OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Briva i Miravent

Antoni Briva i Miravent (Sitges, Garraf, 1926 - Astorga, Espanya, 1994) fou un eclesiàstic català. Va ser bisbe d'Astorga.
Feu estudis eclesiàstics al Seminari Conciliar de Barcelona, i a la Universitat Gregoriana de Roma, on es doctorà en Teologia. Fou ordenat l'any 1950, exercí diversos càrrecs parroquials i al barri de “Tres Pins” de Montjuïc, i acadèmics. Fou rector del Seminari Conciliar de Barcelona (1963), director de la Biblioteca Pública Episcopal de Barcelona entre 1963 i 1964, i nomenat canonge de la Catedral de Barcelona (1964). Va ser membre de l'associació Unió Sacerdotal de Barcelona on coincidí amb Manuel Bonet i Muixí, Casimir Martí i Martí, Ramon Buxarrais i Ventura, Ramon Daumal i Serra, Joan Batlles i Alerm, Pere Tena i Garriga i Josep Maria Rovira Belloso, entre d'altres. L'any 1967 fou nomenat bisbe de la Diòcesi d'Astorga, on dugué a terme a més de la seu treball pastoral, una tasca de divulgació teològica i ecumènica.
A la Conferència Episcopal Espanyola i al Vaticà ocupà diversos càrrecs relacionats amb el diàleg entre religions i l'ecumenisme. Així, fou membre del “Secretariat Romà per a la Unió dels Cristians” (1968-1977) i president de la Comissió Episcopal de Relacions Interconfesionals (1975-1981), comissió que era adscrit com a vocal en el moment del seu traspàs. Va morir d'un infart el 20 de juny de 1994 a Astorga. Les seves despulles són enterrades a la Catedral de la diòcesi. Fou cap de redacció de la revista "Orbis catholicus" (1958-64) i publicà articles sobre ecumenisme i obres sobre teologia.

## Obres

* La gloria y su relación con la gracia según las obras de san Buenaventura (1957)-
* El tiempo de la Iglesia según la teología de Cullman (1958)
* Colegio episcopal e Iglesia particular (1959)

## Referències

* ↑ Alarcón i Campdepadrós, Xavier ; pròleg de J. M. Martí Bonet. Història de la Biblioteca Pública Episcopal de Barcelona, la més antiga de la ciutat (en català). Barcelona: Biblioteca Pública Episcopal del Seminari de Barcelona, 2014, p. 46
* ↑ manent Diari La Vanguardia 23-11-1997 Albert Manent “ La Unión Sacerdotal de Barcelona” pàg. 45
* ↑ «Histórico de la Comisión de Relaciones Interconfesionales de la CEE». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 setembre 2013].
* ↑ “El País” 22-6-1994 Necrològica Obispo Antonio Briva Miravent
* ↑ Diccionari d'Història Eclesiàstica de Catalunya Volum I Ed. Claret- Generalitat de Catalunya Barcelona 2001 pàg. 355
* ↑ «Antoni Briva i Miravent». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bernardo de Balbuena

Bernardo de Balbuena (20 de novembre de 1562, Valdepeñas, Ciudad Real, Castella - 11 d'octubre de 1627, San Juan de Puerto Rico) fou un famós poeta de Castella.

## Biografia

Va néixer a Valdepeñas com a fill il·legítim d'un indià. Son pare, amb propietats a Nova Espanya, tornà a Mèxic el 1564. Balbuena romangué a Castella amb sa mare i el 1584 demanà llicència per viatjar a Mèxic, on arribà amb 22 anys, hi viu amb son pare i s'ordena sacerdot.
Aquesta llarga separació de son pare es transparenta en el tema de l'orfenesa, principal fil narratiu de la llegenda de Bernardo del Carpio, que anys més tard narrà en el seu gran poema èpic El Bernardo del Carpio o Victòria de Roncesvalles. El 1585 guanya un concurs poètic i s'instal·la a Guadalajara, torna a guanyar un altre concurs el 1590 i dos anys més tard és nomenat capellà de l'Audiència Reial de Guadalajara, on comença el seu gran poema El Bernardo, que acabà deu anys després. Balbuena viu força temps al regne de Nova Galícia (corresponent als estats mexicans de Jalisco i Nayarit), i viu en un petit i aïllat poble proper a Compostel·la, San Pedro Lagunillas.
Balbuena portava de Castella un bon bagatge cultural i, com diu José Rojas Garcidueñas, havia preparat amb molta antelació i cura la seva carrera eclesiàstica. El 1593 escriu la Grandesa mexicana, un llarg poema en tercets encadenats en elogi de la capital del virregnat. El llibre apareix el 1604 dedicat a Isabel de Tobar y Guzmán, de qui el poeta estava enamorat. Però Balbuena té unes altres ambicions i viatja el 1606 a Madrid per no tornar mai més a Mèxic, tot i que sempre tingué records de la terra on passà llargs anys.
Així doncs, tot i que viu breument a Madrid i es doctora en teologia per la Universitat Menor de Sigüenza el 1607, publica un any més tard la seva novel·la pastoral Segle d'Or a les Selves d'Erífile, en la figura d'un petit elogi de Mèxic, i que surt en dues emissions, una amb un pròleg del dramaturg Antonio Mira de Amescua, també bastard, com Balbuena, que, a més d'elogiar l'obra, aprofita per fer una profunda anàlisi del gènere.
El 1608 aconsegueix que el nomenin abat de Jamaica, on arriba el 1610. Tanmateix, el seu intent de convertir Jamaica en bisbat fracassa, però el 1623 arriba a altes jerarquies i és nomenat bisbe de Puerto Rico, torna a l'illa el 1626 i n'escriu un informe, on entre altres coses s'escandalitza pel grau de consanguinitat que hi troba, abans ha estat durant dos anys provincial de Santo Domingo. El Bernardo, que intentà publicar a Espanya amb anterioritat, apareix finalment a Madrid el 1624.
Una incursió del pirata holandès Balduino Enrico destrueix la seva casa i biblioteca a la capital de l'illa San Juan, i es perden la gran majoria de les seves obres, per exemple, L'altesa de Laura i un altre poema èpic, El diví Cristiados. Balbuena mor a San Juan el 1627, el mateix any que Luis de Góngora. La seva idea de la poesia es coneix a través de la Introducció al Bernardo i el Compendi apologètic en lloança de la poesia, un erudit tractat de poètica que sosté una concepció gairebé parnasiana de la bellesa formal.
# Musaranya elefant rossa

La musaranya elefant rossa (Elephantulus rufescens) és una espècie de musaranya elefant del gènere Elephantulus. Viu a Etiòpia, Kenya, Somàlia, el Sudan del Sud, Tanzània i Uganda. Els seus hàbitats naturals són les sabanes seques i les zones arbustoses seques tropicals o subtropicals.
# Roques de les Àligues

Les Roques de les Àligues és una muntanya de 771 metres que es troba al municipi de Vilanova de Sau, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Caragols cuinats

Els caragols cuinats és una recepta típica de Mallorca Els ingredients que la componen a més del caragols són la sal, herbes culinàries com el fonoll, la menta, el moraduix, la tarongina i el llorer també la ceba els alls la sobrassada, la xulla, la botifarra i l'oli. La seva preparació consisteix a bullir els caragols, afegir el fonoll i les altres herbes i fer un sofregit amb ceba i all i afegir les carns i sobrassada.

## Referències

* ↑ Carrera i Escudé, Manel. «Temps de cargols - El cargol a les festes populars». festes.org. [Consulta: abril 2016].
* ↑ Sitges, Joan «Menjar caragols per Sant Marc fa reviscolar els restaurants. Diu la tradició que si se’n mengen avui es prevenen reuma i embòlies». Ara Balears, 25-04-2014.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Turó d'en Verdura

El Turó d'en Verdura és una muntanya de 184 metres que es troba al municipi de Sant Iscle de Vallalta, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gilgaon

Gilgaon fou un estat tributari protegit del tipus zamindari al districte de Chanda a les Províncies Centrals. La superfície era de 155 km² i estava format per 14 pobles. La població el 1881 era de 1.211 habitants. La major part del principat estava cobert de muntanyes, bosc i jungla, amb bona fusta. La capital era Gilgaon amb 503 habitants.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Franziskus von Paula Schönborn Buchheim

Franziskus von Paula Graf von Schönborn (24 de gener de 1844 – 25 de juny de 1899) va ser un va ser un cardenal txec de l'Església Catòlica. Va ser el cinquè bisbe de České Budějovice i el vint-i-vuitè Arquebisbe de Praga.

## Biografia
### Infantesa i formació

Franziskus von Paula Schönborn va néixer el 24 de gener de 1844 a Praga, llavors part de Bohèmia. Ell era el fill d'Erwein Damian Hugo Comte von Söhönborn-Wiesentheid i de Christina Maria Josefa comtessa von Brühl. Va rebre el sagrament de la confirmació el 10 de juny de 1859.
Després de rebre l'educació bàsica, va estudiar dret a la Universitat de Praga, teologia a la Universitat d'Innsbruck, i, finalment, a la Pontifícia Universitat Gregoriana de Roma, on va obtenir un doctorat en teologia el 1875. Pronuncià els vots solemnes el 14 d'octubre de 1870, els ordes menors el 25 de març de 1872, el subdiaconat el 7 d'agost de 1873, i el diaconat el 10 d'agost de 1873.

### Ordenació sacerdotal

Va ser ordenat sacerdot el 12 d'agost de 1873. Va ser nomenat vicerector del seminari de Praga en 1879, i va esdevenir rector en 1882, esdevenint director del puerorum convictus. Va ser nomenat capellà de Sa Santedat. L'emperador Francesc Josep el va triar per a la seu de České Budějovice el set de setembre de 1883.

### Bisbe i arquebisbe

Va ser elegit bisbe de České Budějovice el 28 de setembre del mateix any i la seva consagració episcopal va tenir lloc el 18 de novembre de 1883 a Praga, a mans del cardenal Friedrich Johann Joseph Cölestin von Schwarzenberg, arquebisbe de Praga, assistit per Josef Jan Hais, bisbe de Königgrätz, i Emanuel Jan Schoebel, bisbe de Leitmeritz. El nomenament com a assistent al Tron Pontifici es va produir el 9 de desembre de 1884. L'emperador Francesc Josep el va designar per a la seu de Praga el 21 de maig de 1885, on es va traslladar el 27 de juliol. Va rebre el pal·li el 30 de juliol de 1885.

### Cardenal i mort

Va ser creat cardenal en el consistori del 24 de maig de 1889, amb un breu apostòlic en el qual el Papa Lleó XIII li va donar la birreta vermella. Va rebre el porpra i el títol presbiteral dels Sants Joan i Pau el 30 de desembre de 1889. En el mateix any va ser condecorat amb la Gran Creu del Reial Orde de Sant Esteve.
Va morir el 25 de juny de 1899 a la ciutat de Falkenau an der Eger a l'edat de només 55 anys. Les seves restes van ser traslladades a Praga, i després de l'exposició, va ser enterrat a la catedral metropolitana de Sant Guiu.

## Honors

    Gran Creu de l'Ordre de Sant Esteve.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. a la pàgina Cardenals de Salvador Miranda (anglès)
* Dades publicades a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Franziskus von Paula, Graf von Schonborn
# Bernat Julià Rosselló

Bernat Julià Rosselló és un religiós i músic mallorquí, membre del Comité d'Honor del Festival Internacional de la Mancomunitat Pla de Mallorca. El 1991 va rebre la Medalla d'Or de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears.
# Conothoa

Conothoa és un dels tres subgèneres existents de piques. Amb tretze espècies, és el subgènere més gran dels tres que formen el gènere Ochotona.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# La Miranda (les Masies de Voltregà)

La Miranda és una muntanya de 911 metres que es troba al municipi de les Masies de Voltregà, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó d'en Bosc

El Turó d'en Bosc és una muntanya de 404 metres que es troba al municipi de Sant Vicenç de Montalt, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cistícola vulpina

La cistícola vulpina (Cisticola troglodytes) és una espècie d'ocell passeriforme de la família Cisticolidae pròpia de l'Àfrica central i oriental.

## Hàbitat i distribució

L'hàbitat natural són els boscos tropicals, sabana seca i praderes inundables tropicals.
Es nativa de la República Centreafricana (Bozoum i el Parc Nacional del Manovo-Gounda Saint-Floris), República Democràtica del Congo (Parc Nacional del Garamba), Etiòpia (Parc Nacional Gambela), Kenya (mont Elgon), Sudan del sud (Muntanyes Ashana-Bandingilo-Dinder-Imatong i Juba) i Uganda(Parc Nacional de la Vall de Kidepo), bosc del mont Kie, reserva forestal del mont Moroto i la reserva forestal del Mont Otzi). També és una espècie vagant a Mali.

## Referències

* ↑ «Cistícola vulpina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 07/12/2022(català)
# Pau de Praga (1866)

La Pau de Praga va ser un tractat de pau signat a Praga el 23 d'agost de 1866, després del preliminar tractat de Nikolsburg del 21 de juliol, va posar fi a la Guerra Austro-prussiana. El tractat va ser indulgent amb l'Imperi Austríac, perquè Otto von Bismarck havia persuadit Guillem I que el fet de mantenir el lloc d'Àustria a Europa seria millor en el futur per a Prússia que aplicar represàlies.
Àustria només va perdre Venècia, cedida a Napoleó III de França, que al seu torn la va cedir al Regne d'Itàlia. Àustria es va negar a donar Venècia directament a Itàlia, perquè els austríacs havien aixafat als italians durant la guerra. Els Habsburg van ser exclosos permanentment dels assumptes alemanys (Kleindeutschland). El Regne de Prússia, es va consolidar com a potència única entre els estats alemanys. Es va formar la Confederació Alemanya del Nord, amb tots els estats del nord d'Alemanya units, i l'Alemanya del Sud havent de pagar grans indemnitzacions a Prússia.

## Referències

* ↑ Hertslet, Edward. The Map of Europe by Treaty: Showing the Various Political and Territorial Changes which Have Taken Place Since the General Peace of 1814, Volum 3 (en anglès). Butterworths, 1875, p. 1698.
* ↑ Taylor, AJP. Bismarck: The Man and the Statesman (en anglès). Hamish Hamilton, 1988, p. 87-88. ISBN 978-0-241-11565-7.
# Bernat Ylla Bach

Bernat Ylla Bach (Vic, 22 de març de 1916 — Saint-Maixent-l'École, França, 18 de febrer de 1994) fou un pintor del segle xx.
Cursà els seus primers estudis en la seva ciutat nadiua a l'Escola Municipal de Dibuix de Vic amb els Mestres Pere Puntí i Llucià Costa i els amplià després a l'Escola d'Arquitectura de Barcelona.
Exposà per primera vegada en una col·lecció barcelonesa, en la que exhibí exclusivament dibuixos a ploma.
L'any 1936, marxà a Brussel·les, on estudià pintura i perspectiva a l'Escola Reial de Belles Arts, tenint com a Professor a Alfred Bastien. AIIí realitzà dues exposicions.
Després va estudiar les lliçons i consells sobre la composició a l'Estudi de Montparnasse a París, del Mestre francés, André Lhote.
Al retornar a Catalunya, l'any 1943, Bernat Ylla va començar en el seu país una carrera de pintor independent. Feu la seva primera exposició individual en la Sala Comellas de Vic el desembre del 1943, fent-ho també a Barcelona el març de l'any 1944, en la sala de la Llibreria Dalmau, essent presentat pel crític Rafael Benet.
Després s'instal·là a Deià, a l'Illa de Mallorca, on durant quatre anys va treballar buscant la seva forma personal d'expressió pictorica.
A partir de l'any 1951 s'instal·là a França i organitza les seves exposicions arreu d'Europa: França, Anglaterra, Suïssa, i sempre a Vic, Barcelona, Catalunya, Mallorca, Castilla la Manxa, Extremadura, País Basc, etc.
La seva última exposició la realitzà a "l'Ile de Ré" el 1983.
Va morir a Saint Maixent l'Ecole (França) el 18 de febrer de l'any 1994, a l'edat de 78 anys.
A petició del Consell Municipal de Vic, es va organitzar una exposició "Homenatge retrospectiu al pintor vigatà Bernat Ylla" a la "Llotja del Blat", a Vic, del 14 al 29 d'abril de 2007, amb la presència del Excm. Sr. Jacint CODINA i PUJOLS, Alcalde de Vic, i com a comissari de l'exposició el Sr. Arnau PUIG, filòsof i crític d'art.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2021-11-26 a Wayback Machine.
# Nesolagus

Nesolagus és un gènere de lagomorfs asiàtics. El gènere conté les dues espècies següents:
* Conill de Sumatra (Nesolagus netscheri)
* Nesolagus timminsi
Es diferencien de la resta de lepòrids per les ratlles que tenen al pelatge. S'alimenten pasturant i brostejant la vegetació del seu entorn.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# La Talaia (Vidrà)

La Talaia és una muntanya de 1.251 metres que es troba al municipi de Vidrà, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «la Talaia | enciclopedia.cat». [Consulta: 9 novembre 2024].
# Índex de massa corporal

L'Índex de massa corporal (IMC) és una xifra que permet avaluar la corpulència d'una persona tot relacionant-ne la seva massa amb la seva talla.
Va ser desenvolupat pel belga Adolphe Quételet mentre elaborava el seu sistema de "física social" entre els anys 1830 i 1850 (per tant, també es coneix com a Índex de Quételet). La seva fórmula és:
       $IMC={\frac {m}{h^{2}}}$
On m és la massa de la persona i h la seva alçària; ambdues introduïdes en unitats del S.I., és a dir, kg i m. La seva interpretació és la següent (aplicable només a persones adultes, per infants la classificació és diferent):
Interpretació de l'IMC :
| IMC (kg.m$^{-2}$) | Interpretació |
| menys de 18 | magror |
| 18 a 25 | corpulència normal |
| 25 a 30 | sobrepès |
| 30 a 40 | obesitat |
| més de 40 | obesitat mòrbida |
Tot i ser una simple eina estadística, és àmpliament emprat com a mesura de l'obesitat o l'estat nutricional, fins i tot per part de l'Organització Mundial de la Salut. Tot i ser una estimació de la presència de greix en una persona, no té en compte les proporcions de massa òssia ni muscular. De fet, podria ser substituït per un assaig d'impedància bioelèctrica, però la realització d'aquest és molt més complexa, mentre que l'alçada i el pes són molt fàcils de mesurar.
El seu valor potencial, a més, varia amb l'edat i el sexe.
El IMC és una eina fiable per detectar possibles problemes de pes, però no és una eina de diagnòstic. Els resultats de la calculadora d'IMC només mostren el percentatge de greix corporal en excés i els problemes de pes. Per estar segurs s'haurien de realitzar proves i avaluacions addicionals.
Per exemple, una persona que tingui un IMC sensiblement alt, però a causa de la seva constitució muscular, pot tenir un percentatge molt baix de greix corporal. En general, si una persona cau en la categoria d'obès, és probable que tingui excés de greix i pes.

## Referències

* 1 2 «Assessing Your Weight and Health Risk». Aim for a Healthy Weight. National Heart, Lung, and Blood Institute. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* «Calculadora massa corporal». canalsalut.gencat.cat. Arxivat de l'original el 2019-08-04. [Consulta: 4 agost 2019].
* Vídeo TV3 Quèquicom El control del pes. Aliments i pautes per seguir una bona dieta i controlar el pes. 24 de desembre del 2014. (català)
# L'Algorfa

L'Algorfa és una serra situada al municipi d'Arbolí a la comarca del Baix Camp, amb una elevació màxima de 782 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# 1278
## Esdeveniments

* Moviment popular a Bulgària dirigit per Ivailo
* Pareatge d'Andorra: Se signa el primer pareatge entre el Bisbe d'Urgell i el Comte de Foix, en conseqüència neix el Principat d'Andorra
* Es condemna Roger Bacon per heretgia

## Referències

* ↑ Pertov, P. The Uprising of Ivaylo (1277-1280). GSUfif, 1956, p. 218–219.
* ↑ Ziccardi, M. James. Medieval Philosophy: A Practical Guide to Roger Bacon (en anglès). M. James Ziccardi, 2011, p. 7.
# Edward Dayes

Edward Dayes (1763-1804) fou un aquarel·lista i gravador anglès segons la tècnica anomenada manera negra.

## Biografia

Va estudiar amb William Pether i va començar a exposar a la Royal Academy of Arts el 1786 quan hi va presentar un retrat i escenes de Waltham Cross i Canterbury. Durant els tres anys següents hi va exhibir miniatures i paisatges (va continuar exposant a la Royal Academy regularment fins a l'any de la seua mort amb un total de 64 obres). També va exposar a la Society of Artists of Great Britain.
Es va suïcidar a finals de maig del 1804 i les seues obres foren recollides i editades per E. W. Bradley per a ésser més tard publicades en benefici de la seua vídua el 1805.

## Llegat

Dayes va dibuixar escenes campestres d'arreu de la Gran Bretanya, incloent-hi el Lake District i Gal·les. Gran part del seu treball descrivia ruïnes, les quals pintava en una gamma de colors dominada pels blaus i els verds, i que va influir en els primers treballs de Joseph Mallord William Turner. També establí unes regles detallades per a aconseguir el mètode correcte en la tria de colors de qualsevol paisatge en el seu tractat sobre la pintura de paisatges Instructions for Drawing and Colouring Landscapes, el qual fou publicat pòstumament. Aquest tractat ja començava a resultar antiquat quan es va publicar (1805), sobretot per la seua pretensió que el dibuix i el color eren necessàriament dos processos diferents i que, per tant, els paisatges a la aquarel·la eren "dibuixos tintats". A més, també hi contenia un atac a les "efusions salvatges de les imaginacions pertorbades" de Fuseli. Tot i així, per a l'historiador de l'art Graham Reynolds el treball de Dayes "va marcar la transició del segle xviii al xix".
Thomas Girtin fou deixeble seu.

## Galeria

* Freston Tower, Suffolk (cap al 1785)
* Milkmaid and Dog in a Landscape
* Rochester (1799)
* Queen's Square (1786)
* Furness Abbey, Lancashire
* Somerset House from the Thames (1788)
* Plenipotentiaries of Britain, Holland, Prussia and Russia signing the Treaty of 1791

## Referències

* 1 2 Oxford Index (anglès)
* 1 2 3 4 Triadó, J-R.; Chilvers, Ian; Osborne, Harold; Farr, Dennis, 1996. Diccionari d'Art d'Oxford. Des del segle V aC fins a l'actualitat. Barcelona: Edicions 62. ISBN 8429742271. Pàg. 217.
* 1 2 3 Reynolds, Graham, 1998. Watercolours: A Concise History. Londres: Thames and Hudson. Pàg. 72. ISBN 0500201099
* ↑ Graves, Algernon, 1905. The Royal Academy: A Complete Dictionary of Contributors from its Foundations in 1769 to 1904. 2. Londres: Henry Graves. Pàg. 227.
* 1 2 3 Monkhouse, William Cosmo, 1885-1900. "Dayes, Edward". Dictionary of National Biography. Londres: Smith, Elder & Co.
* ↑ Redgrave, Gilbert R., 1892. Water-colour Painting in England. Londres: Sampson, Low, Marston & Co.

## Enllaços externs

* Tate (anglès)
* Artcyclopedia (anglès)
* The Athenaeum (anglès)
* Christie's Past Sale Archive (anglès)
# Bernhard Wolff

Bernhard Wolff (3 de març de 1811 - 11 de maig de 1879) va ser un magnat dels mitjans de comunicació alemanys. Va ser editor de Vossische Zeitung, fundador de National Zeitung (1848-1938), i fundador de Wolffs Telegraphisches Bureau (1849 - 1934), una de les primeres agències de premsa a Europa i un dels tres grans monopolis telegràfics europeus fins a l'època de la Segona Guerra Mundial; els altres dos eren l'agència anglesa Reuters i la francesa Havas.
Va ser el segon fill d'un banquer jueu, va viure i va morir a Berlín. La seva tomba es conserva al cementiri jueu de Schönhauser Allee al barri berlinès de Prenzlauer Berg.
# Llebre de flancs blancs

La llebre de flancs blancs (Lepus callotis) és una llebre originària d'una regió limitada de Nord-amèrica. La seva difusió només s'estén des del sud de Nou Mèxic fins al nord-oest i centre de Mèxic. De fet, aquest animal és considerat amenaçat a Nou Mèxic, amb una població en declivi en els últims anys.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Puig Formiguer

El Puig Formiguer és una muntanya de 1.029 metres que es troba al municipi de Vidrà, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya