OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Serral (Santa Margarida i els Monjos)

El Serral és una muntanya de 181 metres que es troba al municipi de Santa Margarida i els Monjos, a la comarca de l'Alt Penedès.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 277129001).

## Referències

* ↑ «El Serral (Santa Margarida i els Monjos)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ablació per radiofreqüència

L'ablació per radiofreqüència (ARF), també anomenada fulguració, és un procediment mèdic en què part del sistema de conducció elèctrica del cor, tumor o un altre teixit disfuncional és destruit utilitzant la calor generada per un corrent altern de freqüència mitjana (en el rang de 350–500 kHz). L'ARF es realitza generalment en l'entorn ambulatori, utilitzant anestèsia local o anestèsia crepuscular. Quan s'administra mitjançant un catèter, s'anomena ablació amb catèter per radiofreqüència.
Dos avantatges importants del corrent de radiofreqüència són que no estimula directament els nervis o el múscul cardíac i, per tant, sovint es pot utilitzar sense la necessitat d'anestèsia general, i que és molt específica per tractar el teixit desitjat sense danys col·laterals significatius; a causa d'això, està guanyant popularitat com a alternativa per alguns pacients que no volen sotmetre's a una cirurgia.
Els beneficis documentats han fet que l'ARF s'utilitzi àmpliament durant el segle XXI. Els procediments d'ARF es realitzen guiats per imatge (com ara dels raigs X, TAC o ecografia) per un anestesiòleg intervencionista, un radiòleg intervencionista, otorrinolaringòlegs, un endoscopista gastrointestinal o quirúrgic, o un electrofisiòleg cardíac.

## Referències

* ↑ «Fulguration: NCI Dictionary of Cancer Terms» (en anglès). National Cancer Institute, 02-02-2011. [Consulta: 10 maig 2018].
* ↑ Courtney M. Townsend. Sabiston textbook of surgery : the biological basis of modern surgical practice. 19th. Philadelphia, PA: Elsevier Saunders, 2012, p. 236. ISBN 978-1-4377-1560-6.
* ↑ Hussain, Iram; Zulfiqar, Fizza; Li, Xilong; Ahmad, Shahzad; Aljammal, Jules «Safety and Efficacy of Radiofrequency Ablation of Thyroid Nodules-Expanding Treatment Options in the United States». Journal of the Endocrine Society, 5, 8, 01-08-2021, pàg. bvab110. DOI: 10.1210/jendso/bvab110. ISSN: 2472-1972. PMC: 8271212. PMID: 34258495.
* ↑ «Ablation for Arrhythmias». American Heart Association, 2017.
* ↑ «Radiofrequency ablation for cancer». Mayo Clinic, 2017.
* ↑ «'Cool' New Knee Procedure Eases Arthritis Pain Without Surgery». NBC News, New York, 13-06-2017. [Consulta: 13 juny 2017].
# Bárcena de Pie de Concha

Bárcena de Pie de Concha és un municipi situat en la comunitat autònoma de Cantàbria, en la Vall del Besaya. Els seus límits són: al sud amb Pesquera, Santiurde de Reinosa i San Miguel de Aguayo, al nord i aquest amb Molledo i a l'oest amb Hermandad de Campoo de Suso i Los Tojos.

## Localitats

* Bárcena de Pie de Concha (capital), 618 hab.
* Pie de Concha, 107 hab.
* Pujayo, 75 hab.
* Montabliz, despoblat.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2005 |
| 1.091 | 1.200 | 1.235 | 1.107 | 1.102 | 1.112 | 1.137 | 1.012 | 920 | 952 | 805 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 314 | 48,99% | 4 |
| PSOE | 208 | 32,45% | 2 |
| PRC | 105 | 16,38% | 1 |
* Alcalde electe: José Félix de las Cuevas González (PP).
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 300 | 47,10% | 4 |
| PSOE | 202 | 31,71% | 2 |
| PRC | 113 | 17,74% | 1 |
* Alcalde electe: José Félix de las Cuevas González (PP).

## Vegeu també

* Port de les Hoces de Bárcena
# Roques Blanques (Queralbs)

Les Roques Blanques és una muntanya de 2.469 metres que es troba al municipi de Queralbs, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# L'increïble flautista

L'increïble flautista és un ballet compost per Walter Piston l'any 1938, la seva única composició per a l'escenari. El ballet va ser estrenat per la Boston Pops amb Arthur Fiedler el 30 de maig d'aquell any. El llibret, escrit per Piston i Hans Wiener, descriu un mercat ple d'activitat i animat per un circ. Un flautista actua com a encantador de serps i també encanta les dones. Una vídua rica flirteja amb un comerciant, és descoberta pel seu amant, es desmaia i és reanimada per la música del flautista. A continuació, el circ deixa la plaça.
Piston va extreure una suite orquestral del ballet, que va ser estrenada el 22 de novembre de 1940 per la Simfònica de Pittsburgh sota la direcció de Fritz Reiner. La suite està en tretze moviments:
* Introducció
* "Hora de migdiada al mercat i entrada dels venedors"
* "Dansa dels venedors"
* "Entrada dels clients"
* "Tango de les quatre filles"
* "L'arribada del circ i la marxa de circ"
* "Solo del flautista"
* Minuet - "Dansa de la vídua i el mercader"
* "Vals espanyol"
* "Les vuit en punt sonen"
* Siciliano - "Dansa del flautista i la filla del mercader"
* Polca
* Finale

## Referències

* ↑ Obituary for Walter Piston. The Musical Times, 118 (1607), 64 (January 1977).
* ↑ From Psalm to Symphony: A History of Music in New England

## Bibliografia

* David Ewen, Encyclopedia of Concert Music. Nova York; Hill i Wang, 1959.
# Turó de l'Oró

El Turó de l'Oró és una muntanya de 575 metres que es troba entre els municipis d'Olesa de Bonesvalls i de Subirats, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bönen

Bönen és un municipi del districte d'Unna, a l'estat de Rin del Nord-Westfàlia, a Alemanya. El 2019 tenia 18.107 habitants. Hi ha dues escoles primàries.
# Serra de l'Ós

La Serra de l'Ós és una serra situada al municipi de Campdevànol a la comarca del Ripollès, amb una elevació màxima de 1.086 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Algirdas Julius Greimas

Algirdas Julius Greimas (Tula, Rússia, 9 de març de 1917 - París, 27 de febrer de 1992) va ser un lingüista i investigador francès d'origen lituà, nascut a la Rússia revolucionària, que va realitzar importants aportacions a la teoria de la semiòtica, fundant una semiòtica estructural inspirada en Ferdinand de Saussure i Louis Hjelmslev. Va promoure el «Grup de Recerca Semiolingüística» (EHESS / CNRS) i l'Escola Semiòtica de París. També destaquen els seus treballs sobre mitologia lituana.
Va estudiar lleis a Lituània i lingüística a Grenoble, França (1936-1939). En acabar els seus estudis torna a Lituània per realitzar el seu servei militar. El 1944 torna a França, on el 1949 la Sorbona li atorga el grau de doctor.
Va donar conferències en diverses universitats, com les d'Ankara, Istanbul, Poitiers i Alexandria. Estant a Alexandria va conèixer Roland Barthes amb qui mantindria una relació propera. Va ser professor a l'Escola d'Estudis de Postgrau de Ciències Socials a París. Des de 1965 encapçala les investigacions en semiòtica i lingüística a París, posant les bases per a l'Escola de Semiòtica de París.
Més tard Greimas va començar a investigar i reconstruir la mitologia lituana basant el seu treball en els mètodes de Georges Dumézil, Claude Lévi-Strauss i Marcel Detienne. Els seus resultats van ser publicats com "De déus i homes" (Apie Dievus ir žmones) (1979) i "A la recerca d'una memòria nacional" (Tautos atminties beieškant) (1990).
Fou també autor d'un Dictionnaire de l'ancien français jusqu'au milieu du XIVe siècle (París, Larousse, 1969), no totalment reeixit.

## Obra

* 1976 • «Préface», en Joseph Courtés, Introduction a la semiotique narrative et Discursive. Methodologie et application, Paris: Hachette, 1976, pp. 5-26.
* 1976 • «Les acquis et les projets. Préface », en Joseph Courtés, Introduction a la sémiotique narrative et Discursive. Méthodologie et application, Paris: Hachette, 1976, pp. 5-25. Conté crítica i valoració del model de Propp, conceptes de: esquema narratiu, programa narratiu, performància i competència del subjecte, estructures actancial.
* 1987 • De l'imperfection, assaigs d'interpretació de literatura.

## Enllaços externs

* Signo — Biografia i teories semiòtiques de Greimas Arxivat 2010-01-27 a Wayback Machine. (en anglès i francès)
# Apple Park

Apple Park, anomenat Apple Campus 2 durant la construcció, és un edifici en forma de donut de Cupertino (Califòrnia) ideat per Steve Jobs i construït per ser la seu principal de l'empresa Apple. Ocupa 2,8 milions de metres quadrats i era previst que costi uns 5.000 milions de dòlars. A principi del 2017 era previst que s'hi desplacin 14.200 treballadors de l'empresa.

## Referències

* ↑ Castillo, Ángela «Así es Apple Campus 2, la nueva sede de Apple y el último proyecto de Steve Jobs antes de morir». El País, 15-02-2017 [Consulta: 17 febrer 2017].
# Josep Martí i Rosselló

Josep Martí i Rosselló (Tortosa, 1719 - Montserrat, 1763) fou un monjo benedictí, mestre d'escolans i compositor català.
S'ignora on i amb qui va fer l'aprenentatge musical. Va ser organista i mestre de capella de l'església de la Soledad de Madrid fins que el 1749, amb trenta anys, va entrar al noviciat de Montserrat, on professà vida monàstica, hi rebé els ordes sagrats i molt aviat fou proposat, per la seva preparació, com a mestre dels escolans a fi de superar la crisi en què es trobava.
Se li coneixen una trentena d'obres vocals, generalment amb acompanyament d'instruments, i algunes obres per a teclat.
Va ser l'introductor de l'estil italià a l'escola montserratina i mestre dels pares Anselm Viola, successor seu alguns anys més tard en la direcció de l'escolania, i de Narcís Casanoves. Algunes de les seves obres formen admirades per la seva expressivitat i bellesa, cosa que va fer que la música ressaltés el text.
Així ho testifica A. Ràfols, deixeble del pare A.Viola a l'Escolania de Montserrat, parlant de les Lamentacions de Setmana Santa i de l'Stabat Mater. També Ferran Sor, tot just arribat a l'escolania, afirmava d'un Responsori de Nadal de Martí, que estaven assajant, que "el seu estil sever no havia exclòs melodies noves que feien estremir, jo no podia contenir la meva emoció".
En les seves composicions utilitzava generalment una orquestra basada en la corda i el vent: flautes i/o oboès. Possiblement és l'autor de la música d'una sarsuela de l'any 1746, Una vez da amor la paz, de la qual només es conserva el text escrit.
La majoria de les seves obres es conserven a l'Arxiu del Monestir de Montserrat(MO). També se'n localitzen diverses còpies als fons musicals TarC (Fons de la Catedral de Tarragona) i SEO (Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot).

## Obres

Org.: 5 sonates
M. Cor:
* Missa
* Confitebor
* Credidi
* completes
* 2 magníficats
* 9 Salve Regina
* Stabat Mater
* 2 Quomodo sedet sola
* Manum suam
* Cogitavit Dominus
* Matribus suis
* Ego vir videns
* Recordare Domine (1752)
* Beatam me dicent
* Felix namque
* Beatissimae
* Nativitas tua
* Hodie nobis de coelo
* Quem vidistis
* Pastores
* O, magnum mysterium
* Sancta et immaculata
* Suspenda el labio su acento
* Silencio
* Obscura mansión triste
* Muchachitos
* Los pastorcillos
* Villancico de Kalenda (adaptat més tard per al Santissimo, a 8 v i orq.)

## Referències

* ↑ «Obres de Josep Martí a l'IFMuC».

## Bibliografia

* A. Ràfols (1801): Tratado de la sinfonía; DME-HA; HMCVB (II 129, 195).
# Afrodita ajupida de Rodes

L'Afrodita ajupida de Rodes, també coneguda com a Afrodita de Rodes (en grec: Αφροδίτη της Ρόδου) és una escultura de marbre de la dea grega Afrodita, que es troba al Museu Arqueològic de Rodas, Grècia. Representa la dea ajupida, en la qual abaixa el genoll dret prop del sòl i gira el cap cap a la dreta. Hui es considera un dels emblemes més importants de Rodes.(1)

## Història

Va ser una troballa accidental, desenterrada el 1923 al jardí de la vil·la del governador de Rodes, quan l'illa encara estava sota control italià després de l'annexió per Itàlia de les illes del Dodecanés a l'Imperi otomà el 1912.

## Descripció

Les Afrodites ajupides es feren servir a partir de l'època hel·lenística per a adornar les cases dels més rics.
Aquest tipus d'estàtues deriva d'un original grec perdut del segle III abans de la nostra era, que es va atribuir a un escultor anomenat Dedalses de Bitínia (una regió del nord-oest d'Anatòlia). Normalment, una Afrodita ajupida mostrava la dea agenollada després de banyar-se, mirant a la dreta després d'alarmar-se, i intentant ocultar la nuesa amb les mans. L'Afrodita de Rodes mostra una variació única, en la qual la dea, en lloc d'intentar amagar-se amb pudor, s'aixeca els cabells amb els dits per a eixugar-los, i mira cap a l'espectador mostrant obertament els seus pits.
És una escultura menuda i elegant, mostra representativa del ritme lleuger, que va florir al final de l'època hel·lenística i que se sol denominar "rococó hel·lenístic". L'Afrodita de Rodes es conserva intacta, amb una superfície molt polida, que fa l'efecte de porcellana. D'acord amb l'estil de l'època, no es mostren pas massa detalls anatòmics.
Construïda al voltant del segle ii o I ae, l'estàtua de marbre fa 49 cm d'alçada (aproximadament la meitat de la grandària natural), amb una base addicional de 12 cm (61 cm en total). La base, tot i antiga, probablement no pertanyia a aquesta escultura, i el marbre blanc cristal·lí devia procedir de l'illa de Paros. L'estàtua està gairebé intacta, tret d'algunes osques als flocs dels cabells de la part de darrere, i algunes abrasions als dits, especialment en els del peu esquerre. Aquesta figura finament creada fou tallada d'una sola peça de marbre.

## Referències

* 1 2 3 4 Merker, 1970.
* 1 2 3 4 Brouwers, Josho. «Crouching Venus». www.ancientworldmagazine.com, 30-05-2019. [Consulta: 3 abril 2024].
* 1 2 3 4 5 «Αγαλματίδιο Αφροδίτης απολουομένης». odysseus.culture.gr. Arxivat de l'original el 2007-05-17. [Consulta: 3 abril 2024].

## Vegeu també

* Afrodita ajupida
* Venus de Milo
# Serra de Santa Magdalena (Campdevànol)

La Serra de Santa Magdalena és una serra entre els municipis de Campdevànol i de Gombrèn a la comarca del Ripollès, amb una elevació màxima de 1.352 metres.

## Referències

* ↑ «Serra de Santa Magdalena (Campdevànol)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
# Algund

Algund (italià Lagundo) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte de Burggrafenamt. L'any 2007 tenia 4.166 habitants. Comprèn les fraccions d'Aschbach (Riolagundo), Forst (Foresta), Mitterplars (Plars di Mezzo), Mühlbach (Riomolino), Oberplars (Plars di Sopra) i Vellau (Velloi) Limita amb els municipis de Lana, Marling, Meran, Naturns, Partschins, Plaus i Tirol.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 86,81% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 12,93% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,26% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Anton Schrotter | SVP |
# Pont d'Olesa

El pont d'Olesa és un pont de la carretera C-1414, que uneix els municipis d'Esparreguera i Olesa de Montserrat, salvant el riu Llobregat.

## Història

Es va inaugurar el dia de la Festa Major d'Olesa, el 27 de juny de 1915, i hi assistiren autoritats i representants de totes les entitats civils i religioses d'ambdues viles. La seva construcció posà fi a segles d'aïllament viari per les dues viles (sobretot per Olesa) cap al Vallès. Aquest pont té un rellevant significat històric per ambdues viles, ja que fins que es construí, l'única manera de travessar el Llobregat d'una riba a l'altra havia estat la de passar en barca.
Es va reconstruir l'any 1941, després que es malmetés a la guerra civil.
L'any 2000 uns aiguats el destruïren, essent substituït per un de nou l'any següent, inaugurat l'1 de juliol del 2001.
El 1781 hi va haver un intent de construcció d'un pont, 200 metres més amunt de l'actual, que es va iniciar, però es van aturar les obres per problemes de finançament i per les pressions del propietari de la barca. Encara és visible la base de les pilastres d'aquest primer projecte.

## Descripció

Té una longitud de 100 metres i una amplada inicial de 6,7 metres, que el 2001 s'amplià a 11 metres, amb capacitat per al trànsit de vianants i ciclistes. Està sostingut per una forta armadura metàl·lica fonamentada mitjançant sòlids pilars, que van ser reforçats el 2001.

## Bibliografia

* Moran i Ocerinjauregui, Josep «La barca i altres mitjans de comunicació entre Esparreguera i Olesa. Josep Paulo Sábat». Materials del Baix Llobregat, no. 3, pàg. 173-178.

## Referències

* 1 2 3 «Pont d'Olesa». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* 1 2 «Obert el pont entre Esparreguera i Olesa». Vilaweb, 01-08-2001.
* 1 2 3 «El nou pont entre Olesa i Esparreguera ja és una realitat». Viñaweb, 01-08-2001.
* ↑ «Olesa i Esparreguera commemoren el centenari del pont que les uneix». Regió 7, 29-06-2015.
# La Talaia (Mediona)

La Talaia és una muntanya de 515 metres que es troba al municipi de Mediona, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Feu de Koizumi

El feu de Koizumi (小泉藩, Koizumi-han) fou un feu o han del Japó localitzat a la província de Yamato. La seua capital es trobava al castell de Koizumi, a l'actual ciutat de Yamato-Kōriyama.

## Geografia
### Dominis

* Província de Yamashiro: 1 poble al districte de Kuse i 1 poble al districte de Sōraku.
* Província de Yamato: 1 poble al districte de Soekami i 8 pobles al districte de Soejimo.
* Província d'Izumi: 4 pobles al districte d'Izumi.
* Província de Settsu: 2 pobles al districte de Kawabe.

## Història

El feu de Koizumi fou fundat per Sadataka Katagiri, germà menor del famós Katsumoto Katagiri, i fou governat durant tota la seua història per la dinastia d'aquest, el clan Katagiri i en concret la seua branca. L'any 1871, amb l'abolició del sistema han, el feu fou dissolt i integrat en la breu prefectura de Koizumi, la qual acabaria integrada en l'actual prefectura de Nara, successora natural de l'antiga província de Yamato. El darrer senyor del feu fou Sada'atsu Katagiri.

## Senyors

La casa que governà el feu de Koizumi fou el clan Katagiri.
* Sadataka Katagiri (1600-1627)
* Sadamasa Katagiri (1627-1673)
* Sadafusa Katagiri (1674-1710)
* Sadaoki Katagiri (1710-1741)
* Sadanari Katagiri (1741-1750)
* Sadayoshi Katagiri (1750-1787)
* Sada'aki Katagiri (1787-1822)
* Sadanobu Katagiri (1822-1841)
* Sadanaka Katagiri (1841-1843)
* Sadateru Katagiri (1843-1862)
* Sadatoshi Katagiri (1862)
* Sada'atsu Katagiri (1862-1871)

## Referències

* ↑ https://japanese-wiki-corpus.github.io/history/Koizumi%20Domain.html
# CV-32

La carretera CV-32 o carretera de la Gombalda uneix la V-21 amb la A-7 i CV-305. Circumval·la Massalfassar, Massamagrell i Museros.

## Nomenclatura

La carretera CV-32 (Carretera de la Gombalda) pertany a la Xarxa de Carreteres de la Generalitat Valenciana, comunica la A-7 amb la V-21.

## Història

Anteriorment la CV-32 no existia com a tal, és de nova construcció.

## Traçat actual

La CV-32 és un eix que comunica la A-7 amb la V-21, establint un accés tant a la A-7 i a la V-21 per a les poblacions de L'Horta Nord com Museros, Massalfassar i Massamagrell i els seus respectius polígons industrials.
El seu itinerari comença com a carretera convencional a la redona que enllaça amb la CV-305 que uneix Montcada amb Serra i Nàquera, a continuació es dirigeix en direcció est a enllaçar amb la A-7.
La CV-32 continua cap a Museros, Massalfassar i Massamagrell a on enllaça amb la CV-300. A partir d'ací ha estat duplicat i convertit en autovia fins a l'enllaç amb la V-21.

## Recorregut

| Eixida | Sentit V-21 (descendent) | Sentit A-7 (ascendent) | Carretera |
| | Inici CV-32 | Final CV-32 | |
| | Alacant | Alacant | A-7 |
| | Nàquera | Nàquera | CM-305 |
| | Alacant | Alacant | A-7 |
| | Castelló Barcelona | Castelló Barcelona | A-7 |
| 7 | Zona industrial | Zona industrial | |
| 6 | Zona industrial Massamagrell oest | Zona industrial Massamagrell oest | |
| | Museros | | |
| | Dreta: Museros Esquerra:Massamagrell | Dreta: Massamagrell Esquerra: Museros | CV-317 |
| | Museros València Polígon industrial | | CV-300 |
| | Dreta: València/Albalat dels Sorells Esquerra: La Pobla de Farnals | Dreta: La Pobla de Farnals Esquerra: València/Albalat dels Sorells | CV-300 |
| | Massalfassar | Massalfassar | CV-3169 |
| | Dreta: Polígon industrial Esquerra: | Dreta: Esquerra: Polígon industrial | |
| | Final CV-32 | Inici CV-32 | V-21 |

## Futur de la CV-32

Es preveu el duplicat total de tot el seu recorregut i la construcció i millora dels enllaços amb la A-7 i la V-21.
# Serra de Sovelles

La Serra de Sovelles és una serra situada al municipis de Sora a la comarca d'Osona i el de les Llosses a la comarca del Ripollès, amb una elevació màxima de 1.072 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alia

Alia (sicilià Alia) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 4.184 habitants. Limita amb els municipis de Caccamo, Castronovo di Sicilia, Montemaggiore Belsito, Roccapalumba, Sclafani Bagni, Caltavuturo i Valledolmo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Francesco Todaro | Forza Italia |