OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'Hivern de 1968

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1968 celebrats a la ciutat de Grenoble (França) es disputaren dues proves de bobsleigh, ambdues en categoria masculina. Les proves es realitzaren entre els dies 8 i 11 de febrer (bobs a 2) i el dia 16 de febrer (bobs a 4) de 1968 a la Piste de Bobsleigh situada a Aup d'Uès. Hi participaren un total de 90 corredors d'11 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bobs a 2 detalls | Itàlia Itàlia IEugenio Monti Luciano de Paolis | RFA RFA IHorst Floth Pepi Bader | Romania Romania IIon Panțuru Nicolae Neagoe |
| Bobs a 4 detalls | Itàlia Itàlia IEugenio Monti Luciano de Paolis Roberto Zandonella Mario Armano | Àustria Àustria IErwin Thaler Reinhold Durnthaler Herbert Gruber Josef Eder | Suïssa Suïssa IJean Wicki Hans Candrian Willi Hofmann Walter Graf |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Itàlia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Àustria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 2 | RFA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Bobsleigh at the 1968 Winter Olympics». [Consulta: 25 desembre 2024].
# Guy Green

Guy Green (Frome, Somerset, Anglaterra, 15 de novembre de 1913 - Beverly Hills 15 de setembre de 2005) va ser un director de cinema, guionista i director de fotografia anglès. En 1946 va guanyar un Oscar com a director de fotografia en la pel·lícula Great Expectations. En 2002 la BAFTA li va donar un Lifetime Achievement Award, i en 2004 va ser nomenat Oficial de la Ordre de l'Imperi Britànic per la seva vida contribuint al cinema britànic.

## Biografia

Va començar a treballar al cinema en 1929, convertint-se en un reconegut director de fotografia, i en membre fundador de la British Society of Cinematographers. Green es va convertir en director de fotografia a temps complet a mitjan dècada de 1940 treballant en pel·lícules com Oliver Twist de David Lean en 1948.
Al voltant de 1955, Green es va convertir en director i es va mudar a Hollywood al voltant de 1962. Entre les seves pel·lícules com a director es troben A Patch of Blue (1965), The Angry Silence (1960) i The Mark (1961). Aquesta última va ser nominada a una Palma d'Or al Festival de Canes.
A més de dirigir A Patch of Blue, Green també la va escriure i la va coproduir. Després de la seva mort, la seva vídua Josephine li va dir a l'agència AP que aquesta cinta era el seu major orgull.
Green va morir a la seva casa de Beverly Hills d'una insuficiència cardíaca i renal als 91 anys.

## Filmografia seleccionada

* Sang, suor i llàgrimes (In Which We Serve) (1942, operador de càmera)
* One of Our Aircraft Is Missing (1942, operador de càmera)
* Cada cop més alt (The Way Ahead) (1944, director de fotografia)
* This Happy Breed (1944, operador de càmera)
* The Way to the Stars (1945, operador de càmera)
* Grans esperances (Great Expectations) (1946, director de fotografia)
* Oliver Twist (1948, director de fotografia)
* El capità Horatio Hornblower (Captain Horatio Hornblower) (1951, director de fotografia)
* The Story of Robin Hood and His Merrie Men (1952, director de fotografia)
* Lost (1955, director)
* House of Secrets (1956, director)
* Sea of Sand (1958, director)
* SOS Pacific (1959, director)
* The Angry Silence (1960, director)
* The Mark (1961, director)
* The Light in the Piazza (1962, director)
* 55 dies a Pequín (55 Days at Peking) (1963, director, sense acreditar)
* El senyor de Hawaii (Diamond Head) (1963, director)
* A Patch of Blue (1965, director, guionista, productor)
* Pretty Polly (1967) (director)
* The Magus (1968, director)

## Referències

* ↑ Alan Burton, Steve Chibnall Historical Dictionary of British Cinema, p. XXVI
* ↑ Larry Langman Destination Hollywood: The Influence of Europeans on American Filmmaking, p. 135
* ↑ Guy Green al Festival de Cannes
# Serrat de la Llaguna

El Serrat de la Llaguna és una serra situada al municipi d'Alins a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.652 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ardenes flamenques

Les Ardenes flamenques és el nom donat informalment a una regió abundant en pujols del sud de la província de Flandes Oriental, Bèlgica. Els seus turons més alts ronden tan sols els 150 metres.
L'àrea és diferent a la regió de les Ardenes, que està localitzada més al sud, a Valònia, França i Luxemburg. Entre les ciutats més grans d'aquesta àrea es distingeixen Oudenaarde i Zottegem.

## Ciclisme

Aquests abundants pujols han fet cèlebres a moltes carreres ciclistes que transcorren per la zona. Exemple d'això és el "monument del ciclisme" Tour de Flandes i la recent A través de les Ardenes flamenques; i en menor mesura altres proves com l'E3 Harelbeke, o el A través de Flandes. Les ascensions més famoses de les Ardenes Flamenques són la cota de Koppenberg, empedrada i al 22% de desnivell, i el Muur-Kapelmuur, a Geraardsbergen, de característiques similars, conegut com un dels dos únics veritables 'murs' del ciclisme a Bèlgica (sent l'altre el de Huy, ja a la província de Lieja (Valònia), on tradicionalment acaba la Fletxa Valona).

## Origen del nom

Aquesta regió de Bèlgica no té res a veure amb les veritables Ardenes, que se situen a Valònia i són l'única regió, més o menys, muntanyenca de Bèlgica; aconseguint-se gairebé els 700 metres sobre el nivell del mar en els seus pujols més alts. Es tracta d'una regió fronterera amb França, Alemanya i Luxemburg.
Les Ardenes flamenques reben aquest nom per ser una de les poques zones amb turons de Flandes.

## Enllaços externs

* Oficina de turisme de la província de Flandes Oriental (neerlandès)
* Blog Vlaams Ardennen (neerlandès)
* Paisatge regional Vlaams Ardennen (neerlandès)
* Punt Natura Vlaamse Ardennen (neerlandès)
# Juli Millet España

Juli Millet España (Carcaixent, 12 de novembre de 1952) ha estat un advocat i polític valencià, diputat en les quatre primeres legislatures de les Corts Valencianes.
Es va llicenciar en Dret per la Universitat de València i entre els anys 1977 i 1980 va treballar com a advocat laboralista del sindicat UGT. En 1976 es va afiliar al PSOE i en 1977 va fundar l'Associació d'Advocats Joves de València. Entre 1980 i el 1983 va treballar en el seu propi despatx d'advocat, que deixà per dedicar-se a la política.
Fou elegit diputat per la circumscripció de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983, 1987, 1991 i 1995. Ha estat secretari primer de la comissió de Reglament i de la Comissió de Peticions (1983-1995), secretari de la comissió de la Sindicatura de Comptes (1983-1987), vicepresident de la Comissió Permanent no legislativa d'Afers Europeus (1991-1995), secretari segon de la comissió de Reglament i de la Comissió de Peticions i de la Comissió d'Estatut dels Diputats (1995-1999) També ha estat secretari primer de les Corts Valencianes de 1983 a 1995 i secretari segon de 1995 a 1999.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.370-371. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine., II Legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine., I Legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine., III Legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine., IV Legislatura
# Crawford Palmer

Crawford Henry Palmer (Ithaca, Nova York, 14 de setembre de 1970) és un exjugador de bàsquet professional de nacionalitat nord-americana i passaport francès. És el germà del també jugador de bàsquet Walter Palmer. Amb 2,04 metres d'altura ocupava la posició de pivot.

## Carrera esportiva

Va jugar a finals de la dècada dels 80 a l'equip de la Duke University, a la NCAA, i al Dartmouth College fins al 1993. La seva primera experiència professional va ser aquell mateix any a la lliga francesa, fitxant pel Basket Fos-sur-Mer, on hi va jugar tres temporades. Després va jugar una altra al Bourg-en-Bresse i dues més a l'ASVEL Villeurbanne. La temporada 1999-00 va fitxar pel Joventut de Badalona. Després de dues temporades va jugar un any a Càceres abans de tornar a França per jugar amb l'Strasbourg IG. Allà hi va jugar fins al 2006, quan es va retirar amb 36 anys, havent guanyat la lliga un any abans.
Va arribar a ser internacional absolut amb la Selecció de França amb la qual va guanyar la medalla de plata als Jocs Olímpics de Sydney de l'any 2000.

## Referències

* ↑ Crawford Palmer jugador a l'ACB
* ↑ «Crawford Palmer: Americano, pero muy francés» (en castellà). Endesa Basket Lover, 07-03-2015 [Consulta: 25 juny 2018].
# Trindade i Martim Vaz

Trindade i Martim Vaz o Trinitat i Martim Vaz (en portuguèsi oficialment :Trindade e Martim Vaz és un arxipèlag del Brasil situat a l'Oceà Atlàntic, està davant de l'estat brasiler de Espírito Santo a uns 1.200 quilòmetres a l'est de la capital de l'estat d'Espirito Santo, Vitória. Estan deshabitades excepte per una guarnició militar d'unes 32 persones amb la base a l'illa de Trindade.
Està constituït per dues illes principals (Trindade i Martim Vaz), separades entre elles per 48 quilòmetres, la seva superfície conjunta és de 10,4 km².

## Història

Martim Vaz va ser descoberta l'any 1501 durant el regnat de D.Manuel I de Portugal, pel navegant de Galícia João da Nova. El 1502 el navegant portuguès Estêvão da Gama visità l'illa veïna i l'anomenà da Trindade. Les illes van pertànyer a Portugal fins a la independència del Brasil. El 1890, el Regne Unit ocupà Trindade, però l'abandonaren el 1896, després d'un acord.

## Característiques
### Ilhas de Martim Vaz

És un grup d'illes format per l'illa principal (Martim Vaz, amb una altitud màxima de 175 metres), dos illots inaccessibles (Ilha do Norte, amb altitud màxima de 65 metres i Ilha do Sul, amb màxima de 122 metres) i diverses roques menors, com eel Rochedo Agulha, distribuïts per 48 km a l'est de Trindade, fent una superfície total de 0,3 km² (30 hectàrees).
La vegetació és predominantment reptant amb presència d'arbusts rars modelats pel vent que és molt freqüent constant. Entre la fauna hi ha crancs i aranyes endèmiques i centenars d'espècies d'ocells migrants.
Hi ha altes probabilitats de naufragi de les embarcacions. L'única manera segura de desembarcar-hi és amb helicòpter, ja que les illes són verticals però planes a la part de dalt.

### Ilha de Trindade

Trindade és una illa volcànica.Fa 9,2 km² de superfície.

## Referències

* ↑ Lucas Cembranelli «Ilha da Trindade - História». .

## Bibliografia

* ALVES, R. J. V. 1998. Ilha da Trindade e Arquipélago Martin Vaz - Um Ensaio Geobotânico. Niterói: Serviço de Documentação, Marinha do Brasil, DHN. 144 pp.
* MARINHO, Antônio; JANSEN, Roberta. Ilhas do Brasil: O Brasil além das 200 milhas. O Globo, 12 de Outubro de 2008. p. 59-60.
* JANSEN, Roberta. Ilhas do Brasil: Desafio para os navegantes. O Globo, 13 de Outubro de 2008. p. 23-24.
* MARINHO, Antônio; JANSEN, Roberta. Ilhas do Brasil: Os donos das ilhas. O Globo, 14 de Outubro de 2008. p. 35-36.
* MARINHO, António; JANSEN, Roberta. Ilhas do Brasil: Onde o Brasil é mais jovem. O Globo, 15 de Outubro de 2008. p. 33.
* SOUSA, Manuel de Faria e Ásia Portuguesa. 1675

## Enllaços externs

* Folha de São Paulo — Ilha de Trindade
* Marie Claire — O Brasil de Além-mar Arxivat 2007-05-06 a Wayback Machine.
# Cercopitec de Wolf

El cercopitec de Wolf (Cercopithecus wolfi) és un primat de la família dels cercopitècids. Té una llargada corporal de 35–45 cm, amb una cua de fins a 90 cm. Els mascles pesen uns 4,5 kg i les femelles uns 2,5 kg.
És una de les espècies de cercopitec més colorides. Té el dors de color gris fosc i el ventre de color blanc o groc. Les potes anteriors són negres i les posteriors són de color vermell marronós. Té una ratlla negra que s'estén des dels ulls fins a les orelles. Les "patilles" són espesses i de color gris clar o vermellós.
# Serrat de les Collades

El Serrat de les Collades és una serra situada al municipi de Farrera, a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.042 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ardindrean

Ardindrean (Escocès gaèlic: Àird un Dreaghainn) és un llogaret petit, que es troba a la riba oest del Loch Broom, a Garve, Ross-shire i és dins dels Highlands, Escòcia.
Ardindream pertany a l'àrea del Consell dels Highlands.
# Weng Tiehui

    En aquest nom xinès, el cognom és Weng.
Weng Tiehui (xinès: 翁铁慧; Ningbo, 12 d'abril de 1964) és una política i professora d'universitat xinesa. És membre del Partit Comunista Xinès d'ençà del juny de 1984 i ha estat implicada en la política xangainesa tant com en la nacional.

## Trajectòria

El 1985, es va graduar a la Universitat Fudan en Economia Global i hi va fer un màster. Després, del 1988 fins al 1995, va encetar la carrera professional dedicant-se a l'ensenyança al mateix centre que tot just l'havia acollida. Va treballar-hi com a ministra del departament de qüestions estudiantils, com a secretària adjunta del comitè del partit i finalment com a vicepresidenta del Ministeri d'Educació.
Entre el 2003 i el 2008, va exercir de secretària adjunta del comitè del partit d'educació municipal de Xangai i de secretària adjunta del comitè del partit laboral d'educació i ciència municipal de Xangai. A partir del febrer de 2008, va ser secretària general adjunta del Govern Popular Municipal de Xangai. Per a acabar-ho d'adobar, quan va deixar el càrrec el 2013, va esdevenir vicealcaldessa de Xangai, a més de presidir la Societat de la Creu Roja de Xangai. El gener de 2019, va ser nomenada viceministra del Ministeri d'Educació de la República Popular de la Xina.

## Referències

* ↑ «翁铁慧任教育部副部长(图/简历)» (en xinès). 人民網. Arxivat de l'original el 2019-02-06. [Consulta: 28 febrer 2020].
* 1 2 «Weng Tiehui» (en anglès). Ministeri d'Educació de la República Popular de la Xina. [Consulta: 10 agost 2022].
* ↑ «Weng Tiehui, MOE vice Minister, visits YSU for field research» (en anglès). Universitat de Yanshan, 24-08-2019. [Consulta: 10 agost 2022].
* ↑ Conselho Regional de Engenharia e Agronomia de Santa Catarina. «68ª SOEAA supera expectativas e reúne mais de 3500 participantes na capital» (PDF) (en portuguès), Octubre-Novembre 2011. Arxivat de l'original el 10 agost 2022. [Consulta: 10 agost 2022].
* ↑ «Taipei mayor won't publicly back 'One China', Shanghai forum at risk» (en anglès). Reuters, 30-07-2015. [Consulta: 10 agost 2022].
* ↑ «翁铁慧任教育部副部长(图/简历)» (en xinès). 人民網. Arxivat de l'original el 2019-02-06. [Consulta: 28 febrer 2020].
* ↑ «在电竞比赛中出现的女部级官员，进京了». 搜狐. Arxivat de l'original el 2020-02-28. [Consulta: 28 febrer 2020].
* ↑ «翁铁慧卸任中国上海市副市长 进京履要职[图]» (en xinès). 多維新聞網. Arxivat de l'original el 2020-02-28. [Consulta: 28 febrer 2020].
# Bento Gonçalves

Bento Gonçalves és un municipi brasiler de l'estat de Rio Grande do Sul. Es troba enmig de la Serra Gaúcha, a 125 km de Porto Alegre, capital de l'estat. Es localitza a una latitud de 29° 10′ 17″ Sud i una longitud de 51° 31′ 09″ Oest, estant a una altura de 691 metres. La seva població en 2004 era de 100.467 habitants. Va ser fundada per immigrants italians en 1875, i va ser transformada en ciutat en 1890.
La ciutat és reconeguda com la "Capital Brasilera del Vi" i el segon major pol de fabricació de mobles del país. Està en primer lloc en l'Índex de Desenvolupament Humà (IDH) en Rio Grande do Sul, i en el 6n lloc en el Brasil, d'acord amb l'Organització de les Nacions Unides.

## Referències

* 1 2 «Bento Gonçalves - Panorama» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ «Bento Gonçalves - História & Fotos» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ «Destino: Bento Gonçalves, a Capital do Vinho do Brasil» (en portuguès brasiler). [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ «América Latina se consolida como principal compradora de los muebles de Bento Gonçalves» (en castellà). Movelsul Feria de Muebles, 25-09-2012. [Consulta: 28 desembre 2024].
# Serrat de Puialafont

El Serrat de Puialafont és una serra situada al municipi de Baix Pallars a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.127 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Argélico Fuchs

Argélico Fucks (Santa Rosa, 4 de setembre de 1974) és un exfutbolista i entrenador brasiler. Com a jugador ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Va començar als conjunts brasilers d'Internacional i Santos FC, amb una estada al Japó entremig. El 1999 marxa al FC Porto, però prompte retorna al seu país. El 2001 retorna a la competició de Portugal, ara amb la SL Benfica, amb qui guanya la lliga i la supercopa domèstica.
Posteriorment, hi militaria al Racing de Santander, de la primera divisió espanyola, als brasilers Cruzeiro i Ulbra, i es retiraria el 2007 després de militar al Zhejiang Lucheng.

## Selecció

Va formar part del combinat brasiler sub-20 que el 1993 van guanyar el Mundial i el Campionat Sud-americà de la categoria.

## Com a entrenador

Després de retirar-se, Argélico Fucks ha seguit vinculat al món del futbol dirigint a modestos equips brasilers: Caxias-RS (08/09), Guaratinguetá (2009) i Campinense (2009-).

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador Arxivat 2019-06-07 a Wayback Machine.
# İhsan Turnagöl

İhsan Turnagöl (Ankara, 24 de gener de 1957) és un guitarrista clàssic turc.
Va estudiar guitarra a la Universitat de Música de Karlsruhe amb Mario Sicca i a l'Acadèmia de Música de la ciutat de Basilea amb Konrad Ragossnig.
Després d'acabar els seus estudis, va començar una intensa carrera concertística, que el va portar a molts països europeus i a l'Extrem Orient. A més de diverses produccions radiofòniques, va presentar el seu primer disc l'agost de 1981 amb obres de Johann Sebastian Bach, Domenico Scarlatti i Isaac Albéniz.
İhsan Turnagöl prefereix la música contemporània, i el seu talent per interpretar-la va inspirar a diversos compositors a escriure per a la guitarra. A través d'una intensa col·laboració amb el compositor Hermann Reutter, es van crear algunes composicions originals així com una important sèrie de transcripcions de les obres de Reutter per a guitarra solista, que van ser publicades per Schott-Verlag i algunes de les quals també van ser editades en disc i CD per Wergo.
Després i a més de les seves activitats docents a les acadèmies estatals de música de Karlsruhe, Hannover i Freiburg im Breisgau, İhsan Turnagöl va ser professor de guitarra a la Universitat Estatal de Música i Arts Escèniques de Stuttgart de 1981 a 2005. Va tornar a Turquia el 2006; Dirigeix una escola de guitarra a Istanbul.

## Fonts

* Bangkok Guitar Festival, nova giulianiad 1/83, p. 40.

## Bibliografia

* Ihsan Turnagöl, nova giulianiad 2/84, p. 123.
# Thomas Curtis

Thomas Pelham "Tom" Curtis (7 de setembre de 1870 - 23 de maig de 1944) va ser un atleta nord-americà, guanyador dels 110 metres tanques en els Jocs Olímpics d'Atenes de 1896.
Tom Curtis va ser estudiant del Massachusetts Institute of Technology i va viatjar a Atenes com a integrant de l'associació d'atletisme de Boston.
El primer dia dels primers Jocs Olímpics moderns, es va classificar per a la final de 100 metres després de guanyar la seva sèrie amb un temps de 12,2 segons. Més tard es va retirar d'aquesta competició per preparar la final de 110 metres tanques, la qual era el seu principal objectiu en les Olimpíades. La carrera es va convertir en un dol entre Curtis i el britànic Grantley Goulding després de la retirada dels corredors Frantz Reichel i William Welles Hoyt. Al començament de la carrera Curtis va guanyar un lleuger avantatge, que Goulding va recuperar abans de la primera tanca. Rere l'última tanca Goulding anava al capdavant, però finalment Tom Curtis va creuar en primer lloc la línia de meta. Els jutges van estimar que Curtis havia guanyat per 5 centímetres amb un temps de 17,6 segons, similar al del seu contrincant.
Com a fotògraf aficionat va realitzar fotografies a Atenes. També va servir com a capità de la Guàrdia Nacional de Massachusetts i va ser ajudant militar del governador de Massachusetts Calvin Coolidge, més tard president dels Estats Units, durant la Primera Guerra Mundial. A més va participar en el desenvolupament de la torradora i va publicar texts humorístics sobre els primers Jocs Olímpics de l'era moderna, el més famós d'ells High Hurdles and White Gloves el 1932.

## Referències

* ↑ «Massachusetts Militia Soldier was an Olympic pioneer» (en anglès americà). National Guard. [Consulta: 9 juny 2019].
* ↑ N.Y.), Columbia College (New York. Catalogue of the Officers and Students of Columbia College, for the Year ... (en anglès). D. Van Nostrand, 1889.
* ↑ «Ivies in Athens Recap (1896)» (en anglès). ivyleague.com. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «COLUMBIA'S OLYMPIC HISTORY» (en anglès). Columbia University Athletics. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Olympedia – Tom Curtis». [Consulta: 8 octubre 2024].
* ↑ Curtis, Thomas P. «High Hurdles and White Gloves» (en anglès). The Atlantic, 01-12-1956. ISSN: 2151-9463.
# 70 Pine Street

70 Pine Street (abans conegut com a American International Building) és un gratacel de Manhattan, a Nova York, situat al 70 Pine Street, Financial District, New York. Fa 290 metres d'alçària amb la seva antena (259 metres si no es compta més que la teulada) i té 66 pisos, separats per 3,75 metres. L'edifici va ser construït entre 1930 i 1932 en un període de «cursa dels gratacels», marcada per la construcció de gratacels avui mítics com l'Empire State Building o el Chrysler Building. L'American International va ser construït en un estil art déco, encara que el seu cim estigui més a prop de l'arquitectura gòtica. L'American International Building era l'edifici més alt de Downtown Manhattan (sud de Manhattan) fins a la construcció del World Trade Center el 1973. Després dels atemptats de l'11 de setembre de 2001, l'American International ha tornat a ser l'edifici més alt de Downtown Manhattan, i serà, fins a l'acabament del New York Times Building l'edifici més alt de Nova York que no ha estat mai el més alt del món.
L'edifici és anomenat correntment American International pels novaiorquesos. L'edifici era abans propietat de la companyia petroliera Cities Service Company, i això li donava el sobrenom de «Cities Service Building». Però el gratacel va ser venut a la companyia de seguretat American International Group (AIG), mentre que la Cities Service Company es traslladava a Tulsa, Oklahoma. L'American International Group ha implantat a l'edifici la seva seu mundial. Tanmateix, la Cities Service Company també hi té oficines.
L'edifici posseeix un «observatori» en el pis seixanta-sisè, que ofereix les vistes més boniques sobre downtown de tota la ciutat. Desgraciadament, l'observatori, abans públic avui està reservat als empleats de l'American International Group.

## Enllaços externs

* L'American International a Skyscraperpage (anglès)
* L'American International a Emporis (anglès)
* Galeria de fotos