OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Camí de les Roquetes (Bertí)

El Camí de les Roquetes és una pista rural del terme municipal de Sant Quirze Safaja, en terres de Bertí, a la comarca del Moianès.
Arrenca del Camí de Sant Miquel del Fai, a 588,2 metres d'altitud, a la dreta del Rosssinyol i al nord de la masia de Cabanyals, des d'on surt cap a llevant, travessa el Rossinyol i segueix cap a llevant pel costat meridional del torrent de les Roquetes i del Camí del Mas Bosc, al qual és paral·lel a més alçada. Travessa el sector nord de l'Obaga Negra. Finalment, a prop de la Font del Mas Bosc es retroba amb el Camí del Mas Bosc.

## Enllaços externs

* El Camí de les Roquetes en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Santa Maria de Merlès

Santa Maria de Merlès és un municipi de la comarca del Lluçanès, si bé adscrit administrivament a la del Berguedà. Està situat a l'extrem oest de la regió de l'Alt Ter.
El municipi és travessat per la riera de Merlès, que el divideix en dues parròquies: la de Santa Maria a occident (que pertany al Bisbat de Solsona) i la de Sant Martí a orient (que pertany al Bisbat de Vic). Santa Maria de Merlès es troba a 14 km a l'est de Puig-reig, i a 8 km a l'oest de Prats de Lluçanès, el poble important més proper.
| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Santa Maria de Merlès | 71 |
| Sant Martí de Merlès | 66 |
| Sant Pau de Pinós | 23 |
| Sant Miquel de Terradelles | 8 |
| la Molina | 6 |
(Font: Idescat)

## Geografia

* Llista de topònims de Santa Maria de Merlès (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Llocs d'interès

* Poblat de Merles (Edat del Bronze)
* Pont romànic de Sant Martí
* Església de Sant Pau de Pinós, iniciat al s. xii
* Església de Sant Miquel de Terradelles, s. xii
* Església barroca de Santa Maria de Merlès, s. xvii
* Ruïnes del Castell de Merlès, s. xii
* Capella de Santa Maria Magdalena, amb escultures zoomorfes
* Nucli ecològic de Camadoca, dedicat a les espècies autòctones de la Riera de Merlès

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 12 | 20 | 13 | 337 | 262 | 818 | 481 | 478 | 403 | 412 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 612 | 612 | 600 | 604 | 569 | 509 | 304 | 264 | 195 | 195 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 183 | 169 | 168 | 156 | 153 | 152 | 156 | 162 | 173 | 177 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 178 | 183 | 184 | 184 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Fills il·lustres

* Josep Maria Vilarmau i Cabanes, (1900-1947), folklorista, sebollit al cementiri de Merlès.

## Referències

* ↑ «Santa Maria de Merlès». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ Cabana, Ramon «La riera de Merlès: Una història humana». Erol, L’: revista cultural del Berguedà, 1994, pàg. 18-20.
* ↑ «Santa Maria de Merlès (Berguedà)». idescat.cat. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Poblat de Sant Pau de Pinós. Santa Maria de MerlèsCultural». patrimonicultural.diba.cat. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Sant Pau de Pinós. Santa Maria de Merlès». patrimonicultural.diba.cat. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Santa Maria de Merlès. Santa Maria de Merlès». patrimonicultural.diba.cat. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Castell de Merlès. Santa Maria de Merlès». patrimonicultural.diba.cat. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Capella de Santa Magdalena de Palau del Vallès (Comanda Templera) - Palau-solità i Plegamans». poblesdecatalunya.cat. [Consulta: 15 gener 2023].

## Vegeu també

* Roca de les Baumes
* Roques del Cau dels Gats
* Comtat de la Vall de Merlès

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Serra de Xenacs

La Serra de Xenacs és una serra situada al municipi de les Preses a la comarca de la (Garrotxa), amb una elevació màxima de 934 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Buggerru

Buggerru (en sard, Bugerru) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 1.163 habitants. Es troba a la regió de Sulcis-Iglesiente. Limita amb els municipis de Fluminimaggiore i Iglesias.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Silvano Farris | Llista Cívica |
# Serrall de la Vall de Reig

El Serrall de la Vall de Reig és una serra situada al municipi de Juncosa (Garrigues), amb una elevació màxima de 622 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camí del Camp (Pessonada)

El Camí del Camp és un camí d'ús agrícola que discorre pel terme municipal de Conca de Dalt (a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà, en territori del poble de Pessonada.
Arrenca del Camí de Vilanoveta molt a prop i a migdia de Pessonada, al nord-oest de lo Pou, des d'on surt cap a ponent i en uns 600 metres arriba als camps de ponent de Pessonada situats a l'esquerra de la llau de les Arguiles.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrall dels Clapers

El Serrall dels Clapers és una serra situada al municipi de la Bisbal de Montsant a la comarca del Priorat, amb una elevació màxima de 488 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bukkur

Bukkur (o Bakhar) fou un illa fortificada de l'Indus entre Sukkur (Sakhar) i Rohri, a la província del Sind, Pakistan. L'illot de Khwaja Khizr (o Jind Pir), situada a poca distància al nord, inclou una capella, i al sud la de Sadh Bela, té també alguna construcció religiosa. L'illa principal està ocupada per la fortalesa amb grans muralles dobles d'entre 10 i 11 metres d'altura, i nombrosos bastions; els britànics la van utilitzar com a presó fins al 1876.
La fortalesa consta ja com a feu del sultanat de Delhi el 1327. Fou entregada a Keshu Khan, un servidor de l'Imperi Mogol, el 1574; el 1736 va caure en mans dels prínceps Kalhora de Sind que la van perdre enfront dels afganesos uns anys després; finalment va ser ocupada per Mir Rusatm Khan, príncep de Khairpur; fou cedida per Khairpur als britànics el 1839 durant la primera guerra angloafganesa; el 1843 fou agregada al Sind britànic.

## Enllaços externs

* Bukkur Arxivat 2012-05-11 a Wayback Machine.
# Cercopitec verd centreafricà

El cercopitec verd centreafricà (Chlorocebus tantalus) és un mico del Nou Món originari de Ghana, el Sudan, el Sudan del Sud i Kenya. Originalment fou descrit com a subespècie de la mona verda comuna (Chlorocebus aethiops). Anteriorment es classificaven totes les espècies de mones verdes dins el gènere Cercopithecus.
Se'n reconeixen tres subespècies diferents:
* Chlorocebus tantalus tantalus
* Chlorocebus tantalus budgetti
* Chlorocebus tantalus marrensis

## Referències

* ↑ «cercopitec verd centreafricà». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 30 gener 2024].
* 1 2 3 4 Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 159. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
# Serra de les Guineus

La Serra de les Guineus és una serra situada als municipis de Balaguer i la Sentiu de Sió (Noguera), amb una elevació màxima de 335 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cryptotis aroensis

Cryptotis aroensis és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). És endèmica del nord-oest de Veneçuela. Té una llargada de cap a gropa de 79 mm i una cua que mesura un 46% de la llargada de cap a gropa. Les orelles fan una mitjana de 6.8 mm. El seu pelatge és de color marró grisenc. El seu nom específic, aroensis, significa ‘d'Aroa’ en llatí.

## Referències

* ↑ Quiroga-Carmona i Molinari (2012), pàg. 4
* ↑ Quiroga-Carmona i Molinari (2012), pàg. 3

## Bibliografia

* Quiroga-Carmona, M.; Molinari, J. 2012. «Description of a new shrew of the genus Cryptotis (Mammalia: Soricomorpha: Soricidae) from the Sierra de Aroa, an isolated mountain range in northwestern Venezuela, with remarks on biogeography and conservation». Zootaxa, 3.441: 1-20
# Camí del Collet de les Termes

El Camí del Collet de les Termes és una pista rural del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Arrenca de la carretera C-59, en el seu punt quilomètric 26,375, poc abans de la cruïlla nova que mena aEl Pla del Badó, els Pinars del Badó i la masia de Poses, des d'on surt cap a migdia. Passa pel Cucut, al nord de la masia del Maset i del Serrat del Maset, va a buscar els Camps de l'Escaiola, passa pel nord del Rost de les Pinasses i, pel nord del Serrat de l'Escaiola, mena al Collet de les Termes en quasi dos quilòmetres de recorregut.

## Enllaços externs

* El Camí del Collet de les Termes en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vall-llobrega

Vall-llobrega és un municipi de la comarca del Baix Empordà, situat als contraforts més orientals del massís de les Gavarres i drenat per la riera de Vall-llobrega.

## Història

Vall-llobrega es va separar de Sant Joan de Palamós el 1799, cosa que va fer que esdevingués municipi constitucional en caure l'antic règim senyorial, el primer terç del Segle XIX.
El 1992, es localitzaren les restes d'una vil·la romana al paratge Vilarenys, a prop del polígon industrial del municipi, pels treballs duts a terme s'ha datat del segle i i va estar habitada fins al segle vi. S'han descobert forns i unes tombes així com restes de murs.

## Geografia

* Llista de topònims de Vall-llobrega (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).
Està situat als contraforts més orientals del massís de les Gavarres i drenat per la riera de Vall-llobrega, afluent de l'Aubi, al qual desemboca prop del Figuerar (Palamós). El punt més alt del municipi és Montagut amb 263 m d'altura.
Els límits del terme municipal són al nord amb Forallac i Mont-ras, a l'est amb Mont-ras i Palamós, al sud i a l'oest amb Palamós.

## Economia

És un poble eminentment agrícola, els seus conreus són de secà amb un petit sector dedicat al regadiu, amb ramaderia bovina, porcina i aviram. S'han desenvolupat activitats relacionades amb el turisme per la proximitat a la Costa Brava.

## Llocs d'interès

* Can Menció. Casal del segle xvii.
* Dolmen de Montagut
* Església parroquial de Sant Mateu de Vall-llobrega. Segle XVII amb campanar d'espadanya de dos arcs.
* Església vella de Sant Mateu. Romànic del segle xi.
* Olivera del Mas Genesta

## Demografia

| Entitat de població | Habitants (2023) |
| el Raval de Baix | 411 |
| Vall-llobrega | 260 |
| el Mas Falquet | 179 |
| Polígon industrial de Vall-llobrega | 58 |
(Font: Idescat)
Evolució demogràfica :
| 1497 | 1515 | 1553 | 1787 | 1887 | 1900 | 1920 | 1950 | 1970 | 2010 | 2023 |
| 17 | 15 | 43 | 242 | 234 | 254 | 224 | 175 | 211 | 866 | 908 |

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Sèrra Baisha deth Montlude

La Sèrra Baisha deth Montlude és una serra situada als municipis de Bossòst i Vilamòs a la Vall d'Aran, amb una elevació màxima de 2.519 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gegants Vells de Sant Roc de la Plaça Nova

En Roc i la Laia (o també Laieta), els Gegants de Sant Roc de la Plaça Nova, més coneguts com a Gegants de la Plaça Nova, són uns gegants tradicionals i clàssics, de figuració romana, diferents de les construccions actuals. Les figures originals van ser construïdes el 1906 a Olot, al taller de l'Art Cristià, inspirant-se en els gegants d'aquella ciutat; des de les hores no han deixat mai d'actuar, fora dels anys de la guerra civil. Per tant, a part dels de la ciutat, són els gegants en actiu més vells de Barcelona. Representen els senyors de la muralla romana de Barcelona i figura que són originaris de la ciutat occitana de Montpeller, vila nadiua de sant Roc.
En Roc i la Laia tenen ball propi, el ball de Santa Eulàlia, una melodia anònima del segle xviii. Són acompanyats pels Grallers La Pessigolla, si bé antigament els havien acompanyat un flabiolaire i un timbaler. Han fet actuacions, no només a trobades, sinó en actes com a elements singulars, i no només a Barcelona, sinó per tots els Països Catalans, Occitània, França o el Japó.
El 1996 se'n va fer una còpia a escala (més grans, ja que els originals són força petits per les mides habituals dels gegants) i des d'aleshores els gegants vells estan exposats a la Casa dels Entremesos i només surten per les festes de sant Roc, a la Plaça Nova, i en molt poques ocasions més.

## Referències

* 1 2 Garrut, Josep M. 600 anys de plaça Nova. 2a ed.. Barcelona: Selecta, 1978, p. 201-202. ISBN 84-298-0449-8.
* 1 2 3 4 5 6 «Gegants Vells de la Plaça Nova». Les colles de la coordinadora. Coordinadora de Geganters de Barcelona. Arxivat de l'original el 2013-07-08. [Consulta: 16 març 2013].
* ↑ «Gegants Vells de la Plaça Nova». La Casa dels Entremesos. [Consulta: 7 febrer 2021].
# Bulawayo

Bulawayo és la segona ciutat més gran de Zimbàbue per darrere de la capital, Harare. Té estatus de província, una de les deu del país. Ocupa una àrea urbana de 650,5 km² i metropolitana de 899,459 km². La ciutat té 4 districtes i 156 suburbis.

## Vegeu també

* Wellington Chibebe
* Parc Nacional de Matobo
# Cob lichi

El cob lichi (Kobus leche) és un antílop africà, nadiu del delta de l'Okavango i les zones d'aiguamolls de Zàmbia i la República Democràtica del Congo. El seu pelatge és marró vermellós, més fosc als costats, mentre que el mentó i la gola són blancs. Els mascles presenten banyes adornades amb anells a les puntes, que mesuren fins a 60 cm de llarg. La gestació és d'aproximadament 200 dies i acaba amb el naixement d'una cria. L'hàbitat natural del cob lichi són els aiguamolls i les planes inundables, neda bé i galopa amb naturalitat en camps fangosos, però té certes dificultats per moure's per terra ferma.

## Referències

Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Masia dels Roters

La Masia dels Roters és una masia situada al municipi de Térmens, a la comarca catalana de la Noguera a una altitud de 219 metres.

## Referències

* ↑ «Termèns». A: Departament de Política Territorial i Obres Públiques. Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya (pdf). 2a edició. Generalitat de Catalunya, 2009. ISBN 978-84-393-8146-4.
* ↑ «Masia dels Roters». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Glauconycteris atra

Glauconycteris atra és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de la República Democràtica del Congo, on viu a les ribes dels rius. És un ratpenat papallona petit, amb els avantbraços de 34,4–37,8 mm. En general, els mascles són una mica més petits que les femelles. El seu nom específic, atra, significa 'negre' en llatí. Com que fou descoberta fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.

## Referències

* ↑ Hassanin, Alexandre; Colombo, Raphaël; Gembu, Guy-Crispin; Merle, Marie; Tu, Vuong Tan; Görföl, Tamás; Akawa, Prescott Musaba; Csorba, Gábor; Kearney, Teresa «Multilocus phylogeny and species delimitation within the genus Glauconycteris (Chiroptera, Vespertilionidae), with the description of a new bat species from the Tshopo Province of the Democratic Republic of the Congo». Journal of Zoological Systematics and Evolutionary Research, 56, 1, 2018, pàg. 1–22. DOI: 10.1111/jzs.12176. ISSN: 09475745.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Camí del Grau (Carreu)

El Camí del Grau és un camí de muntanya del límit dels termes municipals d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà, i de Coll de Nargó, a l'Alt Urgell, aquest darrer a l'antic terme de Montanissell.
Arrenca del Camí de Carreu a prop al sud-oest del Coll de Llívia, des d'on ascendia cap a la carena de la Serra de Carreu per dins del terme d'Abella de la Conca, a l'Obaga de Carreu, però a ran del límit del terme municipal i fent algunes entrades en el terme de Coll de Nargó. Té el seu final de recorregut en el Grau de Queralt, dins del terme de Coll de Nargó.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: és el camí que des de la vall de Carreu mena al Grau de Queralt.

## Enllaços externs

* El Camí del Grau en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Sant Silvestre

El Serrat de Sant Silvestre és una serra situada al municipi de Vallirana a la comarca del Baix Llobregat, amb una elevació màxima de 285 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hylomyscus pygmaeus

Hylomyscus pygmaeus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de la República Democràtica del Congo, on viu a altituds d'aproximadament 360 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos primaris inundables. Té una llargada de cap a gropa de 56 mm, la cua un 36% més llarga que el cos i un pes de 5,8 g. El seu nom específic, pygmaeus, significa 'pigmeu' en llatí i es refereix a la seva mida diminuta.

## Referències

* ↑ Kerbis Peterhans, J. C.; Hutterer, R.; Doty, J. B.; Malekani, J. M.; Moyer, D. C.; Krásová, J.; Bryja, J.; Banasiak, R. A.; Demos, T. C. «Four new species of the Hylomyscus anselli group (Mammalia: Rodentia: Muridae) from the Democratic Republic of Congo and Tanzania» (en anglès). Bonn Zoological Bulletin, 69, 1, 2020, pàg. 55-83. DOI: 10.20363/BZB-2020.69.1.055.
# Camí del Pas de les Illes

El Camí del Pas de les Illes és una pista rural del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
El camí arrenca de la carretera BV-1245 en el punt quilomètric 7,880, des d'on arrenca cap a ponent per, al cap de poc, girar cap al sud-est. Continua davallant cap al torrent de la Riera sempre cap al sud-est, fins que arriba al Pas de les Illes en uns 650 metres.
# Puigdàlber

Puigdàlber és un municipi de la comarca de l'Alt Penedès.
Escrit amb grafia fonètica Puigdalba, que va ser oficial, està documentat al segle xiv com Puig Alber. El topònim és una contracció de «puig de l'àlber».

## Geografia

* Llista de topònims de Puigdàlber (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).
Amb només 0,40 km², és el municipi més petit de Catalunya. Situat a la fossa del Penedès, és drenat per les rieres del Romaní i de la Serra, afluent de la riera de Sant Sebastià dels Gorgs.
Pertanyen al seu nucli urbà els barris de l'Empalme, Bellavista i de Mas Morer -actualment segregat del municipi del Pla del Penedès i annexat definitivament a Puigdàlber- així com les cases del Gorner.
L'extensió del conreu de la vinya al Penedès en va afavorir el creixement.

## Demografia

| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Puigdàlber | 533 |
| Bellavista | 19 |
| el Gorner | 19 |
(Font: Idescat)
| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| - | - | 5 | 60 | 123 | 284 | 340 | 370 | 402 | 399 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 373 | 406 | 367 | 358 | 348 | 366 | 305 | 302 | 303 | 303 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 319 | 319 | 333 | 348 | 389 | 377 | 489 | 522 | 535 | 532 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 512 | 518 | 524 | 555 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* L'Alt Penedès: guia turística
* Consell Comarcal de l'Alt Penedès
* ↑ Bofarull i Terrades, Manuel. Origen dels noms geogràfics de Catalunya: Pobles, rius, muntanyes, etc.. Barcelona: Millà, 1991, p.192. ISBN 84-7304-186-0.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Penedès
* Església Parroquial de Sant Andreu

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Serra del Penitent

La Serra del Penitent és una serra situada al municipi de Collbató a la comarca del Baix Llobregat, amb una elevació màxima de 285 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Albert Sellinger

Albert "Al" Sellinger (Newark, 6 de juliol de 1914 - Springfield, 5 d'abril de 1986) fou un ciclista estatunidenc, professional des del 1937 fins al 1938. Es va especialitzar en el ciclisme en pista, modalitat en la qual es proclamà campió dels Estats Units en velocitat el 1938. Va participar en els Jocs Olímpics de 1936 on va competir en tres proves.

## Palmarès

* 1935
** Campió dels Estats Units amateur en velocitat
* 1938
** Campió dels Estats Units en velocitat

## Referències

* ↑ «SELLINGER Albert "Al"». [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Al Sellinger». [Consulta: 16 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Burcei

Burcei (en sard, Burcei) és un municipi italià, dins de la província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 2.919 habitants. Es troba a la regió de Campidano di Cagliari. Limita amb els municipis de San Vito, Sinnai i Villasalto.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Giuseppe Caria | Llista cívica |
# Còlob vermell centreafricà

El còlob vermell centreafricà (Piliocolobus foai) és una espècie de cercopitècid que viu als boscos humits de la República Democràtica del Congo, la República del Congo, la República Centreafricana i el Sudan.
La taxonomia d'aquesta espècie és bastant confusa i fins fa poc se'l considerava una subespècie del còlob vermell occidental (Piliocolobus badius).

## Subespècies

* Piliocolobus foai foai
* Piliocolobus foai ellioti
* Piliocolobus foai oustaleti
* Piliocolobus foai semlikiensis
* Piliocolobus foai parmentierorum

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 169. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Rowe, N.. The Pictorial Guide to the Living Primates (en anglès). Charlestown (Rhode Island): Pogonia Press, 1996. ISBN 0-9648825-0-7.
# Serra de Ramonet

La Serra de Ramonet és una serra situada al municipi d'Aiguamúrcia (Alt Camp), amb una elevació màxima de 873 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya