OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shotaro Ishinomori

Shotaro Ishinomori (japonès: 石ノ森章太郎) (prefectura de Miyagi, 25 de gener de 1938 - Tòquio, 28 de gener de 1998) fou un autor de manga amb una gran influència en el món del manga, de l'anime i dels Tokusatsu. Algunes de les seves sèries més conegudes foren; Cyborg 009 Super Sentai, Kamen Rider. Fou guardonat en dues ocasions, amb el Premi de manga Shōgakukan, el 1968 per l'obra Sabu to Ichi Torimono Hikae i el 1988 per Hotel i Manga Nihon Keizai Nyumon.
Cyborg 009 creada el 1963 va ser la primera sèrie d'un grup de superherois japonesos. Kamen Rider una altra sèrie de l'autor amb una temàtica similar, va tenir un enorme èxit i Toei Animation el 1971 la va fer en anime.
El 2001 va obrir a Ishinomaki, Miyagi el Museu del Manga Ishinomori, anomenat així en homenatge a l'autor.
El seu nom de naixença era Shōtarō Onodera (小野寺章太郎), fins que el 1986 el va canviar pel nom artístic de Shōtarō Ishimori (石森章太郎).
Ishinomori va morir d'una insuficiència cardíaca el 28 de gener de 1998, només tres dies després del seu 60è aniversari. El seu darrer treball va ser la sèrie de televisió de superherois tokusatsu, Voicelugger, televisada un any després. Dos anys més tard, la sèrie Kamen Rider es reviuria amb Kamen Rider Kuuga. Totes les sèries realitzades durant el període Heisei atribueixen a Ishinomori com a creador.

## Referències

* ↑ «Shotaro Ishinomori» (en castellà). Norma Editorial. Norma Editorial S.A.. [Consulta: 22 abril 2023].
* 1 2 3 4 Andres Alvarez. «Shotaro Onodera» (en castellà). Tebeosfera. Asociación Cultural Tebeosfera (ACyT), 2010. [Consulta: 22 abril 2023].
* 1 2 «Sightseeing in Ishinomaki». [Consulta: 29 agost 2009].
# Punta del Llorito

La Punta del Llorito és una muntanya de 881 metres que es troba entre els municipis de Cabassers i de la Morera de Montsant, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Casa Pou del carrer González de Soto

Casa Pou és un habitatge del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a davant de l'església de La Immaculada i de l'institut Ramon Muntaner. És un edifici de planta baixa, dos pisos i altell, situat en cantonada. La planta baixa presenta tres portalades amb arc escarser emmarcat amb imitació de carreus, de les quals dues estan ocupades per locals comercials. La porta central, d'accés a l'habitatge, presenta un arc rebaixat i llinda amb motius clàssics. La façana principal, al carrer Sant Pau, presenta dues balconades corregudes de dos balcons cadascuna, i separades per un pany de paret situat sobre la porta d'entrada. El segon pis presenta finestres, damunt de les balconades, culminades per motllura d'arrebossat a manera de llinda. La cornisa superior està sostinguda per tríglifs. Façana modificada amb l'afegit d'un tercer pis i l'obertura d'una finestra en el segon.

## Història

Des dels orígens fou casa de llogaters. En el pany de paret del primer pis hi ha restes d'un rètol de la casa Fages, que ocupava un local comercial de l'immoble, anunciant la bona qualitat de llurs teixits.

## Referències

* 1 2 «Casa Pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# La Serreta (Soriguera)

La Serreta és una serra situada al municipi de Soriguera a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 900 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Costuix (Alins)

La Serra de Costuix és una serra situada entre els municipis d'Alins i d'Esterri de Cardós a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.337 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Dieulouard

El cantó de Dieulouard és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, al districte de Nancy. Té 11 municipis (Blénod-lès-Pont-à-Mousson, Dieulouard, Fey-en-Haye, Jezainville, Maidières, Montauville, Norroy-lès-Pont-à-Mousson, Pagny-sur-Moselle, Prény, Vandières i Villers-sous-Prény)i el cap és Dieulouard.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1994 | Yvon Tondon | PS |
| 1994-2001 | Christian Leclerc | PS |
| 2001- | Yvon Biston | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 15.377 | 17.583 | 18.222 | 19.005 | 19.833 | 19.845 | 19.667 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Bass Rush: ECOGEAR Powerworm Championship

Bass Rush: ECOGEAR Powerworm Championship (バスラッシュ～ECOGEAR PowerWorm Championship～) és un videojoc de pesca per la Nintendo 64. Només es va llançar al Japó l'any 2000.

## Enllaços externs

* Imatges i info
# Punta de l'Àliga (la Bisbal de Montsant)

La Punta de l'Àliga és una muntanya de 585 metres que es troba entre els municipis de la Bisbal de Montsant i de Margalef, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Casa Joan Font i Paulí

Casa Joan Font i Paulí és un habitatge del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a la part alta de la Rambla Sara Jordà. És un edifici ubicat en cantonada amb planta baixa i tres pisos. La planta baixa es caracteritza per tenir un encoixinat rústec i presenta un portal i un local comercial. La part corresponent a la Rambla ha quedat englobada pel local del BBVA. Al primer pis les obertures són en arc de mig punt agrupades, a excepció d'una, al llarg una balconada correguda en cantonada i en forma de dos finestrals dobles amb ordre dòric central i fust estriat. Els altres dos pisos tenen dos balcons i una finestra cadascun. El conjunt de la façana s'emmarca per motllures verticals als extrems que neixen a partir de l'encoixinat inferior culminant en unes falses mènsules. A sobre un fris, cornisa i barana amb balustrada que correspon al nivell de la terrassa (coberta).

## Història

Documentació trobada a l'ajuntament d'una casa anterior en el mateix lloc i del mateix amo (any 1927) referent a una reforma parcial. Desapareguda aquesta es va edificar l'actual. (Arxiu Arquitectònic de l'ajuntament de Figueres). Joan Font Paulí, es va fer edificar aquesta casa, era el propietari de la línia de cotxes d'Olot.

## Referències

* 1 2 «Casa Joan Font i Paulí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Madrona (Farrera)

La Madrona és una muntanya de 1.835 metres que es troba al municipi de Farrera, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de la Tinta

La Serra de la Tinta és una serra situada al municipi d'Alt Àneu a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.534 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó d'Herserange

El cantó d'Herserange és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, situat al districte de Briey. Té sis municipis i el cap és Herserange.

## Municipis

* Haucourt-Moulaine
* Herserange
* Hussigny-Godbrange
* Longlaville
* Mexy
* Saulnes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1996 | Bogdan Politanski | PCF |
| 1996- | Laurent Righi | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 19.191 | 23.681 | 22.743 | 19.322 | 17.132 | 17.218 | 17.987 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Basseterre

    Aquest article és sobre la capital de Saint Kitts i Nevis; pel que fa a l'illa de Guadeloupe, vegeu Basse-Terre.
Basseterre, amb una població estimada de 15.500 habitants el 1990, és la capital de l'estat insular de Saint Kitts i Nevis, a les Petites Antilles. Està situada a 17° 18′ N i 62° 44′ O, a l'illa de Saint Kitts, i és un dels principals centres logístics i comercials de les illes de Sotavent. La indústria principal és la del refinament de sucre.
Basseterre fou fundada pels francesos el 1627; precisament el nom de la localitat significa "terra baixa" en francès. La seva posició com a notable port comercial es deu a l'obra de De Poincy durant la seva època com a governador francès de Saint Kitts (1639-1660). De Poincy va rebutjar d'estar subordinat al rei de França, segurament a causa de la seva posició com a cavaller de la Gran Creu de l'orde de Sant Joan de Jerusalem, que demanava més lleialtat que la deguda al rei.
# La Tosseta (els Guiamets)

La Tosseta és una muntanya de 305 metres que es troba entre els municipis dels Guiamets i del Masroig, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Casa Vídua Salleres

Casa Vídua Salleres és un habitatge del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a davant de la plaça del Dr. Ernest Vila en ple centre de la ciutat. És un edifici la planta del qual té forma de L i dues façanes, que segueixen el mateix esquema compositiu. La façana del carrer Nou presenta local comercial a la planta baixa i porta d'accés a l'edifici emmarcada, allindanada, a manera d'arc de descàrrega i amb una dovella clau amb dues inicials en relleu, i dos pisos amb balconada correguda, amb dues sortides, i finestrals laterals. Les obertures del primer pis estan emmarcades i decorades amb un guardapols amb detalls florals. Les del segon pis tenen un emmarcament a manera de carreus i a la part superior una llinda amb una gran dovella clau. La cornisa està suportada per mènsules decorades amb fulles d'acant. A la terrassa, decorada amb merlets trapezoïdals, amb un òcul inscrit al centre, a manera de balustrada amb elements de forja, coronen aquesta façana. La del carrer Castelló, més petita, també presenta local comercial a la planta baixa, dos pisos amb balcó, amb la mateixa decoració que l'altra façana i un altell amb tres petites finestres cegues (que no trobem a la façana del carrer Nou). Decoració amb bandes horitzontals en relleu amb motius geomètrics. Totes dues façanes estan pintades en color rosa.

## Referències

* ↑ «Casa Vídua Salleres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Miranda de la Costa Blava

La Miranda de la Costa Blava és una muntanya de 2.317 metres que es troba al municipi de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de les Agudes

La Serra de les Agudes és una serra situada entre els municipis d'Alt Àneu i d'Espot a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.715 metres. Forma part de la carena que separa la vall de Cabanes de la vall del riu Escrita.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Jarville-la-Malgrange

El cantó de Jarville-la-Malgrange és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, situat al districte de Nancy. Té 4 municipis i el cap és Jarville-la-Malgrange.

## Municipis

* Heillecourt
* Houdemont
* Jarville-la-Malgrange
* Ludres

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1985 | M. Bouillon | PS |
| 1985-1998 | Charles Choné | UDF |
| 1998-2004 | Roger Gauthrot | Divers droite |
| 2004- | René Mangin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 9.393 | 15.263 | 16.811 | 23.307 | 24.457 | 25.127 | 24.181 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Basílica de Maxenci

La basílica de Maxenci estava situada al fòrum de Roma. Era un dels edificis romans més importants destinat a l'administració de justícia, i als tractes comercials. La seva forma i planta van ser copiades a l'era cristiana per construir les primeres esglésies. Tenia una planta de tres naus, una de central i dues de laterals.
La basílica de Maxenci es va iniciar l'any 306 dC sota el mandat de l'emperador Maxenci, però no va ser acabada fins al 312 dC, ja en el mandat de l'emperador Constantí.
Estructura
La basílica de Maxenci està dividia en tres naus, una de central i dues de laterals. La nau central tenia una alçada de 35 metres, 3 metres més que les naus laterals, i 80 metres de llarg, a més d'una amplada major que les laterals. Estava coberta (la nau central) per voltes d'aresta, que repartien el pes puntualment a sengles contraforts. L'espai entre aquests contraforts es va aprofitar cobrint-se amb voltes de mig punt acotades amb un mur sense funció portant. Aquests espais constituïen les naus laterals. Així doncs, l'estructura de la basílica de Maxenci és murària, i les grans columnes de marbre tenen una funció estrictament decorativa (la prova n'és que han caigut, i encara es conserven les mènsules, o part d'elles). Atès que els murs contraforts estaven sobredimensionats, s'hi van practicar obertures o portes, que permetien el pas per les naus laterals, mentre a la nau central s'estaven celebrant judicis o reunions, evitant així el col·lapse funcional de l'edifici. La il·luminació es produïa a través de les finestres de les naus laterals, i a través de finestres termals (semicirculars), obertes aquestes últimes en la nau central, de major alçada que les laterals.
Decoració
Allotjava una estàtua colossal de Constantí construïda en marbre i bronze daurat. Algunes parts d'aquesta estàtua es troben al pati del palau dels Conservadors al Campidoglio de Roma. La decoració principal es concentrava en les columnes de marbre i sobretot en el teginat de les voltes de mig punt. Aquest enteixinat, a més de ser decoratiu, reduïa el pes propi de les voltes i feia la construcció més econòmica.
Actualment, de les ruïnes segueix en peus la paret nord.
# 1178
## Esdeveniments

* Comença a inclinar-se la Torre de Pisa.
* L'església de Santa Maria d'Ullà és assaltada per un grup de pirates moros, que saquejaren el temple i mataren alguns dels seus canonges, altres foren segrestats cap a Mallorca.

## Defuncions

* Riembau I de Montseny, baró de Montseny i de Montpalau.

## Referències

* ↑ Como, Mario. Statics of Historic Masonry Constructions (en anglès). Springer, 2012, p. 456. ISBN 3642301320.
* ↑ Villanueva, Joaquin Lorenzo. «Santa Maria de Ullá». A: Viage literario á las iglesias de España. Tomo XV. Viage á Gerona y á Roda (en castellà). Madrid: Imprenta de la Real Academia de la Historia, 1851, p. 18 - 24 [Consulta: 10 setembre 2013].
# El Puig (Pradell de la Teixeta)

El Puig és una muntanya de 599 metres que es troba al municipi de Pradell de la Teixeta, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# The Iron Horse

The Iron Horse és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Ford i estrenada l'any 1924. Considerada la millor pel·lícula de l'època muda de John Ford, un western al voltant del ferrocarril i l'esperit pioner dels Estats Units d'Amèrica. El 2011, el National Film Registry de la Biblioteca del Congrés dels Estats Units la va seleccionar per a la seva preservació degut al seu interès cultural, històric o estètic.
The Iron Horse va ser la resposta ràpida i contundent de la Fox a l'èxit de The Covered Wagon, produïda un any abans per la Paramount. William Fox va tirar la casa per la finestra i li va donar a John Ford, que mai abans havia comptat amb tants mitjans, carta blanca perquè evoqués de la manera més èpica possible la construcció del primer xarxa ferroviària transcontinental. 5.000 figurants, 1.000 xinesos, 800 indis, 1.300 bisons, 2.000 cavalls, 10.000 caps de bestiar, un centenar de cuiners, un regiment sencer de l'exèrcit i un parell de locomotores autèntiques que havien sobreviscut a aquella titànica peripècia de 1869, l'autèntica Derringer de Wild Bill Hickock estaven a disposició de Ford.
El film, rodat a Wadsworth (Nevada), és el rodatge més important de la seva època en exteriors. Es van construir dues ciutats per filmar les preses generals i l'equip tècnic i els actors van desafiar les inclemències del temps de la regió de Nevada on es van rodar les escenes d'exteriors de gener a març de 1924: bona part de la filmació va transcórrer entre 25 i 30 graus sota zero. Però si les escenes del traçat de les vies del ferrocarril i els atacs indis busquen una certa magnificència gràcies a les estudiades posicions de càmera que subratllen l'espectacularitat del moment. Per primera vegada es va utilitzar un forat per posar les càmeres, per la part superior de les quals van passar la fúria de les bèsties.
La presència de tres borratxos irlandesos al campament del ferrocarril proporciona les notes humorístiques característiques del realitzador, la distensió davant de tant de dramatisme.
Cecil B. DeMille adaptà el mateix tema per la seva Union Pacific el 1939. Clark Gable va fer una breu aparició a la pel·lícula.

## Repartiment

* George O'Brien: Davy Brandon
* Madge Bellamy: Miriam Marsh
* Judge Charles Edward Bull: Abraham Lincoln
* William Walling: Thomas Marsh
* Fred Kohler: Deroux
* Cyril Chadwick: Peter Jesson
* Gladys Hulette: Ruby
* James Marcus: el jutge Haller
* Francis Powers: el sergent Slattery
* J. Farrell MacDonald: el caporal Casey
* James Welch: Schultz
* Jack O'Brien: Dinny
* Colin Chase: Tony
* Jean Arthur: periodista

## Música

* La música fou del compositor hongarès nacionalitzat estatunidenc Ernö Rapée (1891-1945).

## Referències

* ↑ «Complete National Film Registry Listing» (en anglès). Film Registry of the National Film Preservation Board (Library of Congress). [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ Solomon, Aubrey. The Fox Film Corporation, 1915-1935: A History and Filmography (en anglès). McFarland, 2011, p. 64. ISBN 0786486104.
# Penya del Pont

La Penya del Pont és una muntanya de 1.200 metres que es troba al municipi d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Niarte

La Serra de Niarte és una serra situada entre els municipis d'Alins i de la Vall de Cardós a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 1.927 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Bouzonville

El cantó de Bouzonville és un cantó francès del departament del Mosel·la, situat al districte de Boulay-Moselle. Té 32 municipis i el cap és Bouzonville.

## Municipis

* Alzing (Oljhéngen)
* Anzeling (Aselingen)
* Berviller-en-Moselle (Bersch)
* Bibiche (Bibësch)
* Bouzonville (Busendroff )
* Brettnach (Brettnachen)
* Château-Rouge (Roudendroff )
* Chémery-les-Deux (Scheemréch)
* Colmen (Kolmen)
* Creutzwald
* Dalem (Dale)
* Dalstein (Doolschten)
* Ébersviller (Ebeschwiller)
* Falck (Falk)
* Filstroff (Félschtroff )
* Freistroff (Freeschdroff )
* Guerstling
* Hargarten-aux-Mines
* Heining-lès-Bouzonville
* Hestroff
* Menskirch (Menschkérch)
* Merten
* Neunkirchen-lès-Bouzonville
* Oberdorff
* Rémelfang
* Rémering
* Saint-François-Lacroix
* Schwerdorff (Schweerdroff )
* Tromborn (Tromborren)
* Vaudreching (Walachen)
* Villing
* Vœlfling-lès-Bouzonville (Welfling)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1971 | Félix Mayer | MRP |
| 1971-1973 | Roger Hesse | CD |
| 1973-1994 | André Bohl | CDP, després UDF |
| 1994- | Clément Larcher | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 29.835 | 32.468 | 34.071 | 34.426 | 35.043 | 34.343 | 34.923 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes |||||||
# Batalla de Coracesi

La batalla de Coracesi fou un combat que va enfrontar l'armada del general romà Gneu Pompeu Magne, que havia estat enviat pel Senat romà amb l'encàrrec de netejar el Mar Mediterrani dels pirates contra l'armada dels pirates de Cilícia.

## Antecedents

Després del seu consolat (70 aC), el general Gneu Pompeu Magne va passar els dos anys següents a Roma (69 aC - 67 aC) veient com l'augmentava el malestar entre la plebs a causa de l'encariment dels preus dels aliments. Aquesta pujada de preus estava causa de l'augment de l'activitat dels pirates de la Mediterrània.
Des de la campanya de Marc Antoni, el Senat no havia tornat a ocupar-se de les seves costes, el que havia proporcionat als pirates temps per recuperar-se i intensificar gradualment les seves activitats. Gairebé tots els pirates procedien de la regió de Cilícia, però la passivitat del Senat era tal que els pirates havien arribat fins a la desembocadura del Tíber sense que els sortís al pas cap esquadra romana.
L'any 67 aC el tribú de la plebs, Gabini, legislaria per Pompeu el comandament d'una guerra contra aquests pirates. La llei, que passaria a anomenar-se Lex Gabinia, atorgava a Pompeu el comandament de 200 naus i l'autorització per augmentar lliurement el seu exèrcit, cosa molt poc habitual en un encàrrec del Senat.
Pompeu va expulsar els pirates d'Itàlia i Sicília en qüestió de sis setmanes, dirigint-se després d'un descans a Grècia on els va destrossar en cinquanta dies. Després de les seves ràpides victòries, Pompeu va arraconar als pirates a Cilícia. A la rodalia de la seva capital, anomenada Coracesi, es va lliurar la batalla clau.

## Batalla

Després d'arraconar els pirates a Cilícia, Pompeu es va dirigir a la seva capital, anomenada Coracesi (l'actual Alanya). Segons Plutarc, els pirates haurien reunit uns 1.000 vaixells (certament una exageració de l'historiador) enfront als 200 de Pompeu. Durant la batalla els pirates van ser totalment derrotats i obligats a desembarcar en una platja propera des d'on van fugir i es van refugiar en la seva capital, Coracesi, a la qual Pompeu va posar sota lloc.
Després d'un intens lloc, els pirates es van rendir i van entregar el seu capital. Pompeu havia sortit completament victoriós i poc després es embarcaria cap a Àsia on s'enfrontaria a Mitridates VI Eupator rei de Pont. Pel que fa als pirates, Pompeu va dispersar a la majoria per totes les ciutats d'Àsia.