OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Benito Nardone Cetrulo

Benito Nardone Cetrulo (Montevideo, 22 de novembre de 1906 - ibídem. 25 de març de 1964), va ser un polític i periodista uruguaià mort als 57 anys. President de l'Uruguai entre 1960-1961 com a integrant del Consell Nacional de Govern.

## Biografia

Fill d'un modest immigrant de Gaeta, Itàlia, després dels seus estudis preparatoris es transforma en periodista. De tradició batllista i gran lector d'història, economia i política, comença a treballar en el periodisme escrit per després dedicar-se exclusivament a l'activitat radial. El 1940, amb 34 anys, sota el pseudònim de "Chico-Tazo", comença a realitzar comentaris a "CX4 Radio Rural" sobre el mercat nacional i internacional de llanes, divulgant els productors rurals mitjans i petits els maneigs i els lucratius negocis dels mitjancers.
Tots els dies, a les 11:30 del matí (quan els treballadors rurals ja estaven de tornada a les seves cases després de les tasques diàries al camp) i amb la música del "Pericón Nacional" - ball típic de l'Uruguai - com a fons, Chico-Tazo s'unia a les converses i preocupacions diàries dels petits i mitjans productors de la terra i també dels peons rurals parlant en el seu mateix llenguatge. En aquell temps parlar a la ràdio i referir-se a temes gremials i polítics rurals, com ho feia Benito Nardone, era original i desacostumat.
Sorgit al marge dels partits polítics i convocant per igual a nacionalistes i militants del Partit Colorado, va aconseguir formar una força de tal cohesió gremial que va fundar el 1951 la Lliga Federal d'Acció Ruralista. A partir d'aquell moment, les seves idees les pregonava -a més d'en la seva audició radial diària- als congressos rurals i als ajuntaments oberts que es feien a tot el país en els quals tots podien parlar, així fos el crític més intransigent.
Per les eleccions nacionals de 1958, va convertir aquesta organització purament gremial en una força política aliant-se amb el Partit Nacional. Aquesta aliança va permetre el triomf electoral d'aquest partit -absent de la direcció governativa del país des de 1865-. Com a conseqüència d'aquesta aliança, va ingressar al Consell Nacional de Govern (1959-1962), del qual va ser president el 1960. Acabat el seu mandat legal, va tornar a les seves activitats gremials des de la ràdio i la premsa cada vegada amb un major to conservador i anticomunista.
Durant la seva presidència, el 1960, va visitar Itàlia, anant a Limido Comasco i Gaeta on l'1 de desembre va inaugurar un monument de l'escultor Eugenio Prati dedicat al pròcer uruguaià José Gervasio Artigas. La comuna de Gaeta ho va fer ciutadà honorífic, en record del seu pare Nicola Antonio que a finals del segle xix va deixar Gaeta per anar-se'n a l'Uruguai a la recerca de millores oportunitats.

## Enllaços externs

* Presidència de l'Uruguai Arxivat 2011-02-24 a Wayback Machine. (castellà)
* Història uruguaiana amb els presidents des de la dominació espanyola fins a l'actualitat (anglès)
* Chicotazo i la societat uruguaiana Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. (castellà)
# Xalet Doctor Ribot

El Xalet Doctor Ribot és un monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici rectangular aixecat respecte al nivell del carrer i envoltat de jardí. Consta de planta baixa, pis i golfes. Fou projectat com a habitatge per a dues famílies. Les cobertes són de teula, a quatre vessants al cos central i a dues vessants als cossos que se li afegeixen perpendicularment.
Les façanes presenten obertures en general allindanades i ulls de bou ornamentals amb elements ceràmics. Els cossos laterals són sostinguts per pilars i tenen decoració de ceràmica vidriada als capcers triangulars.
El xalet també mostra a nivell decoratiu elements de trencadís, característics de la tipologia modernista.

## Història

Va ser un dels primers edificis que es van construir a la ciutat jardí de Ribes Roges. El 1910 es va col·locar la primera pedra, juntament amb les d'altres nou xalets. Aquesta iniciativa va ser promoguda per la Junta de l'Asil de Cecs pobres Empar de Santa Llúcia. El projecte general de la parcel·lació, així com el d'aquest edifici fou obra de l'arquitecte B. Pollés i Vivó.

## Referències

* 1 2 3 4 «Xalet Doctor Ribot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Puig de Guardiola (Palafrugell)

El puig de la Guardiola és una muntanya de 98 metres que es troba darrere el barri de Sant Roc de Calella de Palafrugell, al paratge de les Artigues, al municipi de Palafrugell (Baix Empordà). Sembla que servia com a punt de vigilància.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Carrer del Puig Guardiola». Ajuntament de Palafrugell. [Consulta: 2 febrer 2013].
# Divisió de Patna

La divisió de Patna és una entitat administrativa de Bihar amb capital a Patna. Actualment està formada pels següents districtes:
* Districte de Patna
* Districte de Nalanda o Biharsharif
* Districte de Bhojpur o Arrah
* Districte de Rohtas o Sasaram
* Districte de Buxar
* Districte de Kaimur o Bhabhua

## Història

Sota domini britànic la divisió estava sota un comissionat amb residència a Bankipore i la formaven set districtes:
* Districte de Patna
* Districte de Gaya
* Districte de Shahabad
* Districte de Saran
* Districte de Champaran
* Districte de Muzaffarpur
* Districte de Darbhanga
La població era:
* 1872: 13.118.917
* 1881: 15.061.493
* 1891: 15.811.604
* 1901: 15.514.987
El 1901 els hindús eren el 88,4% i els musulmans l'11,5%. A la divisió hi havia 35 ciutats i 34.169 pobles; la principal ciutat era Patna (134.785 habitants el 1901) seguida de Gaya (71.288), Darbhanga, (66.244), Arrah (46.170), Chapra (45.901), Muzaffarpur (45.617), Bihar (ciutat) (45.063), Dinapore (33.699 amb el cantonment), Bettiah (24.696), Sasaram (23.644) i Hajipur (21.398).
Quatre pilars marquen la ruta d'Asoka per Muzaffarpur i Champaran en el seu camí cap al Nepal; el de Lauriya Nandangarh està en perfecte estat; un altre és a Basarh (probable capital de l'antic regne de Vaisali). Buxar fou teatre de la derrota el 1764 de Mir Kasim de Bengala davant els britànics. El 1857 hi va haver revoltes a Dinapore i Shahabad; Arrah fou defensada de manera brillant; Gaya fou atacada diverses vegades. A Sagauli les tropes del major Holmes foren massacrades.

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* http://patnadivision.bih.nic.in
# Aligot de les Bermudes

L'aligot de les Bermudes (Bermuteo avivorus †) fou una espècie d'ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae) i única espècie del gènere Bermuteo. Habitava les illes Bermudes. El seu estat de conservació es considera extint.
Aquesta espècie va ser descrita en 2008 arran estudis sobre restes fòssils.

## Referències

* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 845. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Bermuda Hawk. Bermuteo avivorus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Storrs L. Olson (2008). A new genus and species of buteonine hawk from Quaternary deposits in Bermuda (Aves: Accipitridae). Proceedings of thes Biological Society of Washington. 121. 130-141
# DOSBox

DOSBox és un emulador de codi de MS-DOS de Microsoft que té com a objectiu executar programes i videojocs dissenyats originàriament per a aquest sistema operatiu en computadors més moderns o altres entorns (Macintosh). És també possible fer funcionar aquests programes en altres sistemes operatius, com ara GNU/Linux. DOSBox és programari lliure i està disponible per a molts sistemes operatius: GNU/Linux, FreeBSD, Windows, Mac OS X, OS/2 i BeOS.
* DOSBox és un emulador de CPU complet, no només una capa de compatibilitat com dosemu o les màquines amb DOS virtual de Windows i OS/2, que aprofiten les possibilitats de virtualització de la família de processadors Intel 80386. No requereix cap processador x86 ni cap còpia de MS-Dos per executar-se, i poden funcionar programes que exigeixin que la CPU estigui en mode real o mode protegit.
** Nucli de CPU dinàmic: Als sistemes que tenen el joc d'instruccions i386 s'empra una traducció dinàmica de les instruccions. Als no compatibles amb x86 es fa servir una emulació total, fet que alenteix sensiblement l'emulació. Un sistema PowerPC G4 a 1.6 GHz és capaç d'emular un sistema 486 a una velocitat de 50 MHz amb tot el maquinari estàndard complet; mentre que n'hi ha prou amb un Pentium III x86 molt més lent per assolir la mateixa velocitat d'emulació.
* Emulació de gràfics: Mode text, Hercules, Color Graphics Adapter (incloent-hi els modes compostos i 160x100x16 modificat), Enhanced Graphics Adapter, VGA (incloent-hi el Mode X i altres modificacions), VESA i emulació completa de la S3 Trio 64.
* Emulació de so: Adlib, altaveu del sistema, Tandy, Sound Blaster, Creative CMS/GameBlaster, Disney Soundsource, Gravis Ultrasound i MPU-401.
* Emulació de xarxa: simulació del mòdem sobre TCP/IP i suport per a xarxes IPX, i possibilita les partides en xarxa a través d'Internet. Les versions per a Windows suporten també l'accés directe al port sèrie.
* Conté el seu propi intèrpret de comandes intern a l'estil de MS-DOS, però no es tracta d'un emulador total de PC com Bochs.
* Imatges autoarrancables: a més de l'intèrpret de comandes intern, DOSBox també ofereix la possibilitat d'executar arxius d'imatge de jocs o programes que varen ser dissenyats per arrencar sense cap sistema operatiu.
Com tots els programes que emulen altres sistemes, DOSBox requereix molta més potència computacional (fonamentalment de la CPU) que els sistemes originals, dependent en gran manera del programari que l'usuari està executant al sistema emulat en cada moment. A més a més, els programes de DOS executats en mode protegit (la gran majoria de jocs editats a partir de 1995, per exemple) potser s'executen més lent que en d'altres emuladors com VMware o Virtual PC, ja que aquests programes empren la virtualització del processador enlloc d'emulació com DOSBox.

## Enllaços externs

* DOSBox - Lloc web oficial
* DOSBox a SourceForge.net
# Benjamín Salvador Nebot

Benjamín Salvador Nebot (la Vall d'Uixó, Plana Baixa, 1947) és un polític valencià, senador en la Tercera i Quarta legislatures

## Biografia

Treballà com a professor d'EGB i fou elegit regidor de l'ajuntament de la Vall d'Uixó pel PSPV-PSOE a les eleccions municipals espanyoles de 1983, ocupant el càrrec fins al 1991.
Fou elegit senador per la província de Castelló en 1989, substituint la difunta Josefina López Sanmartín, i a les eleccions generals espanyoles de 1989. Fou vocal de les Comissions d'Afers Exteriors, Indústria i Energia i de Relacions amb el Defensor del Poble.
No es presentà a la reelecció i continuà en la política municipal com a regidor socialista de la Vall d'Uixó, essent reelegit a les eleccions municipals de 2007. A les eleccions municipals espanyoles de 2015 fou el cap de llista del PSPV-PSOE de la Vall d'Uixó.

## Enllaços externs

* Fitxa del Senat Arxivat 2010-12-30 a Wayback Machine. (castellà)
* Corporació de l'ajuntament de la Vall d'Uixó Arxivat 2010-12-31 a Wayback Machine. després de les eleccions de 2007 (castellà)
* Candidatures de 2015 Arxivat 2015-05-30 a Wayback Machine. al Butlletí Oficial de la Província de Castelló.
# Pòsit vell de Pescadors

El Pòsit vell de Pescadors és un monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, e planta baixa, un pis i terrat. A la planta baixa, amb entrada que recorda la tipologia de cases de pescadors, hi ha tres obertures rectangulars, una tapiada.
Al primer pis hi ha un balcó amb una gran obertura d'arc escarser dividida en sis parts, té barana de ferro colat que ocupa tota la façana i és sostingut per dues mènsules de maó. A banda i banda d'aquesta obertura dues pilastres enllacen la base del balcó amb la cornisa motllurada i amb la barana del terrat, formant una composició d'inspiració clàssica. És remarcable l'ús de les rajoles com a decoració, així com del mosaic utilitzat en la retolació a la barana.

## Història

L'origen de l'edifici està vinculat al gremi de Marejants i la confraria de Sant Elm, societats iniciades a Vilanova vers la fi del segle xvi i que en data indeterminada, possiblement al segle xix, l'utilitzaren com a local social. Cap al 1862 el gremi va ser dissolt per ordre governativa i fins a 1898 no es reorganitzà. Seguidament a l'any 1921, el posit va ser constituït. En aquesta nova etapa es tornà a ocupar el local, que rebé el nom de Pòsit de Pescadors i que en l'actualitat és conegut per Pòsit Vell en traslladar el Casal a un altre edifici el 1925.

## Referències

* 1 2 3 «Pòsit vell de Pescadors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Puig del Juí

El Puig del Juí és una muntanya de 996 metres que es troba al municipi de Santa Maria de Besora, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Conca bàltica

La conca de la Mar Bàltica es va formar en temps geològics relativament recents, durant el període del Quaternari. Cobreix la part occidental i central de la conca sedimentària de la mar Bàltica.
L'origen de la Mar Bàltica i la seva morfologia baixa és encara controvertida,per alguns geòlegs és una estructura d'erosió i per d'altres seria una depressió tectònica. La conca bàltica sedimentària es va formar durant el final de l'Ediacarà i principi del Cambrià. La seva formació va ser causada per la reactivació de la part més feble de la litosfera del craton europeu. La compressió Nord-oest a sud-est va ser causada per la col·lisió entre Laurència i Bàltica. Els processos erosius glacials contribuïren a la forma i fondària de la Mar Bàltica.
L'erosió i sedimentació del Plio-Plistocè van tenir impacte significatiu en l'aixecament postglacial, amb un aixecament estimat des d'aleshores de 32 m.
Les variacions climàtiques des de finals del Quaternari estan reflectides en els sediments de la Mar Bàltica. Les sèries temporals d'anàlisis de la variació revelen periodicitats diferenciades de 900 i 1.500 anys. Aquests períodes es poden comparar amb les dades desl sediments marins de l'Atlàntic Nord i dels nuclis de gel de Groenlàndia que identifiquen efectes de canvi en el clima global.

## Referències

* springer.com
# Puig Rodat

El Puig Rodat és una muntanya de 136 metres que es troba al municipi de Sant Pere de Ribes, a la comarca del Garraf.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Grup Balear d'Ornitologia i Defensa de la Naturalesa

El Grup Balear d'Ornitologia i Defensa de la Naturalesa (GOB, a causa del seu primer nom: Grup d'Ornitologia Balear) és una associació no governamental fundada el 1973. S'estructura en quatre seccions insulars (GOB-Mallorca, GOB-Menorca, GOB-Eivissa (GEN) i GOB-Formentera.)
El fundador va ser Josep Maria Casasayas Truyols, sense afany lucratiu i declarada d'Utilitat Pública, els objectius de la qual són la defensa, la divulgació i l'estudi de la natura i el medi ambient a les Illes Balears.
Les seves activitats, desenvolupades en bona part per persones voluntàries, se centren principalment en l'educació ambiental en escoles i a l'aire lliure, les campanyes per la protecció d'espais naturals de gran valor ecològic, la recuperació d'animals silvestres accidentats, la realització d'estudis sobre zoologia i botànica, el muntatge d'exposicions fixes i itinerants o en la recuperació de la finca de La Trapa, a Andratx (Mallorca).
És membre de la Unió Mundial per a la Conservació de la Natura (UICN) i de l'Oficina Europea de Medi Ambient (OEMA). Entre les seves actuacions, destaquen la recuperació d'espècies en perill d'extinció, la implantació de mesures ambientals com l'estalvi de recursos o el reciclatge, l'educació ambiental. Té una secció ornitològica de molta activitat des de la seva fundació.

## Guardons

* 1988: Premi Francesc de Borja Moll dels Premis 31 de desembre de l'Obra Cultural Balear.
* 2002: Medalla d'Or de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears.

## Referències

* 1 2 3 «Grup Balear d'Ornitologia i Defensa de la Naturalesa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Grup Balear d'Ornitologia i Defensa de la Naturalesa GOB Formentera». Arxivat de l'original el 2024-06-07. [Consulta: 24 octubre 2017].
* ↑ «Relació de guardonats Medalla d'Or i Premis Ramon Llull». Govern de les Illes Balears. Arxivat de l'original el 2024-06-07. [Consulta: 2 octubre 2019].

## Vegeu també

* Margalida Ramis

## Enllaços externs

* GOB Mallorca
* GOB Menorca
* GOB Eivissa
# Bentonita

La bentonita és una roca bàsicament feta d'argila de gra molt fi i col·loidal. El seu nom prové del jaciment de Fort Benton a (Wyoming)
Es pot considerar dins del grup de l'esmectita, estant essencialment constituït de montmorillonita (Na,Ca)$_{0.33}$(Al,Mg)₂Si₄O$_{10}$(OH)₂•(H₂O)$_n$.(80%) i d'argila cosa que explica la seva gran retenció d'aigua.
També s'hi troben altres components com quars, mica, feldespat, pirita o calcita. Els jaciments de bentonites són d'origen volcànic i hidrotermal.
Té moltes aplicacions industrials. Entre les seves propietats estan les d'absorció de les proteïnes, i la de reduir l'activitat dels enzims.
En la fabricació de ceràmica és una argila molt enganxosa i tendeix a fracturar-se durant la cocció i el refredament i per això no convé que sigui l'únic component de la massa.

## Varietats

N'hi ha dues varietats:
* La bentonita a base de sodi augmenta de volum en humitejar-se i pot absorbir aigua diverses vegades la seva massa. Això la fa útil per captar matèries provinents de la contaminació difusa en els sòls i en pous per a petroli o de recerca geotèrmica.
* La bentonita a base de calci (pascalita), no s'infla com l'anterior varietat, i té aplicacions farmacèutiques, principalment en el domini del sistema digestiu. Els pobles indígenes d'Amèrica del Sud, Àfrica i Austràlia ja la feien servir des de fa segles amb aquest propòsit.

## Aplicacions

* En ceràmica la seva gran plasticitat ajuda, per exemple, a la suspensió del vernís.
* En agricultura es pot afegir al compost.
* En Enginyeria civil (per exemple en tuneladores) i fonamentació, per al sosteniment de terres, en forma de fang de bentonita.
* En construcció, com material de segellat.
* En perforació de pous per a extreure aigua, petroli o gas natural, usada en la preparació dels fangs de perforació.
* En l'elaboració de greixos lubricants.
* En l'elaboració d'aromatitzants.
* En la indústria del vi com clarificant proteic
* En la indústria petroliera lligada amb aigua per a fabricar fangs de perforació
* En la transcripció in vitro a partir de DLPs de Rotavirus.
* En alimentació animal per a eliminar toxines d'aliments

## Vegeu també

* Llot bentonític

## Enllaços externs

* Alimentació animal
* (anglès) MinDat - Bentonite
* (alemany) Bentonit.de - Was ist Bentonit
* Amplia informació a la web de la Universitat Complutense de Madrid
# Platanistoïdeus

Els platanistoïdeus (Platanistoidea) són una superfamília de dofins amb cinc famílies, quatre de les quals són extintes. L'única espècie vivent és el dofí del Ganges (Platanista gangetica). Fins a principis del segle xxi, la superfamília Platanistoidea també incloïa les famílies vivents dels lipòtids, els ínids i els pontopòrids, però aquests grups foren reassignats a altres superfamílies una vegada es descobrí que es tractava d'una classificació incorrecta.
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Puig Ventós (Anglès)

El Puig Ventós és una muntanya de 305 metres que es troba al municipi d'Anglès, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mont Kirkpatrick

Mont Kirkpatrick és una alta muntanya (4.528 m) de gran prominència, (2.601 m), de l'Antàrtida que generalment està lliure de gel. Es troba en la serralada Reina Alexandra a 8 km de Mont Dickerson. Va ser descoberta per l'expedició antàrtica britànica de 1907–19009 i va rebre el nom d'un dels seus patrocinadors, un home de negocis de Glasgow. També se'n diu Mont Kilpatrick.

## Fòssils

El Mont Kirkpatrick és un dels jaciments de fòssils més importants de l'Antàrtida, la Formació Hanson. En períodes antics l'Antàrtida era prou càlida per a tenir boscos coníferes i de cicadàcies i a més tots els continents van estar units en el supercontinent Pangea, entre la fauna hi havia tritilodòntids. També s'hi han trobat pterosaures de la mida d'un corb i moltes restes de dinosures del tipus de Plateosaurus, Coelophysis i el dilofosaure. S'hi va trobar el primer dinosure del continent: el criolofosaure, un gran depredador. També s'ha identificat, el 2007, l'espècie de dinosaure herbívor Glacialisaurus hammeri.

## Referències

* ↑ Science Daily 12 December 2007
# Rocallisa (Olivella)

La Rocallisa és una muntanya de 341 metres que es troba al municipi d'Olivella, a la comarca del Garraf.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Aiolornis incredibilis

Aiolornis incredibilis (sin. Teratornis incredibilis), de la família dels Teratornítids, va ser l'ocell nord-americà més gros conegut amb capacitat de vol (i el tercer més gros del món després d'Argentavis i Pelagornis), amb una envergadura de fins a aproximadament 5 m. S'estima que la massa corporal típica d'aquest ocell era de 23 kg, significativament més pesant que qualsevol au volant existent.
Presumptament, A. incredibilis es va extingir al mateix temps que els altres megafauna d'Amèrica del Nord. De vegades s'anomena còndor gegant per la seva semblança amb els moderns còndors de Califòrnia i d'Amèrica del Sud, tot i que és més gran i pertany a una família diferent. No es coneix bé, però és molt similar al Teratornis merriami, tot i que aproximadament un 40% més gran en general. S'han trobat fòssils des del Pliocè Antic fins al Plistocè Tardà en diverses localitats del sud-oest i centre-oest dels Estats Units d'Amèrica; no és segur que totes pertanyin a la mateixa espècie, atès el gran interval de temps i la manca d'exemplars complets.

## Referències

* ↑ «Extinct Teratorn, Teratornithidae». Arxivat de l'original el 2015-10-08. [Consulta: 24 octubre 2019].

## Bibliografia

* Campbell, Kenneth E. Jr.; Scott, E; Springer, K. B. A new genus for the Incredible Teratorn (Aves: Teratornithidae) ( PDF) (en anglès). 89. Smithsonian Contributions to Paleobiology, 1999, p. 169-175.
* Howard, Hidegarde. The prehistoric avifauna of Smith Creek Cave, Nevada, with a description of a new gigantic raptor. (en anglès). 51. Bull. S. Calif. Acad. Sci., 1952, p. 50-54.

## Vegeu també

* Megafauna del Plistocè