OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vladimir Padrino López

Vladimir Padrino López (Caracas, 30 de maig de 1963) és un militar amb el rang de general en cap de l'Exèrcit Bolivarià i polític veneçolà, que exerceix com a ministre de Defensa des de 2014 a Veneçuela. És un dels funcionaris de major confiança del govern del president Nicolás Maduro.
Durant l'intent de colp d'estat a Veneçuela de 2002 era comandant del batalló d'infanteria Simón Bolívar, destacat a Fort Tiuna. Durant aquells esdeveniments es va mantenir lleial al govern d'Hugo Chávez. Posteriorment, l'any 2012, va ser nomenat segon comandant i cap de l'Estat Major General de l'Exèrcit Bolivarià.
És autor del manual «Procediment de Preparació d'Operacions», que és utilitzat com a consulta i serveix de referència en instituts, escoles i universitats de capacitació i formació professional de la Força Armada Nacional Bolivariana. El 24 d'octubre de 2014 va ser nomenat ministre de defensa pel president Nicolás Maduro com a successor de Carmen Meléndez, i posteriorment ratificat com a Ministre del Poder Popular per a la Defensa el dia 7 de juliol de 2019.

## Referències

* ↑ «Maduro ratifica al ministro de Defensa y cambia a dos cargos del Estado Mayor». EFE, 07-07-2022. [Consulta: 9 juliol 2022].
* ↑ «Maduro ratifica a Padrino López en MinDefensa por noveno año seguido», 07-07-2023. [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ «Venezuela: Maduro revalida su respaldo al general en jefe Padrino López como ministro de Defensa», 08-07-2023. [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ «¿Quién es Vladimir Padrino López, el hombre de confianza de Nicolás Maduro?», 08-07-2022. [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ «Ministro de la Defensa». [Consulta: 27 enero 2016].
* ↑ https://elcooperante.com/remigio-ceballos-el-edecan-de-chavez-con-expedientes-ocultos-que-quizas-suplante-a-ortega-diaz/
* ↑ «Este es el nuevo Alto Mando Militar de Venezuela», 05-07-2013. Arxivat de l'original el 4 de febrero de 2016. [Consulta: 27 enero 2016].
* ↑ «Designado general Vladimir Padrino López como jefe del Estado Mayor», 05-07-2012. [Consulta: 27 enero 2016].
* ↑ «MPPD | Ministerio del Poder Popular para la Defensa» (en castellà). [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ «¿Quién es Vladimir Padrino?» Arxivat 2016-10-21 a Wayback Machine. El Nacional. Consultado el 17 de septiembre de 2015.
* ↑ «Maduro ratifica en el cargo a Padrino López y designa nuevos miembros del Alto Mando militar», 07-07-2022.
* ↑ «Fuerza Armada de Venezuela dice que defenderá soberanía popular en comicios presidenciales» (en castellà). El Tiempo, 24-07-2024.
# Daniel Cifuentes Alfaro

Daniel Cifuentes Alfaro, conegut futbolísticament com a Cifu (nascut el 13 de juliol de 1980 a Madrid). Actualment juga al Cadis CF.

## Trajectòria

Es va formar a les categories inferiors del Reial Madrid de la mà d'entrenadors com Paco Buyo o Vicente del Bosque i coincidint amb jugadors com Iker Casillas, Julio Álvarez, César Navas ... Va ser triat com a millor jugador en diversos tornejos i va arribar ser internacional amb la selecció de futbol sub-17 d'Espanya i la selecció de Futbol Sub-18 d'Espanya. Després del seu pas pel Reial Madrid Castella va fitxar dues temporades al Zamora CF. El seu gran rendiment va acaparar l'atenció del tècnic José Luis Mendilibar que el va portar al club insular UD Lanzarote. Aquest any van aconseguir portar a l'equip als Play Off on gràcies al paper realitzat, el tècnic és fitxat per la següent campanya per l'equip de Segona Divisió SD Eibar portant-se a Cifu amb ell. A la SD Eibar realitzen la millor campanya fins a aquest moment lluitant per l'ascens a primera divisió assolint un gran 4t lloc. Allí va coincidir amb jugadors de la talla de Gorka Iraizoz, David Silva o Gaizka Garitano. El bon paper desenvolupat en aquesta campanya el va portar a signar per la Reial Societat en la qual militaria un any i mig, aconseguint el seu millor partit contra l'Atlètic de Madrid. En no comptar en els plans de Miguel Ángel Lotina, va ser cedit a la SD Ponferradina els sis mesos restants. El seu paper en aquest club va cridar l'atenció del Reial Valladolid de primera divisió en què va estar fins que en el mercat hivernal de la campanya 2007-2008, va ser cridat per Javi Gracia per ajudar a aconseguir l'ascens del Cadis CF, objectiu que van aconseguir després de guanyar a la Real Unión Club a la fase d'ascens. Va militar dues temporades més sent el capità i un dels jugadors més estimats per l'afició. L'estiu de 2011, fitxa pel degà del futbol espanyol, el Recreativo de Huelva en el qual ha militat fins a estiu de 2014. En els tres anys que ha estat, ha jugat un total de 76 partits.
Actualment, es troba al Lincoln Xarxa Imps de la Premier League gibraltarenya amb el qual ha guanyat la Supercopa gibraltarenya. Es tracta d'un jugador polivalent, amb bon domini de les dues cames, el que l'ha portat a jugar d'ambdues bandes, tant de lateral com d'extrem.
# Al-Rufaiq

L'illa d'Al-Rufaiq és una illa de l'emirat d'Abu Dhabi (Emirats Àrabs Units) a la costa de l'emirat, a uns 50 km a l'oest d'Abu Dhabi (ciutat) i immediatament a l'est d'Abu Al-Abyad de la que la separa el canal conegut per Khor Qantur; al nord-oest té l'illot d'Al-Salali. És una illa arenosa amb aportacions de capes fines de sal, i amb poc metres d'altura màxim. Està deshabitada; la vegetació és reduïda limitada a plantes que aguanten la sal. La seva superfície és d'uns 20 km². Mesura 5 km de llarg per 4 d'ample.
Té una important colònia de cormorans de Socotora (Phalocrocorax nigrogularis, de les que només n'hi ha 15 colònies al golf), a l'illot d'Al Salali.
Fou ocupada al primer mil·lenni fins a temps recents, probablement per comunitats de pescadors. S'ha trobat poteria, i restes d'ostres perleres. Els principals jaciments arqueològics són propers al pou de Dabiyya, d'on se n'extreu petroli.
# Otó Visconti

Otó Visconti (1207 - San Donato Milanese, Comtat de Xampanya 1295) fou l'Arquebisbe de Milà i primer Senyor de Milà de la família Visconti.

## Orígens familiars

Va néixer el 1207 sent fill d'Uberto Visconti, senyor de Massino, Albizzate i Besnate, i de Berta Pirovano.

## Càrrecs eclesiàstics

Inicià la seva activitat com a legat pontifici del cardenal Ottaviano Ubaldini i el 1260 fou nomenat podestà (titular) de la ciutat de Novara.
El 22 de juliol de 1262 fou nomenat Arquebisbe de Milà pel papa Urbà IV en contra de Martí Torriani i Manfred de Sicília. Otó s'enfrentà contra el poder de la família Torriani, especialment contra el senyor de Milà Napoleó Torriani el qual va arribar a l'extrem de prohibir a l'arquebisbe l'entrada a la ciutat. Davant aquest greuge Otó va organitzar un exèrcit en el qual va posar al comandament al seu nebot Teobald Visconti. Aquest exèrcit va ser derrotat en la batalla de Guazzera el 1276 i el mateix Teobald va ser fet presoner i fou decapitat. No obstant això, al següent any Otó va aconseguir la victòria definitiva a la batalla de Desio.

## Senyor de Milà

Aquesta victòria va convertir a l'arquebisbe en Senyor de Milà. Govern que va mantenir la seva família fins al 1447, data en la qual va ser proclamada la República Ambrosiana.
Com a Senyor de la ciutat la va embellir i fer repuntar la seva economia, i hagué de sofrí l'atac de Guillem VII de Montferrat que prengué el poder de la ciutat entre 1278 i 1282. Ja ancià, li va lliurar el govern al seu renebot Mateu I Visconti i es va retirar al monestir de San Donato Milanese, on va morir l'agost de 1295. Les seves restes mortals foren enterrades posteriorment a la Catedral de Milà.

## Referències

* ↑ Peruffo, Alberto. La battaglia di Desio 1277 (en italià), 13 de març del 2019 [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Merlo, Grado Giovanni. «Ottone Visconti e la curia arcivescovile di Milano». A: Maria Franca Baroni. Gli Atti dell'Arcivescovo e della Curia Arcivescovile di Milano nel sec. XIII. Ottone Visconti (1262-1295). Milano: Università degli Studi di Milano, 2000, p. IX.
# Sylvilagus varynaensis

Sylvilagus varynaensis és un conill del gènere Sylvilagus que viu a Veneçuela.

## Enllaços externs

* A new rabbit species (Sylvilagus, Mammalia: Leporidae) from the lowlands of Venezuela Arxivat 2011-06-04 a Wayback Machine. (anglès)
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Zanzíbar (ciutat)

La ciutat de Zanzíbar (en anglès: Zanzibar City; en suahili: Jiji la Zanzibar; en àrab: مدينة زنجبار; sovint citada simplement com Zanzíbar) és la capital i major ciutat de Zanzíbar, a Tanzània. Es troba a la costa oest d'Unguja, l'illa principal de l'arxipèlag de Zanzíbar, al nord de Dar es Salaam, la capital tanzana. També serveix com la capital del Districte Urbà de Zanzíbar. El 2002 la seva població era de 205.870 persones.
La ciutat de Zanzíbar es compon de dues parts principals, Stone Town i Ng'ambo (literalment: "Ciutat de pedra" i "l'altra banda" respectivament), les dues àrees estan històricament dividides per un rierol, ara marcat per un carrer gran. Stone Town és el centre històric de la ciutat, va ser l'antiga capital del sultanat de Zanzíbar entre 1856 i 1964. A causa de la seva singular arquitectura i cultura, ha estat declarada per la UNESCO Patrimoni de la Humanitat el 2000. Ng'ambo és molt més gran i és la zona moderna que s'ha desenvolupat al voltant de Stone Town després de la Revolució de Zanzíbar, amb edificis d'oficines i blocs d'apartaments.

## Història

L'any 1592 va arribar al port el primer vaixell anglès.
El 1824, el sultà Said bin Sultan al-Busaid d'Oman va establir la capital del seu regne a la ciutat.
La ciutat era un focus d'esclavitud, un dels principals ports de l'Àfrica oriental per al comerç d'esclaus. El 1846, l'illa tenia 360.000 esclaus per 450.000 habitants.
El 1859 una terrible epidèmia de còlera va causar milers de morts.
El 1866, l'explorador britànic David Livingstone (1813-1873) es va quedar a Zanzíbar per preparar la seva darrera expedició a Tanzània.
El 1869 es va produir una nova epidèmia de còlera.
El 1872 s'inaugurà la connexió marítima mensual amb Aden.
El 1873 es va tancar el gran mercat d'esclaus de Mkunazini.
El 1892 Zanzíbar va ser declarat port lliure.
L'any 1929 es va acabar la construcció del modern port.

## Referències

* ↑ «Tanzania» (en inglés). CityPopulation.de. [Consulta: 18 març 2014].
* ↑ http://www.zanzibar-travel-guide.com/bradt_guide.asp?bradt=1764 (enlace roto)
* ↑ Britannica, Zanzibar, britannica.com, USA, consultat el 5 gener 2020
# Nataliakulikita

La nataliakulikita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al subgrup de la brownmil·lerita. Rep el nom de Natalia Artyemovna Kulik (1933), de Novosibirsk, Rússia, una coneguda mineralogista russa, reputada experta en descripcions mineralògiques de pegmatites granítiques, minerals d'elements radioactius i de terres rares i arqueometria.

## Característiques

La nataliakulikita és un silicat de fórmula química Ca₄Ti₂(Fe³⁺,Fe²⁺)(Si,Fe³⁺,Al)O₁₁. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu geològic de Sibèria Central, a Novosibirsk (Rússia), amb el número de catàleg: vii-101/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al canyó Nahal Morag, al Consell regional de Tamar (Districte del Sud, Israel), on es troba en forma de grans subèdrics o prismàtics, de fins a 20 µm, i els seus intercreixements, de fins a 50 μm. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Nataliakulikite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2021].
# Al-Yasat

Les illes d'Al-Yasat és un grup de quatre illes de l'emirat d'Abu Dhabi (Emirats Àrabs Units) a la part marítima occidental de l'emirat a uns 20 km a l'est de la península de Silaa. Les illes son Alt Yasat (Yasat al-Ulya), Baix Yasat (Yasat Sufla), Saghirah (o Esam) i Judayrah (Karsha).
Yasat al-Ulya té una colònia de cormorans de Socotra (Phalacrocorax nigrogularis) una de les 15 que hi ha a tot el món, així com colònies d'altres ocells com l'sterna anaethetus i l'sterna saundersi. A Judayrah, la més al sud i ha una colònia d'egretta gularis a la zona de manglars. La zona de la rodalia té coralls.
L'Abu Dhabi Islands Archaeological Survey, ADIAS, fa fer un examen de les illes i va determinar la presència humana abans del període islàmic (abans del segle vi) i després més tard a partir del segle xvi. S'explotaven les perles i s'han trobat restes de closques d'ostres que van servir per a aquesta explotació.
El 2005 foren declarats Àrea Marítima Protegida pel xeic d'Abu Dhabi Khalifa bin Zayed Al Nahayan cobrint una superfície de 482 km², i l'autoritat fou donada a l'Agencia del Medi Ambient d'Abu Dhabi (Environment Agency – Abu Dhabi, EAD). Un escull artificial amb pedres especials s'ha construït a les illes per assegurar la presència de nombroses espècies marines.
# Sant Andiòu (Droma)

Sant Andiòu (en francès Saint-Andéol) és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 51 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Andéol era de 51 persones. Hi havia 22 famílies de les quals 9 eren unipersonals (9 dones vivint soles i 9 dones vivint soles), 9 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 65 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 40 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 65 habitatges eren cases. Dels 22 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Andéol el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 20 eren actives i 10 eren inactives. De les 20 persones actives 16 estaven ocupades (10 homes i 6 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 10 persones inactives 6 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Saint-Andéol hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 33 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Andéol a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Andéol a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bucks Fizz

Bucks Fizz va ser una banda britànica de pop, formada el 1981 per competir al Festival de la Cançó d'Eurovisió d'aquell any. Van guanyar amb el tema "Making Your Mind Up", que és encara el seu tema més conegut. El grup va estar inicialment format per quatre vocalistes: Bobby G, Cheryl Baker, Mike Nolan i Jay Aston. La seva característica més destacada és que tots eren rossos. Després de la victòria a Eurovisió en 1981 van iniciar una reeixida carrera arreu del món, sobretot al Regne Unit, on van arribar a obtenir tres singles número 1, i hi van esdevenir una de les bandes més venudes de la dècada de 1980. Les seves vendes mundials ja han arribat als 15 milions d'unitats.

## Àlbums

* Bucks Fizz (1981) UK #14
* Are You Ready (1982) UK #10
* Hand Cut (1983) UK #17
* Greatest Hits (1983) UK #25
* I Hear Talk (1984) UK #66
* Writing on the Wall (1986) UK # 89
* The Story So Far (1988)
* Live At Fairfield Halls (1989)
* The Best of Bucks Fizz (1994)
* Golden Days (2002)
* Greatest Hits (2003)
* The Ultimate Anthology (2005)
* Legends (2005)
* The Lost Masters (2006)
* The Very Best of Bucks Fizz (2007) UK #40
* The Lost Masters Volume 2 (2008)

## Enllaços externs

* Bucks Fizz On-line
* Lloc dedicat als membres originals
# Pica americana

La pica americana (Ochotona princeps) és una espècie diürna de pica que viu a les muntanyes de l'oest de Nord-amèrica, sovint en caos de boles a la línia de vegetació o per sobre seu. S'alimenta de flors i és un dels lagomorfs més petits.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Brasil Tennis Cup

El Torneig de Florianópolis, també conegut com a Brasil Tennis Cup, és un torneig de tennis professional que es disputa sobre pista dura. Actualment pertany als torneigs International Tournaments del circuit WTA femení. Es disputa a Florianópolis, Brasil.
El torneig es va crear l'any 2013 celebrant-se al febrer, però el 2015 i 2016 va tenir lloc al juliol.

## Palmarès
### Individual femení

| Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| 2016 | Irina-Camelia Begu | Tímea Babos | 2−6, 6−4, 6−3 |
| 2015 | Teliana Pereira | Annika Beck | 6−4, 4−6, 6−1 |
| 2014 | Klára Zakopalová | Garbiñe Muguruza | 4−6, 7−5, 6−0 |
| 2013 | Monica Niculescu | Olga Puchkova | 6−2, 4−6, 6−4 |

### Dobles femenins

| Any | Campiones | Finalistes | Resultat |
| 2016 | Liudmila Kitxenok Nadia Kitxenok | Tímea Babos Réka Luca Jani | 6−3, 6−1 |
| 2015 | Annika Beck Laura Siegemund | María Irigoyen Paula Kania | 6−3, 7−6(1) |
| 2014 | Anabel Medina Garrigues Iaroslava Xvédova (2) | Francesca Schiavone Sílvia Soler Espinosa | 7−6(1), 2−6, [10−3] |
| 2013 | Anabel Medina Garrigues Iaroslava Xvédova | Anne Keothavong Valéria Savinikh | 6−0, 6−4 |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-02-07 a Wayback Machine. (portuguès)
* Perfil del torneig a la WTA (anglès)
Florianópolis :
2013
2014
2015
2016 :
# Al-Àdil ibn as-Salar

Sayf-ad-Din Abu-l-Hàssan al-Àdil Alí ibn as-Salar al-Kurdí (àrab: سيف الدين أبو الحسن العادل علي بن السلار الكردي, Sayf ad-Dīn Abū l-Ḥasan al-ʿĀdil ʿAlī b. as-Salār al-Kurdī), més conegut simplement com a al-Àdil ibn as-Salar, fou un visir fatimita d'Egipte (1150-1153).
Era fill d'un oficial ortúkida que el 1098 es va posar al servei dels fatimites.
El seu primer càrrec important fou el de governador d'Alexandria que exercia quan va pujar al tron Al-Zahir Abu Mansur Ismail (1149-1154). Allí es va casar amb la vídua d'un emir zírida que havia mort a l'exili a la ciutat.
El califa fatimita va reunir tropes contra el seu visir i Al-Àdil va marxar llavors al Caire amb les seves forces; el visir Ibn Masal, força vell, havia abandonat la seu dels visirs i va morir assassinat a l'Alt Egipte el 19 de febrer de 1150, i el califa va haver de nomenar visir a Abu-l-Hàssan Ali al qual va donar el títol d'al-Màlik al-Àdil. Però no era a ell a qui el califa volia en aquest lloc i va tramar un complot que fou descobert pel visir; en revenja al-Àdil va fer exterminar els cos de patges reials.
El 1150 els croats van fer un atac a Farama i la van saquejar. En revenja el 1151 Al-Adil va enviar la flota a la costa del Llevant, la qual va atacar Jaffa, Sidó, Beirut i Trípoli, que van patir seriosos danys.
El seu fillastre, Abbàs ibn Abi-l-Futuh, es volia desfer d'ell per ocupar el seu lloc i va encarregar la tasca al seu fill Nasr ibn Abbàs, que el va matar el 3 d'abril de 1153; una vegada comés el magnicidi va enviar un colom missatger al seu pare, que acabava de prendre possessió del comandament de la important ciutat d'Ascaló; quan el pare va rebre l'anunci de la mort, va avançar cap al Caire amb les seves forces i va reclamar el càrrec de visir. Exercirà aquest càrrec durant més de sis anys i serà el verdader governant.
# Bueves

Bueves (en italià Boves, en piemontès Beuves) és un municipi italià, a la Val Pes, dins de les Valls Occitanes, a la regió del Piemont. Limita amb els municipis del Borg Sant Dalmatz, Cuneo, Limon, Peveragno, Robilant, Rocavion i Lou Vernant. L'any 2007 tenia 9.850 habitants.
# Peroryctes

Peroryctes és un gènere de bàndicuts, dins l'ordre dels peramelemorfs. Són marsupials omnívors de mida petit a mitjana originaris de Nova Guinea. Se n'ha trobat espècies fòssils a Austràlia, incloent-hi P. tedfordi i P. aruensis.
# Colla Castellera Nyerros de la Plana

La Colla Castellera Nyerros de la Plana va ser una colla castellera osonenca creada l'any 1998 i dissolta el 2022. Els primers assajos de la colla es feren al campus de la Universitat de Vic tot i que al cap de poc començaren a assajar a la localitat de Gurb. Posteriorment traslladaren el local d'assaig a Manlleu.
Els Nyerros de la Plana van sorgir com una escissió dels Sagals d'Osona. La presentació oficial de la colla fou el 14 de març del 1999, apadrinats pels Castellers de Barcelona. El color gris de la camisa representa el color de la boira de la Plana de Vic.
L'any 2000 ja van descarregar el tres i el quatre de 7 i el pilar de 5. L'any següent, al Mercat del Ram de Vic, varen carregar per primera vegada a la seva història el quatre de 7 amb agulla.
L'última actuació de la colla va ser el dia 23 d'abril de 2022, per celebrar la diada de Sant Jordi a Manlleu, allà la colla hi va fer l'últim pilar de 4 aixecat per sota. A final del 2022 la colla es va dissoldre per manca de relleu generacional.

## Referències

* 1 2 «Colla Castellera Nyerros de la Plana». Webcasteller. [Consulta: 30 maig 2011].
* ↑ Bargalló, Guillem «Els Sagals descarreguen el 2de8f deu anys després en la seva millor diada». Nació Digital, 21-09-2014 [Consulta: 3 maig 2015].
* 1 2 3 Món Casteller, L'actualitat castellera a la Catalunya central Història dels Nyerros de la Plana Arxivat 2010-10-02 a Wayback Machine.
* ↑ Osona.com Els Nyerros de la Plana promouen l'activitat castellera a Manlleu
* ↑ http://www.webcasteller.cat/ranquing-webcasteller/?dia=23&mes=12&any=2000
* ↑ http://www.webcasteller.cat/ranquing-webcasteller/?dia=23&mes=12&any=2001
* ↑ «Es dissolen els Nyerros de la Plana». Món Casteller, 09-12-2022 [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ «Els Nyerros de la Plana i els Vailets de l’Empordà es dissolen». Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya, 12-12-2022 [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ Terraza, Santi «Colles que pleguen». Revista Castells, 10-12-2022 [Consulta: 13 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Colla Castellera Nyerros de la Plana - Lloc web oficial
Colles castelleres desaparegudes (llista) :
Colles que van fer castells de nou :
Colles que van fer castells de vuit :
Colles que van fer castells de set :
Colles que van fer castells de sis :
Nota: Colles que van descarregar com a mínim un castell de la gamma corresponent. Les colles en cursiva indica que només el van carregar. :