OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Florí

El florí és una moneda d'origen italià que es va usar a diverses parts d'Europa i que actualment és encara la unitat monetària de les Antilles Neerlandeses, Aruba i Hongria.
El seu nom prové de la moneda d'or de Florència, el fiorino d'oro, anomenat així per la flor de lis representada a l'anvers, que era l'emblema heràldic de la ciutat (al revers hi figurava una imatge de sant Joan Baptista). El seu alt valor i el prestigi de la república florentina van fer que fos una de les monedes més cotitzades i populars del comerç internacional en els seus inicis, per la qual cosa fou molt imitada arreu d'Europa (a Itàlia, els Països Baixos, Polònia i, especialment, a Alemanya i Hongria), amb les mateixes característiques o bé només conservant-ne el nom.

## Florins actualment en vigor

* el florí de les Antilles Neerlandeses o gulden (codi ISO 4217: ANG)
* el florí d'Aruba o florin (AWG)
* el florí hongarès o forint (HUF)

## Florins històrics

* el florí alemany o gulden, en vigor a Alemanya del 1680 al 1790; els estats del sud d'Alemanya (Baviera, Baden, Württemberg, Frankfurt i Hohenzollern) també van usar un florí des del 1754 fins al 1873; els florins d'or ja eren corrents a Alemanya des del segle xiv
* el florí anglès o florin, moneda d'or en vigor a Anglaterra el 1344; valia sis xílings
* el florí austrohongarès (gulden o forint), en vigor a Àustria i a l'Imperi Austrohongarès del 1754 al 1892; en territori austríac ja s'usaven florins des del segle xiv
* el florí britànic o florin, en vigor al Regne Unit del 1849 al 1970; valia dos xílings
* el florí català o florí d'or d'Aragó, moneda d'or encunyada per primer cop a Perpinyà el 1342 i estesa més endavant a la resta de la Corona d'Aragó
* el florí de Danzig o gulden, en vigor a l'actual ciutat polonesa de Gdańsk del 1923 al 1939
* el florí de la Guaiana Britànica o guilder, la moneda de la Guaiana Britànica (avui Guyana) des del 1796 fins al 1839, en què fou substituïda per la lliura esterlina
* el florí de l'Àfrica Oriental, moneda de l'Àfrica Oriental Britànica entre 1920 i 1921
* el florí irlandès o flóirín, encunyat a Irlanda del 1928 al 1943; valia també dos xílings
* el florí italià o fiorino, encunyat a Florència del 1252 al 1533, en què Alexandre de Mèdici la va substituir per l'escut; fou la primera moneda d'or de l'Europa occidental i en deriven tota la resta de florins; més endavant (1588-1792 i 1826-1859) Florència encunyaria altres florins de tipologia diferent
* el florí neerlandès o gulden, la moneda dels Països Baixos des del 1279 fins al 2002, en què fou substituïda per l'euro
* el florí de Surinam o gulden, la moneda de Surinam fins al 2004, en què fou substituïda pel dòlar de Surinam; era equivalent al florí neerlandès
* Florí d'or encunyat a la ciutat alemanya de Magúncia entre el 1399 i el 1402
* Bitllet de 20 florins de Danzig del 1937

## Referències

* ↑ Trullén, Josep Maria (dir). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les Col·leccions del Museu. Organisme Autònom BMVB, 2001, p.25. ISBN 84-931438-3-9.
# Mother Mary

Mother Mary és una pel·lícula de melodrama èpica estatunidenca escrita i dirigida per David Lowery.

## Premissa

Segueix la relació d'un músic i una dissenyadora de moda.

## Repartiment

* Michaela Coel com a Sam
* Anne Hathaway
* Hunter Schafer com a Hilda
* Kaia Gerber
* Jessica Brown Findlay
* Sian Clifford
* FKA Twigs

## Producció

El projecte es va anunciar per primera vegada el març de 2023. David Lowery escriurà i dirigirà la pel·lícula, i es va anunciar que Michaela Coel i Anne Hathaway protagonitzarien. La música estarà composta per Daniel Hart, amb cançons originals a càrrec dels músics Jack Antonoff i Charli XCX. Al maig, Hunter Schafer es va unir al repartiment. Es va revelar que FKA Twigs tenia un paper a la pel·lícula el març de 2024.
El rodatge va començar a Alemanya el maig de 2023. Al juliol, la producció va rebre una exempció per continuar rodant durant la vaga SAG-AFTRA del 2023.

## Referències

* ↑ Kroll, Justin. «Michaela Coel And Anne Hathaway To Star In Pop Music Epic Mother Mary For David Lowery And A24». Deadline Hollywood, 21-03-2023. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ Grobar, Matt. «Euphorias Hunter Schafer Joins A24 Pop Music Pic Mother Mary From Filmmaker David Lowery». Deadline Hollywood, 25-05-2023. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ Nnadi, Chioma. «"I'm Bigger, Stronger, More Tenacious": FKA Twigs Is Leaving Pain Behind – And Embracing A New Creative Peak». Vogue, 14-03-2024. [Consulta: 14 març 2024].
* ↑ Kohn, Eric. «Super Mario Bros. Is Not Enough: David Lowery's Case for Better Family-Friendly Movies (Column)». IndieWire, 08-04-2023. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ Welk, Brian. «Anne Hathaway and Matthew McConaughey Films Land SAG-AFTRA Waivers». IndieWire, 18-07-2023. [Consulta: 18 juliol 2023].
# Heller (moneda)

El heller o häller va ser una moneda alemanya valorada en mig pfennig, anomenada així per la ciutat de Hall am Kocher (avui Schwäbisch Hall).
La moneda es va encunyar a partir del començament del segle xiii, basada en un pfennig de plata anterior (o Häller Pfennig, de vegades anomenat Händelheller, o 'heller de la mà', pel dibuix d'una mà que presentava a l'anvers), però la seva composició es va anar deteriorant amb l'afegitó progressiu de cada vegada més coure, de manera que es va acabar considerant com si no fos ja una moneda d'argent. Hi havia hellers de diversos tipus (els anomenats hellers vermells, blancs i negres). A l'edat mitjana va esdevenir símbol de poc valor, i una dita típica alemanya és keinen (roten) Heller wert, literalment 'no val un heller (vermell)', és a dir 'no val un ral'.
El terme heller va ser àmpliament usat per anomenar les monedes de petit valor dels Estats alemanys fins al 1873 quan, després de la unificació alemanya, l'administració de Bismarck va introduir el marc i el pfennig com a moneda de l'Imperi Alemany.
El heller germànic va experimentar una revifalla el 1904, quan el govern es va encarregar de produir la moneda de l'Àfrica Oriental Alemanya a les possessions de la Companyia Alemanya de l'Àfrica Oriental. El heller hi va ser introduït com la centèsima part de la rupia en lloc del pesa, que valia 1/64 de rupia.
A Àustria-Hongria, Heller va ser també el terme utilitzat per a la moneda fraccionària de la corona austrohongaresa utilitzada a la part austríaca (a la banda hongaresa aquesta mateixa moneda s'anomenava fillér, actualment la centèsima part del fòrint). S'hi va fer servir des del 1892 fins a la caiguda de l'Imperi el 1918.
Aquesta mateixa moneda (anomenada haléř en txec i halier en eslovac) era també el cèntim de la corona txeca i de l'eslovaca (en aquest darrer cas, fins a l'adopció de l'euro), així com ho va ser de l'anterior corona txecoslovaca. De fet, només subsisteix nominalment com a moneda fraccionària a la República Txeca, si bé a causa del seu poc valor el Banc Nacional Txec la va retirar de la circulació el 2008.
# Farthing

El farthing (que significa en anglès: un quart; derivat de l'anglosaxó: feorthing) fou una moneda britànica, el valor equivalent a la quarta part d'un penic (penny), és a dir, 1/960 de lliura esterlina. Aquestes peces van ser encunyades des del segle xiii fins al 31 de desembre de 1960, que es van desmonetitzar (tretes fora del curs legal).

## El farthing irlandès

El farthing irlandès era la moneda més petita d'Irlanda, amb un valor en aquest cas d'1/960 de lliura irlandesa.

## Vegeu també

* Moneda
* Penic
* Corona danesa

## Referències

* ↑ «Modern Irish Coinage (1928 to date)» (en anglès). IrishCoinage.com. [Consulta: 28 abril 2012].

## Enllaços externs

* IrishCoinage.com - Modern Irish Coinage (1928 to date) (anglès)
# Dicalco

A l'antiga Grècia, el dicalco (del grec dis, dos i chalkós, coure) era una moneda de bronze de dos calcos o 14 lepto, que equivalia a un tartemori de plata o a la quarta part del Òbol. Aquesta moneda també existia en els sistemes monetaris de fenicis i cartaginesos.
L'emperador romà August va introduir també aquesta moneda a Alexandria, la qual es va encunyar fins a temps de Marc Aureli.
# Els Calders

La Urbanització Els Calders és una urbanització que pertany al municipi de Vallmoll, Alt Camp. Es troba a 3 quilòmetres del centre, unit pel Camí del Roser de Vallmoll a Els Calders. Té diferents vies d'entrada per la carretera TV-2035 i la TV-2034. Està situat a una altitud de 205 metres.
L'any 2023 tenia 158 habitants.

## Referències

* ↑ «Idescat. Codis territorials i d'entitats. Municipis. 431606 Vallmoll». [Consulta: 19 desembre 2024].
# Tu mérites un amour

Tu mérites un amour és una pel·lícula francesa escrita i dirigida per Hafsia Herzi, estrenada el 2019.

## Argument

La Lila va ser abandonada pel seu xicot després d'un any de cites. Experimenta sentiments contradictoris, entre el desig de recuperar-lo o el desig de maleir-lo i seguir endavant...

## Repartiment

* Hafsia Herzi: Lila
* Djanis Bouzyani: Ali, el millor amic de la Lila
* Jérémie Laheurte: Rémi, l'ex de la Lila
* Anthony Bajon: Charly, el jove fotògraf
* Sylvie Verheyde: Ava
* Karim Ait M'Hand: Aymen, el nou xicot d'Ali
* Myriam Djeljeli: Myriam, l'ex de Rémi
* Alexander Ferrario: Sergio, el jove de la tarda
* Jonathan Eap: Jonathan, el model que s'acosta a la Lila al parc
* Sophie Garagnon: Rachelle, l'esposa de la parella que és fan de l'edat libertina
* Brice Dulin: Bruno, l'home de la parella aficionat al llibertinisme
* Mouna Soualem: Mouna, amiga de la Lila, ex de Sergio
* Lina Soualem: Lina, amiga de la Lila, germana de Mouna
* Abdelkader Hoggui: Haj Ibrahim, el marabout
* Donia Bouzyani: Donia, amiga de la Lila
* Baptiste Cazenave: Baptista
* Montaine Bouteillon: Montaine
* Tom Houguenague
* Jérémie Attard: Paul, la cita que parla de la càmera
* Daniel Di Grazia: Michel, la cita del forner
* Samir Guesmi: Ben, un amic de la Lila
* Othman Mansour: el propietari del bar-restaurant, oncle de Charly
* Lilia Hammiche: Kahina
* Lisa Bouteldja: Lisa

## Producció

Després d'un curtmetratge el 2010, Hafsia Herzi va escriure i dirigir el seu primer llargmetratge, que va produir ella mateixa. La va rodar amb pocs recursos i un petit equip durant l'estiu del 2018.

## Estrena

El maig de 2019 Tu mérites un amour a ser seleccionada a la Setmana de la Crítica durant el 72è Festival Internacional de Cinema de Canes, on competia per la Càmera d'Or i la Queer Palm. Aquesta exposició permet a la pel·lícula trobar exhibidors a França i a l'estranger. A l'agost, va estar en competició al Festival de Cinema Francòfon d'Angoulême, on Hafsia Herzi va rebre el premi Valois per la direcció i una menció especial del jurat per Djanis Bouzyani També va participar al Festival Internacional de Cinema d'Estocolm o va rebre el premi a la millor primera pel·lícula

## Notes i referències

* ↑ [oluCsTQA4Dc “Tu mérites un amour” : le premier film intime et touchant de Hafsia Herzi], Télérama
* ↑ Hafsia Herzi • Directora de Tu mérites un amour, Cineuropa, 25 de maig de 2019
* ↑ «Les réalisatrices triomphent à Angoulême». ecrannoir.fr, 25 août 2019..
* ↑ «Angoulême 2019 : Papicha et Les Hirondelles de Kaboul au palmarès du festival». AlloCiné.
* ↑ «This year's festival winners». stockholmfilmfestival.se.

## Enllaços externs

* tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Manuel Espín Salvador

Manuel Espín Salvador (Vallat, 1 de gener de 1912 - Barcelona, 23 d'octubre de 1998) va ser un periodista esportiu català especialitzat en les cròniques sobre el bàsquet.
Va començar col·laborant amb El Matí, un diari catòlic en català que es va editar a Barcelona abans de la Guerra Civil. Un cop acabat el conflicte treballà a El Mundo Deportivo, on fou cap de la secció de basquetbol fins gairebé els anys 80. El 1979 va rebre la placa al mèrit de la Federació Espanyola de Basquetbol. També col·laborà amb Ràdio Barcelona i Ràdio Espanya de Barcelona. Fins als anys noranta continuà publicant articles, alguns sota el pseudònim Roger en honor al seu net.
Va escriure el llibre Nuestros ases (1983-1987), on repassava la trajectòria de grans jugadors de bàsquet de totes les èpoques. També participà en la redacció de La historia del basket español (1986), que es publicà per fascicles a El Mundo Deportivo, i Dinastías del basket (1988).

## Referències

* ↑ «Placa al mérito a Manuel Espín». El Mundo Deportivo, 06-07-1979 [Consulta: 19 desembre 2024].
* ↑ «En el adiós al querido Manuel Espín». El Mundo Deportivo, 25-10-1988 [Consulta: 24 octubre 2021].
* ↑ «Manuel Espín Salvador». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Art de la gramàtica

Art de la gramàtica (en grec antic: Τέχνη Γραμματική, Tekhne Grammatiké; en llatí: Ars Grammatica) és el títol de diverses obres de gramàtica de l'antiguitat:
* Art de la Gramàtica (Dionisi de Tràcia), obra de gramàtica grega del segle ii aC atribuïda a Dionisi de Tràcia
* Art de la Gramàtica (Victorí), obra de gramàtica llatina de Gai Mari Victorí, del segle iv
* Art de la Gramàtica (Carisi), obra de gramàtica llatina de Flavi Sosípatre Carisi, del segle iv
* Art de la Gramàtica (Donat), obra de gramàtica llatina d'Eli Donat, del segle iv
* Art de la Gramàtica (Diomedes), obra de gramàtica llatina de Diomedes el Gramàtic, del segle iv
* Art de la Gramàtica (Servi), comentari a la gramàtica de Donat, obra de Servi Maure Honorat
* Art de la Gramàtica (Julià) (it), obra de gramàtica llatina de Julià de Toledo, del segle vii
* Art de la Gramàtica (Alcuí), obra de gramàtica llatina d'Alcuí de York, del segle viii
# Antoni Lluís Carrió i Artigues

Antoni Lluís Carrió i Artigues (Pedreguer, Marina Alta, 1958 - València, 17 de juny de 2013) va ser un advocat i polític valencià, regidor de la Unitat del Poble Valencià a Pedreguer entre 1987 i 1999.

## Biografia

Fundador de la Unitat del Poble Valencià, va ser regidor d'esta formació a Pedreguer durant més de 10 anys. En 1991 va esdevenir el primer càrrec supra-municipal de la formació, quan es convertix en diputat a la Diputació d'Alacant pel partit judicial de Dénia. També va ser conseller nacional del BLOC Nacionalista Valencià.
Pel que fa a la seua faceta com a home de cultura, va dirigir, des de la seua fundació en 1985 fins al dia de la seua mort l'Institut d'Estudis Comarcals de la Marina Alta.

## Referències

* ↑ Ha faltat Antoni Lluís Carrió, primer càrrec supramunicipal del nacionalisme valencià progressista Arxivat 2013-06-22 a Wayback Machine. notícia al web del BLOC del 18 de juny de 2013
* ↑ Fallece a los 55 años Antoni Lluís Carrió, primer diputado provincial de la UPV Edil de Pedreguer entre 1987 y 1999 y abogado de profesión, fue uno de los fundadores del Institut d'Estudis Comarcals - notícia a Levante-EMV del 18 de juny de 2013 (castellà)

## Enllaços externs

* Corporació Provincial d'Alacant de 1991
# Schottenring

El Schottenring ('circuit de Schotten' en alemany) va ser un circuit de curses temporal situat a prop de Schotten, al districte de Vogelsberg de Hessen (Alemanya), entre Fulda i Gießen. Inaugurat el 22 de juliol de 1925, era, després de Nürburgring, Schleizer Dreieck, Solitudering i AVUS, un dels circuits de curses més antics d'Alemanya.

## Història

El circuit era popular per a les curses de club i el 1947 va atraure 90.000 espectadors al primer esdeveniment que s'hi va celebrar durant la postguerra. El 1953, en part com a resultat d'un compromís entre els dos òrgans reguladors dels esports de motor d'Alemanya, el DMV (Deutscher Motorsport Verband) i l'ADAC (Allgemeiner Deutscher Automobil-Club), Schottenring va ser seleccionat per a acollir el Gran Premi d'Alemanya de motociclisme.
El circuit mai no havia estat considerat especialment segur, ni tan sols segons els estàndards de l'època, i després d'una inspecció abans de començar els entrenaments, els equips de fàbrica d'AJS, Norton, Gilera i Moto Guzzi van decidir per unanimitat que la pista era massa estreta per a les motos de 350cc i 500cc "modernes". Schottenring tenia molts revolts ràpids vorejats d'arbres i una superfície de pista tan relliscosa als punts més perillosos que hauria estat desastrós córrer-hi una prova de campionat. Amb la retirada sense precedents de la majoria d'equips importants just abans de començar les curses, els funcionaris de la FIM van decidir que la millor manera de procedir, en disposar de tan poca antelació, era permetre que el Gran Premi continués, però que només les curses de 125cc i 250cc fossin puntuables per al campionat del món.
Les curses d'esports de motor al circuit es van suspendre després de 1956, però les proves de ral·li, motocicletes clàssiques i pujades de muntanya s'hi mantingueren fent servir una versió escurçada del traçat.

## Referències

* 1 2 «Geschichte» (en alemany). schottenring.de. Arxivat de l'original el 10/1/2017. [Consulta: 11 setembre 2017].
* 1 2 3 4 «The Schottenring Sensation» (en anglès). Motor Cycling. Temple Press Ltd [Londres], 2269, 23-07-1953.
* ↑ Mas Godayol, Josep (Director). «Gran Premio de Alemania». A: Dos Ruedas. Gran enciclopedia ilustrada de la moto (en castellà). Barcelona: Editorial Delta, 1980, p. 92 (vol. I). ISBN 84-85822-02-1.

## Enllaços externs

* Schottenring - Lloc web oficial (alemany)
# Felip d'Amat i de Cortada

Felip d'Amat i de Cortada (Barcelona, 1754 - Barcelona, 1828) fou un diplomàtic i polític català.

## Biografia

Fill d'un coronel d'infanteria i nebot de Manuel d'Amat i de Junyent, virrei del Perú, vas ser anomenat jove de llengües a Rússia el 20 d'abril del 1790. El 1793 va ser promogut a secretari de la legació i va obtenir un destí com a oficial novè a la Secretaria d'Estat el març del 1795. Va ascendir ràpidament a oficial setè, i posteriorment va obtenir la plaça d'encarregat de negocis davant el Gran Mestre de l'Orde de Malta.
Es va casar a Barcelona amb Maria Eulàlia Desvalls i Ribas, filla de Joan Antoni Desvalls i d'Ardena, marquès de Llupià i Alfarràs. Quan les tropes de Napoleó Bonaparte van ocupar l'illa de Malta el 1798, Amat hagué de marxar i decidí tornar a Barcelona. Obtingué una assignació de 40.000 rals, mentre esperava un destí que mai arribaria.
El 25 de febrer del 1810 va ser elegit diputat a les Corts de Cadis a la Sala Capitular de la catedral de Tarragona, d'acord amb la Instrucció de l'1 de gener del 1810 per als diputats provincials del Principat de Catalunya. Fou un dels diputats que participà en la votació de la Constitució espanyola de 1812 i va ser baixa a les Corts Espanyoles el 20 de setembre del 1813.
De nou a Barcelona, va ser nomenat regidor el 1815, i posteriorment vocal de la Junta de Comerç.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Cáceres Würsig, Ingrid «Historia de la traducción en la Administración y en las Relaciones Internacionales en España (S. XVI-XIX)». Vertere: Monográficos de la Revista Hermēneus, 6, 2004, pàg. 171.
* 1 2 «Diputats a les Corts de Cadis». Arxivat de l'original el 2012-06-28. [Consulta: 4 març 2012].
# Giovanni Fagnano

Giovanni Fagnano (italià: Giovanni Francesco Fagnano dei Toschi) (Senigallia, 31 de gener de 1715 - Senigallia, 14 de maig de 1797) fou un matemàtic italià del segle xviii, conegut per haver resolt el problema de Fagnano.

## Vida i Obra

Giovanni Fagnano fou l'únic fill de Giulio Carlo Fagnano que va mostrar cert interès per les matemàtiques.
El 1752 va ser ordenat sacerdot i nomenat canonge de la catedral de Senigallia. Tres anys més tard n'esdevindria arxipreste.
Va escriure un tractat sobre geometria del triangle (mai publicat) i diversos articles d'anàlisi matemàtica a Acta Eruditorum.
Les seves aportacions més originals rauen en la resolució el 1775 de l'anomenat problema de Fagnano (la construcció del triangle de mínim perímetre inscrit dins d'un altre triangle acutangle arbitrari,, demostrant que és el triangle òrtic) l'estudi d'algunes propietats analítiques de la lemniscata i la resolució d'algunes integrals trigonomètriques.

## Referències

* 1 2 Natucci, 2008, p. Dict.
* ↑ Lapidus i Niemeyer, 2010, p. 244.
* ↑ Rozikov, 2019, p. 72.
* ↑ Hung i Thuy Duong, 2021, p. 61.
* ↑ Rane, 2017, p. 50.
* ↑ Ribeiro i Torres, 1998, p. 31.
* ↑ O'Connor i Robertson, MacTutor History of Mathematics.

## Bibliografia

* Darling, David. The Universal Book of Mathematics: From Abracadabra to Zeno's Paradoxes (en anglès). John Wiley & Sons, 2004. ISBN 9780471667001.
* Hung, Tran Quang; Thuy Duong, Nguyen Thi «Generalizations of Fagnano’s Problem» (en anglès). Journal for Geometry and Graphics, Vol. 25, Num. 1, 2021, pàg. 61-69. ISSN: 1433-8157.
* Lapidus, Michel L.; Niemeyer, Robert G. «Towards the Koch snowflake fractal billiard: Computer experiments and mathematical conjectures». A: Tewodros Amdeberhan, Luis A. Medina, Victor H. Moll (eds.). Gems in Experimental Mathematics (en anglès). American Mathematical Society, 2010, p. 231-264. ISBN 978-0-8218-4869-2.
* Rane, Ujjawal «Fagnano’s theorem: alternative proof» (en anglès). At Right Angles, Vol. 6, Num. 3, 2017, pàg. 50-52. ISSN: 2582-1873.
* Ribeiro, Adília; Torres, Helena «A lemniscata de Bernoulli» (en portuguès). Educação e Matemática, Num. 48, 1998, pàg. 31-33. ISSN: 0871-7222.
* Rozikov, Utkir A. An Introduction To Mathematical Billiards (en anglès). World Scientific, 2019. ISBN 978-9-8132-7646-8.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Giovanni Fagnano» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Natucci, A. «Fagnano Dei Toschi, Giovanni Francesco» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 23 febrer 2015].
# Melignomon

Melignomon és un gènere d'ocells de la família dels indicatòrids (Indicatoridae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* indicador camagroc (Melignomon eisentrauti).
* indicador de Zenker (Melignomon zenkeri).

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Jacamars, puffbirds, barbets, toucans, honeyguides – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 20 desembre 2024].
# Juan Melenchón Pérez

Juan Melenchón Pérez (27 de gener de 1908, Mazarrón, Regió de Múrcia - 11 de desembre de 1983, Castelló de la Plana) fou un futbolista espanyol dels anys 1920, 1930 i 1940 que jugava com a defensa.

## Trajectòria

Juan Melenchón començà a jugar amb el Granollers al 1924. El 1927, fitxà pel FC Gràcia. El 1929, fitxà pel València CF, on va jugar fins al 1937. El 1937, jugà amb el Gimnàstic de València (1937-1938). El 1938, Juan Melenchón fitxà pel FC Barcelona. Durant la Guerra civil, jugà cinc partits de la Lliga catalana que guanyà el Barça el 1938. El 1939, va tornar al València CF. El 1940, fitxà pel Granada CF, i el 1941 pel CE Castelló amb qui va jugar a la Primera divisió espanyola. Jugà amb el Castelló fins al 1944 abans de retirar-se. Jugà un total de 101 partits a la Primera divisió durant la seva carrera.
Va disputar dos partits amb la selecció catalana de futbol els anys 1929 i 1942.

## Palmarès

Amb el FC Barcelona :
* Campió de la Lliga catalana: 1938

## Referències

* ↑ Toni Closa, Gran diccionari de jugadors del Barça, Editorial Base, 2015
* ↑ Fitxa de Juan Melenchón, bdfutbol
* ↑ «El homenaje del Sans a su presidente Don José Guixá». Mundo Deportivo, 15-07-1929 [Consulta: 30 desembre 2013].
* ↑ «En Las Corts». Mundo Deportivo, 06-07-1942 [Consulta: 2 gener 2014].