OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Atso Almila

Atso Aksel Almila (Hèlsinki, (Finlàndia), 13 de juny, 1953), és un director, compositor i trombonista finlandès. Va exercir com a professor de direcció i formació d'orquestra a l'Acadèmia Sibelius del 2013 al 2019 fins a la seva jubilació.
Almila es va graduar el 1972. Va estudiar direcció d'orquestra a l'Acadèmia Sibelius amb Jorma Panula i direcció coral amb Harald Andersén, i va completar el seu diploma de direcció el 1979. El 1981, va compartir el primer lloc juntament amb Jukka-Pekka Saraste en els concursos de direcció nòrdic a Norrköping.
Almila va dirigir l'Orquestra Politècnica el 1975-1979, l'Orquestra del Teatre Nacional de Finlandia el 1982-1987 i el 1989-1995, i l'Orquestra de la ciutat de Tampere el 1987-1989. Durant els anys 1993–2000, va ser el director artístic de l'Orquestra de la Ciutat de Joensuu. Va ser director de la Kuopio City Orchestra de 1995 a 1999. Des de la tardor de 2007, és el segon director de l'orquestra. Des de l'any 2000, és el convidat principal de l'orquestra de la ciutat de Seinäjoki, que també ha dirigit al mercat de Tango. El 2013, va ser nomenat director honorari de la Joensuu City Orchestra.
Almila ha treballat a l'Acadèmia Sibelius com a assistent sènior del director d'orquestra des de 1991 i com a professora de directors d'orquestra els anys 2002–2010. Va ocupar la càtedra temporal de direcció d'orquestra a partir de l'agost de 2013 després que Leif Segerstam es jubilés. El desembre de 2013, va ser nomenat professor per cinc anys en direcció i educació orquestral a partir de l'agost de 2014.
Almila és un compositor prolífic. Ha compost, entre altres coses, les òperes Kolemkiminta hopearahaa (1987), Ameriikka (1991), Antti in Isontaloon (2000), Through Ostrobothnia (2002), Auringonkukat (2009) i Secret Police Opera (2014). La producció també inclou cinc simfonies (1988, 2003, 2008, 2012 i 2017[5]), concerts, música de cambra i música de teatre i cinema. Per a la televisió, va compondre la música de Seven Brothers de Jouko Turka (1989). També ha treballat com a columnista de la revista "Muusikko", "Ilka" i "Savo Sanomat". Durant els anys 1993–1997, Almila va ser membre del comitè de composició estatal.
El pare d'Almila era el periodista i escriptor de detectius Matti Almila àlies Kai de Puu. El primer cònjuge d'Almila va ser l'escriptora Tuulia Aho (1977–1985). Està casada amb el seu segon marit des de 1997. Almila té cinc fills.

## Referències

* 1 2 3 4 Paavilainen, Ulla (päätoim.): Kuka kukin on. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015, s. 45. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
* ↑ Eläkkeelle jäävä professori on saanut opiskelijoiltaan jopä hääkutsuja: ”Urani alkoi siitä, kun löysin pasuunan koulun varastosta 9.5.2019. Porin kaupunki. Arkistoitu 1.2.2020. Viitattu 1.2.2020.
* 1 2 Kuka kukin on 2011, s. 48–49. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-24712-8.
* ↑ kapellimestari Kuopion kaupunginorkesteri. Viitattu 27.5.2014.
* ↑ http://www.joensuu.fi/kunniakapellimestari Arxivat 2015-06-20 a Wayback Machine. (Arkistoitu – Internet Archive)
* ↑ Atso Almila Sibelius-Akatemian professoriksi Yle Uutiset. 19.12.2013. Viitattu 19.12.2013.
# ASP.NET

ASP.NET és un entorn d'aplicació web distribuït per Microsoft i que els programadors poden usar per construir llocs web dinàmics, aplicacions web i serveis web XML. És part de la plataforma .NET de Microsoft i és la tecnologia successora de la de les Active Server Pages (ASP).
# Turó de Savina Rodona

El Turó de Savina Rodona és una muntanya de 1.782 metres que es troba al municipi d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Arnaldo José da Silva

Arnaldo José da Silva (1 de febrer de 1944 - 24 de maig de 1999), conegut simplement com a Arnaldo, va ser un futbolista portuguès que va jugar com a migcampista ofensiu.

## Enllaços externs

* Arnaldo José da Silva, fitxa a ForaDeJogo
* National team data (en portuguès)
* Portugal stats Eu-Football
# Temporada 1985-1986 del FC Barcelona (femení)
## Desenvolupament de la temporada

Les jugadores queden quartes classificades a la Lliga Catalana. A la Copa Generalitat arriben a la final però la perden als penals.

## Jugadores i cos tècnic
### Plantilla 1985-86

La plantilla i el cos tècnic del primer equip per a l'actual temporada (manca informació) són els següents:
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Adelina Pastor |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Marta Mestres |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Enriqueta Pulido |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Maria Ángeles Navas 1a |
| — | DAV | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Emilia Ibáñez |
| — | DAV | [[Fitxer:Flag of Andalucía.svg|23x15px|border |alt=Andalusia|link=Selecció de futbol d'Andalusia|{{#if:|]] | Lucía Ruiz |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Isabel |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Esther I |
| N. | Nac. | Jugador |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Esther II |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Inés |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Patri |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Inma I |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Inma II |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Nuri |
| — | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Lourdes |

### Cos tècnic 1985-86

* Entrenador: Joan Miró i Núria Llansà

## Referències

* ↑ Xavier «Carpetazo a la liga» (en castellà). , 17-04-1986, p. 33.
* ↑ «Para el Athenas, la Copa Generalitat» (en castellà). Mundo Deportivo, 07-07-1986. [Consulta: 20 agost 2024].
* ↑ «Para el Athenas, la Copa Generalitat» (en castellà). , 07-07-1986.
* ↑ https://hemeroteca.mundodeportivo.com/preview/1986/01/10/pagina-23/1135968/pdf.html
# Mestre de la Passió de Karlsruhe

Mestre de la Passió de Karlsruhe (segle XV - segle XV) és el nom d'un pintor alemany del període gòtic tardà actiu a l’Alt Rin. Molt influent sobre altres pintors de la regió, es pot identificar amb el pintor d'Estrasburg Hans Hirtz. Porta el nom de la seva obra principal, la Passió de Karlsruhe, tot i que potser també va ser l'artista darrere dels murals de l'antiga església dominica d'Estrasburg, només coneguts a través de dues còpies del segle xvii (un dibuix de colors i un aiguafort).
Des de 1858, la majoria de les parts disperses s'han tornat a reunir a Karlsruhe, més recentment, es va adquirir una placa el 1998.

## La passió de Karlsruhe

La Passió de Karlsruhe és un retaule sobre panell que mostra la Passió de Jesús pintada per a l’església de Sant Tomàs d’Estrasburg cap al 1450 i es va dividir durant la Reforma. A partir de 1858 la majoria dels panells es van reunir de nou a Estrasburg, el que significa que sis panells es troben ara a la Staatliche Kunsthalle Karlsruhe. No obstant això, un dels arrestos de Jesús roman al Museu Wallraf–Richartz de Colònia. Cada panell és de 46 cm d'ample i 67 cm d'alçada, però ara es desconeix la seva disposició original.
* Oració a la Muntanya de les Oliveres (Karlsruhe)
* Detenció (Colònia)
* Flagel·lació (Karlsruhe)
* Coronació d'espines (Karlsruhe)
* Portant la creu (Karlsruhe)
* Desvestint a Crist (Karlsruhe)
* Clavant-lo a la creu (Karlsruhe)
Els panells mostren el llenguatge narratiu, visual i simbòlic especial del seu artista i inclouen personatges de classe baixa. La seva interpretació de la Passió recorda els objectius de la Devotio Moderna contemporània, que recomanava un estudi bíblic independent i una relació personal amb Déu.
Les qualitats narratives dels panells també són noves en l'art de l'Alt Renà i van influir en el desenvolupament de la pintura a la regió. Una similitud en la representació de les cortines vincula el Mestre de la Passió de Karlsruhe amb el Mestre d'Estudis de Draperies: el primer podria haver ensenyat el segon. L'impacte del Mestre de la Passió de Karlsruhe es pot veure en l'art de l'Alt Renà entre el 1485 i el 1500, especialment en els artistes actius a Estrasburg.

## Referències

* ↑ «Puzzlespiel der Kunstgeschichte» (en alemany). [Consulta: 10 juny 2024].
* ↑ Cf. en particular R. Suckale: Pintures escèniques del sud d'Alemanya vers 1420 - 1450, narrativa a l'àrea de tensió entre imatges de culte i devoció. A: W. Harms (ed.): Text i imatge, imatge i text. Simposi DFG 1988. Stuttgart 1990.
* ↑ Vgl. S. Tammen: Gewalt in der Kunst des Mittelalters: Ikonographien, Wahrnehmungen, Ästhetisierungen. In: C. Herberichs, M. Braun: Gewalt im Mittelalter. München 2005, S. 309.
# Bassarisc

Els bassariscos (Bassariscus) són un gènere de carnívors de la família dels prociònids. Inclou dues espècies: el bassarisc de cua anellada (B. astutus) i el bassarisc centreamericà (B. sumichrasti). Els estudis genètics han suggerit que els parents més propers dels bassariscos són els ossos rentadors.
El gènere fou descrit per primera vegada per Elliott Coues el 1887. El seu hàbitat inclou zones semiàrides del sud-oest dels Estats Units i boscos tropicals humits de Centreamèrica.

## Referències

* ↑ K.-P. Koepfli, M. E. Gompper, E. Eizirik, C.-C. Ho, L. Linden, J. E. Maldonado i R. K. Wayne «Phylogeny of the Procyonidae (Mammalia: Carvnivora): Molecules, morphology and the Great American Interchange». Molecular Phylogenetics and Evolution, vol. 43, 3, 2007, pàg. 1076–1095. DOI: 10.1016/j.ympev.2006.10.003. PMID: 17174109.
* ↑ http://bss.sfsu.edu/holzman/courses/Fall02%20projects/Ringtail.htm
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# A Change of Seasons

A Change of Seasons és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Lang i estrenada el 1980.

## Argument

Adam Evans, professor d'uns quaranta anys, comença una relació adúltera amb Lindsey Rutledge, una de les seves alumnes. Karen, la dona d'Adam, intrigada per l'estat eufòric d'un marit habitualment més aviat sobri, li fa reconèixer la seva relació que defineix com a inconseqüent. Mentre Adam s'ha absentat durant el cap de setmana, Karen es deixa anar a una aventura amorosa amb Pete Lachapelle, un jove fuster bohemi que li hga vingut a instal·lar unes prestatgeries de biblioteca. Quan Adam entra al seu domicili, és impactat per una Karen desimbolta flirtejant obertament amb Pete. Els esposos pacten un estrany compromís per a les seves pròximes vacances a la neu: portaran les seves conquestes al seu xalet a la muntanya. El seu sojorn no deixarà de ser insòlit i animat amb l'arribada sobtada de la seva filla Kasey, en ple desconcert amorós.

## Repartiment

* Shirley MacLaine: Karen Evans
* Anthony Hopkins: Adam Evans
* Bo Derek: Lindsey Rutledge
* Michael Brandon: Pete Lachapelle
* Mary Beth Hurt: Kasey Evans
* Edward Winter: Steven Rutledge
# Coll dels Ginebrars

El Coll dels Ginebrars és una collada del municipi del Molar a la comarca del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Beatriu de Suàbia (Elisabet)

Beatriu de Suàbia (de jove Elisabet de Hohenstaufen) (Nuremberg, 1205 - Toro, 5 de novembre de 1235) fou reina consort de Castella i Lleó (1220-1235). Filla de Felip I Hohenstaufen, duc de Suàbia i rei germànic, i d'Irene d'Atenes, filla d'Isaac II Àngel, emperador romà d'Orient.
Després de la mort de Felip, va restar sota la tutela del seu cosí Federic II, Emperador del Sacre Imperi Romanogermànic. Aquest va donar la seva autorització pel seu matrimoni amb Ferran III, el Sant, rei de Castella i de Lleó, unió que es va realitzar el 30 de novembre de 1219. Un cop a Castella, Elisabet adoptà el nom de Beatriu, probablement en honor de la seva germana gran, morta el 1212. D'aquesta unió van néixer:
* Alfons X de Castella, el Savi, (1221-1284), rei de Castella i de Lleó.
* l'infant Frederic de Castella (1223-1277), suposadament mort pel seu germà gran.
* l'infant Ferran de Castella (1225-1248)
* la infanta Elionor de Castella (1227-?), morta molt jove.
* la infanta Berenguera de Castella (v 1228-1279), monja al monestir de Las Huelgas.
* l'infant Enric de Castella, el Senador, (1230-1303), senyor d'Écija
* l'infant Felip de Castella (1231-1274), arquebisbe de Sevilla primer i casat després el 1258 amb Cristina de Noruega, filla d'Haakon IV de Noruega.
* l'infant Sanç de Castella (1233-1261), arquebisbe de Toledo i de Sevilla.
* l'infant Manuel de Castella (1234-1283), senyor d'Escalona del Prado, Peñafiel i Villena.
* la infanta Maria de Castella (1235-1235) Morta amb pocs dies de diferència de la seva mare.
Beatriu de Suàbia va morir el 5 de novembre de 1235 i fou sepultada al Reial Monestir de Santa Maria de Las Huelgas, a Burgos, al costat del Rei Enric I. El 1279 el seu fill Alfons va traslladar el cos a la Catedral de Sevilla, on hi reposava el marit, Ferran III.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 http://www.fundacionmedinaceli.org/casaducal/fichaindividuo.aspx?id=2/
* ↑ http://fmg.ac/Projects/MedLands/GERMANY,%20Kings.htm#ElisabethMFernandoIIICastiledied1252
* 1 2 3 4 5 6 7 http://fmg.ac/Projects/MedLands/CASTILE.htm#FernandoIIICastiledied1252B
# A Child of Our Time

A Child of Our Time (en anglès, Un nen del nostre temps) és un oratori secular del compositor britànic Michael Tippett, qui també va escriure el llibret. Compost entre 1939 i 1941, es va estrenar a l'Adelphi Teatre de Londres el 19 de març de 1944. L'obra estava inspirada en esdeveniments que van afectar Tippett profundament: l'assassinat el 1938 d'un diplomàtic alemany per un refugiat jueu jove, i la reacció del govern Nazi en la forma d'un pogrom violent contra la població jueva —que es va anomenar Nit dels vidres trencats. L'oratori de Tippett tracta aquests incidents en el context de les experiències de persones oprimides, i porta un missatge fortament pacifista de reconciliació i comprensió definitiva. Els temes recurrents del text d'ombra i llum reflecteixen la psicoanàlisi jungià que Tippett va experimentar en els anys immediatament anteriors d'escriure l'obra.
L'oratori utilitza un format tradicional de tres parts basat en El Messies de Händel, i és estructurat tal com ho feia Bach en les Passions. Les parts més originals de l'obra són l'ús que en fa Tippett dels espirituals negres, els quals duen a terme la funció destinada per Bach a les corals. Tippett va justificar aquesta innovació en què aquestes cançons d'opressió posseeixen una universalitat absent en els himnes tradicionals. A Child of Our Time fou ben rebut en la seva primera actuació, i de llavors ençà ha estat representat a tot el món en moltes llengües. Un bon nombre d'enregistraments són disponibles, incloent-hi un que va dirigir el mateix Tippett quan tenia vuitanta-sis anys.
# Coma de Sant Vicenç

La Coma de Sant Vicenç és una coma del terme municipal de Das, a la Baixa Cerdanya.
Està situada a l'extrem nord-occidental del terme, al sud del poble de Sanavastre, al marge meridional del riu Segre, marcant el límit municipal amb Prats i Sansor. Al punt més baix de la coma hi ha la bassa de Sanavastre.
La coma és travessada per una carretera que uneix Sanavastre i el Pla.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cignes negres (forces especials)

Els Cignes negres (bosnià: Crni labudovi) o tambe conegut com 120a Brigada Lleugera de l'Exèrcit de la República de BiH (bosnià: 120. lahka brigada GŠ Armije R BiH Crni labudovi) va ser una unitat de forces especials dins de l'Exèrcit de la República de Bòsnia i Hercegovina. Va ser una unitat especial de la Lliga Patriòtica de (BiH) formada l'any 1992 a Sapna, sota el 2n Cos (més tard 1r Cos ) de l'exèrcit que finalment va tindre 800 membres. Es va guanyar una reputació de valentia al camp de batalla. El primer comandant, Mehdin Hodžić, va ser un antic membre de la Unitat Especial antiterrorista del Ministeri de l'Interior Iugoslau (MUP). Quan va prendre el comandament dels Cignes Negres, seria conegut com a "Kapetan Senad" o Capità Senad. Aleshores, el capità Hajrudin Mešić va ocupar la posició de comandament durant un temps. El comandant més reeixit i durador va ser en Hase Tirić. Les àrees d'operació dels Cignes Negres incloïen Konjic, Igman i Jablanica.

## Referències

* ↑ «Commander Mehdin Hodžić». Arxivat de l'original el 2022-06-12. [Consulta: 30 maig 2024].
* ↑ «https://documents.tips/documents/nedzad-latic-zehrudin-isakovic-armija-bosne-i-hercegovine.html».
* ↑ kaiser. «Kalesijski “Crni labudovi“ – najsvjetliji primjeri borbe za odbranu domovine» (en bosnià), 15-07-2018. [Consulta: 30 maig 2024].
* ↑ «Hamze” i “Gazije” kod “Crnih labudova”» (en bosnià), 08-04-2018. [Consulta: 30 maig 2024].
# Torq-set

Els Torq-set són uns visos tenen una cabota semblant a la cabota Phillips que s'utilitzen en les operacions sensibles a les torsions, sobretot s'han utilitzat a l'entorn aeroespacial, com per exemple en el bombarder Northrop B-2 Spirit.
La cabota Torq-set és semblant en aparença a la cabota Phillips, en el fet que té quatre braços. No obstant això, sobre la cabota Torq-set, les línies que formen la creu s'han desplaçat les unes respecte a les altres i no estan alineades amb el punt d'intersecció. Per aquest motiu, un tornavís Phillips normal no es pot utilitzar amb aquest tipus de visos.
Els estàndards definits per aquests visos són els estàndards aeroespacials nacionals dels Estats Units, a saber NASM 33781 i NASM 14191.

## Vegeu també

* Pern, vis per a peces de gran volum.
* Rosca Whitworth
* Rosca mètrica
* Rosca
* Rebló
* Clau (estri)
* Tornavís
* Armella
* Escàrpia
* Vis Pozidriv

## Referències

* ↑ Torq-set – Phillips Screw Company
* ↑ «Phillips-screw.com». Arxivat de l'original el 2012-05-13. [Consulta: 31 març 2017].

## Enllaços externs

* Estàndards Internacionals de Rosques (anglès)
* Metric coarse thread dimensions (anglès)
* Metric fine thread dimensions (anglès)
# Ratpenat de sacs alars de Wagner

El ratpenat de sacs alars de Wagner (Cormura brevirostris) és una espècie de ratpenat que es troba al Brasil, Colòmbia, Costa Rica, la Guaiana Francesa, Guyana, Nicaragua, Panamà, el Perú, Surinam i Veneçuela. El seu hàbitat natural són els boscos humits subtropicals o tropicals de les terres baixes.

## Descripció

És un membre relativament petit de la seva família. Els adults solen fer uns 7 cm de llargada i pesen de 7 a 11 gr. Un pelatge suau i dens cobreix el cos i les parts internes de les ales, arribant fins a la meitat de l'húmer i del fèmur. El pelatge és de color marró-negre o marró vermellós, sent més fosc a la part superior i més pàl·lid a la part inferior de l'animal. Les ales són negres i les membranes s'estenen fins als turmells.
La cua es projecta des del centre de la membrana, entre les potes, però no s'estén més enllà, per la qual cosa no és visible en silueta. La cua fa1,5 cm de llargada, tot i que sols d'1 a 3 mm és visible per sobre de la membrana. Els mascles tenen sacs al centre de les membranes a les superfícies davanteres de les ales, que s'estenen des de la vora de la membrana gairebé fins al colze. Això el distingeix de tots els altres ratpenats amb ales de sac, en què el sac sol estar molt més a prop del cos.

## Referències

* 1 2 3 Bernard, E. «Cormura brevirostris». Mammalian Species, 737, 2003, pàg. 1-3. DOI: 10.1644/737.
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
# A Jitney Elopement

A Jitney Elopement és un curtmetratge de Charlie Chaplin de 1915. Protagonitzada per Charlie Chaplin i Edna Purviance com amants, amb Edna que volia que Charlie la prengués en un matrimoni arranjat pel seu pare (interpretat per Fred Goodwins). Charlie la pren en un jitney, un tipus de taxi compartit popular als Estats Units entre 1914 i 1916. Gran part de la pel·lícula es va rodar a San Francisco i inclou escenes del Golden GatePark de San Francisco i els grans molins de vent.

## Argument

Charlot fa la cort a Edna sota el seu balcó i li declara el seu amor; Edna li respon que els seus sentiments són recíprocs però que el seu pare li ha trobat un marit en la persona d'un comte; Charlot decideix llavors que es farà passar pel comte i simpatitza amb el pare d'Edna; desgraciadament, el verdader comte arriba i Charlot és fet fora manu militari de la casa; més tard, el pare porta el comte i Edna al, camp on es creuen amb Charlot; Edna fuig amb ell i comença una carrera-persecució amb un cotxe. Aconsegueixen enviar els seus perseguidors a l'aigua, al port i s'abracen.

## Repartiment

* Charles Chaplin (el fals Comte)
* Edna Purviance (Edna)
* Ernest Van Pelt (el pare d'Edna)
* Leo White (el Comte Chloride de Limer)
* Lloyd Bacon (el majordom jove/Policia)
* Paddy McGuire (el majordom vell/Policia)
* Bud Jamison (policia)
* Carl Stockdale (policia)
* Fred Goodwins
# Llista de masies dels Torrents (Lladurs)

La llista de masies dels Torrents ordena alfabèticament els topònims de les masies del terme del poble dels Torrents, al municipi de Lladurs (Solsonès).

## Bibliografia

Aquesta llista s'ha confeccionat emprant les següents fonts:
* «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Política Territorial i Obres Públiques, Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 30 de juliol 2011. [Consulta: 8 octubre 2010].
* «www.icc.es». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 juny 2013]. de l'Institut Cartogràfic de Catalunya a escala 1:50.000.
* El “Masies del Solsonès” ha estat la font per a obtenir la primera referència documental de cada edificació Bach i Riu, Antoni. Masies del Solsonès, pàgs. 75 a 77.
* «4.1 CATÀLEG DE MASIES I CASES RURALS 000 – MASIES DE LLADURS». PLA D'ORDENACIÓ URBANÍSTICA MUNICIPAL Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM)) Document per aprovació provisional. AJUNTAMENT DE LLADURS. [Consulta: 19 octubre 2010].

## Referències

* ↑ Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM) de Lladurs: Catalogació de la Caseta de Vilanova
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Arnoiotn

Arnoiotn fou un districte de Vaspurakan al sud-oest del país. La muntanya Arnos (al nord) li donava el nom.
Limitava al nord amb el Bazhuniq; a l'est amb l'Andzevatxik; a l'oest amb Mokq; i al sud amb Kordik (Corduena) i Tshauk.

## Mapa d'Arnoiotn

L'Enciclopèdia Soviètica d'Armènia publicà una sèrie de mapes entre els quals hi ha el de la regió Vaspurakanesa d'Arnoiotn.