OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ciutat d'ossos

Ciutat d'ossos (títol original en anglès: City of Bones) és el primer llibre de la saga Caçadors d'Ombres de l'escriptora Cassandra Clare.
Es va publicar originalment en els Estats Units el 27 de març de 2007. En Espanya fou publicat per primera vegada en espanyol per Ediciones Destino el 17 de febrer de 2009. La versió en català es va publicar el 16 de setembre de 2010 per l'editorial Estrella Polar.
En 2013 es va estrenar l'adaptació cinematogràfica de la novel·la que va rebre el nom de Caçadors d'ombres: Ciutat d'ossos, i fou protagonitzada per Lily Collins i Jamie Campbell Bower.
I en 2016 es va estrenar la sèrie de les novel·les de Clare amb el títol Shadowhunters, protagonitzada per Katherine McNamara i Dominic Sherwood. Va rebre el premi a millor sèrie en els People's Choice Awards de 2018. Fou cancel·lada després de la tercera temporada.

## Sinopsi

Al Pandemonium, la discoteca de moda de Nova York, la Clary segueix un atractiu noi de cabells blaus fins que presencia la seva mort a mans de tres joves amb estranys tatuatges.Des d'aquella nit, el seu destí s'uneix al d'aquests tres caçadors d'ombres, guerrers consagrats a alliberar la terra de dimonis i, sobretot, al d'en Jace, un noi amb aspecte d'àngel i tendència a actuar impulsivament.

## Continuació

La seua continuació és Ciutat de Cendres.

## Referències

* ↑ «CAZADORES DE SOMBRAS 1: CIUDAD DE HUESO | Cassandra Clare | Destino Infantil&Juvenil | Casa del Libro» (en castellà), 17-02-2009. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ Caçadors d'ombres 1. Ciutat d'Ossos - Cassandra Clare | Grup62.
* ↑ «Cazadores de sombras: Ciudad de hueso» (en castellà). [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ SensaCine. «'Shadowhunters' será fiel a los libros, según los protagonistas de la serie» (en castellà), 10-01-2016. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ Rodera, Alejandro. «'Shadowhunters' se impone como mejor serie en los People's Choice Awards 2018» (en castellà), 12-11-2018. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ Robledo, Cristina. «'Shadowhunters', la serie de 'Cazadores de sombras', ha sido cancelada tras tres temporadas» (en castellà), 05-06-2018. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ Caçadors d'ombres 2. Ciutat de Cendres - Cassandra Clare | Grup62.
# Castell de Matsuyama

El castell Matsuyama (松山城, Matsuyama-jō) és un castell japonès que es troba al centre de la ciutat de Matsuyama de la prefectura d'Ehime, al cim del mont Katsu (勝山, Katsu-yama). També és conegut com a castell Kinki (金亀城, Kinki-jō) o com a castell Katsuyama (勝山城, Katsuyama-jō).

## Característiques

Consta d'un cos principal (大天守, daitenshu) comunicat al cos secundari (小天守, kotenshu), sumiyagura sud (南隅櫓, minami-sumiyagura) i sumiyagura nord (北隅櫓, kita-sumiyagura) a través de passadissos (渡り櫓, watari-Yagura). Per això es tracta d'un castell de cossos interconnectats (連立式城郭, renritsu-shiki jōkaku), que juntament amb els castells Himeji i Wakayama (和歌山城, Wakayama-jō) Conformen els tres principals castells d'aquest tipus de distribució.
També és classificat com a Castell de muntanya a la plana (平山城, Hirayama-jiro), que fa referència a un castell que es construeix sobre alguna elevació en una plana.
És un Patrimoni Cultural d'Importància (重要文化財, Jūyō Bunkazai) per al Japó.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine.(japonès)
* Web oficial Arxivat 2018-02-08 a Wayback Machine.(anglès)
# Monica Ali

Monica Ali (Dhaka, Bangladesh, 20 d'octubre de 1967) és una escriptora i novel·lista bengalina. De pare britànic i mare hindú, emigrà a l'edat de tres anys a Anglaterra. S'educà a l'escola de Bolton (divisió femenina) de Manchester, a Anglaterra i estudià filosofia, política i economia al Wadham College, Universitat d'Oxford. Monica Ali resideix al sud de Londres amb el seu marit, Simon Torrance, un consultor d'administració, i els seus dos fills, Felix i Shumi. La seua obra més coneguda és Brick Lane, la seua primera novel·la, que fou nominada per al Premi Man Booker el 2003.

## Obra

* Brick Lane (2003)
* Alentejo Blue (2006)
* In The Kitchen (2009)
* Untold Story (2011)

## Referències

* Biografía de Monica Ali en anglès.
* Festival de Literatura.
# Vincenza Lucherini

Vincenza Lucherini (Nàpols, 1964) és una historiadora de l'art i professora universitària italiana, membre corresponent de l'Institut d'Estudis Catalans des de 2018.
Especialista d'art de la baixa edat mitjana, treballa com a professora a la Universitat de Nàpols, des d'on organitza els Quaderni Napoletani di Storia dell'Arte Medievale.
Un desl seus camps de recerca són les relacions artístiques entre Hongria, Nàpols i la Corona d'Aragó.

## Referències

* ↑ Barral i Altet, Xavier; Mayer i Olivé, Marc; Sabaté i Curull, Flocel. «Nous membres: Secció Històrico-Arqueològica: membres corresponents: Vincenza Lucherini». A: Institut d'Estudis Catalans. Memòria: curs 2017-2018. Barcelona: IEC, 2019, pàg. 59 [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ «Vincenza Lucherini». Institute for Advanced Study. [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ Barral i Altet, Xavier «Semblances dels nous membres de la Secció Històrico-Arqueològica: Vinni Lucherini». Catalan Historical Review [Barcelona], Vol. 12, 2019, pàgs. 200-201. ISSN: 2013-4088 [Consulta: 7 desembre 2023].
# Camí Vell de les Vielles

El Camí Vell de les Vielles és un camí rural del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Arrenca del Camí Nou de les Vielles a Magaró, i emprèn la direcció sud-oest, per perdre's a la part oriental de les Vielles. Travessa la part de llevant d'aquesta partida.

## Etimologia

Pren el nom de la partida a la qual mena, en contraposició al Camí Nou, que discorre més al nord.

## Enllaços externs

* El Camí Vell de les Vielles en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Teresa Llacuna i Puig

Teresa Llacuna i Puig (Igualada, 27 de maig de 1935) és una pianista catalana, concertista i professora.
Filla única del poeta Joan Llacuna i Carbonell i de Teresa Puig i Garrell, va iniciar els estudis de piano a Igualada amb Joana Martí i Riba i amb el mestratge de Joan Just i Bertran. Als 15 anys va fer la seva primera actuació al Palau de la Música. Es formà amb el mestre Joan Gibert i Camins i de molt jove va anar a París on estudià convidada per Alfred Cortot i es formà amb el pianista hongarès Béla Síki, amb Artur Schnabel i amb la pedagoga Maria Curcio. Ha actuat a França, Espanya, Alemanya, Suïssa, Itàlia, Rússia i Anglaterra, i la crítica ha destacat el seu rigor interpretatiu i estil propi. El seu pare li va fer de mànager durant les gires. Fou solista de la BBC, de Radio France i Radio Nacional de España i actuà amb les orquestres Filharmònica de Dresden, National de Lyon, Tenerife i Palatina. Ha fet múltiples enregistraments amb Sony i EMI, i ha participat en concerts televisats.
A causa de problemes a les articulacions va haver d'abandonar l'activitat com a concertista, i s'ha dedicat a fer de professora i membre del jurat de concursos i festivals locals i internacionals. És presidenta d'honor del Concurs Internacional de Piano Teresa Llacuna (CIPTL), creat el 2003 a Montélimar, França, pel pianista Pascal Gallet, i que a partir del 2011 se celebrarà a Valence. Teresa Llacuna és directora d'una escola de piano a Saint-Romain-au-Mont-d'Or, prop de Lió, França.

## Discografia

* Trois siècles de Musique Espagnole, SODER
* Intégrale de Falla, EMI SONY
* Récital Granados, EMI SONY
* Rondos à deux pianos Chopin, EMI

## Referències

* 1 2 3 4 UOC, lletrA, Teresa Llacuna i Puig
* ↑ Paris, Alain. Le Nouveau Dictionnaire des interprètes (en francès). Groupe Robert Laffont, 2015-04-16. ISBN 978-2-221-18755-5.
* 1 2 3 4 Concurs Internacional de Piano Teresa Llacuna, Biografia de Teresa Llacuna Arxivat 2011-04-19 a Wayback Machine.
* ↑ UOC, Jaume Farrés, Biografia de Joan Llacuna
* ↑ «Concurs Internacional de Piano Teresa Llacuna». Arxivat de l'original el 2011-04-16. [Consulta: 12 abril 2011].
* ↑ El País, 6/03/2011, Musika-Música habla en francés
# Puig Bernat (Amer)

El Puig Bernat és una muntanya de 771 metres que es troba al municipi d'Amer, a la comarca catalana de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Eleccions legislatives malteses de 2003

Les Eleccions legislatives malteses de 2003 es van celebrar el 12 d'abril de 2003. El Partit Nacionalista, liderat pel primer ministre Lawrence Gonzi, guanyà les eleccions amb un programa a favor de la integració en la Unió Europea
Resum dels resultats electorals de 12 d'abril de 2003 a la Cambra de Diputats de Malta
| Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| Partit Nacionalista Partit Nazzjonalista | 146.172 | 51,8 | 35 | - |
| Partit Laborista Partit Laburista | 134.100 | 48,0 | 30 | - |
| Alternativa Democràtica Alternattiva Demokratika | 1.929 | 0,7 | - | - |
| Total (participació 96,2%) | 282.196 | 100.0 | 65 | |

## Referències

* 1 2 3 4 http://www.doi.gov.mt/EN/press_releases/2003/03/pr0453.asp%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Brie Bella

Brianna Garcia (21 de novembre de 1983 -), més coneguda com a Brie Bella, és un lluitadora professional estatunidenca, que treballa a la marca de ECW de l'empresa World Wrestling Entertainment (WWE). Brie Bella forma tag amb la seva germana Nikki Bella i juntes s'anomenen The Bella Twins (Les Bessones Bella en català).

## 2007 - 2016

Brie Bella va debutar el 2007 amb la WWE. Va començar un feu amb Neidhart & Crawford, a qui van derrotar en nombroses ocasions durant el mes d'octubre.8 setembre. També van competir ocasionalment en combats en parelles mixtes juntament amb Kofi Kingston & Robert Anthony.

## 2017 - Actualitat

Brie Bella va deixar la seva carrera com a lluitadora professional quan va tenir el seu primer fill amb el també lluitador Daniel Bryan a finals de 2017.
Està previst que Brie aparegui durant el 25é aniversari de Raw amb la seva germana Nikki.

## Enllaços externs

* Perfil a WWE.com (anglès)
# The Boy Who Stole a Million

The Boy Who Stole a Million (en valencià, 'El xic que va furtar un milió') és una comèdia britànica de 1960, dirigida per Charles Crichton. La pel·lícula fon rodada en exteriors en la ciutat de València, amb un repartiment d'actors i actrius internacional.

## Argument

Quan Paco s'assabenta que son pare necessita 10.000 pessetes per a pagar la reparació del seu taxi, la principal font d'ingressos dels dos, el jove ingenu decidix amprar un milió de pessetes del banc on treballa a temps parcial. Prompte les coses es compliquen més del que havia previst, i el jove comença a ser perseguit no només per la policia, sinó aparentment per tots els criminals i gent de mala vida de la ciutat, que frisen per apoderar-se dels diners. Paco emprén una fugida per tota la ciutat de València, passant per barris elegants de carrers i places amples, enmig de les festes falleres, però també per les zones més marginals i perilloses.

## Repartiment

* Maurice Reyna com a Paco
* Virgilio Teixeira com a Miguel
* Marianne Benet com a María
* Harold Kasket com a Luis
* George Coulouris com a director de Banc
* Warren Mitchell com a Pedro
* Tutte Lemkow com a Mateo
* Edwin Richfield com a porter
* Bill Nagy com a cap de la policia
* Barta Barri com a dirigent de panda de delinqüents
* Paul Whitsun-Jones com a sergent de policia
* Robert Rietti com a detectiu
* Cyril Shaps com a empleat del banc
* Xan Das Bolas com a esmolador de ganivets

## Producció

En un principi, la pel·lícula estava pressupostada en 100.000 lliures (49.500 venien de Lloyds Bank/Barclays, altres 49.500 de Paramount i 1.000 ajornades de Paramount). La pel·lícula va superar el pressupost i la resta l'hagué de posar l'avalador, Film Finances.

## Recepció
### Taquilla

La pel·lícula va suposar una pèrdua de 52.330 lliures per a Bryanston. No fon estrenada en Espanya fins a l'any 2016.

## Referències

* ↑ Petrie, Duncan James «Bryanston Films : An Experiment in Cooperative Independent Production and Distribution». Historical Journal of Film, Radio and Television, 2017, pàg. 7. ISSN: 1465-3451.
* 1 2 Petrie p 8
* ↑ Petrie p 8-9
* ↑ «La película que retrató la Valencia oscura de 1960 se estrena medio siglo después», Eugenio Viñas, Valencia Plaza (en castellà)

## Enllaços externs

* Pel·lícula íntegra disponible en línia
* The Boy Who Stole a Million a Internet Movie Database (anglès)
* The Boy Who Stole a Million en BFI Film & TV Database
* Fitxa de la pel·lícula en el Diccionario Audiovisual Valenciano (en castellà)
* Entrevista a Maurice Reyna, per Tomás Gorria (14-10-2016) (en castellà)
# Nouvelle Flore des Environs de Paris

Nouvelle Flore des Environs de Paris, (abreujat Nouv. Fl. Env. Paris, en català Nova Flora dels Ambients de París), és un llibre amb il·lustracions i descripcions botàniques que va ser escrit pel metge i botànic francès; François Victor Mérat de Vaumartoise i publicat a París l'any 1812 amb el nom de Nouvelle Flore des Environs de Paris, Suivant li Systeme de Linnee, avec l'Indication des Vertues des Plantis Usitees en Medecine.

## Referències

* ↑ En Trópicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Hugo Ferdinand Boss

Hugo Ferdinand Boss (Metzingen, 8 de juliol de 1885-ibídem, 9 d'agost de 1948) va ser un sastre i empresari alemany fundador de la casa de moda Hugo Boss AG i un convençut partidari nacionalsocialista que va obtenir la llicència del Tercer Reich per a la confecció dels uniformes militars del règim d'Hitler en el període previ a la Segona Guerra Mundial i durant aquest període per les Waffen-SS i la Wehrmacht. Li van encarregar la fabricació de les camises marrons per a l'organització SA. Va fabricar a més els uniformes de les Waffen SS i els seus vestits mimetitzats, paracaigudes, motxilles, guants, etc.
# Camí d'Isona a Abella de la Conca

El Camí d'Isona a Abella de la Conca és una pista rural perfectament transitable que recorre part dels termes municipals d'Abella de la Conca i d'Isona i Conca Dellà, als antics termes d'Isona i de Sant Romà d'Abella, tot a la comarca del Pallars Jussà.
Antigament ara la principal via de comunicació entre les dues viles que hi aporten el nom; actualment ha estat substituïda per la L-511 i la Carretera d'Abella de la Conca.
Arrenca de la Plaça de la Font d'Isona i en marxa cap al nord-est. Antigament, el traçat era recte, però l'erecció d'un edifici en el lloc per on passava obliga a fer una petita volta en angle recte per un carrer lateral per anar a cercar el lloc on continua el camí, que ja no s'interromp fins al seu final. Va a buscar el carrer d'Abella, i sempre cap al nord-est, passa per los Plans, i entra en el terme d'Abella de la Conca a migdia del lloc de Romanins. Tot seguit, fa un retomb per tal de salvar el barranc del Mas de Mitjà i, al costat nord del barranc, arriba al nord-est de Romanins i del Pla de Sobes on, amb aquest nom, acaba: dona pas al Camí Vell d'Isona.

## Etimologia

Pren el nom de les viles que uneix.

## Enllaços externs

* El Camí d'Isona a Abella de la Conca en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ezequiel Martín i Rovira

Ezequiel Martín i Rovira (Barcelona, 13 d'octubre de 1887 - Barcelona, 15 de novembre de 1963) fou un pianista, compositor, musicòleg i crític musical català.

## Biografia

Ezequiel Martín va néixer al carrer Parlament de Barcelona, fill del mestre Ezequiel Martín Carbonero, natural de Nava del Rey, i de la seva segona esposa, Joaquima Rovira i Real, natural de Barcelona.
Fou deixeble del músics Eusebi Bosch, Joan Salvat, Joan Lamote de Grignon, Vicenç Maria de Gibert i Carles Gumersind Vidiella.
Va desenvolupar una important activitat com a divulgador de música, en diferents sales arreu Barcelona.
Fou conegut per les seves harmonitzacions de cançons nadalenques i populars, que van aconseguir gran difusió i popularitat.
Va ser membre de la junta directiva de l'Ateneu Enciclopèdic Popular.

## Referències

* ↑ «Biografia a l'Associació Musical de Mestres Directors». Arxivat de l'original el 2015-01-02. [Consulta: 2 gener 2015].
* ↑ Ezequiel Martín i Carbonero va casar en primeres núpcies amb Assumpció Díez. Vegeu la seva esquela funerària a La Veu de Catalunya.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1887, número de registre 5113.
* ↑ «Esquela de la defunció de Joaquima Rovira». La Vanguardia, 24-11-1926, pàg. 1.
* ↑ «Crónica». La Vanguardia, 26-01-1913, pàg. 4.
* 1 2 «Ezequiel Martín i Rovira». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 desembre 2019].
* ↑ «Anunci de la seva mort a La Vanguardia». , 21-11-1963.
* ↑ «Información local». La Vanguardia, 15-07-1926, pàg. 9.
# Becher Gale

Becher Robert Gale (Elora, Ontario, 14 d'abril de 1887 – Gravenhurst, Ontario, 24 d'agost de 1950) va ser un remer canadenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà dues medalles de bronze del programa de rem: el quatre sense timoner i el vuit amb timoner.

## Referències

* ↑ «Gordon Balfour Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2014. [Consulta: 5 desembre 2015].
# Ksénia Semiónova

Ksénia Semiónova (Novomoskovsk, Rússia, 20 d'octubre de 1992) és una gimnasta artística russa, campiona del món l'any 2007 en barres asimètriques, i l'any 2010 en el concurs per equips.
Al Mundial de Stuttgart 2007 guanyà la medalla d'or en la competició de barres asimètriques, per davant de nord-americana Nastia Liukin i la xinesa Yang Yilin (bronze). Al Mundial celebrat en Rotterdam (Països Baixos) el 2010 aconseguí l'or per equips, per davant dels Estats Units i Xina; les seves companyes d'equip van ser: Ksénia Afanàssieva, Aliya Mustafina, Tatiana Nabieva, Ekaterina Kurbatova i Anna Dementyeva.

## Referències

* ↑ «Ksenia Semenova». [Consulta: 23 octubre 2017].
* ↑ «Ficha». Arxivat de l'original el 4 de gener de 2018. [Consulta: 3 gener 2018].
# Arripis

Els Arripidae són una família de peixos marins inclosa en l'ordre Perciformes, dins la qual hi ha un sol gènere Arripis, comunament anomenats salmons australians malgrat no estan emparentats amb els veritables salmons. Es distribueixen per l'est d'Austràlia i Nova Zelanda. El seu nom procedeix del llatí arripio, que significa prendre de sobte. Tenen l'aleta dorsal tova i considerablement més llarga que l'aleta anal; membranes branquials no unides per istme; i tres singulars espines anals.

## Taxonomia

Existeixen 4 espècies agrupades en aquest gènere i família:
* Arripis georgianus (Valenciennes, 1831) - Salmó aspre
* Arripis trutta (J.R.Forster, 1801) - Salmó d'Austràlia
* Arripis truttacea (Cuvier, 1829)
* Arripis xylabion (Paulin, 1993) - Kahawai

## Referències

* 1 2 Nelson, J.S.. Fishes of the world (en anglès). 3a edició. Nova York: John Wiley & Sons, Inc., 1994, p. 600.
* ↑ Romero, P. An etymological dictionary of taxonomy, 2002.
# Camí de Bellavista Nova

El Camí de Bellavista Nova és una pista rural dels termes municipals de Sant Quirze Safaja, en terres de Bertí, a la comarca del Moianès, i de Sant Martí de Centelles, en terres de Sant Miquel Sesperxes, a la comarca d'Osona.
Arrenca del costat de llevant de la masia del Soler de Bertí, des d'on emprèn la direcció nord-est; deixa al nord-oest, a prop, el Collet del Soler, passa pel costat nord-oest del Solell del Soler, i ressegueix tot el vessant sud-oriental del Serrat del Soler. Passa pel Collet de les Pereres i a prop, a llevant, del Collet de la Feu, i passa a ran, pel costat de ponent, de la Font del Pollancre. De seguida abandona el terme municipal de Sant Quirze Safaja, a llevant de l'indret dels Horts, travessa la capçalera del torrent del Mas Bosc, i va a buscar el vessant meridional de la Serra de Puig-arnau. En aquest lloc gira cap a ponent, i arriba a la masia de Bellavista Nova en poc tros més.

## Enllaços externs

* El Camí de Bellavista Nova en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sistema Mediterrani Català

El Sistema Mediterrani Català, també conegut com les Serralades Costaneres, és un sistema dual d'alineacions muntanyoses més o menys paral·leles, la Serralada Prelitoral i la Serralada Litoral.

## Descripció

Les dues cadenes que formen el sistema són separades per una fossa tectònica, llenca deprimida coneguda com la Depressió Prelitoral.
El Sistema Mediterrani Català —és a dir, les dues serralades que transcorren de manera paral·lela— s'estén de sud-oest, amb la serra de l'Espina enllaçant amb els Ports de Tortosa-Beseit del Sistema Ibèric, fins a nord-est, convergint amb els contraforts dels Pirineus que s'estenen des de la mar Mediterrània cap a l'oest.
Els Pirineus i el Sistema Mediterrani Català emmarquen una àrea interior més o menys planera coneguda com la Depressió Central Catalana.
* La Serralada Prelitoral és l'alineació interior, que s'estén des de la desembocadura del Ter fins al Montsià, i presenta els punts més alts del conjunt del Sistema. El Turó de l'Home, al Montseny, n'és el pic més alt, amb 1.705,8 m d'altitud.
* La Serralada Litoral, per contra, és l'alineació exterior, paral·lela a la costa, que s'estén des de l'Empordà fins al Camp de Tarragona, i les seves altituds són menors. El Massís del Montnegre conté el punt més alt, el Turó d'en Vives, de 760,3 m d'altitud.

## Geologia

Geològicament el sistema és molt complex. És el resultat de l'aixecament tectònic d'un antic massís d'una longitud de més de 300 km.
S'hi diferencien dos grans sectors la línia divisòria dels quals és el riu Llobregat. El sector del nord està constituït per materials paleozoics i cristal·lins, mentre que el sector del sud està format per sediments mesozoics i terciaris.

## Unitats de relleu

Transversalment, el Sistema Mediterrani es pot dividir en tres unitats:
* els relleus septentrionals, que s'estenen de l'Empordà al Llobregat,
* els relleus centrals, del Llobregat a l'Ebre, i
* els relleus meridionals, del Baix Ebre fins al riu Millars al País Valencià.

## Referències

* 1 2 Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* El Relleu. "Grup Enciclopèdia Catalana" [Data de Consulta: 26 de desembre, 2007]
* Sistema Mediterrani Català Arxivat 2010-12-10 a Wayback Machine.. Fundació Torre del Palau. [Data de Consulta: 26 de desembre, 2007]
* El Sistema Mediterrani Arxivat 2008-10-06 a Wayback Machine.. "Regions Naturals de Catalunya". Focverd.net. [Data de Consulta: 26 de desembre, 2007]