OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alexander's Ragtime Band

Alexander's Ragtime Band és una pel·lícula musical estatunidenca de Henry King, estrenada el 1938

## Argument

Roger Grant, un prestigiós violinista, forma el 1915 a San Francisco una banda denominada Alexander's Ragtime Band, amb la cantant Stella Kirby. El compositor Charli Dwyer s'enamora de Stella i la recomana a un productor de Broadway. Aquest ofereix un contracte a Stella, que es converteix en una estrella.

## Producció

La pel·lícula es va rodar en els estudis de la Fox, al 10201 de Pico Blvd, Century City de Los Angeles.

## Distribució

La pel·lícula va ser distribuïda per la Twentieth Century Fox Film Corporation i es va estrenar en sales el 16 d'agost de 1938. La versió dels EUA durava 106 minuts, mentre a l'Argentina va durar 109 minuts.

## Repartiment

* Tyrone Power: Roger Grant, anomenat « Alexander »
* Alice Faye: Stella Kirby
* Don Ameche: Charlie Dwyer
* Ethel Merman: Jerry Allen
* Jack Haley: Davey Lane
* Jean Hersholt: Professor Heinrich
* Helen Westley: Tia Sophie
* John Carradine: El taxista
* Wally Vernon: Ell mateix

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar a la millor banda sonora 1938 per Alfred Newman

### Nominacions

* Oscar a la millor pel·lícula
* Oscar al millor guió original per Irving Berlin
* Oscar a la millor direcció artística per Bernard Herzbrun, Boris Leven,
* Oscar a la millor edició de so per Barbara McLean
* Oscar a la millor cançó original per Irving Berlin, per la cançó "Now It Can Be Told".

## Galeria de fotos

* Tyrone Power i Alice Faye
* Alice Faye, Don Ameche, i Tyrone Power
* Ethel Merman
* Tyrone Power i Alice Faye
# Campanar de Sant Marc

El campanar de Sant Marc (en italià Campanile di San Marco) és un campanar emblemàtic de la ciutat de Venècia i és un dels campanars més alts d'Itàlia. Els venecians l'anomenen El paròn de casa ('El patró de casa'). S'aixeca, sense estar adossat enlloc, en un angle de la plaça de Sant Marc, just davant de la basílica de Sant Marc.
Té una alçada total de 98,6 metres. El seu cos principal, de maó, és un prisma de base quadrada de 12 m de costat i 50 m d'alt, sobre el qual s'assenta un campanar blanc amb quatre arcs per cara, que allotja cinc campanes. El campanar té a la part superior una galleda, en les cares es presenten lleons i la representació femenina de Venècia (la Giustizia) de manera alternada. La construcció està coronada per una agulla piramidal a l'extrem hi ha un penell daurat amb la figura de l'arcàngel Gabriel. La torre que s'observa avui és una reconstrucció de 1912, després del col·lapse del 14 de juliol de 1902, que va mantenir la forma original de 1514.
# Nossatge e Benavent

Nossatge e Benevent (en francès Nossage-et-Bénévent) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1846 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2016 |
| 77 | 23 | 17 | 14 | 8 | 10 | 8 | 12 | 15 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| abans de 1988- | Martial Espitallier | |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
# Vivienne Mort

Vivienne Mort (també de vegades adaptat a l'ucraïnès: Вів'єн Морт) és un grup de música indie-rock ucraïnès. La formació es va idear el 2007 al voltant de la cantant i líder Daniela Zaiushkina, tot i que els concerts no van començar abans el 2009. Creadora de música intel·lectualitzant, el darrer àlbum de la banda publicada el 2018, Досвід, es va veure nominat a la categoria "art musical' als premis Xevtxenko.
D'ençà de la invasió russa d'Ucraïna del 2022, el grup fa concerts exclusivament per a donar suport a les Forces Armades d'Ucraïna.

## Discografia

* 2010: Єсєнтукі LOVE (2010)
* 2013: Театр Pipinó (2013)
* 2014: Готика (2O14)
* 2015: Filin (2015)
* 2016: Rósa (2016)
* 2018: Досвід (2018)

## Referències

* ↑ «Vivienne Mort» (en ucraïnès). [Consulta: 10 gener 2021].
# Bélà Kovacs

Bélà Kovacs (hongarès: Kovács Béla) (Tatabánya, 1 de maig de 1937 - 7 de novembre de 2021) va ser un famós clarinetista hongarès.

## Educació

Era graduat per l'Acadèmia Franz Liszt de Música de Budapest.

## Carrera com a intèrpret

Va ser solista de l'Orquestra de l'Òpera Estatal Hongaresa i de la Budapest Philharmonic Orchestra des de l'any 1956. Va escriure un recull d'estudis de concert per a clarinet sol, titulat "Homages" (Homenatges). Es tracta d'homenatges a diversos compositors escrivint a un estil que els recordi. Cada estudi comença amb un escrit en l'idioma del compositor homenatjat.

## Carrera com a professor

Va ser professor de clarinet a l'Acadèmia Franz Liszt de Budapest i a la Universitat de Música i Art Dramàtic de Graz.
# Stygophalangium karamani

Stygophalangium karamani és una espècie d'aràcnid. Encara quan la seva classificació és incerta, de vegades és classificat com un opilió de l'infraordre Eupnoi i de la superfamília Phalangioidea, però probablement és una espècie d'àcar. El nom del gènere prové de la combinació d'Estix, un riu de la mitologia grega i el gènere d'opilions Phalangium. L'espècie va ser anomenada per Stanko Karaman qui recolli l'espècimen descrit.

## Enllaços externs

* http://insects.tamu.edu/research/collection/hallan/Acari/Family/Stygophalangiidae.txt
# Salt amb esquís als Jocs Olímpics d'hivern de 1960

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 celebrats a la ciutat de Squaw Valley (Estats Units) es disputà una prova de salt amb esquís en categoria masculina. La prova es disputà el dia 28 de febrer de 1960 en un trampolí de 80 metres. Aquesta fou la primera vegada que s'utilitzà la tècnica Daescher per realitzar el salt.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 45 saltadors de 15 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (4) Àustria (4) Canadà (3) Estats Units (4) Finlàndia (4) | França (2) Hongria (1) Islàndia (1) Itàlia (4)  Japó (4) | Noruega (4) Polònia (1) Suècia (4)  Suïssa (1) Unió Soviètica (4) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Helmut Recknagel | Niilo Halonen | Otto Leodolter |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Alemanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Finlàndia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 1 | 1 | 1 | 3 |

## Resultats

| Posició | Saltador | Punts |
| 1 | Helmut Recknagel | 227.2 |
| 2 | Niilo Halonen | 222.6 |
| 3 | Otto Leodolter | 219.4 |
| 4 | Nikolay Kamenskiy | 216.9 |
| 5 | Torbjørn Yggeseth | 216.1 |
| 6 | Max Bolkart | 212.6 |
| 7 | Arnsten Samuelstuen | 211.5 |
| 8 | Juhani Kärkinen | 211.4 |
| 9 | Koba Tsakadze | 211.1 |
| 10 | Nikolay Shamov | 210.6 |
| 11 | Halvor Næs | 209.8 |
| 12 | Veit Kührt | 208.7 |
| 13 | Kåre Berg | 207.4 |
| 14 | Alwin Plank | 206.7 |
| 15 | Sadao Kikuchi | 206.2 |
| 16 | Walter Steinegger | 205.9 |
| 17 | Eino Kirjonen | 205.8 |
| 18 | Rolf Strandberg | 204.8 |
| 19 | Bengt Eriksson | 202.0 |
| 20 | Andreas Däscher | 201.2 |
| 21 | Werner Lesser | 200.8 |
| 22 | Koichi Sato | 200.3 |
| 23 | Ole Tom Nord | 200.2 |
| 24 | Dino De Zordo | 198.8 |
| 25 | Yosuke Eto | 197.7 |
| 26 | Claude Jean-Prost | 196.8 |
| 27 | Leonid Fyodorov | 193.1 |
| 28 | Jon St. Andre | 192.3 |
| 29 | Inge Lindqvist | 190.1 |
| 30 | Takashi Matsui | 189.6 |
| 31 | Władysław Tajner | 188.2 |
| 32 | Robert Wedin | 187.1 |
| 33 | Jacques Charland | 186.3 |
| 34 | Willi Egger | 185.4 |
| 34 | Gerry Gravelle | 185.4 |
| 36 | Nilo Zandanel | 184.8 |
| 37 | Enzo Perin | 181.6 |
| 38 | Régis Robert Rey | 179.3 |
| 39 | Luigi Pennacchio | 171.2 |
| 40 | Veikko Kankkonen | 168.0 |
| 41 | Tamás Sudár | 165.8 |
| 42 | Gene Kotlarek | 165.1 |
| 43 | Skarphéðinn Guðmundsson | 155.7 |
| 44 | Alois Moser | 151.1 |
| 45 | Kjell Sjöberg | 127.9 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ski Jumping at the 1960 Winter Olympics». [Consulta: 25 desembre 2024].
# Campanes roges. Vaig veure néixer un nou món

Campanes roges. Vaig veure néixer un nou món (en rus: Красные колокола. Я видел рождение нового мира, Krasnie kolokola. Ia videl rogdenie novovo mira) és una pel·lícula soviètica de 1982 dirigida per Serguei Bondartxuk. La pel·lícula, de gènere biogràfic-històric pren com a base les memòries del periodista americà John Reed, que relata en el seu diari Deu dies que sacsejaren el món les seves experiències viscudes durant la Revolució d'Octubre de 1917. Seguint la tradició de Serguei Eisenstein, el cineasta Bondartxuk aconsegueix reconstruir amb precisió documental un quadre real, viu i verídic dels esdeveniments que van precedir l'esclat de la Revolució d'Octubre. Per assolir aquest propòsit, conscientment Bondartxuk va elegir a actors desconeguts pels papers principals de la pel·lícula. Per primera vegada, una pel·lícula va mostrar actors interpretant figures cabdals de la revolució que posteriorment havien sigut prohibits, com per exemple Lev Kàmenev, Grigori Zinóviev o Lev Trotski.

## Argument

Amb acurada rigorositat i versemblança històrica, Campanes roges. Vaig veure néixer un nou món recrea els convulsos esdeveniments de 1917 succeïts entre el retorn de Lenin a Rússia i l'esclat de la Revolució d'Octubre. Les èpiques escenes de la pel·lícula mostren les massives manifestacions plenes d'onejants banderes roges, agitades sessions de debats parlamentaris, apassionats discursos de Lenin, devastats camps de batalla o concorreguts carrers de la ciutat de Sant Petersburg en plena incandescència revolucionària.
La pel·lícula immortalitza llegendaris moments com el popular discurs de Lenin a la seva arribada a l'estació de Sant Petersburg, la multitudinària manifestació de juliol aplastada sanguinàriament pel govern de torn o la destrucció de la impremta del diari Pravda (Правда), de la qual només Lenin en va poder escapar.
Sempre al peu del canó, l'omnipresent periodista John Reed, no volent-se perdre cap esdeveniment, incansablement registra en el seu bloc de notes cada un dels històrics esdeveniments que té el privilegi d'anar vivint, ja sigui durant una instrucció de la guàrdia roja en una plaça de Sant Petersburg, un discurs de Kérenski al Palau Mariinski, una insurrecció armada a l'edifici històric del Comitè Central dels bolxevics o als corredors del Palau d'Hivern i del revolucionari Institut Smolni.

## Repartiment

* Franko Nero — John Reed
* Sidni Rom — Louise Bryant, la seva esposa
* Anatoli Ustiujaninov — Lenin
* Bogdan Stupka — Aleksandr Kérenski
* Valeri Barinov — Nikolai Podvoiski
* Aleksandr Saiko
* Petr Vorobev
* Tenguis Dauxvili
* Vladimir Sedov
* Nikolai Burov
* Danil Domobrovski — Iàkov Mikhailovski Sverdlov
* Iuli Balmusov
* Garis Koltxitski
* Ianis Kluxs — Eino Abràmovitx Ràkhia
* Elena Finogueieva — Aleksandra Kollontai
* Valeri Zakharev — Boris Bladímirovitx Panin
* Irina Skobtseva – Dama al riu Neva
* Paul Butkevitx — Soldat a l'estació
* Òleg Fedorov
* Boris Nevzorov
* Lev Durov
* Nikolai Boiarski
# Santa Colomba (Alts Alps)

Santa Colomba (en francès Sainte-Colombe) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1821 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2016 |
| 466 | 75 | 56 | 51 | 49 | 43 | 50 | 52 | 56 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1977-2001 | Jean-Claude Roux |
| 2001-2020 | René Almeras |
| 2020- | Jean-Pierre Roux |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
# CHESS magazine

CHESS magazine (ISSN 0964-6221), també anomenada CHESS i encara prèviament anomenada CHESS Monthly, és una revista d'escacs britànica, en anglès, publicada amb periodicitat mensual per Chess and Bridge Limited.
CHESS fou fundada per Baruch Harold Wood el 1935 a Sutton Coldfield. Wood la va editar fins al 1988, quan se'n va fer càrrec Pergamon Press i li va canviar el nom a Pergamon Chess. Va tornar a canviar de nom a Macmillan Chess el 1989 i a Maxwell Macmillan Chess Monthly el 1991.

## Equip

* John Saunders (Editor)
* Jimmy Adams (Editor)
* Mestre Internacional (MI) Malcolm Pein (Editor executiu)
* Hi contribueixen habitualment: Gran Mestre (GM) Jacob Aagaard, GM Danny King, MI Andrew Greet, MI Richard Palliser, MI Yochanan Afek, Amatzia Avni, Chris Ravilious i Gareth Williams.

## Enllaços externs

* CHESS magazine - Lloc web oficial
# Alexander-Émile Béguyer de Chancourtois

Alexandre-Émile Béguyer de Chancourtois (París 20 de gener de 1820- París 14 de novembre de 1886) va ser un geòleg i mineralòleg francès que va ser el primer a classificar els elements químics segons la seva massa atòmica l'any 1862.
Malgrat la importància delseu descobriment va restar poc conegut pels químics, ja que ell utilitza la terminologia de la geologia i va ser la taula periòdica proposada per Mendeleiev i publicada l'any 1869 la que seria seguida.
Alexander va prendre part en nombroses expedicions geològiques a Hogria, Armènia i Turquia tornà a frança el 1848 on treballà per a reunir una col·lecció de minerals per al govern francès. Va ser professor de geologia a l'École nationale supérieure des mines de Paris. El 1867, va ser condecorat amb la Légion d'honneur per Napoleó III. De 1868 a 1875, va ser l'adjunt d'Elie de Beaumont qui dirigia oficialment el Servei del mapa geològic de França. Com inspector general de mines des de 1880 fins a la seva mort va introduir les regles de seguretat per prevenir les explosions per metà que eren freqüents en aquella època

## Organització dels elements

El 1862, un any abans que John Alexander Reina Newlands publiqué la seva classificació dels elements, de Chancourtois elaborà un sistema original d'organització que funcionava perfectament. La seva proposta de classificació es basava en els nous valors de les masses atòmiques obtingudes per Stanislao Cannizzaro el 1858. De Chancourtois va idear un gràfic en espiral sobre un cilindre que ell va anomenar vis tellurique (hèlix telúrica), perquè l'element central del gràfic era el tel·luri. Ordenà els elements per l'ordre creixent de massa atòmica, els elements similars estaven alineats verticalment.
Va emetre la hipòtesi que « les propietats dels elements són les dels nombres » va ser el primer a observar la periodicitat dels elements quan es classifiquen en funció de la seva massa atòmica. Presenta un article a l'Académie des sciences, la qual la publicà en els seus Comptes-rendus. El diagrama original de Chancourtois no va aparèixer publicat i d'aquesta manera la comprensió del text escrit resultava força difícil a més d'utilitzar la terminologia de la geologia que no es corresponia amb la dels químics.
# Campanya de Maryland

La Campanya de Maryland, també coneguda com a Campanya d'Antietam (4 a 20 de setembre de 1862), és àmpliament considerada un dels majors punts d'inflexió de la Guerra Civil dels Estats Units. La primera invasió del territori de la Unió per part del general confederat Robert E. Lee fou rebujtajada pel major general de la Unió George B. McClellan i l'Exèrcit del Potomac, que es mogué per interceptar Lee i l'Exèrcit de Virgínia del Nord i finalment l'atacà prop de Sharpsburg, Maryland. La subsegüent Batalla d'Antietam fou la més sangnat de totes les batalles que s'han dut a terme en un sol dia en tota la història dels Estats Units
Després de la seva victòria en la Campanya de Virgínia del Nord, Lee es mogué al nord amb prop de 55.000 homes, a través de Shenandoah Valley, començant el 4 de setembre de 1862. El seu objectiu era reaprovisionar el seu exèrcit fora de la devastada Virgínia i danyar la moral del Nord abans de les eleccions de novembre a la presidencia dels Estats Units. Va emprendre una maniobra arriscada de dividir el seu exèrcit. Així podria continuar cap al nord a dins de Maryland mentre, simultàniament, capturava la guarnició federal i l'arsenal de Harpers Ferry a Virgínia de l'Oest. McClellan, accidentalment, trobà una còpia de les ordres de Lee als seus comandaments subordinats i planejà d'isolar i derrotar les diferents parts separades de l'exèrcit de Lee.
Mentre Thomas Stonewall Jackson rodejava, bombardejava i capturava la guarnició de la Unió a la batalla de Harpers Ferry (12 a 15 de setembre), l'exèrcit de McClellan, compost per 84.000 homes, provà de moure's ràpidament a través dels passos de les Muntanyes del Sud (Muntanyes Blue Ridge), entre Maryland i Pennsilvània. Només aquestes muntanyes el separaven de Lee. La batalla de South Mountain, el 14 de setembre, endarrerí l'avanç de McClellan i permeté Lee de tenir suficient temps per concentrar bona part del seu exèrcit a Sharpsburg, Maryland. La batalla d'Antietam, que tingué lloc el 17 de setembre, fou el dia més sagnant de la història militar estatunidenca, amb més de 22.000 baixes. Mentre Lee, superat en una proporció de dos a u, movia les seves forces defensives per aturar cada cop ofensiu, McClellan mai no va desplegar totes les reserves del seu exèrcit per capitalitzar els triomfs localitzats i destruir els confederats. El 18 de setembre, Lee ordenà una retirada pel Potomac i el 19 i 20 de setembre, lluità amb la rereguarda de Lee a la batalla de Shepherdstown, finalitzant la campanya.
Tot i que Antietam fou un empat tàctic, la campanya de Lee a Maryland no aconseguí els seus objectius. El president Abraham Lincoln, usà aquesta victòria de la Unió com a justificació per anunciar la seva Proclamació d'Emancipació, que efectivament acabà amb qualsevol tracte o suport que la Confederació pogués aconseguir per part d'Europa.
# CM Punk

Phillip Jack Brooks (26 d'octubre del 1978) conegut pel seu nom artístic CM Punk, és un lluitador estatunidenc marcials mixtes, escritor de còmics, i lluitador professional retirat, actualment treballant amb l'Ultimate Fighting Championship (UFC). Ha sigut per dues ocasions Campió de la WWE, amb un regnat de 434 dies (20 de novembre de 2011 - 27 de gener de 2013), el sisè més llarg de la història, y el més llard de la "Era Moderna".
El 2014, Punk va deixar la WWE.

## Retorn a la WWE

A finals de 2019 es confirma el seu retorn a l'empresa, no per sé lluitador però membre del Backstage de la WWE.

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial (anglès)
* Perfil a WWE.com (anglès)
# Cypridina

Cypridina és un gènere de crustacis ostracodes.

## Taxonomia

Segons:ITIS:
* Cypridina americana
* Cypridina megalops G. O. Sars, 1872

### Llista completa

Amb també espècies sinònimes, obsoletes o desplaçades.
* Cypridina dorsocurvata
* Cypridina inermis
* Cypridina mariea (obsolète)
* Cypridina mediterrianea Claus
* Cypridina megalops G. O. Sars, 1872
* Cypridina nex Kornicker, 1992
* Cypridina noctiluca
* Cypridina norvegica Baird, 1860 — Vargula norvegica (Baird, 1860)
* Cypridina hilgendorfii — Vargula hilgendorfii
* Cypridina segrex Kornicker, 1992
* Cypridina serrata
* Cypridina sinuosa (Müller, 1906)
* Cypridina squamosa Mueller, 1894 — Skogsbergia squamosa (Mueller, 1894)
# Marta Amigó Vilalta

Marta Amigó Vilalta (Espluga de Francolí, 1980) és una mestra catalana. És llicenciada en Història i Ciències de la Música i ostenta els títols de monitora i àrbitre de la Federació Catalana d'escacs.
El 2008 va posar en marxa a l'escola Sant Ramon el projecte didàctic Dona’m la mà. Els escacs com a eina educativa, i d'aquesta experiència el juny de 2010 obtingué el Premi Extraordinari 110 Anys d'Esport i Ciutadania.
Del 2010 al 2019 ha estat presidenta del Club d'Escacs l'Espluga de Francolí, i des del 2003 és membre de la junta directiva de la Federació Catalana d'Escacs, on ha estat la màxima responsable de diverses àrees (Escacs Femenins, Escacs Base, Delegada Territorial de Tarragona, Monitors i Entrenadors i, actualment, Escacs i Escola). El 7 de gener de 2011 fou nomenada delegada territorial de Tarragona, càrrec que ocupà fins al 2014.
L'octubre de 2015 fou escollida pel Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya per explicar a Mèxic l'experiència catalana sobre la incorporació dels escacs en l'educació dins del marc del tercer seminari de capacitació i certificació per a professors d'escacs que organitza la Fundació Kaspàrov d'Iberoamèrica.

## Llibres

* Illescas, Miquel; Morcillo, Jordi; Amigó, Marta. Aprendemos a pensar jugando 1. Barcelona: EDAMI, 2009. ISBN 978-84-613-4163-1.
* Illescas, Miquel; Morcillo, Jordi; Amigó, Marta. Aprendemos a pensar jugando 2. Barcelona: EDAMI, 2009. ISBN 978-84-613-4164-1.

## Referències

* ↑ «Escacs i escola van de la mà». [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Programa Escacs a l'Escola». Arxivat de l'original el 17 d'agost 2014. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Marta Amigó, nova delegada territorial a Tarragona». lesportiudecatalunya.cat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Nueva etapa del ajedrez provincial con Ferran Torta». diaridetarragona.com. [Consulta: 7 novembre 2015]. (castellà)
* ↑ «L'espluguina Marta Amigó explica a Mèxic el projecte educatiu ‘Escacs a l'escola'». elpuntavui.cat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Soledad Alameda

Soledad Alameda (1943 - Madrid, 24 de juliol de 2009) va ser una periodista espanyola. Col·laborava habitualment al diari El País, on va publicar entrevistes a tota mena de personatges (artistes i polítics principalment) i ha treballat al programa de TVE Informe Semanal. El 1996 va col·laborar en l'obra col·lectiva Memoria de la Transición (1996) amb entrevistes a Adolfo Suárez, Felipe González, Laureà López Rodó i Alfonso Guerra. El 2002 va rebre el Premi de Periodisme Francisco Cerecedo.

## Referències

* ↑ «Sol Alameda, una entrevistadora única». El País, 25-07-2009 [Consulta: 26 desembre 2024].
* ↑ «Muere Sol Alameda a los 66 años». El Norte de Castilla, 26-07-2009 [Consulta: 26 desembre 2024].
* ↑ Las entrevistas de Soledad Alameda a El País
* ↑ Don Felipe entrega a Sol Alameda el Premio Francisco Cerecedo, El País, 27 de novembre de 2002

## Enllaços externs

* «Obra de Soledad Alameda» a Dialnet.
* Articles de Soledad Alameda a El País
* Notícies sobre Soledad Alameda a El País
# Alexander Pereira Cardoso

Alexander Pereira Cardoso (Belo Horizonte, Minas Gerais, Brasil, 15 de març de 1975), futbolista brasiler. Juga de davanter i el seu primer equip fou l'América FC.

## Clubs

| Club | País | Any |
| América FC | Brasil | 1995-1997 |
| Cruzeiro | Brasil | 1997 |
| EC Vitória | Brasil | 1998 |
| Esporte Clube Bahia | Brasil | 1999-2000 |
| Atlético Paranaense | Brasil | 2000-2003 |
| Tigres UANL | Mèxic | 2003-2004 |
| Clube Atlético Mineiro | Brasil | 2004-2005 |
| Atlético Paranaense | Brasil | 2005 |
| Kashima Antlers | Japó | 2005-2007 |
| Palmeiras | Brasil | 2008 |
| Grêmio | Brasil | 2009 - |

## Palmarés
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Campionat Brasiler de Futbol | Atlético Paranaense | Brasil | 2001 |
| Campionat Paranaense | Atlético Paranaense | Brasil | 2001 |
| Campionat Paranaense | Atlético Paranaense | Brasil | 2002 |
| Campionat Paranaense | Atlético Paranaense | Brasil | 2005 |
| Campionat Paulista | Palmeiras | Brasil | 2008 |

### Copes internacionals

| Títol | Equip (*) | País | Any |
| Copa Llibertadors d'Amèrica | Cruzeiro | Brasil | 1997 |

## Enllaços externs

* (portuguès) Lloc web oficial d'Alex Mineiro Arxivat 2009-03-09 a Wayback Machine.
* (anglès) sambafoot
* (portuguès) CBF Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* (portuguès) zerozero.pt
# Camparriu

Camparriu és un paratge format per camps de conreu del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Serradell.
És una extensa partida situada al sud de Serradell, a la dreta de la llau de la Cadolla i a l'esquerra del riu de Serradell. Queda al sud de lo Camp i al sud-est de la Casquere, al nord-est de la Vinya i al nord-est de les Tarteretes. La Borda de Camparriu és, de fet a la Vinya, immediata a Camparriu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació