OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amblyrhiza inundata

Amblyrhiza inundata és un rosegador extint de la subfamília Heptaxodontinae que visqué a Anguilla i l'Illa de Sant Martí, al nord de les Petites Antilles.
És l'única espècie del gènere Amblyrhiza. El seu parent més proper era probablement Elasmodontomys, de Puerto Rico. Aquest rosegador gegantesc tenia la mida d'un os i fou un dels rosegadors més grossos de tots els temps. S'estima que pesava entre 50 i 200 kg. És conegut a partir de fòssils del Quaternari. Vista la seva mida, la població mai no hauria pogut ser gaire gran. Es pensa que Anguilla, Sant Martí i les illes properes més petites haurien pogut tenir fins a alguns milers d'Amblyrhiza. Quan el nivell de mar era més baix, a la darrera edat glacial, la població hauria pogut ser de fins a 15.000 animals. A. inundata mai no s'ha trobat amb restes d'activitats humanes, així que és molt improbable que la seva extinció fos culpa dels humans. L'espècie probablement era molt vulnerable per la seva petita població.

## Referències

* ↑ McFarlane, D. A.; Lundberg, J.; Maincent, G «New specimens of Amblyrhiza inundata (Rodentia: Caviomorpha) from the Middle Pleistocene of Saint Barthélemy, French West Indies» (PDF) (en anglès). Caribbean Journal of Earth Science, 47, 2014, pàg. 15-19.
# Brolo

Brolo (sicilià Brolu) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2005 tenia 5.646 habitants. Limita amb els municipis de Ficarra, Naso, Piraino i Sant'Angelo di Brolo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Salvo Messina | Llista cívica |
# Punta de la Tossa (Tivenys)

La Punta de la Tossa és una muntanya de 521 metres que es troba al municipi de Tivenys, a la comarca catalana del Baix Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alcossebre

Alcossebre és un nucli de població costaner situat dins del terme municipal d'Alcalà de Xivert (Baix Maestrat, País Valencià), el qual consta de dos nuclis tradicionals, Alcossebre i Capicorb; i de diverses urbanitzacions, entre les quals destaquen les Fonts i el Pinar.

## Geografia

En el litoral s'estenen les grans platges de la Romana, el Moro, les Fonts, el Carregador, Tres Platges i Manyetes; en l'àrea de Ribamar està la platja de Ribamar i cales com cala Mundina i cala Blanca. Hi ha un port esportiu en el nucli de les Fonts on els ullals brollen enmig de la platja. Al nord de la població s'estén el Parc Natural de la Serra d'Irta.
Prop de la població, en un cim que domina l'extrem sud de la Serra d'Irta, hi ha l'Ermita de sant Benet i santa Llúcia.

## Història

En la rodalia hi ha nombrosos jaciments arqueològics com el del Tossalet. El 1260, després de la conquesta cristiana, els Templers van atorgar la Carta Pobla al nucli per afavorir el seu poblament. La mesura no tingué èxit, de manera que van atorgar una segona Carta Pobla l'any 1320, per la qual la població es lligava a la jurisdicció del Castell de Xivert. La incorporació al municipi d'Alcalà de Xivert va tenir lloc l'any 1583. La proximitat de la mar va facilitar els atacs de pirates berberescs durant el segle xvi i el segle xvii: per evitar-los es van bastir algunes torres de guaita com la torre d'Ebri (molt deteriorada) i la torre de Cap i Corb (en molt bon estat).

## Economia

L'economia s'ha basat en l'activitat agrària i la pesca dels rics caladors del Fang (davant la costa del Prat de Cabanes-Torreblanca). Actualment, l'activitat pesquera comercial ha desaparegut i el turisme és el motor econòmic de la població. Prop de la carretera que uneix el nucli amb Alcalà hi ha un baixador del ferrocarril de València a Barcelona, que va ser clausurat durant els anys 90.

## Galeria

* Ermita de sant Benet i santa Llúcia
* Platja Carregador
* Platja Romana
* Platja del Moro
* Tres Platges
* Platja de Manyetes
* Platja del Serradal
* Platja de Capicorb

## Enllaços externs

* Guia Turística d'Alcossebre Arxivat 2010-11-24 a Wayback Machine.
# Tossal del Penjat

El Tossal del Penjat és una muntanya de 330 metres que es troba al municipi de les Borges Blanques, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Jeanne Weil Proust

Jeanne Clémence Weil Proust (París, 21 d'abril de 1849 - 26 de setembre de 1905), va ser l'esposa del metge francès Adrien Proust i la mare de Robert Proust i de l'escriptor Marcel Proust.

## Biografia

Jeanne Clémence Weil va néixer al si d'una família jueva que venia d'Alsàcia i d'Alemanya. El seu avi patern, Baruch Weil (1782-1828), va obtenir la ciutadania francesa i va fundar Le Consulat, una empresa de manufactura de porcellana a París, al districte 10. El pare de Jeanne, Nathé Weill (1814-1896) no va continuar amb l'empresa de son pare, sinó que es va orientar cap als negocis i va dirigir una oficina de canvi.
Per part de mare, la família era originària de Trèveris (Alemanya). El seu avi, Nathaniel Berncastel, es va instal·lar a Paris el 1813 i va obrir una ferreria amb èxit. Va obtenir la nacionalitat francesa el 1827. La seva esposa Rosa pertanyia a una família de Metz, i el seu cunyat, Adolphe Crémieux, era un jove advocat que es convertiria en una prestigiosa figura política.
La mare de Jeanne, Adèle Berncastel (1824-1890) va rebre una educació sòlida, dins la tradició de la burgesia jueva. Freqüentava els salons amb sa tia Amélie (esposa d'Adolphe Crémeux), i també amb la comptesa de Haussonville i la princesa Mathilde. Adèle Berncastel va inculcar a la seva filla i al seu net Marcel el gust per la música i la literatura, especialment del 'Grand Siècle', com les obres de Louis de Rouvroy, Jean Racine o Marie de Rabutin-Chantal.

## Bibliografia

* Évelyne Bloch-Dano, Madame Proust. Le Livre de Poche, París, 2006.
* Jean-Michel Henny, Marcel Proust à Évian. Étape d'une vocation. Chaman édition, Neuchâtel, 2015.
* George Painter, Marcel Proust 1871-1922. Tallandier / coll. «Texto», París, 2008.
* Marcel Proust, À la Recherche du temps perdu. 3 volumes, édités par André Alain Morello, Michelle Berman, Jo Yoshida, Thierry Laget. Préfaces de Bernard Raffalli. Index établis par Pierrette Crouzet-Daurat, Dominique Frémy, Françoise Gacon et Julie Paolini. Robert Laffont / coll. Bouquins, París, 1987.
* Marcel Proust, Correspondance. Tome II, 1896-1901. Texte établi, présenté et annoté par Philip Kolb. Librairie Plon, París, 1976.
* Michel Schneider, ‘’Maman'’. Gallimard/ coll. «Folio», París, 2005.
* Jean-Yves Tadié. Marcel Proust. Biographie. Éd. Gallimard / coll. «Folio», París. 1999.

## Referències

* ↑ Évelyne Bloch-Dano, Madame Proust et «Famille» a Marcel Proust, A la Recerca del temps perdut. 3 volums, editats per André Alain Morello, Michelle Berman, Jo Yoshida, Thierry Laget. Prefaci de Bernard Raffalli. tom I, p. 87-90
# Any platònic

En astronomia, un any platònic (conegut en astronomia com gran any o cicle equinocial) és el període que triga la precessió de la Terra en fer una volta completa: dura 25776 anys, de temps solar mitjà a causa de la precessió dels equinoccis, és a dir, es tracta del gir complet de l'eix de rotació de la Terra al voltant de l'actual pol Nord de l'eclíptica. Encara que els astròlegs, en el seu moment, ho van considerar com una constant molt important, per a l'astronomia moderna no té gaire importància.

## Taula de les trobades

Per raó de la precessió dels equinoccis, els signes del zodíac completen el seu recorregut al llarg d'un gran any (25.776 anys):
| | | Sectors de 30° | Entrada en el sector | Entrada en el sector | Entrada en el sector | Entrada en el sector | Entrada en el sector |
| Constel·lació | Sector | Mes | Punt primavera | Punt estiu | Punt tardor | Punt hivern | Durada |
| Verge | 44,1° | + 12950 - 12850 | + 12170 - 13630 | - 7180 | - 730 | + 5720 | 3160 anys |
| Lleó | 35,7° | - 10700 | - 10470 | - 4020 | + 2430 | + 8880 | 2570 anys |
| Cranc | 20,1° | - 8550 | - 7900 | - 1450 | + 5000 | + 11450 | 1440 anys |
| Bessons | 27,9° | - 6400 | - 6460 | - 10 | + 6440 | + 12890 -12910 | 2000 anys |
| Taure | 36,7° | - 4250 | - 4460 | + 1990 | + 8440 | - 10910 | 2620 anys |
| Àries | 24,7° | - 2100 | - 1840 | + 4610 | + 11060 | - 8290 | 1770 anys |
| Peixos | 37,2° | + 50 | - 70 | + 6380 | + 12830 - 12970 | - 6520 | 2670 anys |
| Aquari | 24,0° | + 2200 | + 2600 | + 9050 | - 10300 | - 3850 | 1710 anys |
| Capricorn | 28,0° | + 4350 | + 4310 | + 10760 | - 8590 | - 2140 | 2010 anys |
| Sagitari | 33,3° | + 6500 | + 6320 | + 12770 - 13030 | - 6580 | - 130 | 2380 anys |
| Serpentari | 18,6° | + 8650 | + 8700 | - 10650 | - 4200 | + 2250 | 1340 anys |
| Escorpí | 6,7° | + 8650 | + 10040 | - 9310 | - 2860 | + 3590 | 480 anys |
| Balança | 23,0° | + 10800 | + 10520 | - 8830 | - 2380 | + 4070 | 1650 anys |
- = A.d.C. += C.

## Vegeu també

* Primer punt d'Àries
* Eclíptica
* Precessió

## Notes i referències

* 1 2 El valor actual del desplaçament és de 50.290966 "per any, o al voltant de 1 ° cada 71.6 anys. Per tant: 71.6 anys/graus x 360 graus = 25.776 anys. Western Washington University Planetarium, (2010).
* ↑ Nouel-Renier, Juliette (2007). "Com va descobrir l'home a què s'assembla l'univers».
# Idiurus

Idiurus és un gènere d'anomalúrids molt petits que viuen a la jungla d'Àfrica. Es tracta de versions en miniatura dels seus parents més propers, els membres del gènere Anomalurus, i formen part del conjunt de mamífers planadors de l'Àfrica subsahariana.

## Descripció

Igual que els seus parents més grossos del gènere Anomalurus, aquests animals tenen un patagi que s'estén des del cúbit fins al turmell i els permet planar de manera similar a com ho fan els esquirols voladors. Tenen una mena d'escates còrnies a sota de la cua. Es caracteritzen per la seva mida petita: amb una llargada corporal de 7–9 cm i una cua de 8–13 cm, les seves dimensions són entre una cinquena i una tercera part de les dels seus parents del gènere Anomalurus.

## Comportament

Les espècies d'Idiurus són animals nocturns que es passen el dia a dins de forats als troncs d'arbres. Encara no se sap gaire cosa sobre el seu estil de vida. Sembla que s'alimenten principalment de fruita i viuen en colònies d'entre 12 i 100 exemplars, de vegades compartint els forats amb ratpenats. Com que passen tant de temps amagat, no se'ls veu gaire sovint, però no es creu que siguin rars o que estiguin amenaçats.

## Taxonomia

El gènere conté dues espècies:
* I. macrotis (Àfrica Occidental i Central)
* I. zenkeri (Àfrica Central)
Anteriorment se'n reconeixien dues altres espècies, I. langi i I. panga, però actualment se les considera sinònimes de I. macrotis.

## Bibliografia

* Dieterlen, F. 2005. Family Anomaluridae. Pp. 1532-1534 ''in'' Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
* Kingdon, J. 1997. The Kingdon Field Guide to African Mammals. Academic Press Limited, London.
* Nowak, Ronald M. 1999. ''Walker's Mammals of the World'', 6th edition. Johns Hopkins University Press, 1936 pp. ISBN 0-8018-5789-9

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
Famílies i espècies vivents d'anomaluromorfs :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Euarchontoglires · Ordre: Rodentia :
Anomaluridae :
Pedetidae :
Zenkerellidae :
# Bronislovas Lubys

Bronislovas Lubys (8 d'octubre de 1938, Plungė - 23 d'octubre de 2011, Druskininkai, Lituània) fou un empresari lituà, ex primer ministre de Lituània. Va ser un dels que va signar la Llei que va permetre el restabliment de l'Estat de Lituània.

## Biografia

Bronislovas Lubys va estudiar química a l'Institut Politècnica de Kaunas (actualment Universitat Tecnològica de Kaunas). Després de graduar-se, va esdevenir l'enginyer en cap d'una planta química d'Achema. Va ser durant un breu període primer ministre de Lituània. Durant diversos anys també va dirigir altres.
Luby Bronislava va retirar-se de la política i ara encapçala el Grup d'Achema, com a principal accionista, amb un 51% de les accions.
L'agost de 2008, la revista Veidas va qualificar Lubys, juntament amb Juozas Kazickas, Nerijus Numavičius i Vladimir Romanov, l'empresari més ric i influent de Lituània.
# Roquer de Migdia

El Roquer de Migdia és una muntanya de 688 metres que es troba al municipi de Paüls, a la comarca catalana del Baix Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Aldein

Aldein (italià Aldino) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte d'Überetsch-Unterland. L'any 2007 tenia 1.676 habitants. Limita amb els municipis de Branzoll, Carano, Daiano, Montan, Deutschnofen, Auer, Truden i Varena.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 98,38% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 1,37% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,25% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Josef Pitschl | SVP |

## Personatges il·lustres

* Toni Ebner, periodista i polític.
# Tossal de Roca d'en Bóta

El Tossal de Roca d'en Bóta és una muntanya de 395 metres que es troba al municipi d'Arbeca, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Una mujer invisible

Una mujer invisible és una pel·lícula dramàtica espanyola del 2007 dirigida per Gerardo Herrero basada en un guió de Belén Gopegui.

## Argument

Luisa és una dona de 44 anys que l'ha deixat el seu marit Javier per una altra noia, més jove i la seva única filla està estudiant fora. Se sent invisible respecte a la resta de la gent i creu que la seva vida no val res. En una festa de la seva empresa retroba un vell amic, Jorge, que conviu amb Marina, una noia més jove. Com que Jorge la ignora, es decideix seduir-lo. Per tal d'aconseguir-ho fins i tot contractarà un entrenador personal i demanarà consell a una actriu.

## Repartiment

* María Bouzas - Luisa
* Adolfo Fernández - Jorge
* Núria Gago - Marino
* Tamar Novas - Javier
* Ricardo Birnbaum - Entrenador personal
* Carlos Blanco
* Cuca Escribano - Actriu

## Recepció i premis

Rodada a la Corunya i doblada al gallec, en la 6a edició dels Premis Mestre Mateo va obtenir el premi a la millor actriu per María Bouzas. Per contra, Gerardo Herrero va rebre el premi a la pitjor direcció als Premis YoGa 2008.

## Crítiques

| « | Podria ser un manifest feminista disfressat d'intriga llibertina, però es queda en cinema sense encant al servei d'una idea. | » |
| — Jordi Costa, El País. |||

## Referències

* ↑ Una mujer invisible a Fotogramas
* ↑ 'O neno de barro' arrasa en los Mestre Mateo con 9 premios, Diario de Pontevedra, 18 d'abril de 2008
* ↑ "O neno de barro" arrasa en los premios del cine gallego con nueve Mestre Mateo, Público, 16 d'abril de 2008
* ↑ 'La Brújula Dorada' i 'Oviedo Express', pitjors pel·lícules de l'any en els YoGa, laxarxa.net, 31 de gener de 2008
* ↑ La seducción y el pimpón, El País,25 de maig de 2007

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Peter Ewart

Peter Ewart (14 de maig de 1767 – 15 de setembre de 1842) va ser un enginyer britànic que influí sobre les teories sobre la turbina i de la termodinàmica.
Era el fill d'un ministre de l'Església d'Escòcia de Troqueer prop de Dumfries. El seu germà Joseph Ewart va ser ambaixador a Prússia i un altre germà, William, va ser el pare de William Ewart, un polític contrari a la pena de mort i soci de Sir John Gladstone, el qual va ser el pare del primer ministre William Ewart Gladstone.
Es graduà a la Universitat d'Edinburgh, treballà en rodes hidràuliques amb Matthew Boulton i James Watt de qui cap a 1790 va ser l'agent a Manchester. El 1792, deixà de treballar amb Boulton i Watt per a ser un soci de Samuel Oldknow en la indústria del cotó. Però un any després Peter tornà a l'enginyeria. El 1798 s'associà amb Samuel Greg, i va instal·lar una innovadora roda hidràulica al riu Bollin a Cheshire.
Cap a 1811, Ewart deixà la seva societat amb Greg i es va dedicar als seus propis negocis i al treball científic. Junt amb John Dalton, va tenir la vicepresidència de la Manchester Literary and Philosophical Society i va tenir un paper actiu en la controvèrsia sobre la calor, el treball mecànic i l'energia. El 1813, encoratjat per Dalton i motivat per un escrit de John Playfair, publicà On the measure of moving force on defensava la idea naixent de la conservació de l'energia capitanejada per John Smeaton. Aquest escrit influí molt en l'alumne de Dalton James Prescott Joule. Va ser un dels fundadors del Manchester Mechanics' Institute.
Va morir en un accident el 1842 a Woolwich Dockyard quan una cadena es va desprendre d'una maquinària de vaport.

## Bibliografia

* Ewart, P (1813) "On the measure of moving force’, Memoirs of the Literary and Philosophical Society of Manchester, 2nd ser., vol.2, pp105–258
* Henry, W. C. (1846) "A biographical note of the late Peter Ewart", Memoirs of the Literary and Philosophical Society of Manchester, 2nd ser., vol.7, pp113–36
* Hodgkinson, E. (1846) "Some account of the late Mr Ewart's paper 'On the measure of moving force’", Memoirs of the Literary and Philosophical Society of Manchester, 2nd ser., vol.7, pp137–56
* Cardwell, D. S. L. (1971) From Watt to Clausius: The Rise of Thermodynamics in the Early Industrial Age, pp82–3

## Referències

* 1 2 3 Musson, A. E.; Robinson, E. «The Origins of Engineering in Lancashire». The Journal of Economic History. Cambridge University Press on behalf of the Economic History Association, 20, 2, juny 1960, pàg. 209–233. JSTOR: 2114855.
* ↑ Axon, William Edward Armytage. The Annals of Manchester. John Heywood, 1885, p. 218.
# Districte de Bangalore Urbà

El districte de Bangalore Urbà és una divisió administrativa de l'Índia, a l'estat de Karnataka, creat el 15 d'agost de 1986 per divisió del districte de Bangalore en els districtes de Bangalore Urbà i Bangalore Rural
Està dividit en cinc talukes (anteriorment tres: North, South i Anekal)
* Bangalore North I
* Bangalore North II
* Bangalore East
* Bangalore South
* Anekal
També està dividida en 17 hiblis (unió de viles), 668 pobles i 9 corporacions municipals.
La seva població és de 6.537.124 habitants i la superfície de 2.190 km²

## Referències

Comissionat Arxivat 2009-04-09 a Wayback Machine.
# Bruce (Dakota del Sud)

Bruce és un poble ubicat al comtat de Brookings a l'estat de Dakota del Sud, Estats Units d'Amèrica, d'uns 272 habitants i amb una densitat de poc més de 302 per km².

## Geografia

Bruce té una superfície de 0,9 km². El Riu Big Sioux passa al llarg de Bruce.
# Tosses de Vences

Les Tosses de Vences és una muntanya de 321 metres que es troba al municipi de Xerta, a la comarca catalana del Baix Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alejandro Otero Fernández

Alejandro Otero Fernández (Redondela, província de Pontevedra, 1889 - Mèxic, 1953) fou un metge i polític socialista gallec. Estudià medicina a la Universitat de Santiago de Compostel·la i va exercir a Granada fins que el 1914 fou nomenat catedràtic de ginecologia de la Universitat de Granada, de la que en feou escollit rector el 1932. A les eleccions generals espanyoles de 1931 fou elegit diputat per la província de Pontevedra pel PSOE i regidor de l'ajuntament de Grabada, i aprofità el càrrec per afavorir l'impuls de l'Hospital Clínic de Granada. Fou empresonat uns mesos durant la Revolució de 1934. Durant la guerra civil espanyola fou subsecretari d'armament i en acabar es va exiliar a Mèxic, on va continuar treballant com a metge i col·laborà amb el govern de la República espanyola en l'exili.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2010-03-25 a Wayback Machine.
* Biografia a El País
# Tossal de la Pleta (Arbeca)

El Tossal de la Pleta és una muntanya de 426 metres que es troba al municipi d'Arbeca, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Florencio Bustinza Lachiondo

Florencio Bustinza Lachiondo (Liverpool, 7 de novembre de 1902 - 10 de gener de 1982) fou un farmacèutic i científic espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals

## Biografia

De pares bascos, va fer els primers estudis al St. Joseph's College de Dumfries (Escòcia), i el batxillerat espanyol als Instituts de Reus i Tarragona va realitzar el batxillerat espanyol. Entre 1919 i 1926 es va llicenciar en Ciències Naturals i en Farmàcia. Entre 1926 i 1927 fou catedràtic d'institut d'ensenyament mitjà a Salamanca i a Oviedo, i el 1927 va obtenir una beca de la Junta per a l'Ampliació d'Estudis per estudiar fisiologia vegetal a la Universitat de Ginebra amb Robert Chodat. El 1928 es va doctorar en farmàcia amb la tesi Contribución al estudio de la catalasa y sus aplicaciones a la farmacognosia, Bromatología e Higiene i el 1929 es doctorà en ciències naturals amb Contribución al estudio Bioquímico de la Chufa.
El 1930 va obtenir la càtedra d'agricultura de l'Institut Cardenal Cisneros de Madrid, i des de 1939 la va simultanejar amb el càrrec de professor auxiliar de fisiologia vegetal a la Universitat Central de Madrid, càtedra que va obtenir per oposició el 1943. Aquell mateix any fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Farmàcia.
Se'l considera pioner dels estudis d'enzimologia a Espanya. També va estudiar els antibiòtics tot intentant de trobar nous ceps de fongs que en produïssin i va realitzar recerques sobre la influència dels antibiòtics en la germinació de les llavors i va estudiar els antibiòtics procedents de líquens. Tot i els seus mèrits, no fou escollit conseller del CSIC. El 1959 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, en la que va ingressar el 1962 amb el discurs En la era antibiótica.

## Obres

* De Pasteur a Fleming. La Penicilina y los Antibióticos, antimicrobianos (1945)
* Les antibiotiques antimicrobiennes et la Pénicilline (1946)
* Contribución a la historia de la penicilina (1946)
* De Koch a Waksman, La Estreptomicina y la lucha contra el Mycobacterium tuberculosis (1948)
* Diez años de amistad con Sir Alexander Fleming (1961)
* Anatomía, Fisiología e Higiene Humanas y Zoología (1954)
* Biología para el Curso Preuniversitario (1967)

## Referències

* ↑ Florencio Bustinza Lachiondo (1902-1982) Arxivat 2016-05-08 a Wayback Machine. a biologia-en-internet
* ↑ Don Florencio Bustinza Lachiondo. per Francisco Bellot Rodríguez
* ↑ Biografia Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine. al web de la RAC

## Enllaços externs

* Fotografia al web de la Reial Acadèmia de Farmàcia
* La penicilina en la España franquista: importación, intervención e industrialización Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine. per Antonio González Bueno, a la Revista Eidon.