OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas del Camperol

El Mas del Camperol és una construcció del municipi del Molar (Priorat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció atípica, de planta rectangular, amb planta baixa i un pis. Disposa d'un pati interior, rectangular i porxat, de reminiscències colonials. És cobert per teulada a quatre vessants que aboquen a l'esmentat pati. La construcció és subjectada per tirants de ferro que travessen l'interior de l'edifici i que es resolen amb àmplies plaques ovalades a l'exterior. La façana principal té una porta i tres balcons, la posterior una finestra i tres balcons i a les laterals s'hi obren quatre finestres. És interessant el pati central, amb arcs de mig punt, cegats la majoria, i en quatre tramades.

## Història

La història de la casa, transmesa de forma oral, explica que la masia fou bastida per un ric hisendat que havia fet fortuna a Mèxic, raó per la qual plasmà a la construcció records i esquemes constructius propis d'aquell país, tal com el pati porxat interior. La masia i les propietats foren objecte de successives transmissions, entre les que cal esmentar una petita empresa dedicada a la comercialització de vins a Barcelona. A mesura que els rendiments agrícoles anaren disminuint, la propietat fou venuda de nou.

## Referències

* 1 2 «Mas del Camperol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Mas del Camperol». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Aldo Gordini

Aldo Gordini (20 de maig de 1921, Bolonya, Itàlia - 28 de gener de 1995, París, França) fou un pilot de curses automobilístiques Francès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Aldo era el fill de Amedee Gordini, fundador de l'empresa constructora de cotxes Gordini, que també va arribar a competir a la F1.

## Carrera esportiva

Va debutar a la segona temporada del campionat del món de la Fórmula 1, l'any 1951, disputant l'1 de juliol de 1951 el GP de França, que era la quarta prova de la temporada.
Aldo Gordini va participar en aquesta única ocasió a una cursa puntuable pel campionat de la F1, encara que va competir en nombroses proves automobilístiques fora de la F1, entre les quals cal destacar les 24 hores de Le Mans.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1951 | Equipe Gordini | Simca-Gordini | Gordini | SUI | 500 | BEL | FRA Ret | GBR | ALE | ITA | ESP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Aliança Patriòtica Democràtica Kurda

L'Aliança Patriòtica Democràtica Kurda (Al-Tahaluf al-Watani al-Dimuqrati al-Kurdi fi al-Suriyah) fou un partit polític clandestí de Síria. Era proper a la Unió Patriòtica del Kurdistan. Probablement ja no existeix.

## Enllaços externs

* Partits kurds de Síria Arxivat 2010-09-12 a Wayback Machine.
# Llista de topònims de Pontellà

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Pontellà (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## església

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Commons (més fotos) |
| Sant Esteve de Pontellà | Pontellà | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Dedicat a: Esteve màrtir | 42° 37′ 34″ N, 2° 48′ 46″ E﻿ / ﻿42.6262°N,2.8129°E﻿ / 42.6262; 2.8129 Catalunya del Nord 107.6 msnm | Église Saint-Étienne de Ponteilla |
| Sant Martí de Nils | Pontellà | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Dedicat a: Sant Martí de Tours | 42° 37′ 42″ N, 2° 50′ 47″ E﻿ / ﻿42.6284°N,2.8464°E﻿ / 42.6284; 2.8464 Nils 63.4 msnm | Église Saint-Martin de Nyls |
| Sant Nicolau d'Aiguaviva | Pontellà | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Anomenat per: Nicolau de Mira Dedicat a: Nicolau de Mira | 42° 38′ 21″ N, 2° 49′ 05″ E﻿ / ﻿42.6392°N,2.81806°E﻿ / 42.6392; 2.81806 Rosselló 82.6 msnm | |
| Santa Maria de Nyils | Pontellà | església | | 42° 37′ 41″ N, 2° 50′ 45″ E﻿ / ﻿42.628055555556°N,2.8459722222222°E﻿ / 42.628055555556; 2.8459722222222 67.8 msnm | Église Sainte-Marie de Nyls |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | coordenades | Commons (més fotos) |
| Castell de Pontellà | Pontellà | castell | 42° 37′ 37″ N, 2° 48′ 44″ E﻿ / ﻿42.627027777778°N,2.8121944444444°E﻿ / 42.627027777778; 2.8121944444444 108.5 msnm | |
| Nils | Pirineus Orientals Pontellà | vilatge | 42° 37′ 42″ N, 2° 50′ 44″ E﻿ / ﻿42.6282°N,2.84547°E﻿ / 42.6282; 2.84547 | Nyls |
| Recinte fortificat de Pontellà | Pontellà | edifici | 49.7 msnm | |
| casa de la vila de Pontellà | Pontellà | instal·lació Ús: seu del govern local | 42° 37′ 35″ N, 2° 48′ 40″ E﻿ / ﻿42.6265244980911°N,2.81122292509727°E﻿ / 42.6265244980911; 2.81122292509727 fr:RUE DU CONFLENT, 66300 PONTEILLA | Town hall of Ponteilla (Pyrénées-Orientales) |
| mas de Sant Nicolau | Pontellà | château masia | 42° 38′ 20″ N, 2° 49′ 04″ E﻿ / ﻿42.638888888888886°N,2.8177777777777777°E﻿ / 42.638888888888886; 2.8177777777777777 | |
# Carme Vilà i Fassier

Carme Vilà i Fassier (Roses, Girona, 21 de març de 1937) és una pianista i concertista catalana que ha actuat a Europa i als Estats Units.
Quarta generació de pianistes de la família, començà a estudiar als quatre anys amb la Sra. Emilia Palau. Entrà al Conservatori Superior del Liceu de Barcelona als 12 anys tot acabant amb les màximes qualificacions i amb les Medalles de Plata i Or als 16 anys. Estudià amb Béla Síki a Suïssa als 17 anys. Finalista al Concurs Internacional de Piano de Ginebra el 1953 i 1955, entrà a la Musik Hochschule de Viena per assistir a la Konzertfachklasse del professor Richard Hauser l'any 1959. Guanyà el concurs Internacional Haydn - Schubert a Viena el 1959. Obtingué el Reifeprühfung de la Musik Akademie de Viena amb la màxima qualificació el 1961. Estudià amb Alfred Brendel, Paul Badura-Skoda i Jörg Demus i obtingué un premi extraordinari en el curs Internacional que aquests tres grans pianistes impartiren a Viena el 1962. Fou becada i premiada per l'Acadèmia Chigiana de Siena, on feu els cursos amb Alfred Cortot i Guido Agosti.
El 1966 obtingué la Medalla Harriet Cohen a Londres. De 1967 a 1972 fou assistent de Paul Badura-Skoda i artista resident a la Universitat de Winsconsin "Parkside" a Madison, EUA. En aquest període oferí nombrosos concerts a Sud-amèrica amb Ruggiero Ricci. El 1977 va tornar a Espanya, obtingué la Càtedra del Conservatori Superior Municipal de Barcelona i en va ser directora des de 1977 a 2001. És doctora honoris causa de la Universitat de Wisconsin "Parkside", EUA.

## Referències

* ↑ Padrosa Gorgot, Inés. Diccionari biogràfic de l’Alt Empordà. Diputació de Girona, Ampliació de 2017, p. 120. ISBN 978-84-96747-54-8.
* ↑ «La pianista Carme Vilà, personatge il·lustre de Roses». Vila de Roses, 07-09-2013 [Consulta: 19 agost 2015].
* 1 2 3 Gregori i Cifré, Josep Maria «Vilà i Fassier, Carme». Història de la música catalana, valenciana i balear. Diccionari L-Z.. Edicions 62, X, 2003, p. 256.
* ↑ Tomas i Pages, Laia. «La pianista Carme Vilà i Fassier». A: Personatges il·lustres de l'Alt Empordà. Acesa Abertis, 2009, p. 164 [Consulta: 19 agost 2015].
# La Nativitat de Maria de Cabassers

La Nativitat de Maria de Cabassers és una església parroquial del municipi de Cabassers (Priorat) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Església d'una nau amb quatre capelles laterals per banda que aprofiten els contraforts. El presbiteri i tres de les capelles són gòtiques, mentre la nau i la resta de les capelles, de mitja volta, són d'un renaixement senzill. L'absis és de cinc costats i està separat de la nau central per un arc apuntat. La nau central és coberta per una volta de mig punt, decorada amb quarterons. A l'interior hi ha diversos altars; en el primer del costat de l'evangeli hi ha un quadre de la Mare de Déu de Loreto del segle xvii i un retaule datat als segles XIV o XV que durant molt de temps fou atribuït a Lluís Borrassà però que, que davant la impossibilitat d'identificar l'autor, s'anomena “mestre de Cabassers” a l'autor del retaule. L'obra és de paredat, amb reforç de carreu als angles. El campanar, robust, és situat als peus del temple, al seu costat esquerre, de planta quadrada i coberta piramidal. El 1923 es va refer la façana; la porta d'entrada està emmarcada per unes motllures i un timpà migpartit per una fornícula.

## Història

L'església parroquial data de començaments del segle xvii. El 1823 va ser refeta la façana. Entre 1912 i 1918 es va refer el paviment. A l'interior es conserva bona part d'un retaule gòtic de Santa Maria atribuït a Borrassà que fou salvat per la Generalitat el 1936. També hi ha un quadre de la Mare de Déu del Loreto, datat el 1624.

## Referències

* ↑ «Un segon retaule atribuït al "mestre de Cabassers"». Nord.cab, 11-04-2021.
* 1 2 «Església de la Nativitat de la Mare de Déu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Església de la Nativitat Mare de Déu». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Can Lloreda (les Franqueses)

Can Lloreda és una masia situada al municipi de les Franqueses del Vallès a la comarca catalana del Vallès Oriental.
# Bastons (Riudaura)

Bastons és una masia situada al municipi de Riudaura a la comarca de la Garrotxa, a 610 metres d'altitud, i construïda l'any 1734.
El conjunt situat a la part baixa d'una vessant de suau pendent, envoltada de camps de conreu i a prop de la carretera N-260. La façana principal s'orienta cap al sud, tot i que s'accedeix per la façana orientada cap al nord. El mas és de volumetria rectangular, amb planta soterrani, baixa i pis en part de l'edifici, i en la resta de l'edifici de planta sota soterrani, soterrani, baixa i pis. Cal indicar un porxo que hi ha a la façana nord. La teulada és de pendent moderat, i té dos aiguavessos amb els vessants vers les façanes laterals, amb ràfecs de poca volada contruïts amb boquets i taulers de fusta.
En el conjunt s'identifica clarament la cabanya, que se situa separada del mas al seu davant. La façana principal és composta simètricament a partir d'un eix central. En la composició domina el ple respecte del buit. Els murs són de pedra sense tallar amb cantoneres amb pedres més grans i escairades. Els colors de l'edificació són els propis de la pedra. Les obertures són de diferents mides i proporcions, però en general de petites dimensions.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Bastons (Riudaura)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* 1 2 3 «Pla d'ordenació urbanística municipal de Ridaura» (pdf) p. 28. Ajuntament de Ridaura, 2007. [Consulta: 27 febrer 2018]. «(accedir al Catàleg masies i cases rurals)»
Viccionari
# Juliol

El juliol és el setè mes de l'any en el calendari gregorià i té 31 dies. En l'antic calendari romà es deia quintilis perquè ocupava la cinquena posició, però se li va canviar el nom pel de iulius en honor de Juli Cèsar (Iulius Caesar, en llatí), després del seu assassinat, perquè havia reformat el calendari i es creia que havia nascut en aquell mes.
Sol ser el mes més calorós a l'hemisferi nord i el més fred a l'hemisferi sud, ja que conté la meitat de l'estiu i l'hivern respectivament.

## Esdevediments

Països Catalans:
16 de Juliol: Festes de Sant Roc de la Plaça Nova de Barcelona
# Tossal Negre (Coll de Nargó)

El Tossal Negre és una muntanya de 1.305 metres que es troba al municipi de Coll de Nargó, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Conill de Bunyoro

El conill de Bunyoro (Poelagus marjorita) és una espècie de mamífer de la família dels lepòrids que viu a la República Democràtica del Congo, el Sudan, el Sudan del Sud, Uganda i, possiblement, la República Centreafricana. Es tracta de l'única espècie del gènere Poelagus.

## Referències

* ↑ «conill de Bunyoro». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 5 setembre 2024].
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Alejandro Groizard y Gómez de la Serna

Alejandro Groizard y Gómez de la Serna (* Madrid, 18 de juny de 1830 - † El Escorial, 5 de setembre de 1919) fou un advocat i polític espanyol, que va ser ministre de Foment i Gràcia i Justícia durant el regnat d'Amadeu I, carteres que repetiria durant la regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena al costat de la de ministre d'Estat.

## Biografia

Doctorat en Dret en 1852, treballà com a fiscal a les Audiències de Pamplona i Madrid, i inicià la seva carrera política com a senador per Badajoz a les eleccions de 1871 sent nomenat ministre de Foment entre el 21 de desembre de 1871 i el 20 de gener de 1872, any en el qual també ocuparà la cartera de Gràcia i Justícia entre el 26 de maig i el 13 de juny. Durant la Primera República Espanyola i el regnat d'Alfons XII s'allunya de la política activa tornant-hi durant la Regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena, participant en les eleccions generals espanyoles de 1876 en les quals obté un escó de diputat per Vila Joiosa, escó que tornaria a obtenir a les eleccions generals espanyoles de 1879 i 1881. A les eleccions generals espanyoles de 1884 i 1886 obtindria un escó per la circumscripció de Don Benito (província de Badajoz) tornant en 1887 al Senat com a senador vitalici. Durant aquests anys va participar en la redacció de la Llei d'Enjudiciament Criminal de 1882, i en el projecte de Llei de Bases del Codi Civil d'Alonso Martínez.
En aquesta segona etapa de la seva carrera política tornarà a ser ministre de Foment entre el 12 de març i el 4 de novembre de 1894 data en la qual cessa per a passar a ocupar la cartera de ministre d'Estat, que ocuparà fins al 23 de març de 1895, i ministre de Gràcia i Justícia entre el 4 d'octubre de 1897 i el 4 de març de 1899. Va ser també President del Consell d'Estat, president de la Diputació de Madrid, vicepresident del Senat d'Espanya i ambaixador d'Espanya davant la Santa Seu, i és autor de l'obra El Código Penal de 1870, concordado y comentado (1902). Fou pare de Carlos Groizard Coronado.

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
* Biografia
Càrrecs públics :
| Precedit per: Teleforo Montejo Robledo Segismundo Moret y Prendergast | Ministre de Foment 1871-1872 1894 | Succeït per: Francisco Romero Robledo Joaquín López Puigcerver |
| Precedit per: Eduardo Alonso Colmenares Manuel Aguirre de Tejada | Ministre de Gràcia i Justícia 1872 1897 - 1899 | Succeït per: Eugenio Montero Ríos Manuel Duran i Bas |
| Precedit per: Segismundo Moret y Prendergast | Ministre d'Estat 1894-1895 | Succeït per: Carlos Manuel O'Donnell |
| Precedit per: Manuel García Prieto | President del Senat d'Espanya 1918- 1919 | Succeït per: Manuel Allendesalazar Muñoz |
| Premis i fites |||
| Precedit per: Claudio Antón de Luzuriaga | Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques Medalla 23 1878-1919 | Succeït per: Niceto Alcalá-Zamora |
| Precedit per: Eugenio Montero Ríos | President de la Reial Acadèmia de Jurisprudència i Legislació 1877 | Succeït per: Cristino Martos Balbi |
# Camps de Can Quintanes

Els Camps de Can Quintanes són uns camps de conreu del terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, dins del territori del poble de Riells del Fai.
Estan situats a prop i al sud-oest de la masia de Can Quintanes, en el lloc habitualment ocupat per les quintanes -terres de conreu a prop dels murs del mas- dels masos.
# Volcà de la Canya

El Volcà de la Canya és un antic volcà situat al municipi de Sant Joan les Fonts, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Volcà de la Canya». Parcs naturals de Catalunya, 25-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Vegeu també

* Puig de la Cau
# Tossalet del Roure

El Tossalet del Roure és una muntanya de 1.175 metres que es troba al municipi de Cabó, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Esteve de Canyamars

Sant Esteve de Canyamars és l'església parroquial de Canyamars, municipi de Dosrius (Maresme), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

L'església parroquial de Sant Esteve de Canyamars és un edifici senzill. Està coronat per un característic campanar d'espadanya amb quatre finestrals allargats. A la mateixa façana hi ha la porta d'entrada, amb llinda i timpà d'arc de mig punt al damunt, amb relleus esculpits, i un òcul rodó. L'absis és poligonal i les finestres que il·luminen l'interior són esbiaixades.
Els murs són de pedra, amb aparell irregular excepte als angles i les obertures, que són fetes amb aparell gran i ben tallat.
El timpà presenta un arc de mig punt, d'onze dovelles, i un fons de carreus. On descansa l'arc, hi ha petits motius esculturats. Són dues cares amb ulls aparentment tancats i emmarcades en cercle en una petita motllura. És curiós d'observar que el tipus de pedra utilitzada per esculpir aquestes dues cares és diferent a la utilitzada per fer la resta del portal, que és de granit. El timpà se situa damunt el portal, d'un estil que sintetitza el prototipus gòtic tardà, abundant al Maresme. La llinda recta està decorada amb feixos de columnetes. L'estat de conservació és notable.

## Història

L'església és esmentada des del 1334. L'edific, senzill i de petites dimensions fou ampliat al segle xvi. Fou sufragània de la parròquia de Dosrius del segle xiv al XVIII.
El 1936 fou destruït el retaule i altres peces valuoses del segle xvi.
Generalment els detalls escultòrics eren realitzats per picapedrers agremiats.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Església parroquial de Sant Esteve». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Església parroquial de Sant Esteve de Canyamars Arxivat 2016-08-28 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Rhynchocyon stuhlmanni

Rhynchocyon stuhlmanni és una espècie de macroscelideu de la família de les musaranyes elefant (Macroscelididae). Viu a l'Àfrica central. El seu hàbitat natural són les selves tropicals de la conca del Congo. Igual que la resta de musaranyes elefant, es caracteritza pel seu nas allargat amb forma de trompa i les seves extremitats esveltes. Les potes posteriors són més llargues que les anteriors. El pelatge és marró, però el to exacte varia d'un espècimen a l'altre.
Després de ser descrita el 1893, a partir de la segona meitat del segle xx se la considerà una subespècie de la musaranya elefant gegant (R. cirnei), fins que un estudi genètic publicat el 2017 la restaurà a la categoria d'espècie.

## Referències

* ↑ Carlen, Elizabeth J.; Rathbun, Galen B.; Olson, Link E.; Sabuni, Christopher A.; Stanley, William T.; Dumbacher, John P. «Reconstructing the molecular phylogeny of giant sengis (Macroscelidea; Macroscelididae; Rhynchocyon)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 113, 2017, pàg. 150–160. DOI: 10.1016/j.ympev.2017.05.012. ISSN: 10557903.
# Ramas

Ramas fou un estat tributari protegit de l'agència de Mahi Kantha a la presidència de Bombai. Estava format per 9 pobles, amb 865 habitants el 1901. La superfície era de 16 km². Els seus ingressos s'estimaven en 2.623 rúpies el 1900, pagant un tribut de 158 rúpies al Gaikwar de Baroda. El sobirà era un musulmà i en el canvi de segle, per la minoria del príncep fou administrat un temps pel thanadar de Vatrak Kantha.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
Viccionari
# Alejandro Oliván Borruel

Alejandro Oliván Borruel (Aso de Sobremonte, actualment en el terme de Biescas, 28 de febrer de 1796 - Madrid, 14 d'octubre de 1878) fou un polític i jurista espanyol que va ocupar el càrrec de Ministre de Marina amb el gabinet de Carlos Fernando Martínez de Irujo y McKean des del 15 de febrer fins al 28 de març de 1847 durant el regnat d'Isabel II i sotssecretari de Governació.

## Biografia

Format als escolapis de Jaca i a França, va combatre en la guerra de la Independència, havent d'exiliar-se durant la restauració absolutista de Ferran VII. De personalitat polifacètica, va destacar també pels seus treballs relatius al dret administratiu i polític, i en els seus estudis il·lustrats sobre agricultura per implementar millores en els rendiments dels treballs agrícoles i explotacions de canya de sucre a Cuba. Va destacar com a legislador -va ser senador vitalici i per la Universitat d'Oviedo- en les reformes del final del regnat d'Isabel II sobre censos, cadastres, hisenda i deute públic, legislació d'aigües i codificacions. Va ser acadèmic de les Reals Acadèmies de Ciència Morals i Polítiques, Reial Acadèmia Espanyola i Belles Arts de San Fernando, a més de destacat membre i president de l'Ateneo de Madrid i de la Real Sociedad Económica Matritense de Amigos del País.

## Obres

* Ensayo imparcial sobre el gobierno del Rey D. Fernando VII.
* De la administración pública con relación a España.
* Manual de Agricultura o Cartilla de Agricultura.
* Manual de Economía Política.
* Manual completo de Lectura.
* Aritmética.

## Enllaços externs

* «Alejandro Oliván Borruel» Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine.. Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.
* Ressenya Arxivat 2011-08-21 a Wayback Machine.. Revista Serrablo, desembre de 2004, Volumen 34, No. 134.
* Fitxa en el Senat.
# Royan

Royan, en occità Roian, és un municipi francès, situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2005 tenia 18.100 habitants. Aquesta vila actualment basa la seva economia en el turisme i la cultura. És un gran centre turístic, amb urbanitzacions, hotels i altres equipaments.
Té dos ports: un pesquer i un esportiu. En aquest municipi Pablo Picasso va pintar la seva obra Retrat de Jaume Sabartés amb Gorgera i Barret

## Llocs d'interès

* Església Notre-Dame
* Palau de les congreses
* Port
* Platja de La grande conche

## Fills i filles il·lustres

* Pierre Dugua de Mons
* Jacques Fontaine III
* Auguste Rateau

## Referències

* ↑ «Royan». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.