OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Turó de la Bandera (Montseny)

El Turó de la Bandera és una muntanya de 1.658 metres que es troba al municipi de Montseny, a la comarca del Vallès Oriental, al costat del Matagalls.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les lleis de l'atracció

Les lleis de l'atracció (en anglès, The Rules of Attraction) és la segona obra publicada de Bret Easton Ellis (el 1987), encara que va ser escrita abans que la primera, mentre l'autor encara era estudiant. La història està ambientada al Camden College, una universitat de ficció d'arts liberals al nord-est de Nova Hampshire que es basa en l'alma mater d'Ellis, Bennington College. Les festes "Dress To Get Screwed" de la novel·la es basen en les infames festes de la vida real de Bennington "Dress To Get Laid", que se celebren cada semestre o, més tard, només a la tardor, almenys des dels anys setanta.
El llibre va ser adaptat a una pel·lícula homònima l'any 2002. Ellis ha remarcat que, entre les adaptacions cinematogràfiques dels seus llibres, The Rules of Attraction va ser el més a prop de captar la seva sensibilitat i recrear el món de les seves novel·les.

## Referències

* ↑ The History of ‘Dress to Get Laid’; Bennington’s Most Infamous Event October 6, 2022
* ↑ Bennington College Denies Funds for"Dress-to-Get-Laid Party” October 18, 1996
* ↑ Bret Easton Ellis - The Onion A.V. Club interview Arxivat 2013-11-05 a Wayback Machine., 22 April 2009.
# Puig d'Ases (Vic)

El Puig d'Ases és una muntanya de 545 metres que es troba al municipi de Vic, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Prant d'Amreli

El prant d'Amreli fou una divisió principal del principat de Baroda, una de les quatre grans seccions en què es dividia el principat; estava subdivit en els districtes o seccions d'Amreli (Kathiawar centre oriental, centrada a Amreli) i Okhamandal (punta oest de Kathiawar amb capital a Dwarka) amb una superfície de 4.040 km² i població el 1881 de 147.468. En total estava format per disset seccions.
Les talukes eren:
* Amreli
* Dhari
* Khambha
* Kodinar
* Damnagar
* Shianagar
* Bhimkatta
* Okhamandal
* Beyt Shankhodha
Les municipalitats eren: Amreli, Damnagar, Dhari, Kodinar, Dwarka, i Beyt.
El governador portava el títol de subah.
La taluka d'Amreli dins el prant d'Amreli tenia una superfície de 590 km² i una població el 1891 de 51.598 i el 1901 de 55.183 habitants. La ciutat principal era Amreli i hi havia 58 pobles.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Sergéi Saltykov

Serguei Vasílievich Saltykov (en rus: Серге́й Васи́льевич Салтыко́в; c. 1726-1765) va ser un camarlenc rus que es va convertir en el primer amant de la tsarina Catalina II de Rússia després que aquesta arribés a a Rússia.
En les seves memòries, Catalina difon diversos rumors sobre el veritable pare del fill que va tenir Pau I de Rússia. Va dir que Pau «amb tota seguretat era el fill del seu amant». La majoria dels historiadors, de tota manera, es creu que les insinuacions de Catalina van estar motivades per la animositat personal que tenia en contra de Pau, amb intenció de ferir-ho. De fet, Pau s'assembla bastant amb el seu pare oficial, Pere III de Rússia, tant en caràcter com en aparença. Va haver-hi molt poc en comú entre el bel·ligerant i baix Pau i l'alt i ben plantat Serguei Saltykov.
Serguei era el fill del comte Vasili Fiódorovich Saltykov (1675 - 27 d'abril de 1751) i la seva dona, la princesa Mariya Alekséyevna Golítsyna (nescuda l'1 de gener de 1701 - 14 d'octubre de 1752), filla del príncep Alekséi Borísovich Golitsyn (vegeu Golitsin), lloctinent, coronel (4 de febrer de 1671 - 4 de març de 1713) i la seva esposa, Anna Ivánovna Sukina (8 de febrer de 1672 - 7 d'octubre de 1738). La família Saltykov pertanya a una antiga família de boyardos que va rivalitzar amb els Románov en noblesa en descendir d'una germana del primer tsar Románov, així com de diverses branques dels Rúrikovich per línia materna. La mare de l'emperadriu Ana Ioánnovna, per exemple, provenia d'aquesta família.
# Sant Bartomeu de Sidamon

Sant Bartomeu de Sidamon és un monument del municipi de Sidamon (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església típica de tres naus. Una de principal i dues de més petites. Construcció senzilla. El sostre és de volta d'obra i en carreus regulars de filada només hi ha la façana, àdhuc el campanar. Té un valor urbà característic, perquè s'aixeca com a final d'una filera d'edificacions, donant de cara a la pl. Major.
Edificada sobre el solar de l'antic castell de Sidamon i el temple primitiu. És de factura molt simple, amb una façana bastant austera amb una ornamentació molt puntual localitzada en l'escut de la dovella central de la portada, on hi ha la data 1788, i en el remat perlat. La conservació de l'edifici es veu afectada per l'esquerda vertical que parteix del centre de la façana, indicant grans problemes estructurals, malgrat els intents de consolidació. Des dels anys 1983-1984, l'espai públic ubicat a la dreta de l'església ha estat urbanitzat i convertit en la pl. Major. Aquesta plaça, de considerades dimensions, és pavimentada amb rajoles de colors. Té accés directe al mateix nivell des del c/ Major i a través de l'escalinata des de l'església. Fou desenvolupada segons el projecte d'Esteve Niubó Mir, enginyer tècnic agrícola. L'església ha estat allargada aquests darrers anys amb un creuer i presbiteri de maó.

## Referències

* 1 2 «Sant Bartomeu de Sidamon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Bitxevi

Bitxevi - Бичевый (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Betxévaia, que desemboca en el Sossika, afluent del Ieia, a 16 km al sud-est de Leningràdskaia i a 140 km al nord-est de Krasnodar.
Pertanyen a aquest possiólok els possiolki de Burdatski, Smeli, Trudovoi i Utro.
# Turó de la Bandera (Santa Coloma de Farners)

El Turó de la Bandera és una muntanya de 457 metres que es troba al municipi de Santa Coloma de Farners, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tauala

Tauala és un gènere d'aranyes araneomorfs de la família Salticidae (aranyes saltadores).

## Etimologia

Els descobridors afirmen que el nom de Tauala és una combinació aleatòria de lletres.

## Taxonomia

* Tauala alveolatus Wanless, 1988
* Tauala athertonensis Gardzinska, 1996
* Tauala australiensis Wanless, 1988
* Tauala daviesae Wanless, 1988
* Tauala elongata Peng & Li, 2002
* Tauala lepidus Wanless, 1988
* Tauala minutus Wanless, 1988
* Tauala splendidus Wanless, 1988
# Puig de la Bicoca

El Puig de la Bicoca és una muntanya de 1.445 metres que es troba al municipi de Vidrà, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Principat d'Andhra

Andhra (o Andra) fou un principat zamindari del districte de Vizagapatam a la presidència de Madras. La població el 1881 era de 7.846 habitants en 50 pobles i 11 llogarets. Superfície 123 km².
El primer príncep va obtenir l'estat del maharaja de Jaipur; els seus descendents es van emparentar a la família de Vizianagram que en va obtenir el patronatge; el tribut es va establir en 138 lliures.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885. ,pàgina 287
# Li Juan

Li Juan (xinès simplificat:李娟) (Tacheng, Kuytun 1979 -) escriptora xinesa, representant de la literatura de la regió de Xingjiang, especialment de la Regió d'Altai, que pertany a la Prefectura autònoma d'Ili Kazakh. El 2018 va guanyar el Premi Lu Xun de Literatura en la categoria d'Assaig.

## Biografia

Li Juan va néixer el 21 de juliol de 1979 en un petit poble del districte de la ciutat de Wusu (乌苏).市), a la jurisdicció de la ciutat-prefectura de Tacheng (塔子) depenent de la prefectura de Kuytun, província de Xingjiang (Xina). Concretament va néixer al 123è Regiment de la Setena Divisió Agrícola del Cos de Producció i Construcció de Xinjiang, en una família originaria de la província de Sichuan. La seva mare era modista, i la família també regentava una petita botiga que venia una mica de tot,
Li Juan va deixar els estudis al final del batxillerat i va començar a treballar a Ürümchi.

### Carrera literària

Va començar escrivint textos breus que barregen records, testimoni i reflexió, i que parlen d'Altai i de la seva vida, perquè no se sent capaç de parlar de res més. Els primers escrits els va publicar l'any 1999. La majoria de les seves obres se centren en les seves pròpies experiències personals i descriuen el paisatge dels nòmades kazakhs de la regió d'Altai a Xinjiang.
Després va ocupar una columna editorial en dues revistes literàries, el Nanfang zhoumo (南方周末) i el Wenhuibao (文汇报). La seva següent col·lecció es va publicar el juny de 2010: titulada “Racons perdut s de l'Altaï” (阿勒泰 的 角落), consta de cinc grups de vuit textos, o 40 en total, que són alhora descripcions de llocs, pintures i retrats de persones. La va completar amb una altra col·lecció, publicada el mes següent, que recull textos seleccionats dels dos anteriors: “El meu Altaï” (我 的 阿勒泰) consta de 38 textos escrits el 1998 i el 2009 que són representatius del seu estil, sensibles i poètics, i els seus temes, entre paisatges i vida nòmada, sobre un fons de llegendes.
A l'octubre de 2011, va publicar una altra col·lecció de 55 textos breus, en cinc parts: "Quan camines de nit, canta en veu alta si us plau" (走夜路 请 放声 歌唱).

#### Estil

La seva obra sempre ha tingut com a font d'inspiració la zona d'Altai, però amb referents literaris occidentals, amb lectures de la seva joventut, com els contes de Hans Christian Andersen i El Petit Príncep de d'Antoine de Saint-Exupéry, o d'autors xinesos com de Wang Zengqi i Pu Songling.
L'escriptora Wang Anyi (王安忆) la va ajudar a donar-se a conèixer i va definir la seva obra de la següent forma:
“De seguida que la llegeixes, en els seus escrits destaquen immediatament, els seu univers, on el món és enorme, i el temps s'estén sense fi, l'home en canvi és petit, una cosa petita que apareix per casualitat. És un món silenciós, on el fragor dels homes no té cap finalitat"

### Obres destacades

* 2003: 九篇 雪 (Nine Snows)
* 2010: 我的阿勒泰 (My Altay)
* 2010: 阿勒泰的角落 (Corners of Altay)

## Referències

* 1 2 3 «chinese-shortstories.com». [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ «百度百科——全球领先的中文百科全书». [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Abrahamsen, Eric. «Li Juan» (en anglès). [Consulta: 5 desembre 2021].
# Asociación Unionista de Foot-ball

L'Associació Unionista de Foot-Ball, fundada com: Associación Unionista de Foot-ball, va ser un club de futbol del primer quart del segle xx. Darrere del Gimnàstic de Tarragona va ser un dels primers clubs de la ciutat de Tarragona.
Arran l'any 1900 William Tarin, conegut com a Guillermo, es va posar en contacte amb L'Hispània Atlethic Club per difondre el coneixement del futbol a Tarragona i docs a finals de l'any 1900 es va crear L'Associació Unionista de Foot-Ball. Va ser el primer club de Tarragona dedicat estrictament al Futbol. En la premsa sortia com Tarragona F.C. Va participar també a la Copa Macaya de 1900-01 el partit més important es va donar en el 10 de febrer de 1901 contra el Club Espanyol de Foot-Ball amb un resultat de 0-2 a favor de l'espanyol, aquest partit és el més antic de futbol que es té Constança a la ciutat de Tarragona. Al final en aquesta competició va quedar quart amb 4 punts, amb dos victòries i sis derrotes.
Als anys següents (1901) van sorgir dues societats més: el Intrepid F.C. i el Shooter F.C. que utilitzaran un velòdrom a les proximitats de la Plaça Corsini. ⁣En els anys posteriors el futbol a Tarragona va entrar en crisis i la A.U.F., L'Intrepid i el Shooter van desaparèixer sense data coneguda.
L'equipació titular és Samarreta blava amb pantalons blancs.

## Referències

* ↑ «Asociación Unionista de Foot-ball» (en castellà). futbol-regional.es. [Consulta: 26 desembre 2024].
* ↑ «Historial del Gimnàstic de Tarragona, S.A.D.».
# Biòpsia de pell

La biòpsia de la pell és una tècnica de biòpsia en què es pren una mostra o s'elimina una lesió cutània que s'envia a fer un diagnòstic anatomopatològic. Normalment es fa amb anestèsia local al consultori d'un metge i els resultats solen estar disponibles en 4 a 10 dies. La realitza habitualment un dermatòleg. Les biòpsies de la pell també les fan metges de família, internistes, cirurgians i altres especialitats. No obstant això, realitzada de manera incorrecta i sense la informació clínica adequada, la interpretació per part d'un patòleg d'una biòpsia cutània pot limitar-se severament. Com la majoria de les biòpsies, el consentiment del pacient i l'anestèsia (normalment s'injecta lidocaïna a la pell) són requisits previs.

## Tipus

L'elecció de les diferents biòpsies cutànies depèn de la sospita diagnòstica de la lesió cutània. Hi ha quatre tipus principals de biòpsies cutànies:
* Biòpsia per afaitat, amb una fulla de bisturí.
* Biòpsia amb llevabocins (punch), es realitza amb un punxó que té una fulla circular que oscil·la entre 1 mm i 8 mm.
* Biòpsia d'incisió o incisional, es produeix a través de tota la dermis fins al greix subcutani. Una biòpsia amb llevabocins és essencialment una biòpsia incisional, excepte que és rodona més que el·líptica com en la majoria de les biòpsies incisionals fetes amb un bisturí. Les biòpsies incisionals poden incloure tota la lesió (excisional) o part d’una lesió, sovint amb part de la pell afectada més part de la pell normal (per mostrar la interfície entre la pell normal i l'anormal)
* Biòpsia d'excisió o excisional, és essencialment el mateix que la biòpsia incisional, excepte que s'inclou tota la lesió o tumor.
# La Bena

La Bena és una muntanya de 555 metres que es troba al municipi de Begues, a la comarca del Baix Llobregat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mabuya

Mabuya és un gènere de sauròpsids (rèptils) de la família dels escíncids que es distribueix pel sud-est d'Àsia, Àfrica i les Amèriques.

## Taxonomia

Espècies que, d'acord amb la sistemàtica d'Andreas Schmidt, pertanyen al gènere Mabuya:
* Mabuya agilis (Raddi, 1823)
* Mabuya agmosticha Rodrigues, 2000
* Mabuya altamazonica Miralles, Barrio-Amorós, Rivas, Chaparro-Auza, 2006
* Mabuya arajara Reboucas-Spieker, 1981
* Mabuya berengerae Miralles, 2006
* Mabuya bistriata (Spix, 1825)
* Mabuya brachypoda (Taylor, 1956)
* Mabuya caissara Reboucas-Spieker, 1974
* Mabuya carvalhoi Reboucas-Spieker & Vanzolini, 1990
* Mabuya cochabambae Dunn, 1935
* Mabuya croizati Horton, 1973
* Mabuya dorsivittata Cope, 1862
* Mabuya falconensis Mijares-Urrtia & Arends, 1997
* Mabuya frenata (Cope, 1862)
* Mabuya guaporicola Dunn, 1935
* Mabuya heathi Schmidt & Inger, 1951
* Mabuya infralineata Boettger, 1913
* Mabuya lineolata Noble & Hassler, 1933
* Mabuya luciae Garman, 1887
* Mabuya mabouya (Bonnaterre, 1789)
* Mabuya macleani Mayer & Lazell, 2000
* Mabuya macrophthalma Mausfeld & Bõhme, 2002
* Mabuya macrorhyncha Hoge, 1946
* Mabuya meridensis Miralles, Rivas, & Schargel, 2005
* Mabuya nebulosylvestris Miralles, Rivas, Bonillo, Schargel, Barros, García-Perez, & Barrio-Amorós, 2009
* Mabuya nigropalmata (Andersson, 1918)
* Mabuya nigropunctata (Spix, 1825)
* Mabuya ozorii Bocage, 1893
* Mabuya sloanii (Daudin, 1803)
* Mabuya unimarginata Cope, 1862
* Mabuya wrightii Boulenger, 1887
* Mabuya zuliae Miralles, Rivas, Bonillo, Schargel, Barros, García-Perez, & Barrio-Amorós, 2009

## Vegeu també

* Tribolonotus gracilis
# Batalla de Passendale

La batalla de Passendale o Tercera batalla d'Ieper, va ser una batalla de la Primera Guerra Mundial, que va enfrontar als britànics i els seus Aliats contra l'Imperi alemany. Va tenir lloc del 31 de juliol fins al 10 de novembre del 1917 a l'aleshores municipi Passendale, avui fusionat amb Zonnebeke.

## Referències

* ↑ Cave, Nigel. Passchendaele: the fight for the village. Barnsley: Pen & Sword Books, 1997. ISBN 978-0-85052-558-8.
* ↑ Passchendaele in perspective: the Third Battle of Ypres. 1. publ. Londres: Leo Cooper, 1997. ISBN 978-0-85052-552-6.
* ↑ Macdonald, Lyn. They called it Passchendaele: the story of the Battle of Ypres and of the men who fought in it. 4. Druck. Londres: Penguin Books, 1993. ISBN 978-0-14-016509-8.
# Puig Ventós (Vidreres)

El Puig Ventós és una muntanya de 185.9 metres que es troba al municipi de Vidreres, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Principat de Balrampur

El Principat de Balrampur fou un estat tributari protegit de l'Índia, el talukdari més gran d'Oudh, en els districtes de Gonda, Bahraich, Partabgarh, i Lucknow. la superfície era de 3.284 km² i pagava un tribut per la terra de 6,8 lakhs; l'estat fou engrandit per compres constants al segle XIX i al segle XX ja mesurava 3.945 km² distribuïts en 316 pobles amb una població de mig milió d'habitants. Era el segon talukdar d'Oudh en orde d'importància després de Kapurthala.
Els rages locals descendien de Bariar Sah, un rajput janwar enviat per Firuz Shah Tughluk el 1374 per combatre els bandits a l'est del que modernament fou el districte de Bahraich. Es va establir a Ikauna i va adquirir un gran domini. El 1566 Madho Sing es va crear un estat separat entre el Rapti i Kuwana, mentre el seu germà conservava el domini ancestral a Ikauna. Vers 1600 Kunwar Balram Das, fill de Raja Madho Singh va donar el seu nom al poble que va fundar on va establir la seva residència. L'estat va créixer ràpidament i quan Saadat Khan fou nomenat nawab d'Oudh el raja de Balrampur se li va oposar. El 1777 va pujar al tron Nawal Singh i fou un destacat guerrer que va lluitar contínuament contra Oudh i encara que fou derrotat diverses vegades mai no fou sotmès i va poder conservar el seu territori pagant una quantitat reduïda.
Digvijay Singh que va pujar al tron amb 18 anys, va estar en guerra amb els seus veïns de Utraula i Tulsipur i contra els oficials del nawab. Fou lleial als britànics durant el motí del 1857 (vegeu Baksar) i va perdre els seus territoris per decisió del govern rebel que els va repartir entre els caps antibritànics (decisió que mai es va poder imposar, ja que l'exèrcit enviat per fer-la complir fou retirat abans d'arribar), però amb la victòria britànica, a la que el raja va donar suport amb els seus homes, va recuperar formalment el domini que mai havia perdut (a perpetuïtat i amb una rebaixa del 10% de l'import que abans pagava), i va rebre terres als districtes de Gonda i Bahraich i el títol de cavaller de l'imperi i el de maharaja bahadur amb salutació (personal) de 9 canonades. A la seva mort el 27 de maig de 1882 la vídua Indra Kunwar va governar l'estat 4 anys i va adoptar a Kunwar Bhagwati Prasad Singh. Va estar sota administració britànica del 1886 al 1900 quan l'adoptat fou declarat major d'edat; també fou maharaja i cavaller de l'imperi, i va morir el 25 de maig de 1921 i el va succeir el fill Pateshwari Prasada Singh nascut el 2 de gener de 1914 i sota regència fins al 1936. El 1956 va renunciar als drets. A la seva mort el 1964 el títol va seguir per línia adoptiva en Dharmendra Prasad Singh.

## Llista de rages

* Nawal Singh 1777-?
* Jai Narain Singh?-1836 (fill)
* Digvijay Singh 1836-1882 (germà, +27 de maig de 1882)
* Maharani Indra Kunwar 1882-1886 (+1893)
* Bhagwati Prasad Singh 1886-1900
* Pateshwari Prasada Singh 1900-1956

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Markel Etxeberria Mendiola

Markel Etxeberria Mendiola (Erandio, Biscaia; 15 de febrer de 1995) és un futbolista basc que juga en la demarcació de lateral dret al Sestao River.

## Trajectòria

Va ingressar en les categories inferiors de l'Athletic Club el 2005 sent aleví. El 2012, quan tenia amb prou feines 17 anys, va realitzar la pretemporada amb el primer equip entrenat per Marcelo Bielsa, debutant davant l'Olympique de Lió (1-2). Malgrat realitzar la pretemporada amb el primer equip, va jugar amb el segon filial (CD Basconia). El 2013, va ascendir al Bilbao Athletic on va estar 3 temporades, aconseguint un ascens a Segona Divisió el 2015. El 7 de febrer de 2016,va marcar el seu únic gol amb el filial, en la primera victòria del conjunt blanc-i-vermell fora de casa (2-3) davant el RCD Mallorca.
El 2016, després del descens a Segona Divisió B, l'Athletic va decidir cedir els millors canterans com Remiro o el propi Markel a equips de Segona Divisió. Markel va ser cedit al Valladolid on ja havien passat altres canterans com Kepa. Va ser una temporada difícil per a ell, ja que no va entrar en els plans de Paco Herrera i només va poder disputar 183 minuts de Lliga repartits en cinc partits. La temporada 2017-18 va jugar pel CD Numància, com a cedit novament, on va arribar a disputar els play-offs d'ascens a primera divisió. Al final de la campanya, l'Athletic Club va decidir no renovar-li el contracte i el jugador es va incorporar en propietat al conjunt sorià.
L'agost de 2019 va fitxar pel FC Cartagena després de finalitzar el seu contracte amb l'equip numantí. El 20 de juliol de 2020, el FC Cartagena aconseguiria l'ascens a la Segona Divisió espanyola després d'eliminar l'Atlètic Balears en el torn de penals de l'eliminatòria de campions, després d'haver estat líders del Grup IV. A l'octubre va rescindir el seu contracte amb el club.
El 26 de gener de 2021 va signar pel Barakaldo de la Segona Divisió B. Sis mesos més tard va fitxar pel CE Eldenc de Segona RFEF.

## Referències

* ↑ «"No ha sido el debut soñado", reconoce el juvenil Markel Etxeberria - Athletic Club de Bilbao». athletic.elcorreo.com. Arxivat de l'original el 2016-09-21. [Consulta: 7 juliol 2016].
* ↑ «El Valladolid incorpora a Markel Etxeberría - Marca.com». [Consulta: 7 juliol 2016].
* ↑ «Markel Etxeberria, una promesa descubierta por Bielsa, al Cartagena» (en castellà). Athletic - El Correo, 09-08-2019. [Consulta: 9 agost 2019].
* ↑ Mainez, Rafa. «El Cartagena consigue el ascenso a Segunda tras ganar al Baleares en penaltis». Diario Marca, 20-07-2020. [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ Murcia, La Opinión de. «Manu Viana y Markel Etxeberría abandonan el FC Cartagena» (en castellà). www.laopiniondemurcia.es. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Athletic: El ex rojiblanco Markel Etxeberria firma por el Barakaldo» (en castellà). Mundo Deportivo, 26-01-2021. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ Belda, Raúl. «El Eldense ficha al lateral derecho vizcaíno, Markel Etxeberría» (en castellà). Cadena SER, 23-07-2021. [Consulta: 24 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa al web de l'Athletic Club
* Fitxa de Markel Etxeberria Mendiola a BDFutbol
* Markel Etxeberria Mendiola, Fitxa a Soccerway