de Vichèi. Té 13 municipis i el cap és Escuròlas.

## Municipis

* Vaissa
* Brot e Vernet
* Brujat
* Chalmelh
* Conhat e Liona
* Escuròlas
* Espinassa e Vozela
* Autariba
* Saint-Didier-la-Forêt
* Saint-Pont
* Saint-Rémy-en-Rollat
* Serbannes
* Vendat

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1962 | Fernand Auberger | SFIO |
| 1962-1967 | Alice Auberger | SFIO |
| 1967-1985 | Pierre Corniou | SFIO, després PS, després MRG |
| 1985-1993 | Jean Dubessay | RPR |
| 1993- | Jean-Jacques Rozier | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 12.801 | 14.067 | 15.883 | 17.972 | 19.247 | 19.267 | 4.936 |
# Banki

Banki és una vila del districte de Cuttack a l'estat d'Orissa, Índia. Es troba a 20° 23′ N, 85° 32′ E﻿ / ﻿20.38°N,85.53°E﻿ / 20.38; 85.53. i la seva altitud mitjana és de 48 metres.

## Història

Banki fou també el nom d'un antic estat tributari protegit de l'Índia, del tipus zamindari que després va esdevenir propietat del govern. Era a Orissa i tenia una superfície d'uns 300 km² i una població el 1881 de 56.900 habitants. Tenia al nord el riu Mahanadi (que el separava dels estats de Baramba i Tigaria), a l'est amb el districte de Cuttack, al sud el districte de Puri i a l'oest l'estat de Khandpara; una petita part estava al nord del Mahanadi. La capital era Banki a la riba sud del Mahanadi; altres pobles eren Charchika, Baideswar, Kalapathar, i Subarnapur.
Va signar el protectorat el 1805 i va pagar un tribut fins al 1840 de 443 lliures; el 1840 l'estat fou confiscat a causa del fet que el raja fou condemnat per assassinat i empresonat de per vida. Va passar a control directe del govern de Bengala i administrat pel comissionat de Cuttack en la jurisdicció del qual fou inclòs. L'estat va incrementar la prosperitat sota els britànics i en deu anys quasi va doblar els ingressos. La població va passar de 49.426 habitants el 1872 (177 pobles) a 56.900 habitants el 1881, el 99,5% hindús. Era el territori més densament poblat d'Orissa.

## Vegeu també

* Juangs.

## Referències

* ↑ Falling Rain Genomics, Inc - Banki
* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Antoni Lozano Pastor

Antoni Lozano Pastor (Alginet, 10 d'agost de 1948) és un empresari agrari i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la V, VI i VII legislatures.
Estudià enginyeria agrònoma a la Universitat de València i treballà com a empresari agrícola des de 1975. Va ser membre de la comissió executiva de la Unió de Llauradors i Ramaders del País Valencià el 1986-1995, i secretari general el 1989-1992, membre de la COAG, de la PYMEV i de la Cambra de Comerç de València.
Fou elegit diputat per la província de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1999 com a independent dins les llistes del PSPV-PSOE. Fou reescollit a les eleccions de 2003 i 2007, i des del 2004 és secretari del PSPV a la Ribera Alta.

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2009-12-24 a Wayback Machine.
# Esther Szekeres

Esther Szekeres (Budapest, 20 de febrer de 1910 - Adelaida, 28 d'agost de 2005) va ser una matemàtica australiano-hongaresa.

## Biografia

Filla d'Ignaz Klein, Esther Klein va néixer en el sí d'una família jueva a Budapest, al Regne d'Hongria l'any 1910. Com a jove estudiant de física a Budapest, Klein va ser membre d'un grup de matemàtics hongaresos, entre els quals Paul Erdős, George Szekeres i Pál Turán que van resoldre interessants problemes matemàtics.
L'any 1933, Klein va proposar al grup un problema de combinatòria que Erdős va anomenar el problema de final feliç ja que el seu plantejament va acabar amb el seu matrimoni amb George Szekeres l'any 1937, amb qui va tenir dos fills.
Seguint l'esclat de la Segona Guerra Mundial, Esther i George Szekeres van emigrar a Austràlia després de passar diversos anys a Hongkew, una comunitat de refugiats ubicat a Xangai, a la Xina. A Austràlia, al principi, van compartir un apartament a Adelaida amb Márta Svéd, una antiga amiga de l'escola de Szekeres, abans de traslladar-se a Sydney l'any 1964.
A Sydney, Esther va donar classes a la Universitat de Macquarie i va estar implicada activament en l'enriquiment matemàtic dels estudiants d'institut. L'any 1984, va cofundar un a trobada de formació matemàtica setmanal que s'ha expandit des de llavors a un programa d'uns 30 grups que segueixen trobant-se setmanalment i que són una font d'inspiració per estudiants d'institut pertot arreu d'Austràlia i de Nova Zelanda.
L'any 2004, ella i George es van tornar a mudar a Adelaida, on, el 28 d'agost de 2005, ella i el seu marit van morir amb una hora de diferència.

## Reconeixement

L'any 1990, la Universitat de Macquarie va concedir a Szekeres un doctorat honorari. L'any 1993, va guanyar el Premi BH Neumann de la Fundació Matemàtica Australiana.

## Referències

* 1 2 3 4 Cowling, Michael. «A world of teaching and numbers - times two». The Sydney Morning Herald, 07-11-2005. [Consulta: 11 agost 2012].
* 1 2 O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Esther Szekeres» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* ↑ «Shanghai, a city for Jews in China». Arxivat de l'original el 13 agost 2010. [Consulta: 30 agost 2005].
* ↑ Taylor, Peter. «Szekeres Obituary», 01-12-2005. Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 11 agost 2012].
* ↑ «A7 Awards». Australian Mathematics Trust. [Consulta: 7 abril 2018].
# Arraioz

Arraioz és un dels 15 llocs que integren la Vall de Baztan, situat a 45 quilòmetres de Pamplona, a Navarra. Comprèn també el barri de Mardea.

## Demografia

Població d'Arraioz :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| 255 | 254 | 241 | 234 | 233 | 229 | 237 | 237 | 244 | 237 | 239 |

## Enllaços externs

* Web d'Arraioz Arxivat 2010-09-18 a Wayback Machine.(basc) (castellà)
# Cantó de Le Touvet

El cantó de Le Touvet és un cantó francès del departament de la Isèra, situat al districte de Grenoble. Té 14 municipis i el cap és Le Touvet.

## Municipis

* Barraux
* La Buissière
* Chapareillan
* Crolles
* La Flachère
* Lumbin
* Saint-Bernard
* Sainte-Marie-d'Alloix
* Sainte-Marie-du-Mont
* Saint-Hilaire
* Saint-Pancrasse
* Saint-Vincent-de-Mercuze
* La Terrasse
* Le Touvet

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1982 | Aimé Paquet | RI, després UDF-PR |
| 1982-1988 | François Vandeventer | UDF-PR |
| 1988-1994 | Pierre Gascon | UDF-PR |
| 1994- | Georges Bescher | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 7.830 | 8.701 | 10.034 | 13.149 | 17.893 | 23.291 | 25.794 |
# Bijapur (zamindari)

Bijapur fou un principat tributari protegit del tipus zamindari, situat al tahsil de Bargarh, al districte de Sambalpur a les Províncies Centrals. la superfície era de 207 km² i estava format per 57 pobles amb una població de 14.772 habitants el 1881.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Anna de la Gran Bretanya

Anna de Gran Bretanya i Irlanda (Londres, 1665 - 1 d'agost de 1714) fou reina de Gran Bretanya i Irlanda des de l'any 1701 fins a la seva mort el 1714. Fou l'última sobirana de la Casa dels Stuart, ja que a la seva mort sense descendència la corona recaigué en un príncep de la casa dels Hannover.
Nascuda a Londres el dia 6 de febrer de 1665, era filla del rei Jaume II d'Anglaterra i de lady Anna Hyde. Anna era neta per via paterna del rei Carles I d'Anglaterra i de la princesa Enriqueta de França; per via materna ho era d'Eduard Hyde i de lady Frances Aylesbury.
El dia 28 de juliol del 1683 contragué matrimoni amb el príncep Jordi de Dinamarca al Palau de Saint James de Londres. Jordi era fill del rei Frederic III de Dinamarca i de la duquessa Sofia Amàlia de Brunsvic-Lüneburg i, com a príncep d'un país protestant, fou considerat un espòs ideal per a una princesa britànica. La parella tingué dinou fills, cap dels quals sobrevisqué els seus pares i dels quals només un passà dels dos anys de vida:
Va succeir el seu cunyat, el rei Guillem, quan aquest va morir el 1702 i fou coronada el dia de sant Jordi. Durant el seu regnat es produí la unió entre el regne d'Anglaterra i el regne d'Escòcia per formar el Regne Unit de la Gran Bretanya. Encara que era molt religiosa i els seus punts de vista coincidien amb els del Partit Tory, Anna va tenir com a consellera la seva amiga Sarah Churchill, que era membre del Partit Whig i va acceptar que el seu país participés en la Guerra de Successió Espanyola en suport del bàndol austriacista. El 1708 es va enemistar amb aquesta dama i va fomentar la relació amb Abigail Masham, Baronesa Masham (de soltera Hill), una dama de caràcter submís que li donava la raó en tot.
Va morir l'1 d'agost del 1714 després de mesos de malaltia. Anna fou sepultada al costat del seu marit i fills, en una capella de l'Abadia de Westminster. La següent en la successió, Sofia havia mort el 28 de maig d'aquell any, i el tron va passar al seu fill, Jordi de Hannover, segons l'establert a la llei de successió del 1701.

## Notes i referències

* ↑ Equivalent al 10 d'agost del calendari britànic
* ↑ MATA, Jordi. «Anna d'Anglaterra, la reina bleda». Els protagonistes del drama. Avui, 11 setembre 2003, p. 6.
* ↑ Gregg, 2014, p. 154.
* ↑ Somerset, 2012, p. 212.
* ↑ Field, 2002, p. 211.
* ↑ Gregg, 2014, p. 234.
* ↑ Gregg, 2014, p. 374.

## Bibliografia

* Field, Ophelia. The Favourite: Sarah, Duchess of Marlborough. Hodder and Stoughton, 2002. ISBN 0-340-76808-8.
* Gregg, Edard. Queen Anne. Yale University Press, 2014.
* Somerset, Anne. Queen Anne: The Politics of Passion. HarperCollins, 2012. ISBN 978-0-00-720376-5.
# Cantó de Lo Puèi de Velai Sud-Oest

El cantó de Lo Puèi de Velai Sud-Oest és un cantó francès del departament de l'Alt Loira, situat al districte de Lo Puèi de Velai. Compta amb un municipi i part del de Lo Puèi de Velai.

## Municipis

* Vals-près-le-Puy
* Lo Puèi de Velai (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1976 | M. Morison | RI |
| 1976-19.. | M. Pradel | PS |
| 19..-1994 | André Reynaud | UDF-CDS |
| 1994-2001 | Jean-Pierre Alix | Divers droite |
| 2001-2008 | Jean-Jacques Orfeuvre | Les Verts |
| 2008- | Marc Boléa | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Antoni Maria de Veciana i Llari

Antoni Maria de Veciana i Llari (Tarragona, 1885 - França, 1938) fou un advocat i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Membre del Partit Conservador, fou elegit diputat pel districte de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1914, 1916 i 1918. Un cop esclatà la guerra civil espanyola, per por a possibles represàlies, va marxar cap a França, on va morir.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)