OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serra Cavallera

La serra Cavallera és una serra repartida administrativament entre els municipis de Camprodon, Ogassa i Pardines a la comarca del Ripollès. El punt més alt és el puig Estela, amb una elevació de 2.013 metres. Després del puig Estela i en direcció NE, hi ha el coll de Pal (1.779 msnm), la Pedra dels Tres Bisbats (1.899 msnm) i el puig del Pla de les Pasteres (1.894 msnm) fins a acabar a Camprodon. Al cim del puig del Pla de les Pasteres hi ha un vèrtex geodèsic (referència 292082001 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya).

## Transhumància

Punt de pas del camí ral de la transhumància que uneix les pastures de la Vall de Ribes i Núria amb la plana empordanesa. La ruta, d'oest a est, uneix les valls de Núria i del Fresser, passant per Pardines. Ja a Cavallera passa pel Coll del Pal, la Fogonella, el pla d'en Plata i la bassa de la serra de la Canya, i la collada del Burgarès. Deixa aquesta serra travessant el Ter pel gual de Can Beia, Segueix cap El Sitjar, i baixa per l'Apaidor (Apallador) fins a l'extrem oest de la vall del Bac fins a arribar a l'Hostal de la Vall del Bac, a l'est d'aquesta vall. D'allí la ruta segueix pel Mas de l'Oliva, per Can Grill, i passant propers a Castellfollit de la Roca, carretera fins Sant Jaume de Llierca, Argelaguer, i est enllà fins a la plana i pastures d'hivern.
Com a testimoni de la gran activitat ramadera de la serra hi ha encara avui dia una bona quantitat de cabanes de pedra en diferents estats de conservació.

## Referències

* ↑ «Serra Cavallera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Bonada i Casas, Pere. Records d'un pastor transhumant; de Queralbs a Cadaqués. Barcelona: Editorial de l'Albi, 2012, p. 82-89. ISBN 978-84-15269-09-0 [Consulta: 6 setembre 2018].
* ↑ Steindorff, Alexander. «Pedraseca.net». Arxivat de l'original el 7 d’octubre 2018. [Consulta: 22 setembre 2018].
* Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
# El foraster (pel·lícula)

El foraster (original: The Westerner) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per William Wyler el 1940. Ha estat doblada al català.

## Argument

La ciutat de Vinegaroon, Texas és dirigida pel jutge Roy Bean (Walter Brennan) que s'anomena "l'única llei a l'oest de Pecos." Dirigint els seus "judicis" des del seu saló, Bean porta una vida corrupta, acaparant multes i propietats que pren il·legalment. Els que es resisteixen són normalment penjats amb el que Bean anomena "sentencies suspeses".
Cole Harden (Gary Cooper) és un vagabund acusat de robar un cavall pertanyent al principal sequaç de Bean, Chickenfoot (Paul Hurst). El judici de Harden ho serà per un jurat compost pels seguidors de Bean; fins i tot el de la funerària espera frisós el veredicte i el subsegüent penjament. Bean desestima les al·legacions de Harden en el sentit que va comprar el cavall legalment a un altre home. Adonant-se de l'obsessió del jutge amb l'actriu anglesa Lily Langtry, Harden afirma haver conegut Miss Langtry, haver parlat amb ella, i haver intimat. El jutge retarda la pena de mort fins que Harden li enviï un floc dels cabells de l'actriu, que suposadament té a El Paso. El retard és prou llarg perquè el verdader lladre del cavall (Tom Tyler) aparegui i sigui mort.
Malgrat el seu sentit deformat de justícia i natura corrupta, Bean aprecia Harden, considerant-lo com alguna cosa d'un esperit familiar. Harden és tan atrevit com Bean quan, i el jutge sent com una mena d'amistat per a ell. Però aquesta "amistat" no atura Bean d'intentar disparar Harden quan el vagabund dona suport a un grup de grangers- dirigits per Jane-Ellen Mathews (Doris Davenport) i el seu pare Caliphet (Fred Stone). Els grangers han estat lluitant amb Bean per terrenys pel bestiar durant molt temps. Harden intenta treure el millor del jutge. Fins i tot salva Bean d'un intent de linxament. Però fracassa, i es crema una collita de blat de moro i Mr. Mathews mort, Harden no té cap elecció i passa a l'acció. Es presenta per xèrif de comtat i treu una ordre d'arrest contra Bean

## Repartiment

* Gary Cooper: Cole Hardin
* Walter Brennan: El jutge Roy Bean
* Doris Davenport: Jane-Ellen Mathews
* Fred Stone: Caliphet Mathews
* Paul Hurst: Chickenfoot
* Chill Wills: Southeast
* Charles Halton: Mort Borrow
* Forrest Tucker: Wade Harper
* Tom Tyler: King Evans
* Lupita Tovar: Teresita
* Lilian Bond: Lily Langtry
* Dana Andrews: Bart Cobble

## Al voltant de la pel·lícula

* El jutge Roy Bean (1823-1902) és ben conegut dels lectors de Lucky Luke. Paul Newman el va encarnar igualment a Jutge i Fugitiu de John Huston (1972).
* Walter Brennan va rebre per tercera vegada l'Oscar al millor actor secundari.

## Premis i nominacions
### Premis

* 1941. Oscar al millor actor secundari per Walter Brennan

### Nominacions

* 1941. Oscar al millor guió original per Stuart N. Lake
* 1941. Oscar a la millor direcció artística per James Basevi

## Referències

* ↑ «El foraster». esadir.cat.
* ↑ Eder, Bruce. «The New York Times The Westerner (1940) Overview».
* ↑ «The New York Times The Westerner (1940) Review».
# Augusto Pérez Garmendia

Augusto Pérez Garmendia (Tafalla, 1899 - Pamplona, 1936) fou un militar espanyol, comandant d'Estat Major a Sant Sebastià al temps del cop d'estat del 18 de juliol de 1936 que va donar lloc a la Guerra Civil, encara que la seva destinació oficial era Oviedo.
Després de sol·licitar reintegrar-se al seu lloc a Astúries en conèixer el cop, el Governador Civil de Guipúscoa li va demanar que romangués allí, en mancar de militars professionals suficients que fossin lleials a la República.
Davant la falta de municions i armes a Sant Sebastià, el 21 de juliol va organitzar una expedició amb 60 vehicles en direcció a Vitòria, on el tinent coronel Camilo Alonso Vega s'havia revoltat, per reduir-lo i proveir-se, mentre feia el mateix una altra columna dirigida pel coronel Joaquín Vidal Munárriz des de Biscaia. De camí esperava poder comptar amb unitats d'artilleria i enginyers que havien d'unir-se a l'expedició però que, al contrari, es van revoltar a les casernes de Loiola al comandament del tinent coronel José Vallespín Cobián. Després de recollir a una columna d'infanteria a Mondragón, i amb les notícies de la revolta de Loiola i els problemes de Sant Sebastià on les forces de Vallespín s'havien fet forts, es va dirigir a Eibar per rearmar-se, recollir més voluntaris i tornar a Sant Sebastià, mentre que forces lleials al govern republicà organitzaven una nova expedició a Vitòria des de Bilbao.
Va entrar a Sant Sebastià el 22 de juliol, restablint l'ordre el dia 23 després de controlar els edificis ocupats pels revoltats. Acabada l'operació, la columna es va dirigir al capdavant a Oiartzun, sent ferit, capturat el 28 de juliol, i traslladat a Pamplona on va morir dies més tard a conseqüència de les ferides de guerra que no li van ser tractades.

## Enllaços externs

* Enciclopedia Bernardo Estornés Lasa
* Verano y revolución. La Guerra Civil en Guipúzcoa, Diputació Foral de Guipúscoa.
# Cantó de Joigny

El cantó de Joigny és un cantó francès del departament del Yonne, situat al districte d'Auxerre. Té 10 municipis i el cap és Joigny.

## Municipis

* Béon
* Cézy
* Champlay
* Chamvres
* Joigny
* Looze
* Paroy-sur-Tholon
* Saint-Aubin-sur-Yonne
* Villecien
* Villevallier

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Marot | Divers gauche |
| 1951-1964 | M. Valet | Radical Independent, després Divers droite |
| 1964-1970 | Roger Mouza | Divers droite |
| 1970 | Marcel Pillin | PCF |
| 1970-1973 | Gaston Houssier | RI |
| 1973-1982 | M. Gateau | Divers droite, després UDF |
| 1982-2001 | Philippe Auberger | RPR |
| 2001- | Julien Ortega | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Cerisiers

El cantó de Cerisiers és un cantó francès del departament del Yonne, a la regió de Borgonya - Franc Comtat. Està inclòs al districte de Sens, té 8 municipis i el cap cantonal és Cerisiers.

## Municipis

* Arces-Dilo ;
* Bœurs-en-Othe ;
* Cérilly ;
* Cerisiers ;
* Coulours ;
* Fournaudin ;
* Vaudeurs ;
* Villechétive.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Gaston Gaudaire | radical |
| 1951-19.. | M. Fort | Divers droite |
| 19..-1985 | M.Murat | Divers droite |
| 1985-2004 | Hubert Kaelberer | UDF |
| 2004- | Jean Marchand | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 2.990 | 2.719 | 2.485 | 2.471 | 2.594 | 2.751 | 2.971 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes |||||||

## Vegeu també

* Cantons de l'Yonne
# Archer Avenue Line

Archer Avenue Line :
Archer Avenue Line (BMT) i Archer Avenue Line (IND) són dos línies de la Divisió B del Metro de Nova York, als Estats Units. Les dues línies transcorren majoritàriament per la zona de Jamaica del districte de Queens. Totes dues estan construïdes en dos nivells diferents, una connectada amb la línia Queens Boulevard (IND) (E) i Jamaica (BMT) (J Z). No tenen cap mena de connexió entre les seves vies.

## Serveis

La línia (o línies) comença a la terminal nord, Jamaica Center-Parsons/Archer (E J Z), com un metro a dos nivells, cada nivell amb dues vies. La línia va a través de l'avinguda Archer fins a l'estació de Sutphin Boulevard-Archer Avenue-JFK Airport, on es pot enllaçar amb Long Island Rail Road i AirTran JFK. A partir d'aquesta estació els dos nivells se separen.
El nivell inferior (J Z) cap a nord-oest, acabant amb una connexió amb la línia Jamaica (BMT). El nivell superior (E) va cap al nord amb una tercera estació Jamaica-Van Wyck i acaba amb un enllaç amb Queens Boulevard (IND).
Llegenda dels serveis :
| | Para tot el temps |
| | Para en hora punta en direcció zones congestionades |
| Detalls dels periodes de temps ||

### Archer Avenue Line (BMT)

| | Estacions | Vies | Serveis | Obertura | Transbords i notes |
| | Jamaica Center-Parsons/Archer | totes | J Z | 11 de desembre, 1988 | |
| | Sutphin Boulevard-Archer Avenue-JFK Airport | totes | J Z | 11 de desembre, 1988 | LIRR (estació Jamaica) AirTrain JFK (Aeroport JFK) |
| direcció Jamaica Line (J Z ) ||||||

### Archer Avenue Line (IND)

| | Estacions | Vies | Serveis | Obertura | Transbords i notes |
| | Jamaica Center-Parsons/Archer | totes | E | 11 de desembre, 1988 | |
| | Sutphin Boulevard-Archer Avenue-JFK Airport | totes | E | 11 de desembre, 1988 | LIRR (estació Jamaica) AirTrain JFK (Aeroport JFK) |
| | Jamaica-Van Wyck | totes | E | 11 de desembre, 1988 | |
| direcció Queens Boulevard Line (E ) ||||||
40° 44′ 4″ N, 73° 52′ 26″ O﻿ / ﻿40.73444°N,73.87389°O﻿ / 40.73444; -73.87389
# Dharwar

Dharwad o Dharwar (kannada ಧಾರವಾಡ) és una ciutat i municipalitat de l'Índia, estat de Karnataka, capital del districte de Dharwar. La municipalitat és anomenada Hubli-Dharwad per ser resultat de la unió de les municipalitats de Hubli i Dharwar el 1961 i té 191 km². La població de la ciutat és de 252.375 habitants al cens del 2001 (26.520 habitants el 1881; 31.279 el 1901; 47.992 el 1941). La població de la municipalitat el 2001 era de 786.018 habitants (527.108 el 1981 i 648.298 el 1991). Disposa d'aeroport a Hubli i de diverses universitats.

## Història

Vegeu: Districte de Dharwar
El 1837 hi va haver incidents a la ciutat entre bramans i lingayats. El 1856 es va crear la municipalitat. El 1962 es va formar la corporació municipal Hubli-Dharwad tot i la distància considerable entre les dues ciutats, amb una superfície de 181.66 km² i incloent 45 pobles.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Dharwar - Lloc web oficial
# Strépy-Bracquegnies

Strépy-Bracquegnies (en való Sterpi-Bracgnere) és un antic municipi de Bèlgica a la província d'Hainaut que el 1977 va fusionar amb la ciutat de La Louvière. Té 8425 habitants i té una superfície de 7,7 km². Està regat per l'Haine, el Thiriau du Luc i el Canal del Centre.
El primer assentament documentat data del del paleolític del qual van trobar-se mines de sílex. Traces d'una vil·la romana del segle ii van descobrir-se. Un cementiri merovingi amb més de 120 tombes forma una de les troballes arqueològiques més important del poble.
A l'edat mitjana, l'activitat econòmica principal va ser l'agricultura, tot i que ja hi havia una explotació artesanal del carbó. La industrialització de veritat només va començar el 1715. Després de l'ocàs de l'explotació minera vers 1958 la reconversió industrial va fer-se molt a poc a poc. El Canal del Centre i els seus ascensors navals, declarats patrimoni de la Humanitat comença a fomentar una activitat turística. Avui compta amb dos polígons industrials quasi complets. Atreuen principalment Pimes industrials i de serveis. Un tercer polígon està projectat. El Port autònom del Centre i de l'Oest (PACO) va construir una dàrsena al canal nou i desenvolupar una zona d'activitats logístiques.
* Lloc nadal de Madelgari de Soignies
* Església de Martí de Tours
* L'antic Canal del Centre
* Ascensor naval de Strépy-Thieu

## Llocs d'interès

* L'antic canal del Centre i els seus ascensors navals (Patrimoni de la Humanitat
* L'Ascensor naval de Strépy-Thieu
* Els estanys de Strépy, a la vall de l'Haine

## Fills predilectes

* Madelgari de Soignies dit Sant Vicenç de Soignies (607-677)
* Léon Hurez (1924-2004), burgmestre de La Louvière i ministre belga

## Referències

* ↑ Strépy-Bracquegnies Arxivat 2013-12-04 a Wayback Machine., Web de la ciutat de La Louvière
* ↑ Parcs Industriels Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Web d'IDEA, associació pel desenvolupament econòmic de l'oest d'Hainaut, consultat el 16 de febrer de 2012
* ↑ «Polígons industrials al PACO». Arxivat de l'original el 2009-03-28. [Consulta: 17 febrer 2012].
# Auriveta

Auriveta (italià Olivetta San Michele) és un municipi italià, situat a la regió de la Ligúria. L'any 2007 tenia 255 habitants. Està situat a la Val Ròia, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis d'Airole, Brelh de Ròia (Alps Marítims), Castellar (Alps Marítims) i Ventimiglia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Marco Mazzola | Llista Cívica |
# Cantó de Belle-Isle-en-Terre

El cantó de Belle-Isle-en-Terre (bretó Kanton Benac'h) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Costes del Nord a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 7 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Benac'h | Belle-Isle-en-Terre | --- |
| Ar Chapel-Nevez | La Chapelle-Neuve | --- |
| Gurunuhel | Gurunhuel | --- |
| Lokenvel | Loc-Envel | --- |
| Louergad | Louargat | --- |
| Plougonveur | Plougonver | --- |
| Treglañviz | Tréglamus | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Émile Raoult | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Guillon

El cantó de Guillon és un cantó francès del departament del Yonne, situat al districte d'Avallon. Té 17 municipis i el cap és Guillon.

## Municipis

* Bierry-les-Belles-Fontaines
* Cisery
* Cussy-les-Forges
* Guillon
* Marmeaux
* Montréal
* Pisy
* Saint-André-en-Terre-Plaine
* Sainte-Magnance
* Santigny
* Sauvigny-le-Beuréal
* Savigny-en-Terre-Plaine
* Sceaux
* Trévilly
* Vassy-sous-Pisy
* Thizy
* Vignes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1970 | M. Dormont | Divers droite |
| 1970-2001 | André Bonnet | RI, després UDF |
| 2001- | Jean-Marie Jost | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 3.585 | 3.402 | 3.048 | 2.812 | 2.721 | 2.770 | 2.880 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Districte de Sahiwal

El districte de Sahiwal (urdú ضلع ساہیوال) és unsa divisió administrativa del Panjab (Pakistan),a la divisió de Sahiwal, amb una superfície de 3201 km² i una població al cens del 1998 d'1.843.194 habitants. La capital és Sahiwal, antiga Montgomery (el districte també s'anomenava abans per l'antic nom de la capital, vegeu Districte de Montgomery)

## Història

Montgomery fou fundada el 1865 per Sir Robert Montgomery, tinent governador del Panjab. Tant la ciutat com el districte van agafar el 1966 el nom de Sahiwal, que era el nom local, escrit però com a Shaiwal, el qual deriva de la tribu sahi que viu a la zona.

## Geografia

El riu principal és el Khushak Bias. Segons consta a la wikipèdia en angles hi ha 531 pobles però per una mala redacció no es pot saber si corresponen al districte de Sahiwal o a la divisió de Sahiwal. Probablement es refereix als pobles del districte el qual està format per dos tehsils:
* Sahiwal
* Chichawatni
Algunes ciutats a esmentar són Qadirabad, Yousafwala, Iqbalnagar, Kassowal, Noorshah, Harappa i Ghaziabad. S'està construint un aeroport. Harappa a uns 25 km al sud-oest de Sahiwal, és un destacat centre arqueològic de la civilització anomenada civilització de la Vall de l'Indus o d'Harappa o de Mohenjo-daro, on les excavacions es van iniciar el 1872/1873 per Sir Alexander Cunningham i després més extensivament per Rai Bahadur Daya Ram Sahni el 1920. Els treballs foren continuats per Madho Sarup Vats, de l'Archaeological Survey of India.; el 1946, Sir Mortimer Wheeler va excavar les muralles i va trobar els primers dipòsits de la civilització que va precedir la de la vall de l'Indus (a Kot Dijian). Després de 1947, Harappa fou excavada per Mohammed Rafique Mughal del Archaeological Survey of Pakistan el 1966. El 1986 es va iniciar l'excavació coneguda com a Harappa Archaeological Project (HARP) sota direcció de George F. Dales i Jonathan Mark Kenoyer amb notables descobriments (encara en part pendents d'excavació) de la ciutat, el llit antic del riu Ravi (modernament passa uns 10 km més al nord), cementiri de la civilització i cementiri posterior, i objectes que remunten al 5300 aC.
Diverses tribus poblen el districte destacant els bhattis, jutts, khagges, chatthes, farooqis, kharals, zaidis, johiyes, kathia, bhagwan, hans, sials, dhakus, langrials, wattus, dhudhis, balutxis, mughals i bodles. La llengua més corrent és el panjabi. Hi ha també algunes tribus de fora que s'han establert modernament al districte: els arains o arrains, dogars, gujars i chatthes.

## Clima

El clima és extrem entre 52 graus a l'estiu i cinc graus sota zero a l'hivern. El sol és fèrtil i les pluges són un pro-mig de 2000 mm any.

## Poblacions

* Hujra Shah Muqeem

## Personatges

El personatge més destacat del districte és el premi Nobel de física de 1979 Dr. Abdus Salam nascut a Santokdas, un poble del districte. Va viure i fou enterrat a Rabwah al districte de Jhang.
# Serra de Guara

La Serra de Guara és una serralada del Prepirineu. El seu punt més alt és el Tossal de Guara amb 2.077 metres d'altitud. Aquesta serra és un massís muntanyós que es troba a la província d'Osca, uns 25 km al nord-est de la ciutat d'Osca. S'estén entre les conques dels rius Guatizalema i Alcanadre a les comarques d'Alt Gàllego, Foia d'Osca i Sobrarb. Una gran part del massís està ara inclosa al Parc Natural de la Serra i de les Gorges de Guara, que té una extensió 43 km d'oest a est i 25 km de nord a sud. A més de la Serra de Guara en si mateixa, el parc inclou part de la Sierra de la Gabardiella a l'oest i la Sierra d'Arangol, Sierra de Balced, Sierra de Sebil i Sierra de Rufàs a l'est. A la part oriental de la serra hi ha el Parc Natural de la Serra i de les Gorges de Guara.
El massís està format principalment per pedra calcària del Paleogen i, a la seua vora sud, per un estrat superior bast de gres o pedra sorrenca del Miocè i que té naturalesa majoritàriament de conglomerat.
Diversos rius flueixen de nord a sud a través de l'àrea. Els principals naixen al nord del massís i passen a través del mateix gràcies a espectaculars canons que han creat per erosió amb el temps, com per exemple el de riu Alcanadre, riu Guatizalema, el riu Vero i el riu Isuela. Tots eixos rius acaben desembocant a l'Ebre.
A 1.220 metres d'altitud, al peu del Tossal de Guara, hi ha l'ermita de la Verge d'Arraro, edifici d'estil romànic del segle xii, ara en ruïnes, en un lloc on hi havia un castell i un poblat ara desapareguts.
L'àrea està dispersament poblada, havent-hi una certa quantitat de pobles abandonats a l'interior. Els pobles d'Alquézar i Rodellar de Bierge han reviscolat durant anys recents gràcies al turisme. Al nord-est, fora del parc natural, hi ha la ciutat històrica d'Aínsa, i al sud hi ha Barbastre.
L'àrea s'ha donat a conèixer al llarg dels darrers anys per les abundants oportunitats que ofereix per practicar barranquisme a les seues nombroses gorges. També s'hi practiquen l'escalada de roques i l'espeleologia, mentre que altres prefereixen passejar i contemplar la vida salvatge.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Riu Guatizalema». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Riu Alcanadre». Arxivat de l'original el 2021-05-17. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Parc Natural de la Serra i de les Gorges de Guara, Gran Enciclopèdia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2015-11-19. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Isuela». Arxivat de l'original el 2017-09-16. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Serra de Guara». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arraro; al pie del Tozal de Guara
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Rodellar». Arxivat de l'original el 2021-05-17. [Consulta: 19 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Parc Natural de la Serra i de les Gorges de Guara Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
* Serra de Guara, Gran Enciclopèdia Aragonesa Arxivat 2021-05-17 a Wayback Machine.
# Étienne Périer

Étienne Périer (Brussel·les, 11 de desembre de 1931 - Lo Plan de la Torre, 21 de juny de 2020) fou un director de cinema belga.

## Filmografia

* 1956: Bernard Buffet
* 1959: Bobosse
* 1960: Meurtre en 45 tours
* 1961: Bridge to the Sun
* 1964: Dis-moi qui tuer
* 1968: Le Téléphone rouge
* 1968: Des garçons i des filles
* 1970: Commando per un home seul
* 1971: Zeppelin
* 1972: Un meurtre est un meurtre
* 1974: La Main a couper
* 1978: La Part du feu
* 1979: Un si joli village
* 1981: La Confusion des sentiments (TV)
* 1985: La Dérapade (TV)
* 1985: L'Ordre (TV)
* 1988: La Garçonne (TV)
* 1989: Rouge Venise
* 1991: À la vie, a l'amour (TV)
* 1993: Maigret et l'homme du banc (TV)
* 1993: La Vérité en face (TV)
* 1994: La Balle perdue (TV)
* 1995: Samson el magnifique (TV)
* 1997: La Rumeur (TV)
* 1998: Le Dernier Fils (TV)
* 2000: Que reste-t-il... (TV)
* 2004: Table rase (TV)

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1961: Lleó d'Or per Bridge to the Sun

## Referències

* ↑ «biografia d'Etienne Périer». The New York Times.