OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plaça de Sant Joan (Berga)

La plaça de Sant Joan és una plaça de Berga inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És davant de l'església de Sant Joan. És de grans dimensions, voltada de cases amb els baixos d'ús comercial. Té un perfil més o menys regular. El terra està pavimentat en un moment contemporani, possiblement a la darreria del segle xx, amb llambordes.

## Història

El nom prové de l'església i el convent de Sant Joan, i el lloc conserva encara avui el tarannà d'una plaça medieval oberta en el primer tram del carrer Major. L'interès artístic d'aquest indret és destacable. A mà dreta hi ha l'església de Sant Joan, construida a partir de 1220 per ordre dels hospitalers de Sant Joan, que van fer de Berga una seu de comanda hospitalera. D'aquesta remota època només en queda un capitell romànic, conservat a l'interior de l'església gòtica. El 1377 els hospitalers van vendre el convent i l'església a les monges benetes, que hi establiren el monestir de Santa Maria de Montbenet.

## Referències

* 1 2 «Plaça de Sant Joan». Turisme Berga. Arxivat de l'original el 2024-07-13.
* 1 2 «Plaça de Sant Joan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Puig Moltó (Sant Julià de Vilatorta)

El Puig Moltó és una muntanya de 803 metres que es troba entre els municipis de Sant Julià de Vilatorta i de Sant Sadurní d'Osormort, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pic de Serra Gallinera

El Pic, o Puig, de Serra Gallinera és una muntanya de 2.663 metres que fa de límit dels termes comunals de Mentet i de Nyer, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord. Es troba a la zona nord-occidental del terme de Mentet i al sud del de Pi de Conflent, a prop també del triterme amb Fontpedrosa. És al nord de Serra Gallinera.
El Pic de Serra Gallinera està inclòs en la major part d'excursions de la zona occidental del Massís del Canigó.

## Referències

* ↑ El Pic de Serra Gallinera en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Altitud presa del Géoportail Arxivat 2010-12-16 a Wayback Machine. de l'IGN] (francès)

## Bibliografia

* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Mentet i Pi de Conflent». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Foto del Pic de Serra Gallinera
# Turó dels Olivers

El Turó dels Olivers és una muntanya de 526 metres que es troba al municipi de Navars, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó d'Aime

El cantó d'Aime és un cantó francès del departament de la Savoia, situat al districte d'Albertville. Té 9 municipis i el cap és Aime.

## Municipis

* Aime i municipis agregats (Longefoy, Tessens i Villette)
* Bellentre
* La Côte-d'Aime
* Granier
* Landry
* Mâcot-la-Plagne
* Montgirod
* Peisey-Nancroix
* Valezan

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| Les dades anteriors no són pas conegudes. ||||
| 1945-19.. | Jean-Marie Jovet | |
| 19..-1964 | Alexandre Brunet-Dunand | CNIP | MAlcalde d'Aime (1947-1959) |
| 1964-1976 | M. Astier-Perret | UNR després UDR | Inspector General de's P.T.T. |
| 1976-1982 | M. Jannot | DVD | Alcalde d'Aime |
| 1982-en curs | Auguste Picollet | RPR després UMP després DVD | Alcalde de Macot-la-Plagne fins a 2008 Vicepresident del Consell General Antic Diputat (1995-1997 i 8 a 12 de juny de 2002) |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1882 | 1926 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| ? | ? | ? | ? | ? | 6.717 | 7.753 | 8.347 | 9.367 |
| Nombre retenu à partir de 1990: Població sense dobles comptes ||||||||
# Cantó de Lió-IV

El cantó de Lió-IV és un antic cantó francès del departament del Roine, situat al districte de Lió. Compta part del municipi de Lió.

## Municipis

* Comprèn el 9è districte de Lió, concretament els barris de Vaise (sectors Industrie, Saint-Pierre-de-Vaise, Pont Mouton), Duchère (sectors Balmont, Château, Plateau, Sauvegarde), Saint-Rambert-l'Île-Barbe (sectors Sauvagère, Vergoin, Haut de Vacques/Dargoire), Rochecardon, Gorge de Loup (sectors Gravière i Vallonnière), l'Observance, i la part nord de Champvert (barri de Les Deux Amants).
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Calixta Allégret | PCF |
| 1951-1970 | Charles Vianet | RPF |
| 1970-1976 | Roger Fenech | CD |
| 1976-2001 | Lucien Durand | PS |
| 2001-2014 | Marc Feuillet | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Xariguinita

La xariguinita, també anomenada sharyginita, és un mineral de la classe dels òxids que pertany al subgrup de la brownmil·lerita. Rep el nom en honor de Víktor Xariguin (n. 1964) de l'Institut Sobolev de Geologia i Mineralogia, a Novosibirsk, Rússia.

## Característiques

La xariguinita és un òxid de fórmula química Ca₃TiFe₂O₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017, sent publicada per primera vegada el 2018. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6. És l'anàleg de ferro de la shulamitita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersman, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscú (Rússia), amb el número de registre: 4958/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Caspar, situada a la localitat d'Ettringen, dins el districte de Mayen-Koblenz (Renània-Palatinat, Alemanya). També ha estat descrita a Feuerberg, al districte de Vulkaneifel, així com a Àustria, Hongria, Israel, Palestina, Ucraïna i Rússia.

## Referències

* ↑ «Sharyginite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 juny 2021].
# AB Svenska Järnvägsverkstädernas Aeroplanavdelning

AB Svenska Järnvägsverkstädernas Aeroplanavdelning (el departament aèri del Taller de Ferrocarrils suec, ASJA) era una empresa que fabricava aeronaus a Linköping, Suècia.

## Història

La companyia es va iniciar com una filial d'ASJ (AB Svenska Järnvägsverkstäderna, Tallers de Ferrocarrils Suecs) l'any 1930s al comandament de Sven Blomberg, antic dissenyador de Svenska Aero. El 1932 ASJA va comprar Svenska Aero a Carl Clemens Bücker.
Durant el 1936 ASJA va estar valorant crear una empresa comuna amb Bofors, una empresa fabricant d'armes sueca, per tal de dissenyar i fabricar aeronaus. El mes de gener de 1937 van acordar compartir l'estoc entre ells a parts iguales i el 31 de març de 1937, van formar AB Förenade Flygverkstäder (AFF).
La co-operació a AFF no va funcionar així que, el mes de març de 1939 es va decidir que Svenska Aeroplan AB (Saab) seria reformada i absorbiria ASJA.

## Aeronaus

* ASJA F1
* ASJA L1 Viking
* ASJA L2 (designació militar Ö 9)
* ASJA L10 (més tard esdevenia Saab 17)
* ASJA L11 (més tard esdevenia Saab 18)
* ASJA Viking II
* de Havilland DH 82 Tiger Moth
* Focke-Wulf Fw 44J Stieglitz
* Hawker Hart
* North American NA-16
* Northrop 8A-1
* Raab-Katzenstein RK-26 Tigerschwalbe
* Svenska Aero SA-14
* Svenska Aero SA-15
# Turó de l'Oriol (Seva)

El Turó de l'Oriol és una muntanya de 1.224 metres que es troba entre els municipis de Seva i de Viladrau, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra Grossa (Alacant)

La serra Grossa, també coneguda com a serra de Sant Julià o amb el terme mariner de Malhivern, és una petita alineació muntanyosa del litoral de la ciutat d'Alacant. Amb una alçada, en el punt més alt, de 174 metres sobre el nivell de la mar, constitueix amb el Benacantil i el Tossal una de les fites geogràfiques de la ciutat que ha condicionat el desenvolupament urbanístic d'Alacant. La Serra està composta per dos turons, sent el més occidental i petit conegut com el Molinet, on va existir una ermita dedicada a santa Anna derruïda en 1823 i les restes de les quals encara poden apreciar-se.
S'han trobar restes prehistòriques de l'edat del bronze que remunten l'explotació minera que aquesta serra ha patit a milers d'anys d'antiguitat. Al segle xix s'instal·là La Britànica Metalúrgica per a l'explotació d'àrids, i altres importants actuacions a la serra han estat la construcció de la línia ferroviaria del trenet i la carretera de la pedrera.
Hui en dia la serra Grossa és un parc forestal pegat a la ciutat.

## Referències

* ↑ Verger, Vicenç M. Rosselló i. Toponímia, geografia i cartografia. Universitat de València, 2004. ISBN 9788437058528.
* ↑ López, Manuel Martínez. Barrios de Alicante (en castellà). Editorial Club Universitario, 2013-02-27. ISBN 9788499485577.
# Yasmin Alibhai-Brown

Yasmin Alibhai-Brown (de soltera, Yasmin Damji; 10 de desembre del 1949) és una periodista i escriptora nacionalitzada britànica, nascuda a Uganda de pares d'origen pakistanés, que es considera d'"esquerra liberal, feminista, antiracista, musulmana, meitat pakistanesa... una persona molt responsable ". És columnista habitual de The Independent i Evening Standard, i comentarista sobre immigració, diversitat política i multiculturalisme.
És fundadora de Musulmans britànics per la democràcia secular, i propietària de la SI Leeds Literary Prize.
Nasqué en la comunitat asiàtica de Kampala, la capital ugandesa, de pares musulmans xiïtes d'origen pakistanés. Sa mare havia nascut a Àfrica oriental i el seu pare hi emigrà des de l'Índia Britànica als anys 1920. El 1972, es llicencià en literatura anglesa per la Universitat Makerere. Marxà d'Uganda a Anglaterra, amb la seua neboda, Farah Damji, poc abans de l'expulsió dels ugandesos asiàtics d'Uganda per Idi Amin, i acabà un màster de Literatura en el Linacre College, de la Universitat d'Oxford, el 1975. Després de treballar com a mestra, amb immigrants i refugiats, es dedicà al periodisme. Està casada amb Colin Brown; la parella té una filla i Alibhai-Brown té un fill d'un matrimoni anterior.

## Obra
### Algunes publicacions

* 1992. The Colour of Love: Mixed Race Relationships (amb Anne Montague) Londres: Virago. ISBN 1-85381-221-8.
* 1992. Racism (Points of View) (amb Colin Brown) Hodder Wayland. ISBN 1-85210-651-4.
* 1995. No Place Like Home. London: Virago. 199 p. ISBN 1-85381-642-6.
* 1999. True Colours. London: Institute for Public Policy Research. ISBN 1-86030-083-9.
* 2000. Who Do We Think We Llauri? Imagining the New Britain. Londres, Penguin. 315 p. ISBN 0-14-025598-2 ISBN 9780415931120.
* 2000. After Multiculturalism. London: Foreign Policy Centre. ISBN 0-9535598-8-2.
* 2001. Mixed Feelings: The Complex Lives of Mixed Race Britons. London: Women's Press. ISBN 0-7043-4706-7.
* 2004. Some of My Best Friends Are... London: Politico's. ISBN 1-84275-107-7.
* 2014. Refusing the Veil: (Provocations) Biteback Publishing, 128 p. ISBN 1849548463, ISBN 9781849548465.
* 2015. Exotic England: The Making of a Curious Nation. Portobello Books, 340 p. ISBN 1846274974, ISBN 9781846274978.

## Referències

* 1 2 «Yasmin Alibhai-Brown». Cardiff University. [Consulta: 20 abril 2009].
* ↑ The Independent; Muslims can learn from this new Jewish group; 12 February 2007.
* ↑ Patrons Arxivat 2014-11-13 a Wayback Machine., SI Leeds Literary Prize.
* 1 2 , 17-02-2007.
* 1 2 Alibhai-Brown, Yasmin. «Love in Your Fifties», 26-09-2008. Arxivat de l'original el 7 de juliol de 2011. [Consulta: 20 abril 2009].
* ↑ , 21-01-2001.
# Roca Gran (Navars)

La Roca Gran és una muntanya de 452 metres que es troba al municipi de Navars, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó d'Albertville-Nord

El cantó d'Albertville-Nord és un cantó francès del departament de la Savoia, situat al districte d'Albertville. Té sis municipis i part del d'Albertville.

## Municipis

* Albertville-Nord (part nord : 7.905 hab)
* Allondaz
* Césarches
* Mercury
* Pallud
* Thénésol
* Venthon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1973-1979 | Louis Marin-Matholaz | PCF | |
| 1979-1985 | Robert Collombier | PS | |
| 1985-1998 | Michel Bailly | RPR | Adjunt a l'alcalde d'Albertville |
| 1998-en cours | François Rieu | PS | Alcalde de Grignon des de 2008 |

## Demografia

Évolution démographique :
| 1882 | 1926 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| ? | ? | ? | ? | ? | ? | 13.105 | 13.255 | 15.008 |
| Nombre retenu à partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||||
# Cantó de Lió-VI

El cantó de Lió-VI és un antic cantó francès del departament del Roine, situat al districte de Lió. Compta part del municipi de Lió.

## Municipis

* Comprèn el 6è districte de Lió al nord des de les rues de Sèze, Curie, Juliette Récamier i Émeraudes, és a dir, la part nord del barri de Les Brotteaux, el Parc de la Tête d'Or i la Cité internationale.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Albert Vallet | RPF |
| 1949-1961 | Guy Jarrosson | CNI |
| 1961-1992 | Louis Chaîne | MRP, després UDF |
| 1992-2004 | André Bourgogne | RPR |
| 2004-2011 | Dominique Perben | UMP |
| 2011-2014 | Jean-Jacques David | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Serrat de les Roquetes

El Serrat de les Roquetes és una serra situada al municipi de Sant Martí de Centelles, prop del veïnat de Sant Miquel Sesperxes, a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 763 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Sesarques

El Puig Sesarques és una muntanya de 880 metres que es troba entre els municipis de Canet d'Adri, a la comarca del Gironès i de Sant Miquel de Campmajor, a la comarca del Pla de l'Estany, sent el Sostre Comarcal d'aquesta darrera comarca.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal del Coix

El Tossal del Coix és una muntanya de 635 metres d'alçada que es troba al municipi de Sant Mateu de Bages, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Chambéry-Nord

El cantó de Chambéry-Nord és un cantó francès del departament de la Savoia, situat al districte de Chambéry. Té 2 municipis i el cap és Chambéry.

## Municipis

* Chambéry (part Nord; barris de Hauts-de-Chambéry i Mollard, Chambéry-le-Vieux).
* Sonnaz

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1985-1998 | Michel Dantin | RPR | Adjunt a l'alcalde de Chambéry de 1983 a 1989 |
| 1998-en cors | Thierry Repentin | PS | Senador de la Savoia des de 2004 Adjunt a l'alcalde de Sonnaz Antic adjunt a l'alcalde de Chambéry |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1985 | 1990 | 1999 | 2008 |
| ? | ? | 14.705 | 15.419 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes ||||
# Cantó de Lió-VII

El cantó de Lió-VII és un antic cantó francès del departament del Roine, situat al districte de Lió. Compta part del municipi de Lió.

## Municipis

* Comprèn la part meridional del 6è districte de Lió, al sud de les rues de Sèze, Curie, Juliette Récamier i Les Émeraudes. Inclou el barri de Bellecombe i la prt meridional del de Les Brotteaux.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1977 | Louis Pradel | radical |
| 1977-1998 | Yves Bruyas | CNIP, després divers droite |
| 1998-2014 | Dominique Nachury | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Disseny web adaptatiu

El disseny web adaptatiu (en anglès Adaptive web design) és una tècnica de disseny i desenvolupament web. El disseny adaptatiu es refereix a disseny d'interfície gràfica d'usuari (GUI) que s'adapta a diferents mides de pantalla. Els dissenyadors apliquen aquest disseny a interfícies gràfiques d'usuari, com ara pàgines web, que han de funcionar en dispositius de diferents mides.

## Diferència amb el "disseny web responsiu"

El disseny web adaptatiu és similar al disseny web responsiu, que també s'adapta a diferents mides de pantalla. La diferència es troba en què en el disseny adaptatiu el contingut segueix una mida de disseny fix, mentre que en el disseny web responsiu el contingut es mou de forma dinàmica en el disseny de resposta. És a dir, el disseny web adaptatiu utilitza uns esquemes fixos i, a continuació, selecciona el millor disseny per a la grandària de la pantalla actual. En canvi, el disseny web responsiu utilitza un disseny únic, que canvia de mida segons la mida de la pantalla.

## Terminologia

La denominació disseny web adaptatiu és un calc de l'anglès "adaptive web design", que és un terme d'autor creat pel dissenyador Aaron Gustafson. L'equivalent castellà és "diseño web adaptativo", i en anglès, "adaptive design" i "adaptive web design". Cal remarcar la diferència amb el terme "disseny web responsiu", que permet adaptar el format dels continguts d'un lloc web a les característiques de qualsevol dispositiu o pantalla d'accés, gràcies a determinades solucions tècniques que parteixen d'una versió única del codi, a diferència del terme "disseny web adaptatiu", que només permet adaptar el format a uns dispositius i unes pantalles d'accés concrets.

## Vegeu també

* Disseny web responsiu

## Referències

* 1 2 «Disseny web adaptatiu». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Adaptive Design». Interaction Design Foundation. [Consulta: 1r maig 2017].
* ↑ Soegaard, Mads. «Adaptive vs. Responsive Design». Interaction Design Foundation. [Consulta: 1r maig 2017].
* ↑ Gustafson, Aaron; Zeldman, Jeffrey (pref.). Adaptative Web Designː Crafting Rich Experiences with Progressive Enhancement. "O'Reilly Media, Inc.", 28 d'agost de 2007, p. 10. ISBN 978-0-9835895-2-5.

## Enllaços externs

* Pàgina de la revista A List Apart (anglès)
* El disseny web responsive, el gran desconegut de la premsa catalana Arxivat 2013-05-31 a Wayback Machine. (català)
# Tiloforop

Els tiloforops (Thylophorops) són un gènere extint de mamífers didelfimorfs de la família dels didèlfids que visqueren a Sud-amèrica durant el Pliocè, fa entre 3 i 4 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Buenos Aires i Córdoba. Eren animals carnívors. Es calcula que l'espècie T. lorenzinii devia pesar entre 4,8 i 7,4 kg, segons un estudi, o fins a 8,6 kg, segons un altre. En tot cas, hauria estat considerablement més gros que els opòssums d'avui en dia. El nom genèric Thylophorops significa ‘cara de portador de bossa’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Thylophorops» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ Voss i Jansa, 2021, p. 24.
* ↑ Voss i Jansa, 2021, p. 68.

## Bibliografia

* Voss, R. S.; Jansa, S. A. Opossums: An Adaptive Radiation of New World Marsupials (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2021. ISBN 9781421439792.
# Serrat de l'Oriol (Seva)

El Serrat de l'Oriol és una serra situada entre els municipis de Seva i de Viladrau a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 1.224 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ígor Leonídovitx Kiríl·lov

Ígor Leonídovitx Kiríl·lov (Moscou, 14 de setembre de 1932 - Moscou, 29 d'octubre de 2021) va ser un presentador de notícies estrella de la Televisió Central Soviètica (TsT SSSR), la principal radiodifusora de l'estat de la Unió Soviètica. Presentava el programa de notícies de les 9:00pm Vrémia de la TsT SSSR.

## Carrera

Va començar treballant per la Televisió Central Soviètica l'any 1957, després de treballar durant dos anys al Teatre Taganka. Durant 30 anys, va ser el copresentador de Vrémia, el noticiari de màxima audiència de la cadena. El programa, que encara té un abast a tota Rússia en diverses cadenes i internacionalment, és un dels noticiaris més vistos del món. Durant la seva tinença, Kiríl·lov, sovint al costat dels seus col·legues Nonna Bodrova, va ser la cara més coneguda de cadena estatal de la Unió Soviètica per als esdeveniments nacionals fonamentals, com ara les celebracions anuals de fets estatals, la mort i funeral de Leonid Bréjnev i els seus successors Iuri Andrópov i Konstantín Txernenko, i la decisió del govern soviètic d'envair l'Afganistan el 1979, així com els Jocs Olímpics de Moscou el següent any. Kiríl·lov també va acompanyar dignitaris, en particular els líders soviètics, en les seves visites oficials a països estrangers per fer reportatges del lloc.
Kiríl·lov va rebre el Premi Estatal de l'URSS el 1977 i la condecoració d'Artista del Poble de l'URSS el 1988. Kiríl·lov també va aparèixer en algunes pel·lícules russes, principalment cameos. Va retirar-se de presentador l'any 1987 i s'uní a CT USSR (després Ostankino TV, llavors ORT). Va retirar-se el 1996, però periòdicament apareix com a presentador musical per alguns concerts i la desfilada anual Dia de la Victòria a la Plaça Roja.
El 2006 Kiríl·lov també va rebre el prestigiós Ordre al Mèrit per a la Pàtria.
El 30 d'octubre de 2021 va morir per al 90è any de vida.

## Referències

* ↑ Philo C. Wasburn. The Social Construction of International News: We're Talking about Them, They're Talking about Us. Greenwood Publishing Group, 2002, p. 79. ISBN 978-0-275-97810-5.
* ↑ Decree of the Russian President Vladimir Putin issued on November 27, 2006 honouring Kirillov Arxivat 21 d'octubre de 2014 a Wayback Machine.
* ↑ Скончался Игорь Кириллов — диктор, журналист, народный артист СССР и обладатель самого узнаваемого голоса // Первый канал, 30 октября 2021, 10:00 (Rus)
# Serra de Torcó

La Serra de Torcó és una serra situada entre els municipis d'Avinyó, a la comarca del Bages, i Santa Maria d'Oló, a la del Moianès, amb una elevació màxima de 585 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de La Ravoire

El cantó de La Ravoire és un cantó francès del departament de la Savoia, situat al districte de Chambéry. Té 5 municipis i el cap és La Ravoire.

## Municipis

* Barberaz
* Challes-les-Eaux
* La Ravoire
* Saint-Baldoph
* Saint-Jeoire-Prieuré

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1973-1998 | Jean Blanc | CDP després UDF | Senador (1968-1995) Alcalde de La Ravoire (1953-2001) Vicepresident del Consell General |
| 1998-2010 | Patrick Mignola | UDF després MoDem | Alcalde de La Ravoire des de 2001 |
| 2010-2011 | Jean-Marc Léoutre | DVD | Alcalde de Saint-Jeoire-Prieuré |
| 2011- en curs | Robert Gardette | PS | Conseller municipal de La Ravoire |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1882 | 1926 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| ? | ? | ? | ? | ? | 15.032 | 16.683 | 18.843 | 20.939 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||||
# Cantó de Bonifacio

El cantó de Bonifacio és una antiga divisió administrativa francesa situat al departament de Còrsega del Sud i la regió de Còrsega. Va desaparèixer el 2015.

## Geografia

El cantó s'organitza al voltant de Bonifacio dins el districte de Sartène. la seva altitud varia entre 0 m i 340 m (Bonifacio).

## Administració

Llista de Consellers generals :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1985-2011 | Jean-Baptiste Lantieri | DVD | |
| 2011-2015 | Claude Degott-Serafino | DVG | |

## Composició

Llista de municipis :
| Nom | Població | Codi Postal | Codi Insee |
| Bonifacio | 2 658 | 20169 | 2A041 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.418 | 2.431 | 2.693 | 2.736 | 2.683 | 2.658 |