OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tenrec musaranya petit

El tenrec musaranya petit (Microgale pusilla) és una espècie de tenrec musaranya endèmica de Madagascar. Els seus hàbitats naturals són els boscos humits de terres baixes tropicals o subtropicals, els montans humits tropicals o subtropicals, els aiguamolls, les pastures i les terres irrigades. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Great Expectations (pel·lícula de 1998)

Great Expectations és una pel·lícula estatunidenca d'Alfonso Cuarón estrenada el 1998. Transposició de la novel·la homònima de Charles Dickens a la dècada del 1990, canviant el Londres original per Nova York.

## Argument

Narra la història d'un jove de classe mitjana baixa anomenat Finn, que essent un nen s'enamora d'una noia anomenada Estella, que viu al costat de la seva frustrada tia i és d'una classe social privilegiada. Estella es converteix en la inspiració per als dibuixos de Finn i al seu torn en el seu dolorós i obsessiu amor. Inesperadament Finn que és enviat a Nova York, es convertirà en un famós pintor, gràcies a l'ajuda d'un desconegut benefactor a més de lluitar per l'amor de Estella.

## Repartiment

* Ethan Hawke: Finnegan Finn Bell
* Gwyneth Paltrow: Estella
* Chris Cooper: Oncle Joe
* Hank Azaria: Walter Plane
* Anne Bancroft: Sra. Nora Dinsmoor
* Robert De Niro: Arthur Lustig
* Josh Mostel: Jerry Ragno
* Kim Dickens: Maggie
* Neve Campbell: Erica Thrall
* Gabriel Mick: Owen
* Stephen Spinella: Carter Macleish

## Observacions

* La casa de Ms Dinsmoor és el Cà de Zan, casa construïda a Sarasota, Florida, el 1926 pel magnat del circ John Ringling i la seva dona Mable.
* Els retrats que fa el personatge de Finn Bell, dibuixats originalment per Francesco Clemente, poden recordar els d'Egon Schiele.

## Referències

* ↑ «Great Expectations». The New York Times.
* 1 2 «trivia». ImdB.
# Montpesat (Gard)

Montpesat (en francès Montpezat) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Can Rodó

Can Rodó és un edifici del municipi de Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La casa va ser comprada per [Teresa Rodó] a principis del segle XX i actualment pertany a la familia Molins López-Rodó.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres enrederint la línia de la façana de la resta del carrer. Compost de planta baixa i dos pisos i de coberta plana limitada per una balustrada que inclou un frontó que porta incorporat un rellotge; el conjunt de la composició és complex, ja que apareixen tres cossos: el central sobresurt de la resta i és de composició plana i simètrica, el del costat sud d'igual tractament que el central i el del costat nord que està edificat en dues fases de tractament formals diferents perjudicant la composició clàssica de la plaça.

## Història

Can Rodó, antiga casa de Can Déu Ric, fou edificat a principis del s. XX. Abans que la casa fos adquirida pels Rodó, Laureano López Rodó era membre d'aquesta família, els propietaris eren la branca noble de la família Déu, una de les famílies més influents a Sant Feliu durant molt de temps. L'any 1749 la família de Can Déu Ric va fer construir una capella al costat del casal, és la capella de Sant Francesc que encara es conserva.

## Referències

* 1 2 «Can Rodó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Dora Bagdassarián

Dora Bagdassarián és una notària i professora uruguaiana. Va estudiar Escrivania a la Facultat de Dret de la Universitat de la República, on va ser professora i degana. Nomenada degana per dos períodes des de 2006 al 2014, és la primera dona a ser reelegida com a degana en una institució universitària a l'Uruguai. Bagdassarián va trencar amb l'hegemonia dels partits tradicionals, que des de 1989 es van succeir al despatx del deganat de Dret.

## Referències

* ↑ Universidad de la República. «Dora Bagdassarián» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 10 novembre 2015].
* ↑ El Observador. «50 mujeres uruguayas influyentes» (en castellà), 08-03-2013. [Consulta: 10 novembre 2015].
* ↑ Universidad de la República. «Madre y maestra. Emocionado homenaje a Dora Bagdassarián» (en castellà), 10-04-2014. [Consulta: 10 novembre 2015].
# El bosque animado, sentirás su magia

El bosque animado (en gallec: O bosque animado) és una pel·lícula de animació per ordinador de l'any 2001, guanyadora de dos premis Goya, de Dygra Films, dirigida per Ángel de la Cruz i Manolo Gómez. Es va estrenar el 3 d'agost de 2001. El seu guió està basat en l'obra homònima de Wenceslao Fernández Flórez, novel·la per la qual es va interessar en el seu moment els estudis de Walt Disney, i que va ser portada prèviament a les pantalles pel director José Luis Cuerda.
Va ser preseleccionada per a competir pel Premi Oscar a la Millor pel·lícula d'animació, i fou la primera pel·lícula espanyola a haver aconseguit aquest reconeixement, posteriorment també van ser preseleccionades Planet 51 i El lince perdido.
La seva producció, en la qual van intervenir més de 400 persones i es van invertir 550 milions de pesseta, va durar 4 anys. En la banda sonora del film s'inclouen dos cançons interpretades per Luz Casal, qui va ser una d'elles guardonada amb el Goya a la millor cançó original.

## Argument

Tots els dies el sr. D'Abondo i el seu criat Rosendo són a la farga de Cecebe fins que uns dies uns homes amb granota blava planten un pal telefònic que resulta ser una miqueta envanit. I comencen els problemes. Furi, un talp petit i simpàtic secretament enamorat de Linda, qui contínuament l'està atiant perquè venci les seves pors i la seva timidesa i sigui feliç. Quan sembla que Furi ha decidit declarar-li el seu amor a Linda, descobreix que aquesta ha desaparegut i amb ella tota la colònia de talps de la farga, caçats pels humans. La gata Morriña, el ratolí Piorno, la cuca de llum Luci, l'arbre Carballo, entre altres habitants del bosc, s'aliaran per a solucionar els problemes de la farga i portar de nou l'harmonia i la felicitat a… el bosc animat.

## Taquilla

El bosque animado va aconseguir un total d'1.951.816,29 € a les sales espanyoles en convocar a més de mig milió d'espectadors (509.186).

## Premis

XVI Premis Goya
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor pel·lícula d'animació | Millor pel·lícula d'animació | Guanyadora |
| Millor cançó original | "Tu bosque animado" (Luz Casal i Pablo Guerrero) | Guanyadors |
I edició del Festival Internacional de cinema del Sàhara
| Categoria | Resultat |
| Millor pel·lícula | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Dalí: las extrañas amistades del genio. Temas de hoy, 1997. ISBN 8478807241, 9788478807246 [Consulta: 11 juliol 2015].
* ↑ EL LINCE PERDIDO Y PLANET 51 A LUCHAR POR EL OSCAR A LA MEJOR PELÍCULA DE ANIMACIÓN
* ↑ «El bosque animado», Galicia espallada.
* ↑ El bosque animado, sentirás su magia al web dels Premis Goya
* ↑ 'El Bosque Animado' consigue el Premio Rosa del Desierto del I Festival Internacional de Cine del Sáhara Europa Press, 24 de novembre de 2011
* ↑ Premios para 'El bosque animado' y 'Al otro lado de la cama' en el festival del Sáhara, El País, 24 de novembre de 2003
# Draniki

El draniki, raggmunk, deruny, latke o boxty és una mena de pancake de patata fregit amb poc oli. Es fan amb patata ratllada o molta, farina i un element aglomerador com l'ou o la compota de poma, sovint aromatitzats amb all o ceba ratllada i condimentats. Poden servir-se sols o coberts per una gran varietat d'acompanyaments, com sucre, compota de poma, crema agra o mató. Aquest plat de vegades es fa amb puré de patates per fer croquetes en forma de creps, i fins i tot també es poden preparar amb moniatos.
Els draniki s'associen a diverses cuines europees, com les gastronomies alemanya i austríaca (Kartoffelpuffer, Reibekuchen, Reiberdatschi, Erdäpfelpuffer i Erdäpfellaibchen), neerlandesa (aardappelpannenkoek, reifkoeken, reifjes), belarussa (дранікі), búlgara (patatnik), txeca (bramborák o cmunda), hongaresa (tócsni, lapcsánka i altres noms), jueva (latka), letona (kartupeļu pankūkas), lituana (bulviniai blynai), luxemburguesa (Gromperekichelcher), polonesa (placki ziemniaczane), romanesa (tocini o tocinei), russa (драники), eslovaca (zemiakové placky), ucraïnesa (деруни) i qualsevol altra cuina que ha adoptat plats similars.
És el plat nacional de Belarús i Eslovàquia. A Alemanya es mengen salats com a guarnició o bé dolços amb salsa de poma, nabius, sucre o canyella. A la cuina suïssa, el rösti és una variació que mai no conté ou ni farina, així com tampoc no en té el hash brown anglès.

## Referències

* ↑ «Mashed potato pancake recipe». All-about-potatoes.com. Arxivat de l'original el 2012-02-18.
* ↑ Moose, Debbie. Southern Holidays: a Savor the South® cookbook. UNC Press Books, 2014-09-15. ISBN 978-1-4696-1790-9.
* ↑ «Sweet Potato Latkes, 2 Ways». Food Network. Arxivat de l'original el 2018-11-08.

## Vegeu també

* Blini
* Coca de patata
# Consolat General d'Argentina a Barcelona

El Consolat General i Centre de Promoció de la República Argentina a Barcelona (en castellà: Consulado General y Centro de Promoción de la República Argentina en Barcelona) és la missió diplomàtica de l'Argentina a la ciutat de Barcelona. Es troba al número 11 del passeig de Gràcia, al districte de l'Eixample de Barcelona. D'ençà del 1 de august de 2022, la cònsol general és Rossana Cecilia Surballe.
El consolat general és supervisat per l'ambaixada argentina a Madrid. La seva jurisdicció abasta Catalunya, el País Valencià, l'Aragó i Andorra.

## Referències

* ↑ «Lista Consular» (pdf) (en castellà). Ministeri d'Assumptes Exteriors, Unió Europea i Cooperació espanyol, 01-08-2023. Arxivat de l'original el 2 setembre 2023. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ «Consulado General y Centro de Promoción en Barcelona | Información básica». [Consulta: 3 octubre 2021].
# Dues tardors a París

Dues tardors a París és una pel·lícula de la directora veneçolana Gibelys Coronado, va ser estrenada comercialment a Veneçuela el 2 de setembre de 2022.
L'estrena a festivals de la cinta va tenir lloc al Festival de Cinema de Bogotà, el 16 d'octubre de 2019. La pel·lícula va ser exhibida per primera vegada a Veneçuela, a la roda de premsa de Miradas Diversas – 1er. Festival de Cinema de Drets Humans, el 27 de novembre de 2019. La pel·lícula es va presentar per a la inauguració del Festival Internacional de Cinema de Guayaquil, el 19 de setembre de 2020.

## Sinopsi

La pel·lícula narra la història d'amor de Maria Teresa i Antonio quan eren joves. Molts anys després d'aquella trobada, és tardor novament i Antonio torna a París convidat a fer una conferència sobre drets humans. En el trajecte de l'aeroport al saló d'esdeveniments, Antonio reconstrueix moment a moment la història d'amor que va viure quan era jove amb la bella Maria Teresa, una jove paraguaiana refugiada política que va escapar del país per salvar-se de la repressió criminal de la dictadura del sanguinari general Alfredo Stroessner. Al Paraguai, Maria Teresa era membre d'un grup polític d'estudiants universitaris oposat a la dictadura, motiu pel qual va ser detinguda i torturada fins que va ser rescatada per les monges que l'ajuden a immigrar França en condició de refugiada. Els joves enamorats decideixen viure junts, cosa que transforma l'Antonio, sense que Maria Teresa abandoni la lluita per la llibertat del Paraguai, havent de decidir entre aquest nou amor passional i el seu país.

## Elenc

Van intervenir al film els següents intèrprets:
* Maria Teresa: Maria Antonieta Hidalgo
* Antonio Adult: Francisco Villarroel
* Antonio Jove: Slavko Sorman
* Ambaixador: Raúl Amundaray
* Oswaldo: Juan Andrés Belgrave
* Alexander: Calique Peréz
* Mare d'Antonio: Sonia Villamizar
* Don Manuel: Alberto Rowinski
* Pedro: Edison Boorosky

## Referències

* ↑ «La Nación / Filme venezolano recrea el horror durante la dictadura en Paraguay» (en castellà). [Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ Reyes, Kemberlyn. «El film criollo “Dos otoños en París” se presentará en festival bogotano» (en castellà), 15-10-2019. Arxivat de l'original el 2022-09-20. [Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ Abraham, Pablo. «Miradas diversas en el 1er. Festival de Cine de Derechos Humanos» (en castellà), 28-11-2019. Arxivat de l'original el 2022-09-22. [Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ Periodista. «Esta noche arranca el Festival Internacional de Cine de Guayaquil» (en castellà), 19-09-2020. Arxivat de l'original el 2022-09-20. [Consulta: 12 octubre 2022].
# Duvenstedt

Duvenstedt (en baix alemany Dubenstedt o Dubensteed) és un nucli del bezirk i seu administrativa de Wandsbek a la ciutat estat d'Hamburg a Alemanya. A la fi de 2010 tenia 6022 habitants a una superfície de 6,8 km².

## Història

El primer esment escrit Duvenstede data del 1261. La primera part deriva d'un nom Duvo, probablement el fundador del poble i el sufix stede indica una fundació per les Saxons, es tracta d'una terra ferma al mig dels aiguamolls del qual unes parts van sobreviure fins avui com a parc natural: el Wittmoor i el Duvenstedter Brook. A l'inici ha de ser hagut un assentament en forma poble rodó: uns masos a l'entorn d'una plaça major rodona a la fi d'un carrer en atzucac a una zona seca entre el Diekbek format de l'aiguabarreig del Wittmoorgraben i del Tangstedter Graben i la confluència de l'Ammersbek amb l'Alster.
El nom és més jove que el poble perquè en diversos indrets de Duvenstedt van trobar-se artificis neolítics. La troballa més interessant va ser una foneria que data del segle i. Des del 1571, Duvenstedt va esdevenir una dependència de Tangstedt. El 1866 va ser anexionat per Prússia i integrat al districte de Stormarn. Després de la Llei de l'àrea metropolitana d'Hamburg del 1937 va esdevenir territori hamburguès.

## Economia

Avui, el poble és principalment un barri dormitori d'Hamburg. Hi ha unes empreses de serveis locals i l'editorial Friedrich Oettinger, famosa per l'edició alemanya de Pippi Långstrump.

## Llocs d'interès

* La reserva natural de l'aiguamoll Wittmoor i el monument a les víctimes del camp de concentració epònim.
* La reserva natural Duvenstedter Brook a Wohldorf-Ohlstedt
* La piscina natural als estanys del Wittmoorgraben
* Pont al Diekbek
* El roure de pau del 1871
* Casa amb teulada de palla al carrer Lohe
* Quarter dels bombers voluntaris Arxivat 2012-01-02 a Wayback Machine.
* Església Cantate
* El Wittmoorgraben al carrer Puffacker, a uns metres del seu aiguabarreig amb el Diekbek
* Vil·la Lichtwark, monument històric
* Mas amb teulat de palla al Duvenstedter Damm

## Referències

* ↑ Bevölkerungsstand und -entwicklung im Jahr 2010 nach Stadtteilen Arxivat 2012-01-31 a Wayback Machine., Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein
* ↑ Horst Beckershaus, «Duvenstedt», Die Namen der Hamburger Stadtteile, Hamburg, Editorial Ernst Kabel, 1998, pàgina 33, ISBN 3-8225-0471-8 (en català: Els noms dels barris d'Hamburg)
* ↑ Daniel Tilgner (redacció), «Duvenstedt», Hamburg von Altona bis Zollenspiecker: Das Haspa-Handbuch für alle Stadtteile der Hansestadt, Hamburg, Hoffmann & Campe, 2002, pàgina 276, ISBN 3-455-11333-8 (en català: Hamburg d'Altona cap a Zollenspiecker: el manual Haspa de tots els barris de la ciutat hanseàtica)
* ↑ Daniel Tilgner (redacció), op.cit. pàgina 278
# Coll de Palaquit

El coll de Palaquit és un port de muntanya que corona a 1.154 msnm i que es troba als Alps francesos, al departament de l'Isèra, entre les comunes de Sarcenas i Le Sappey-en-Chartreuse. El coll està situat al massís de la Chartreuse, un dels massissos pre-alpins francesos, entre els cims Chamechaude i l'Écoutoux, en la ruta de la D512 que des de Grenoble condueix cap al coll de Porte.

## Detalls de l'ascensió

Des de Saint-Égrève, al vessant sud-oest, l'ascensió es fa per la D105, fins a Quaix-en-Chartreuse, abans d'unir-se a la D57. En 16,2 quilòmetres l'ascensió supera 931 metres de desnivell a una mitjana del 5,7%. En l'edició del Tour de França de 2014 l'ascensió es va considerar a partir dels afores de Saint-Egrève i fou més curta, amb 14,1 quilòmetres, en què se superaren 859 metres de desnivell al 6,1%.
Després de passar Saint-Égrève l'ascensió compta amb diversos trams amb rampes superiors al 10% abans d'iniciar un descens fins a Quaix-en-Chartreuse. El tram final consta de diversos trams amb rampes superiors al 12% ramps. Tenint en compte el descens a mitja pujada el desnivell acumulat és superior a 1000 metres.
El coll també és accessible des de Grenoble passant per Le Sappey-en-Chartreuse a través de la D512. L'ascensió té 14,8 quilòmetres de llargada, amb 939 metres a superar al 6,3% de desnivell.

## Ciclisme

El coll és habitualment emprat al Tour de França com a punt de pas en l'ascensió al coll de Porte. Com a port independent va ser franquejat per primera vegada en la 13a etapa de l'edició del 2014, com a port de primera categoria, i l'italià Alessandro De Marchi fou el primer a coronar-lo.

## Referències

* ↑ «Col de Palaquit - St. Egrève». www.climbbybike.com. [Consulta: 24 juliol 2014].
* ↑ «Stage 13: Saint-Étienne to Chamrousse». Tour de France. Amaury Sport Organisation. [Consulta: 24 juliol 2014].
* 1 2 «Roads to Ride: Col de Palaquit». The Inner Ring, 16-11-2013. [Consulta: 24 juliol 2014].
* ↑ «Col de Palaquit - Grenoble». climbbybike. [Consulta: 24 juliol 2014].
# Duken Holo Tutakitoa-Williams

Duken Holo Tutakitoa-Williams (17 d'agost de 1998) és un boxejador niuà que va ser el primer atleta de Niue de la història a competir als Jocs de la Commonwealth i el primer niueà que en va guanyar una medalla.
Williams és del poble de Liku.
L'abril de 2022, va guanyar el títol nacional de pes creuer de Nova Zelanda.
El juny de 2022, va ser seleccionat per a l'equip de Niue als Jocs de la Commonwealth de 2022 a Birmingham. Als jocs, va derrotar Michael Schuster de les Illes Cook i es va assegurar un lloc a la semifinal de pes pesat. La victòria li va garantir almenys el bronze, convertint-lo en el primer medallista dels jocs de la Commonwealth de Niue.
L'octubre de 2023, es va anunciar que formaria part de l'equip de Niue als Jocs del Pacífic de 2023. Més tard aquell mes, la seva casa va ser asaltada per la policia i els seus béns van ser congelats. A causa de la retirada dels seus patrocinadors, es va veure obligat a recaptar diners per pagar el seu propi bitllet d'avió per als jocs d'Honiara. Williams va guanyar la medalla d'or en la divisió de 81-86 kg després de derrotar Gabriel Dalphin a la final.

## Referències

* ↑ «Niue Boxing Team for the Birmingham Games set and ready to go». TV Niue, 01-04-2022. [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ «McMath upsets Benny at Boxing NZ national championships». NZ Sportswire, 28-04-2022. [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ Magaoa, Sarah. «NISCGA President confirms Team Niue to the Birmingham Games». Television Niue. BCN, 20-06-2022. Arxivat de l'original el 21 June 2022. [Consulta: 2 juny 2022].
* ↑ «Niue aims to punch above its weight at Commonwealth Games». RNZ, 21-07-2022. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ «Niue and Samoan boxers to fight off for place in Games final». RNZ, 05-08-2022. [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ «Boxer bags first Commonwealth Games medal for tiny island nation of Niue». Express and Star, 04-08-2022. [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ Tora, Iliesa. «Heavyweight boxer Duken Tutakitoa-Williams to lead Niue's Pacific Games medal bid». RNZ, 30-10-2023. [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Satakala, Mere. «Boxer Duken Williams Reveals Challenges leading up to Pacific Games». TV Niue, 10-12-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ Tora, Iliesa. «Niue's boxing star Duken Tutakitoa-Williams a 'source of motivation' for his island». RNZ, 06-12-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
# Puerto Varas

Puerto Varas és una ciutat de Xile que es troba a la província de Llanquihue (regió de Los Lagos). Fou creada a partir de la colonització alemanya amb immigrants que es van instal·lar a la vora del llac Llanquihue entre els anys 1852 i 1853.

## Referències

* ↑ Marina, Chile Ministerio de Guerra y Marina Departamento de. Esploracion del seno de Reloncaví, lago de Llanquihue i rio Puelo. Practicada ... bajo la direccion de ... F. Vidal Gormáz. [With plates, including maps.] (en castellà), 1872, p. 121.
* ↑ Burford, Tim. Chile: The Bradt Travel Guide (en anglès). Bradt Travel Guides, 2005, p. 492. ISBN 978-1-84162-076-3.
* ↑ Bride, Alejandro Orellana Mc. Gran La Serena.: Una nueva forma de metropolización (en castellà). Editorial Universidad de La Serena, 2023-07-05, p. 130. ISBN 978-956-6071-32-7.
# Francisco Ramón Vicuña Larraín

Francisco Ramón Vicuña Larraín (Santiago de Xile, 1775 - Santiago de Xile, 13 de gener de 1849) fou un militar i polític xilè que exercí breument la presidència de la república el 1829 i 1830.

## Referències

* ↑ V, Frías Valenzuela Frías. Manual de historia de Chile (en castellà). Editorial Nascimento, 1960, p. 385.
# Regió d'O'Higgins

La VI Regió del Libertador General Bernardo O'Higgins és una de les 15 regions de Xile. Limita al nord amb la regió de Valparaíso i la regió Metropolitana de Santiago, al sud amb la regió del Maule, a l'oest amb l'oceà Pacífic i a l'est amb la província de Mendoza (Argentina).

## Referències

* ↑ Rupp, David E «Unconfined Aquifer Permeability near hand-dug Wells in the Coastal and Interior dryland of the Libertador General Bernardo O'Higgins Region, Chile». Chilean Journal of Agricultural Research, vol. 71, 2, 2011, pàg. 267–274. DOI: 10.4067/S0718-58392011000200012. ISSN: 0718-5839. «In the dryland of the Libertador General Bernardo O'Higgins Region in Chile, most farmers rely [...]»
* ↑ Inc, Merriam-Webster. Merriam-Webster's Geographical Dictionary. Merriam-Webster, 1997, p. 977. ISBN 9780877795469. «Rancagua. City of Libertador General Bernardo O'Higgins Region.»
* ↑ Nacional, Biblioteca del Congreso. «Biblioteca del Congreso Nacional | Ley Chile» (en castellà). [Consulta: 14 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Regió d'O'Higgins - Lloc web oficial