OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hendrick Cornelisz Vroom

Hendrik Cornelisz. Vroom ( Haarlem, ca. 1562 - Haarlem, 1640) va ser un pintor barroc holandès, especialitzat en pintures marines, gènere del qual va ser iniciador a les Províncies Unides dels Països Baixos.

## Biografia

Després de viatjar pels Països Baixos, cap a 1585 va embarcar a Rotterdam amb destinació a Espanya. Després de passar per Sevilla va viatjar a Itàlia; va visitar Liorna i Florència abans d'arribar a Roma, on va treballar per al cardenal Ferran I de Mèdici i va rebre lliçons de Paul Brill. Amb ell va viatjar per Itàlia per visitar Venècia, Milà i Torí. Aquí va conèixer Jan Kraek de qui va ser alumne segons Karel van Mander, que va escriure una biografia fabulada del pintor, convertit en heroi d'aventures. Al voltant de 1587 va passar a França. De Marsella viatjar a Ais de Provença, Lió, París i Rouen. D'allà a Haarlem on es trobava de tornada el 28 de desembre de 1589 i va contreure matrimoni. Dos anys després va viatjar a Danzig amb la seva dona per visitar el seu oncle, l'arquitecte Fredrik Hendriks Vroom, que el va instruir en perspectiva i, segons Karel van Mander, va pintar un retaule per als jesuïtes. Abans de finalitzar l'any es trobava de nou a Haarlem, encara que per poc temps, ja que el 1592 es va absentar de nou breument per viatjar a Londres.
Establert definitivament a Haarlem el 1592, es va consolidar com a pintor de marines i va proporcionar dissenys per a tapissos. A més va rebre al seu taller com a aprenents Aert Anthonisz, Nicolaes de Kemp i Jan Porcellis, pintors de marines i continuadors del seu estil, com els seus dos fills, Cornelis Hendriksz. Vroom i Frederik.

## Obra

Les marines de Vroom es caracteritzen per l'ordenació del color a dues bandes, fosca la del primer terme, creant l'efecte d'un mar agitat, i intensament il·luminada a la llunyania, on es fonen la desdibuixada línia de costa i el cel. En contrast, les naus, sovint de guerra, es pinten amb detallisme. D'altra banda, el punt de vista elevat de les primeres obres, amb l'efecte de visió panoràmica, va acabar substituint-lo en obres més avançades per horitzons més baixos, amb un punt de vista més natural.

## Referències

* 1 2 Hendrick Cornelisz Vroom entry in the RKD
* 1 2 3 4 (neerlandès) Hendrick Cornelisz Vroom in Karel van Mander's Schilderboeck, 1604, courtesy of the Digital library for Dutch literature
* 1 2 RKD
* ↑ Combate naval frente a una costa rocosa, ficha en Colección del Museo del Prado.

## Enllaços externs

* Hendrik Vroom, en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD)
* Obras de Hendrik Cornelisz. Vroom en el Rijksmuseum
# Jane Eyre (pel·lícula de 1934)

Jane Eyre és una pel·lícula de drama romàntic estatunidenca de 1934 dirigida per Christy Cabanne, protagonitzada per Virginia Bruce i Colin Clive. Està basada en la novel·la de 1847 Jane Eyre de Charlotte Brontë, i és la primera adaptació que utilitza el so.

## Argument

Una orfe victoriana s'assegura un lloc com a institutriu a Thornfield Hall. Allí s'enamora del seu patró.

## Repartiment

* Virginia Bruce com Jane Eyre
* Colin Clive com Edward Rochester
* Beryl Mercer com Mrs. Fairfax
* David Torrence com Mr. Brocklehurst
* Aileen Pringle com Lady Blanche Ingram
* Edith Fellows com Adele Rochester
* John Rogers com Sam Poole
* Jean Darling com Jane Eyre de nena
* Lionel Belmore com Lord Ingram
* Jameson Thomas com Charles Craig
* Ethel Griffies com Grace Poole
* Claire Du Brey com Bertha Rochester
* William Burress com ministre
* Joan Standing com Daisy
* Richard Quine com John Reed
* Desmond Roberts com Dr. John Rivers (sense acreditar)
* Olaf Hytten com joier (sense acreditar)
* Clarissa Selwynne com Mrs. Reed (sense acreditar)

## Producció

La producció va començar el 17 de maig de 1934 als General Service Studios .

## Recepció crítica

El crític Leonard Maltin va donar a la pel·lícula 2 estrelles (de quatre), descrivint-la com una "versió fina de la novel·la de Bronte produïda per Monogram, [...] Tot i així, no és poc interessant com a curiositat".

## Banda sonora

* Adele Rochester canta el " Cor nupcial " de l' òpera Lohengrin, de Richard Wagner.
* Adele Rochester canta " My Bonnie Lies over the Ocean ".

## Referències

* ↑ Jane Eyre a TCM Movie Database (anglès)
# Kismet (pel·lícula de 1930)

Kismet és una pel·lícula de drama d'època estatunidenca de 1930 fotografiada íntegrament en un procés de pantalla panoràmica inicial amb una pel·lícula de 65 mm que Warner Bros. va anomenar Vitascopi. La pel·lícula, que ara es considera perduda, es basava en l'obra Kismet d'Edward Knoblock, i es va rodar anteriorment com a pel·lícula muda del 1920 que també protagonitzava Otis Skinner.

## Argument

Hajj, un captaire canalla de la perifèria de la cort de Bagdad, planeja casar la seva filla amb la reialesa i guanyar-se el cor de la mateixa reina del castell.

## Repartiment

* Otis Skinner com Hajj
* Loretta Young com Marsinah
* David Manners com califa Abdallah
* Sidney Blackmer com wazir Mansur
* Mary Duncan com Zeleekha
* Montagu Love com el carceller
* Ford Sterling com Amru
* Theodore von Eltz com Nazir
* John St. Polis com l'imam Mahmud
* Edmund Breese com Jawan
* Blanche Friderici com Narjis
* Richard Carlyle com el muetzí
* John Sheehan com Kazim
* Otto Hoffman com Azaf

## Producció

Warner Bros. no va escatimar despeses en fer aquesta pel·lícula. Van gastar 600.000 dòlars en produir-la, i tots els crítics van notar l'extravagància de la pel·lícula. Es va presentar a deu ciutats dels Estats Units en la versió Vitascopi de pantalla panoràmica (65 mm), mentre que la resta del país (que encara no disposava de cinemes capaços de reproduir pel·lícules en pantalla panoràmica) es van proveir d'impressions estàndard de 35 mm. Otis Skinner tenia 73 anys mentre que l'actriu principal Loretta Young tenia 17 anys.

## Taquilla

Segons els registres de Warner Bros., la pel·lícula va guanyar 315.000 dòlars nacionals i 147.000 dòlars estrangers.

## Estat de conservació

L'enorme quantitat de contingut anterior al codi (especialment a les seqüències de l'harem) probablement ha contribuït a l'estatus de "perduda" de la pel·lícula.
De la pel·lícula es van fer dos remakes, tots dos en color, un el 1944 i l'altre el 1955. La versió de 1955 va ser una adaptació de l' èxit musical de Broadway basat en l'obra. Algunes fonts afirmen que la pel·lícula original de 1930 presentava seqüències de Technicolor. La pel·lícula es considera perduda, mentre que la banda sonora completa de la pel·lícula sobreviu als discos Vitaphone. Una pressa descartada de la producció existeix i es pot veure.

## Versions en llengua estrangera

Es va fer una versió en llengua estrangera de la versió de 1930 de Kismet. La versió alemanya, també titulada Kismet, va ser dirigida per William Dieterle, i es va estrenar el 1931.

## Referències

* ↑ «Kismet». Deutsche Kinemathek. [Consulta: 23 març 2013].
* ↑ «David Coles, "Magnified Grandeur, Widescreen 1926-1931"». Arxivat de l'original el 2021-10-08. [Consulta: 15 febrer 2024].
* ↑ Complete Works of Guido Deiro. Mel Bay Publications, 2008, p. 6. ISBN 978-0-7866-7825-9.
* ↑ Archived at Ghostarchive and the «HOME MOVIES ON THE SET OF - "KISMET" - 1930 - THE LOST FILM». YouTube. Arxivat de l'original el 2014-03-03. [Consulta: 15 febrer 2024].: «HOME MOVIES ON THE SET OF - "KISMET" - 1930 - THE LOST FILM». YouTube.
* ↑ Kismet a Catàleg de l'American Film Institute (anglès) 1893-1993
# Arba

Arba (friülà Darbe ) és un municipi italià, dins de la província de Pordenone. L'any 2007 tenia 1.332 habitants. Limita amb els municipis de Cavasso Nuovo, Fanna, Maniago, Sequals, Spilimbergo i Vivaro.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Elvezio Toffolo | Llista cívica |
# Doramas

Doramas va ser un guerrer canari de finals del segle xv, membre de la resistència guanxe a l'illa de Gran Canària davant la invasió de la Corona de Castella escomesa pels Reis Catòlics, qui van finançar l'actuació. Originari del regne de Telde, pertanyia a la classe social dels axicatnas (esquilats), com els aborígens canaris coneixien als plebeus. Aquests havien de dur el pèl curt, no com els nobles, que el duien llarg i gaudien de certs privilegis. El nom de Doramas se suposa un sobrenom, que significaria «el d'amples nassos». De complexió forta, ample d'esquena i alçària mitjana, Doramas era conegut per la seva destresa en el combat i la seva capacitat de lideratge. En la batalla se li descriu amb una rodela de drago a manera d'escut, blanca, negra i colorida, en quarterat, i portant una enorme espasa de fusta.

## Fetes militars

Va participar activament en la defensa de l'illa quan Castella va iniciar la conquesta en 1478. És nomenat noble pel Guanarteme (nom que els aborígens canaris donaven al rei) i es trasllada al regne de Gáldar, al nord de l'illa. En aquesta època l'illa de Gran Canària estava dividida en dos regnes, el sud Telde i el nord, Gáldar. Va liderar un destacament situat en la zona nord que va oferir gran resistència a l'invasor a la muntanya Doramas, que actualment duu el nom en el seu honor. Va obtenir gran èxit com a cabdill de l'exèrcit canari, i aoxòe el convertí en un líder carismàtic entre la resistència aborigen.
Doramas va guanyar fama en la guerra, pel que el capità castellà Pedro de Vera engega una campanya decisiva contra ell, atacant-lo en els mateixos llocs on residia. El 20 d'agost de 1481 es va entaular una dura batalla en la regió d'Arucas en la qual, després d'una intensa batalla, Doramas va caure ferit d'una llançada, morint a continuació. Segons la tradició oral recollida per diversos autors, va ser el mateix Pedro de Vera qui va clavar la seva llança a Doramas per l'esquena després de la derrota d'un cavaller castellà a les mans de Doramas en lluita singular. El seu cap decapitat es va exhibir per la ciutat de Las Palmas de Gran Canària, com escarment a la població aborigen, una vegada conclosa la batalla d'Arucas el 30 de novembre de 1481 entre els guerrers del cabdill i les tropes del general castellà Pedro de Vera.
Gran Canària s'incorpora el 29 d'abril de l'any 1483 a la Corona de Castella. Després de la guerra, en el bateig a descendents de certs nobles se'ls va concedir un cognom en record del seu origen aborigen. Els descendents de Doramas van rebre com cognom el mateix nom del cabdill guanxe. En les primeres generacions, la grafia es va conservar tal qual, Doramas, però després va ser evolucionant, amb el que es va donar lloc a cognoms com De Oramas, que acabaria convertint-se en l'actual Oramas.

## Enllaços externs

* La llegenda de Doramas Arxivat 2007-12-23 a Wayback Machine.
# Armando Riveiro de Aguilar Malda

Armando Riveiro de Aguilar Malda, més conegut com a Armando (nascut el 16 de gener de 1971 a Sopela) és un futbolista basc retirat que jugava com a porter. La major part de la seva carrera la va passar al Cadis CF i posteriorment a l'Athletic Club, club en el qual va retirar-se.
Va guanyar el trofeu Zamora com a porter menys golejat de segona divisió la temporada 2004-05.
# El Caire Confidencial

El Caire Confidencial, originalment en àrab: حادث النيل هيلتون, Ḥādiṯ an-Nīl Hīltūn, ‘L'incident del Nil Hilton’, és una pel·lícula de thriller del 2017 dirigida per Tarik Saleh. Es tracta d'una coproducció internacional entre Suècia, Alemanya, Dinamarca, Marroc i França. Es va projectar a la secció Competició Mundial de Cinema Dramàtic del Festival de Cinema de Sundance. Va ser guardonada amb el Gran Premi del Jurat de Cinema Mundial: Drama. La pel·lícula tracta la corrupció de la policia egípcia abans de la Revolució del 25 de gener. La trama està inspirada en l'assassinat de la cantant àrab libanesa Suzanne Tamim a Dubai el 2008. A la 53a edició dels premis Guldbagge, la pel·lícula va guanyar cinc premis, inclòs el de millor pel·lícula. S'ha subtitulat al català.

## Repartiment

* Fares Fares com a Noredin Mostafa
* Mari Malek com a Salwa
* Yasser Ali Maher com a Kammal Mostafa
* Ahmed Selim com a Hatem Shafiq
* Hania Amar com a Gina
* Mohamed Yousry com a Momo
* Slimane Dazi com a home d'ulls verds
* Hichem Yacoubi com a Nagui
* Ger Duany com a Clinton

## Referències

* ↑ «El Caire Confidencial». FilminCAT. [Consulta: 24 juliol 2022].
* ↑ Erbland, Kate. «Sundance 2017 Announces Competition and NEXT Lineups, Including Returning Favorites and Major Contenders». IndieWire. Penske Business Media, 30-11-2016. [Consulta: 21 gener 2017].
* ↑ «2017 Sundance Film Festival Awards: Global Independent Creativity Reaches New Heights». Sundance Film Festival. The Sundance Institute, 28-01-2017 [Consulta: 29 gener 2017].
* ↑ «En salle. "Le Caire confidentiel" : regarde les hommes de Moubarak tomber» (en francès). Courrier International, 04-07-2017 [Consulta: 22 novembre 2017].
* ↑ «Guldbagge-vinnaren trodde inte på seger: "Chockerande"» (en suec). Aftonbladet, 23-01-2018. [Consulta: 23 gener 2018].
* ↑ «El Caire Confidencial». Goita què fan ara. [Consulta: 24 juliol 2022].
# Oms (Gers)

Oms (en francès Homps) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2017 |
| 173 | 144 | 121 | 115 | 95 | 86 | 88 | 104 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Claoue | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 16 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Interdisciplinarietat

La interdisciplinarietat és l'intent de superar les divisions dels diferents camps de la ciència per tenir un apropament global a un problema o camp d'estudi. Es diferencia de la multidisciplinarietat, on experts de diversos camps treballen plegats però mantenint els seus mètodes i particularitats.
A l'Antiguitat no hi havia divisió entre les ciències, es considerava que una persona culta havia de dominar diferents disciplines, per això els filòsofs s'ocupaven de diferents disciplines. L'homo universalis renaixentista, l'ideal erudit, continuava mantenint aquest referent de totalitat. Amb l'especialització creixent del coneixement, accentuat pels estudis reglats a les universitats i el positivisme, la ciència va perdre l'enfocament interdisciplinar.
Les anomenades dues cultures (en termes de Charles Percy Snow), humanitats i ciències socials per una banda i ciències experimentals i ciències pures per l'altra, són les dues divisions majors però a cadascuna conviuen diferents acostaments al coneixement. La interdisciplinarietat busca justament superar aquestes divisions i per això els estudis busquen experts de diferents àrees per dotar d'una visió més complexa els temes analitzats.
Alguns dels exemples més recents d'estudis interdisciplinars són la ciència cognitiva, la lluita contra el canvi climàtic o els estudis culturals.
Viccionari
# L'espia amb dos caps

L'espia amb dos caps (títol original: The Two-Headed Spy) és una pel·lícula de thriller d'espies britànica de 1958 dirigida per André De Toth i protagonitzada per Jack Hawkins, Gia Scala, Erik Schumann, Donald Pleasence i Alexander Knox. La pel·lícula, que té elements de cinema negre i està ambientada a la Segona Guerra Mundial, es va basar en una història de J. Alvin Kugelmass anomenada Britain's Two-Headed Spy i destaca per haver estat escrita per escriptors de la llista negra. Està doblada al català.

## Argument

Un agent britànic infiltrat des de fa temps dins l'exèrcit alemany, es instat a continuar la seva feina durant la Segona Guerra Mundial, però lluita per mantenir en secret la seva veritable identitat al Tercer Reich.

## Repartiment

* Jack Hawkins com General Alex Schottland
* Gia Scala com Lili Geyr
* Erik Schumann com capità Kurt Reinisch
* Alexander Knox com cap de la Gestapo Müller
* Felix Aylmer com Cornaz
* Walter Hudd com Almirall Canaris
* Edward Underdown com Ernst Kaltenbrunner
* Laurence Naismith com General Hauser
* Geoffrey Bayldon com Dietz
* Kenneth Griffith com Adolf Hitler
* Michael Caine com agent de la Gestapo
* Martin Benson com General Wagner
* Ronald Hines com caporal alemany
* Donald Pleasence com General Hardt
* Martin Boddey com General Optiz
* Victor Woolf com propietari de botiga

## Producció

El tinent coronel Alexander Scotland OBE va ser assessor tècnic de la pel·lícula. Encara que la pel·lícula es basava ostensiblement en una història real, i Escòcia era coneguda com "Schottland" durant el seu servei amb les forces alemanyes a l'Àfrica a principis de segle, la pel·lícula no es basava en les experiències a Escòcia. Va servir durant la guerra com a comandant de " The London Cage ", una instal·lació del MI19 que interrogava els alemanys capturats.
Michael Caine apareix en un petit paper com a oficial de la Gestapo, i Donald Pleasence interpreta un general alemany. Els guionistes Michael Wilson i Alfred Levitt no van ser acreditats a causa d'estar a la llista negra. El crèdit es va donar a James O'Donnell. Els seus crèdits es van restaurar el 1999. Dalton Trumbo, també a la llista negra, va ser el consultor de la història.

## Referències

* ↑ «L'espia amb dos caps». esadir.cat. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ Scotland, A.P.. The London Cage. London, UK: Evans Brothers, Ltd., 1957.
* ↑ West, Nigel ed. (1995) The Guy Liddell Diaries: Mi5's Director of Counter-Espionage in World War II
* ↑ Peter Hanson, Dalton Trumbo, Hollywood Rebel: A Critical Survey and Filmography, McFarland, 2001. p. 219
# L'ull del cel

L'ull del cel (títol original en anglès, That Eye, the Sky) és una pel·lícula australiana del 1994 dirigida per John Ruane. El seu guió està basat en la novel·la homònima de Tim Winton publicada el 1986. Ha estat doblada al català.

## Argument

Segueix el jove Morton 'Ort' Flack, mentre lluita per fer front a la vida en un petit poble de camp després que el seu pare quedi paralitzat en un greu accident de cotxe. Després de l'accident del seu pare, Ort es veu obligat a fer un pas i convertir-se en l'adult d'una llar cada cop més complicada. La situació es torna encara més complicada amb la introducció del misteriós Henry Warburton, una figura dubtosa que diu que ha vingut a ajudar. La història explora el tema de la coming-of-age i el complicat paper que juga la religió a la vida rural australiana.

## Repartiment

* Peter Coyote... Henry Warburton
* Lisa Harrow... Alice Flack
* Amanda Douge... Tegwyn Flack
* Mark Fairall .... Sam Flack
* Alethea McGrath ... Grammar Flack
* Jamie Croft ... Morton 'Ort' Flack
* Louise Siversen ... Mrs. Cherry
* Jim Daly ... Lawrence Wingham

## Producció

Ruane va dir més tard:
| « | Crec que l'error que vaig cometre amb L'ull del cel és no tenir-hi més humor, perquè el llibre tenia molt d'humor. Però, malauradament, amb la novel·la escrita en primera persona, gran part de l'humor prové del nen que interpreta els fets i les situacions en què es troba i que observa. Així que som part del seu sentit de l'humor a través dels seus pensaments interiors. Quan t'allunyes d'això, has d'aconseguir un enfocament ortodox en tercera persona. M'agradaria que tinguéssim més humor. | » |
La pel·lícula va ser realitzada per l'empresa de Fred Schepisi que més tard va afirmar que la pel·lícula era dolenta:
| « | Perquè el director no sabia què estava fent ni de quin costat estava. Has de prendre part. Va fer una exploració. Una exploració està bé, però ho has de fer des d'un punt de vista. | » |
L'actor Peter Coyote va dir:
| « | L'ull del cel va ser magistralment convertit en una pel·lícula realment encantadora pel director, però el productor els va abandonar durant l'edició final, cosa que va provocar que un hack d'estudi se'n va fer càrrec, va retallar 40 minuts i la va fer és completament impenetrable. Ells van culpar el director. | » |

## Referències

* ↑ L'ull del cel a esadir.cat
* ↑ "Interview with John Ruane", Signis, 22 August 1995 accessed 20 November 2012
* ↑ "Interview with Fred Schepisi", Signis, 22 December 1998 Arxivat 14 October 2013 a Wayback Machine. access 20 November 2012
* ↑ «That Eye, the Sky (1994) - IMDb».

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Lliga del Treballador Irlandès

La Lliga del Treballador Irlandès (Irish Worker League, IWL) fou un partit polític de l'Estat Lliure d'Irlanda d'ideologia comunista fundat el 1923 per James Larkin, antic dirigent del Partit Laborista d'Irlanda.
El juliol de 1924 Larkin va participar en el V Congrés de la Komintern celebrat a Moscou, i en fou escollit membre del comitè executiu. Inicialment, però, no era organitzat com a partit polític i s'encarregà de recollir diners per als presoners republicans de la guerra civil irlandesa. Va enrolar alguns membres a l'Escola Lenin de Moscou i el 1927 va elaborar un programa polític que li va permetre James Larkin ser elegit diputat per Dublín Nord a les eleccions al Dáil Éireann de setembre de 1927, però va perdre l'escó poc després a causa d'una acusació de difamació contra ell que va presentar el dirigent laborista William O'Brien.

## Referències

* ↑ «Irish Worker League» (en anglès). [Consulta: 5 març 2024].
# Lògica de cola

En electrònica, la lògica de cola és el circuit lògic personalitzat que s'utilitza per connectar una sèrie de circuits integrats disponibles. Això s'aconsegueix sovint utilitzant components comuns i econòmics de la sèrie 7400 o 4000. En casos més complexos, es pot utilitzar un dispositiu lògic programable com un CPLD o FPGA. La caiguda del preu dels dispositius lògics programables, combinat amb la seva mida i consum d'energia reduïts en comparació amb els components discrets, els fa habituals fins i tot per a sistemes senzills. A més, la lògica programable es pot utilitzar per ocultar la funció exacta d'un circuit, per tal d'evitar que un producte sigui clonat o falsificat.
L'equivalent de programari de la lògica de cola s'anomena codi de cola.

## Ús

* Funcions lògiques simples.
* Circuits de descodificació d'adreces utilitzats amb processadors més antics com el MOS Technology 6502 o Zilog Z80 per dividir l'espai d'adreces del processador en RAM, ROM i E/S. Les versions més noves d'aquests processadors, com el WDC 65816 o el Zilog eZ80, poden afegir funcions que permeten la interfície sense cola amb dispositius externs.
* Buffers per protegir les sortides de la sobrecàrrega o protegir les entrades sensibles dels danys per descàrregues electroestàtiques.
* Conversió del nivell de tensió, per exemple, quan s'interfaça una família lògica (CMOS) a una altra (TTL).

## Referències

* ↑ «Glue Logic» (en anglès). Definitions. [Consulta: 2 gener 2013].
* ↑ «How to use glue logic to connect your data with UI elements within an embedded GUI» (en anglès). [Consulta: 26 octubre 2023].
* ↑ «The Elements of Logic Design Style» (en anglès). [Consulta: 26 octubre 2023].
* ↑ «[https://www.cl.cam.ac.uk/~djg11/pubs/joining-fdl10/joining.pdf Synthesis of Glue Logic, Transactors, Multiplexors and Serialisors from Protocol Specifications.]» (en anglès). [Consulta: 26 octubre 2023].