OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Garròssa

Garròssa (en francès Garrosse) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 211 | 233 | 208 | 247 | 285 | 297 | 330 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Louis Le Cuff | |
| 2008- | Rose-Marie Abraham | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Ossa e Susan

Ossa e Susan (en francès Ousse-Suzan) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 253 | 294 | 254 | 271 | 292 | 252 | 239 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Vincent | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 19 desembre 2010].
# Ishós

Ishós (en francès Ychoux) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.005 | 1.071 | 1.349 | 1.514 | 1.586 | 1.482 | 1.690 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-1989 | Louis Lourties | |
| 1989- | Marc Ducom | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Vathlada

Vath Lada (en francès Belhade) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 122 | 134 | 126 | 112 | 101 | 132 | 160 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Marie Guilhemsans | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Lipostèir

Lipostèir (en francès Liposthey) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 153 | 163 | 206 | 251 | 302 | 323 | 396 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Christian Harambat | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Chronique des années de braise

Chronique des années de braise (àrab: وقائع سنين الجمر, Waqāʾiʿ sinīn al-jamr), en català Crònica dels anys de brasa, és una pel·lícula algeriana realitzada per Mohamed Lakhdar-Hamina, estrenada el 1975.

## Argument

La pel·lícula té 6 parts:
* Els Anys de Cendra.
* Els Anys de Brasa.
* Els Anys de Foc.
* L'Any de la Carreta.
* L'Any de la Càrrega.
* L'11 de novembre de 1954.
La història de la pel·lícula comença el 1939 i acaba l'11 de novembre de 1954 i, a través d'indicacions històriques, intenta explicar que l'1 de novembre de 1954 (data d'inici de la Revolució Algeriana) no és un accident de la història, sinó el resultat d'un llarg trajecte que va emprendre el poble algerià l'endemà del 5 de juliol de 1830.

## Repartiment

* Mohammed Lakhdar-Hamina: el contista boig
* Yorgo Voyagis: Ahmed
* Cheikh Noureddine: l'amic
* François Maistre: el capatàs de la pedrera
* Henry Czarniak
* Hassan El Amir
* Brahim Haggiag
* Hassan El-Hassani
* Leila Shenna: la dona
* Yahia Benmabrouk
* Hadj Smaine
* Sid Ali Kouiret
* Larbi Zekkal
* Jacques David
* Hadj Smaine Mohamed Seghir: savi del poble

## Al voltant de la pel·lícula

La pel·lícula va ser totalment rodada a la ciutat de Laghouat, un oasi del sud algerià ple de color i de contrastos, i al mercat de Ghardaia.

## Premis

* Palma d'Or al Festival Internacional de Cinema de Canes de 1975

## Referències

* ↑ , <http://www.cineplayers.com/filme/cronica-dos-anos-de-fogo/30217>
* ↑ «Morreu Jeanne Moreau, símbolo do cinema francês e europeu» (en portuguès). [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «Festival de Cannes: Chronicle of the Years of Fire». festival-cannes.com. Arxivat de l'original el 2012-09-26. [Consulta: 27 abril 2009].

## Enllaços externs

* Fitxa del festival de Cannes Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine.
# Solferino (Gascunya)

Solferino (en francès Solférino) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània. Fou creat el 1863 per Napoleó III amb el nom oficial actual per a commemorar la seva victòria a la batalla de Solferino.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 418 | 447 | 486 | 414 | 403 | 348 | 350 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guy Rizzo | |

## Agermanaments

* Solferino
# Maucòrn lo Baish

Mau Còrn Baish (en francès Bas-Mauco) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 81 | 116 | 129 | 160 | 242 | 277 | 302 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Claude Guibert | |
| 2008- | Roselyne Lacouture | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 20 desembre 2010].
# Montgalhard (Landes)

Montgalhard (en francès Montgaillard) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 498 | 508 | 443 | 462 | 464 | 485 | 561 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Michel Duris | |
| 2008- | Patrice Suppi | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 21 desembre 2010].
# Bordalat

Bordalat (en francès Bourdalat) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 267 | 272 | 252 | 215 | 186 | 187 | 215 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Tapiau | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 21 desembre 2010].
# Lo Hrèishe

Lo Hrèishe (en francès Le Frêche) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 508 | 529 | 472 | 438 | 392 | 386 | 393 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Georges Dumon | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 21 desembre 2010].
# Hins (Landes)

Hins (en francès Hinx) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 751 | 756 | 824 | 994 | 1.117 | 1.145 | 248 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Yves Bats | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Archivel

Archivel és una pedania murciana integrada administrativament en el municipi de Caravaca de la Cruz i situada entre les pedanies de Barranda i moratallera de Campo de San Juan.
Segons el cens de 2005 compte en l'actualitat amb 1.207 habitants (581 dones i 626 homes), encara que hi ha previsió de construir vuit mil habitatges en la zona del Roblecillo.
Durant l'any 2002 es van recollir multitud de signatures per a aconseguir un ajuntament propi per al poble que actualment depèn de Caravaca de la Cruz. Donat el seu volum de població, el seu creixement urbanístic i els impostos que es recapten en concepte d'escombraries, IBI, etc., un ajuntament propi podria mantenir-se i permetria gestionar els propis recursos del poble, que a més oferix grans atractius turístics, no només a nivell de turisme rural sinó per les seves troballes arqueològiques, que podrien potenciar-se des del mateix poble sense haver de ser desviats o oblidats per ser una pedanía de Caravaca de la Cruz.
La història d'Archivel aporta un ric patrimoni arqueològic a la Comunitat Murciana. La qualitat i fertilitat de les seves terres, juntament amb la presència de riques deus d'aigua, van fer d'Archivel un lloc privilegiat per a l'assentament.
En els vessants del Turó de la Font han aparegut vestigis d'un poblament de l'Edat del Coure amb continuïtat en un assentament argáric del Segon mil·lenni a. C. En l'actualitat es conserva en perfecte estat el traçat del recinte emmurallat el qual, elaborat a força de carreu irregular, prop la part alta del turó.
La presència musulmana en la zona resulta escassa, gairebé nul·la, i seria després de dos segles de despoblació quan en el XV es va iniciar una repoblació en el territori archivelero que va definir la seva actual configuració.
La vila d'Archivel sempre va estar vinculada al consell de Caravaca de la Cruz encara que en el segle xix durant un període de tretze anys, va tenir ajuntament propi.
# Berrac

Berrac (en francès Berrac) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965-2001 | André Bonne | |
| 2001- | Jean-Paul Laban | MPF |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 161 | 128 | 102 | 90 | 101 | 90 | 88 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 15 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Argandab (Kandahar)

Argandab és una vila de l'Afganistan, capital del districte d'Argandab (Kandahar).
Es troba al peu d'una muntanya al cim de la qual hi ha els mausoleu de Baba Wali, al lloc on les tropes indiobritàniques van aturar un atac de Ayyub Khan després de la victòria d'aquest a Maywand (1 de setembre de 1880) a la segona Guerra Angloafganesa.
Abans de la guerra civil fou lloc d'esbarjo pels habitants de Kandahar.
# Cuarteles de invierno

Cuarteles de invierno és una pel·lícula argentina dramàtica de 1984 dirigida per Lautaro Murúa i protagonitzada per Oscar Ferrigno i Eduardo Pavlovsky. Està basada en la novel·la homònima d'Osvaldo Soriano. Va ser l'últim film realitzat per l'actor i director xilè, qui va coescriure el guió. Va ser estrenada el 6 de setembre de 1984.

## Argument

A les acaballes de la forta onada repressora duta per la junta militar argentina el 1980, Tony Rocha, un boxador en decadència, i Andrés Galván, un cantant de tangos, han estat contractats en un poble petit de l'interior per un espectacle d'entreteniment organitzat per les tropes. Tots dos es fan íntims amics i decideixen limitar-se a fer la seva feina i no comprometre's amb els militars, raó per la qual seran qüestionats per l'exèrcit.

## Repartiment

* Oscar Ferrigno... Galván
* Eduardo Pavlovsky... Tony Rocha
* Ulises Dumont... Mingo
* Adriana Ferrer... Marta
* Enrique Almada... Dr. Bayo
* Gogó Andreu
* Patricio Contreras
* Acosta Oscar Florentino ... Marcial Sepúlveda
* Carmen Luciarte
* Luis Luque
* Arturo Maly
* Jorge Morales
* Eduardo Nobili
* Marcela Palacios
* Aldo Romero
* Sergio Rondan
* Renée Roxana
* Santos Zacarías

## Referències

* ↑ Las noches más oscuras. Reseña de “Cuarteles de Invierno” a cineargentinohoy.com
* ↑ Cuarteles de invierno a cinelatinoamericano.org
* ↑ Cine Latino de Humor Negro (V): Cuarteles de invierno Arxivat 2019-09-17 a Wayback Machine., otrolunes.com

## Enllaços externs

* De la novela al cine: Análisis narratológico-comparativo de Cuarteles de invierno de Osvaldo Soriano / Das Autogramm de Peter Lilienthal y Boquitas pintadas de Manuel Puig y de Leopoldo Torre Nilsson per Sabine Schlickers. A: Iberoamericana (1977-2000). 19. Jahrg., No. 4 (60), 1896-1996 – 100 Jahre lateinamerikanischer Film (1995), pp. 20-47 (28 pages)
* Cuarteles de invierno a YouTube
# Terragenome

Terragenome és un projecte internacional, de 23 països, per seqüenciar el genoma de tots els microorganismes procariotes del sòl, el medi ambient del qual representa la més gran complexitat entre tots els medis ambients de la Terra.
Aquest objectiu és possible gràcies a la millora en els mètodes de seqüenciació del genoma (seqüenciació massiva de l'ADN) que actualment es pot fer en sèrie i en poques hores de feina obtenir la informació de quatre-cents milions de nucleòtids (unitats bàsiques de l'ADN). Amb aquestes tècniques, per exemple, és possible obtenir un genoma humà complet en un sol dia.
S'estima que la informació genètica microbiana present en el sòl és d'u miló de milions de nucleòtids, més de tres-centes vegades superior a la d'un ésser humà. Necessita un equip internacional d'especialistes en microbiologia, genètica, bioinformàtica, etc. El sòl patró escollit, amb el qual es compararà la resta de sòls, és el de l'Estació Experimental de Rothamsted en la qual els seus sòls s'han estudiat i controlat des de fa 150 anys.
La seqüenciació del metagenoma del sòl representarà el tercer major esforç en seqüenciació microbiana després del fet amb el microbioma humà i el metagenoma marí.

## Utilitat

Amb la informació que s'obtingui es facilitarà resoldre problemes de tipus agrícola (fertilització de sòls, plagues de plantes, etc.) o de tipus mediambiental ajudant a dipositar el CO2 com a matèria orgànica i a mitigar el canvi climàtic. També s'espera que sigui una font de nous compostos i proteïnes que ajudin a eliminar contaminants o guarir malalties gràcies a la detecció de rutes de síntesi de nous medicaments o la producció de nous antibiòtics.

## Enllaços externs

* http://www.terragenome.org/
# Monthòrt

Monthòrt (en francès Montfort-en-Chalosse) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.071 | 1.114 | 1.017 | 1.031 | 1.116 | 1.210 | 1.152 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Françoise Dartigue-Peyrou | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 22 desembre 2010].
# Línia RL2

La línia RL2 és un servei de ferrocarril regional, entre Lleida Pirineus i la Pobla de Segur per la via de Lleida - La Pobla de Segur, de Rodalies de Catalunya, de la Generalitat de Catalunya i operada per Ferrocarrils de la Generalitat, que circula a través de línies de ferrocarril de via d'ample ibèric de ifercat.
La línia es va posar en funcionament el dia 13 de gener del 2018 després d'anys de reivindicació des del territori per crear una línia de rodalia en aquesta línia ferroviària.

## Estacions

| Estació | Municipi |
| La Pobla de Segur | La pobla de Segur |
| Salàs de Pallars | Salàs de Pallars |
| Tremp | Tremp |
| Palau de Noguera | Palau de Noguera |
| Guàrdia de Tremp | Guàrdia de Tremp |
| Cellers-Llimiana | Llimiana |
| Àger | Àger |
| Vilanova de la Sal | Vilanova de la Sal |
| Santa Linya | Santa Linya |
| Sant Llorenç de Montgai | Sant Llorenç de Mongai |
| Gerb | Gerb |
| Balaguer | Balaguer |
| Vallfogona de Balaguer | Valfogona de Balaguer |
| Térmens | Térmens |
| Vilanova de la Barca | Vilanova de la Barca |
| Alcoletge | Alcoletge |
| Lleida Pirineus | Lleida |

## Referències

* ↑ «FGC millora el servei a la línia Lleida-La Pobla». Arxivat de l'original el 2018-01-12. [Consulta: 17 febrer 2024].
# Can Riquer

Can Riquer és una masia del municipi de Vilobí d'Onyar (Selva) que ha sofert importants reformes modernes que han incidit en la seva estructura, tot i que mostra clarament la part originària de la façana, que revela l'antiguitat de la construcció. Aquest mas és citat en temps de les guerres remences. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular molt allargada, dues plantes i vessants a façana amb cornisa catalana. El portal és d'arc de mig punt amb grans dovelles. A la planta superior hi ha dues interessants finestres geminades, amb columneta central i capitells esculturats. La finestra de l'esquerra és d'arcs de mig punt i el capitell mostra decoració de tipus vegetal. La de la dreta presenta arcs trebolats d'estil gòtic, un capitell similar a l'anterior i les impostes decorades amb motius florals. Hi ha una altra obertura antiga quadrangular amb llinda monolítica decorada amb motiu de fulla de roure. També trobem obertures en pedra que no són originals. El parament és arrebossat i pintat de blanc i mostra un rellotge de sol pintat d'estil barroc popular. A banda i banda de la casa hi ha adossades dependències de treball i una mica més lluny, al costat dret, hi ha els coberts nous que allotgen el bestiar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Riquer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Arcos (Madrid)

Arcos és un barri de Madrid integrat en el districte de San Blas-Canillejas. Té una superfície de 130,52 hectàrees i una població de 24.460 habitants (2009).
Limita al nord amb Amposta i Hellín, al sud amb Ambroz (Vicálvaro), a l'est amb Rosas i a l'oest amb Pueblo Nuevo (Ciudad Lineal).
Està delimitat al sud per la M-40, al nord pel carrer Pobladura del Valle, a l'est per l'Avinguda d'Ajalvir a Vicálvaro i a l'oest pel carrer dels Hermanos García Noblejas.

## Enllaços externs

* Estadística del districte San Blas-Canillejas
* Ortofoto de San Blas-Canillejas i mapes del districte i els seus barris, amb les seccions censals Arxivat 2013-05-12 a Wayback Machine.
* Barrio de Arcos Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine. a la Madripedia
Viccionari
# Lo Casterar Leitorés

Lo Casterar Leitorés (en francès Castéra-Lectourois) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 382 | 307 | 245 | 223 | 241 | 296 | 298 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guy Verdier | Divers gauche |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 15 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Poiana (Landes)

Poiana (en francès Poyanne) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 640 | 645 | 584 | 542 | 516 | 518 | 563 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marie-Claire Lamarque | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 23 desembre 2010].
# Ardaixir III

Ardaixir III fou un rei sassànida que va governar del setembre del 628 al 29 d'abril del 629. Era fill de Kobad II que va fer matar nombrosos prínceps sassànides però va morir després d'un regnat molt breu el setembre del 628.
Els nobles i oficials de la cort van proclamar llavors rei al seu fill de 7 anys, Ardaixir, i un dels nobles, Meh-Ādur Gušnasp (Meh-Āḏar Jošnas) que era kān-sālār (encarregat de la taula reial), fou nomenat regent.
Ardaixir no fou popular a causa del fet que la seva mare era una dama romana d'Orient (probablement anomenada Anzoi o un nom similar); se'l conegué com "el Petit". El govern del regent fou prou bo i després dels desastres del temps de Cosroes II i de la plaga del 628 que va costar la vida a la meitat de la població de la regió del modern Iraq, va poder restablir l'orde i millorar la situació general, tot i que els senyors locals i els caps militars van adquirir molt de poder en perjudici del govern central desintegrant l'administració i facilitant després la conquesta musulmana.
El 629 un exèrcit khàzar va venir des del nord i va penetrar profundament fins que va poder ser derrotat per Xahrbaraz, el general principal dels temps de Cosroes II que va retornar de la frontera romana d'Orient on estava destinat. El general va veure que podia prendre el poder i va fer un pacte amb l'emperador Heracli; va anar després a Ctesifont amb 6000 homes, va assetjar la ciutat i la va ocupar matant al rei, al regent i a altres notables (29 d'abril del 629) i usurpant el tron.
La tradició diu que Ardaixir fou enterrat a Mesene.
# L'últim emperador

L'últim emperador (títol original en anglès The Last Emperor) és una pel·lícula de Bernardo Bertolucci, estrenada el 1987, guanyadora de 9 oscars. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

La vida de Pu Yi, darrer emperador de la Xina, i després de Manxukuo. El període comprèn de 1908 a 1967 (any de la seva mort).
Per ordre de Cixi, el 1908 la moribunda i viuda emperadriu de la Xina és separada de Pu Yi, el seu fill de tres anys que serà destinat a esdevenir el nou emperador. Això no obstant, tres anys després del seu accés al tron, la república és proclamada. Malgrat que Pu Yi és autoritzat a conservar el seu títol d'emperador, el seu càrrec roman només simbòlic i formal, i el jove sobirà és condemnat a romandre a la Ciutat prohibida, on creixerà envoltat dels seus cortesans, aïllat del món exterior.
Els japonesos el reconeixeran com a emperador del Manxukuo i, durant el règim maoista, el destronat sobirà serà reeducat segons els nous valors de la societat comunista. Després de 10 anys d'internament serà finalment posat en llibertat i passarà a exercir de jardiner a la ciutat de Pequín fins a la seva mort.

## Repartiment

* John Lone: Pu Yi
* Joan Chen: Wang Jung
* Peter O'Toole: Reginald Johnston
* Ying Ruocheng: el governador
* Victor Wong: Chen Pao Shen
* Dennis Dun: Big Li
* Ryuichi Sakamoto: Amakasu

## Premis i nominacions
### Premis

* Aquesta pel·lícula va aconseguir 9 Oscars el 1988:
** Oscar a la millor pel·lícula
** Oscar al millor director per Bernardo Bertolucci
** Oscar al millor guió adaptat
** Oscar a la millor banda sonora
** Oscar a la millor direcció artística
** Oscar a la millor fotografia per Vittorio Storaro
** Oscar al millor vestuari
** Oscar al millor muntatge per Gabriela Cristiani
** Oscar al millor so
* César a la millor pel·lícula estrangera.
* Premi Sant Jordi de Cinematografia 1988 Millor Pel·lícula Estrangera

### Nominacions

* Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* Globus d'Or al millor director per Bernardo Bertolucci
* Globus d'Or a la millor banda sonora original per Cong Su, Ryuichi Sakamoto, David Byrne
* Globus d'Or al millor guió per Bernardo Bertolucci, Mark Peploe, Enzo Ungari,
* Globus d'Or al millor actor dramàtic per John Lone
* BAFTA a la millor pel·lícula 1988

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «L'últim emperador». Goita què fan, ara!. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ The New York Times. The Last Emperor (en anglès). The New York Times.