OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serrat de les Vinyes

El Serrat de les Vinyes és una muntanya de 804,1 metres del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situat en el sector occidental del terme, al nord-est i a prop del quadriterme amb Castellterçol, Gallifa i Sant Feliu de Codines. És a la dreta del torrent de les Termes i a l'esquerra del torrent de les Vinyes, a migdia del Bosc Gran, que s'estén pel vessant nord del Serrat de les Vinyes.
Forma part de la serra de les Vinyes, de la qual és l'extrem sud-occidental. També té un contrafort cap al nord-nord-est: el Serrat de Pregona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* El Serrat de les Vinyes en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Llemotges Cornhac

El cantó de Llemotges Cornhac és un cantó francès del departament de l'Alta Viena, situat al districte de Llemotges. És format per part del municipi de Llemotges.

## Municipis

* Llemotges

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1982- | Jean-Jacques Dubouchaud | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | - | 9.379 |
# Cantó de La Charité-sur-Loire

El cantó de La Charité-sur-Loire és un cantó francès del departament del Nièvre, situat al districte de Cosne-Cours-sur-Loire. Té 14 municipis i el cap és La Charité-sur-Loire.

## Municipis

* Beaumont-la-Ferrière
* La Celle-sur-Nièvre
* Champvoux
* La Charité-sur-Loire
* Chasnay
* Chaulgnes
* La Marche
* Murlin
* Nannay
* Narcy
* Raveau
* Saint-Aubin-les-Forges
* Tronsanges
* Varennes-lès-Narcy

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Thurot | SFIO |
| 1949-19.. | M. Simonet | RPF |
| 19..-19.. | Henri Martinet | Divers droite, després divers gauche |
| 19..-1973 | Robert Picq | PSU |
| 1973-1992 | Robert Guillaume | PS |
| 1992-1998 | Jannick Lardeyret | RPR |
| 1998- | Constantin Rodriguez | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 10.116 | 11.043 | 11.200 | 11.752 | 11.197 | 10.886 | 10.944 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cornelia de legatis magistratuum provincialium

Cornelia de legatis magistratuum provincialium va ser una llei romana establerta per Luci Corneli Sul·la potser l'any 80 aC que establia que les ciutats no podrien pagar més despeses als legats dels magistrats que viatjaven que les que fixaven les lleis.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 42 [Consulta: 11 abril 2022].
# Puig de Mas Fonoll

El Puig de Mas Fonoll és una muntanya de 816 metres que es troba al municipi de Pontons, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Al-Hàssan ibn Muhàmmad

Al-Hàssan ibn Muhàmmad fou un emir hàfsida del 1526 al 1543 amb un període entre 1534 i 1535 en què fou expulsat de Tunis. Era fill d'Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad (V), a qui va succeir a la seva mort el 1526.
L'agost del 1534 el paixà otomà d'Alger, el pirata Khair ed-Din Barba-rossa, va ocupar Tunis. Al-Hàssan va haver de fugir i es va refugiar amb els espanyols, que el 1535 van ocupar La Goulette i van organitzar una expedició que va ocupar Tunis (juliol) i el va restablir.
Es va enfrontar llavors amb els turcs de Kairuan (1535 a 1536) i després contra sidi Arafa, cap de l'estat marabut fundat a Kairuan el 1540 per la tribu dels xabbiyya.
Finalment, el 1543, el seu fill gran Àhmad (IV) ibn al-Hàssan el va enderrocar i va ocupar el seu lloc.
# Fabbricante di lacrime

Fabbricante di lacrime és una pel·lícula romàntica per a adolescents italiana del 2024 dirigida per Alessandro Genovesi, basada en la novel·la homònima d'Erin Doom. Es va estrenar a Netflix el 4 d'abril de 2024 amb subtítols en català.
Magazzini Salani va publicar el llibre el 2021 i es va convertir en la novel·la més venuda del 2022 a Itàlia. Després del seu èxit, Colorado Film va adquirir els drets d'una adaptació cinematogràfica a mitjans del 2022. El rodatge va tenir lloc a Roma, Pescara i Ravenna de febrer a juny de 2023.

## Referències

* ↑ Paccarié, Livia. «Fabbricante di lacrime, la recensione del film su Netflix» (en italià). The Hollywood Reporter Roma, 03-04-2024. [Consulta: 4 abril 2024].
* ↑ Dams, Tim. «Netflix adds features by Cristina Comencini and Alessandro Genovesi to Italian slate». Screen Daily, 19-09-2023. [Consulta: 2 abril 2024].
* ↑ «Fabbricante di lacrime». Goita què fan, ara!. [Consulta: 11 abril 2024].
* ↑ Marino, Massimo. «Erin Doom, la scrittrice misteriosa e i libri diventati best seller: «Il fabbricante di lacrime» top nel 2022» (en italià). Corriere di Bologna, 01-04-2023. [Consulta: 2 abril 2024].
* ↑ Giampaoli, Emanuela. «Erin Doom, cosa sappiamo della scrittrice che ha venduto 400 mila copie nel 2022» (en italià). La Repubblica, 03-01-2023. [Consulta: 2 abril 2024].
* ↑ Zaffino, Ilaria. «Fabbricante di lacrime, caso editoriale 2022, diventa un film» (en italià). La Repubblica, 15-06-2022. [Consulta: 2 abril 2024].
* ↑ Sacchi, Matteo. «Erin Doom su Netflix fabbrica altre lacrime» (en italià). Il Giornale, 04-04-2024. [Consulta: 4 abril 2024].
* ↑ Singh, Sartaj. «Netflix's The Tearsmith: Exploring All Filming Locations». The Cinemaholic, 04-04-2024. [Consulta: 4 abril 2024].
# Serrat del Moro (Castellterçol)

El Serrat del Moro és un serrat del terme municipal de Castellterçol, a la comarca del Moianès.
Està situat al nord-oest de la vila de Castellterçol, a la dreta de la torrent de la Codina i del Sot del Pla de les Forques. És a migdia de Colltrencat i a ponent del Collet de Mas Clamí, on es troba el Mas Clamí. El Serrat fa un arc de sud-oest a est, inflexionat cap al nord, amb la masia de Cal Baldiri a migdia de l'extrem de ponent del serrat

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* El Serrat del Moro en el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Llemotges La Bastida

El cantó de Llemotges La Bastida és un cantó francès del departament de l'Alta Viena, situat al districte de Llemotges. És format per part del municipi de Llemotges.

## Municipis

* Llemotges

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1985 | Claude Lanfranca | PS |
| 1985-2004 | Guy Cuisinier | PS |
| 2004- | Gérard Granet | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | - | 9.722 |
# Cantó de Lormes

El cantó de Lormes és un cantó francès al districte de Clamecy (departament del Nièvre) que compta amb deu municipis: Bazoches, Brassy, Chalaux, Dun-les-Places, Empury, Lormes, Marigny-l'Église, Pouques-Lormes, Saint-André-en-Morvan i Saint-Martin-du-Puy; el cap és Lormes.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1964 | Adrien Silvain | RS, després divers droite |
| 1964-1970 | André Émery | SFIO |
| 1970-1974 | Paul Barreau | CIR, després PS |
| 1974-1988 | Henri Paganie | PS |
| 1988-1994 | Marie-Madeleine Silvain | UDF |
| 1994-2004 | Christian Paul | PS |
| 2004- | Fabien Bazin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 4.926 | 5.222 | 4.661 | 4.383 | 4.028 | 3.811 | 3.770 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Papiria de consecratione

La lex Papiria de consecratione va ser una llei romana proposada pel tribú de la plebs Quint o Luci Papiri, que en tot cas formava part de la gens Papíria, promulgada en una data ignorada. Prohibia consagrar sense consentiment de la plebs els temples, els camps, les ares o cap altra cosa.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalanda, 1840, p. 126.
# Pont de la Soia

El Pont de la Soia és un pont catalogat com a monument del municipi de Poboleda (Priorat) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Pont de dos ulls sobre el riu Siurana, a l'est de la vila, de la que dista menys d'1 km. Les dues arcades, de llum desigual, són en arc de mig punt, fet de maons. La resta és de paredat lligat amb morter. La pila central té una base de carreu i permet un eixamplament de la calçada. Les dues rampes d'accés són en angle recte amb el pont i encimentades, en tant que el pont és empedrat amb còdols.

## Història

Construït en una època imprecisa, fou restaurat per la Diputació Provincial de Tarragona cap al 1970 que li atorgà la condició de romà, datació poc probable. Possiblement és d'època medieval però ha estat contínuament renovat.
Bastit sobre el riu Siurana, forma part de l'antic camí ral de Poboleda a Cornudella i el Coll d'Alforja passant per la Venda del Puvill. Es va deixar de fer servir regularment cap al 1880 arran la construcció de la carretera i avui serveix per al trànsit local cap a les hortes i d'altres trossos de terra.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de la Soia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Pont de la Soia». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Puig de Portes

El Puig de Portes és una muntanya de 267 metres que es troba entre els municipis d'Olèrdola, a la comarca de l'Alt Penedès i d'Olivella, a la comarca del Garraf.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# F-Duct

F-Duct és un sistema aerodinàmic utilitzat en la Fórmula 1 que es va popularitzar durant la temporada 2010. Aquest sistema permetia als pilots guanyar velocitat en línia recta reduint la resistència a l'aire, aprofitant un sistema de flux d'aire dirigit a través de l'entrada del cotxe. El F-Duct funcionava mitjançant una petita modificació en el disseny de la carrossa, que permetia al pilot obstruir o obrir un canal d'aire utilitzant el seu braç o altres parts del vehicle, alterant el flux d'aire cap a l'aleró posterior per reduir la càrrega aerodinàmica i, per tant, augmentar la velocitat màxima. Tot i que el sistema va ser molt efectiu en el seu moment, va ser prohibit al final de la temporada 2010 per la FIA per evitar que es convertís en un avantatge excessiu en la competició.

## Funcionament

L'accionament es realitzava des de l'interior de l'habitacle del pilot. L'aire que entrava per al frontal del cotxe era conduït per una canonada la qual tenia una opertura. Amb el genoll, el pilot podia tapar o obrir el canal de la canonada. Si tapaba el forat del cockpit, aquest senzill accionament permetia conduir l'aire cap a el "airbox" del cotxe per on entrava aire que refrigerava la caixa de cambis i modificar el fluxe d'aquest per a que atravesara el flap de l'aleró traser. Amb això aconseguía despegar la capa límit de l'aleró traser, trencant el fluxe laminar i així, reduir carga y drag amb el consegüent augment de velocitat punta a les rectes. Una vegada el pilot retiraba el genoll del forat del cockpit, el F-Duct deixaba de funcionar i per tant, restablia el downforce original.

## Prohibició

El sistema era molt interessant per a guanyar velocitat punta a les rectes dels circuits sense perdre downforce a les corbes, però a causa de la necessitat d'alguns dels pilots de llevar les mans del volant (depenent del cotxe, el sistema d'accionament era diferent) i de l'alt preu per a aplicar-ho d'una manera més sofisticada, la FIA va prohibir aquest sistema per al 2011. Encara que es va prohibir, la idea va romandre per a introduir posteriorment un sistema amb la mateixa finalitat però més segur: el DRS

## Referències

* ↑ Osma, Mario Fernández. «El F-Duct (o conducto F) en la Fórmula 1» (en castellà), 02-06-2020. [Consulta: 8 desembre 2021].
* ↑ Zamorano, Igor. «Cómo funciona el F-Duct» (en castellà), 13-04-2010. [Consulta: 8 desembre 2021].
* ↑ «Teams agree to ban F-ducts for 2011» (en anglès). [Consulta: 8 desembre 2021].
# Pintures murals a Irlanda del Nord

Els murals d'Irlanda del Nord són uns murals que reflecteixen el conflicte en aquest país. Avui en dia, els murals polítics més famosos d'Irlanda del Nord estan relacionats amb el conflicte nord-irlandès. Des de 1970, s'han comptat més de 2.000 murals. El més habitual és que representin exclusivament una facció política de les enfrontades en aquest conflicte, ja sia la unionista o la republicana. Amb tot i això, hi ha murals dedicats a altres conflictes polítics, o bé sense significat específic. Amb el temps, i després de l'acord de Belfast, els murals s'han convertit en tota una atracció turística a Irlanda del Nord.

## Galeria
### Nacionalista i republicà

* Un mural a Belfast on es pot llegir "Slán Abhaile" o "Passiu-ho bé" a les tropes britàniques
* Mural a Falls Road, Belfast, on es dona suport a la independència dels Països Catalans.

### Unionista i lleialista

* Un mural en un enclavament lleialista de Derry
* Murals lleialistes a Thorndyke Street, Belfast
* Un mural de l'UVF a Bangor, Comtat de Down
* Un mural dels Red Hand Commandos a Bangor
* Un mural a Belfast on es descriuen els assassinats republicans.
* Un mural de l'UVF a Carrickfergus
* Murals dels Ulster Volunteers a Newtownabbey
* Mural dels Ulster Volunteers a Belfast

### Altres

* A mural dedicat a l'enfonsament del RMS Titanic.

## Referències

* ↑ Turisme política a Irlanda del Nord Arxivat 2012-04-11 a Wayback Machine.. A Le Monde Diplomatique (eldiplo.org), número 92, Febrer del 2007.
* ↑ visites imprescindibles a Irlanda del Nord Accés: 22/9/2010
* ↑ Derry, The Walled City: Attractions. Arxivat 2010-01-04 a Wayback Machine. A la pàgina oficial de l'Ajuntament de Derry s'assenyalen els seus murals com un dels seus atractius turístics. Accés: 22/9/10.

## Bibliografia

* B. Rolston. Drawing Support: Murals in the North of Ireland, 1992.
* Oona Woods. Seeing is Believing? Murals in Derry. Guildhall: Printing Press, 1995. ISBN 0-946451-31-1.
* B. Rolston. Drawing Support 2: Murals of War and Peace, 1995.
* B. Rolston. Drawing Support 3: Murals and Transition in the North of Ireland, 2003.
# Turó de Can Nadal

El Turó de Can Nadal és una muntanya de 364 metres que es troba al municipi de Vilanova del Vallès, a la comarca del Vallès Oriental. Al vessant sud del turó de s'hi localitzen un conjunt de les coves de Can Nadal, un conjunt de cavitats megalítiques de granit, buidades de manera artificial.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Accés a les coves de Can Nadal [Consulta: 18 octubre 2020].

## Vegeu també

* Cambra Megalítica de Can Nadal
* Roca Foradada de Can Nadal
# Cantó de Hiersac

El cantó de Hiersac és un cantó francès del departament del Charente, situat al districte d'Angulema. Té 13 municipis i el cap és Hiersac.

## Municipis

* Asnières-sur-Nouère
* Champmillon
* Douzat
* Échallat
* Hiersac
* Linars
* Moulidars
* Saint-Amant-de-Nouère
* Saint-Genis-d'Hiersac
* Saint-Saturnin
* Sireuil
* Trois-Palis
* Vindelle

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1973 | René Bertrand | radical-RGR |
| 1973-1985 | M. Léonard | MRG |
| 1985-1998 | Marie-France Michaud | RPR |
| 1998- | Didier Louis | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Cluny

El cantó de Cluny és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Mâcon. Té 24 municipis i el cap és Cluny.

## Municipis

* Bergesserin
* Berzé-le-Châtel
* Blanot
* Bray
* Buffières
* Château
* Chérizet
* Cluny
* Cortambert
* Curtil-sous-Buffières
* Donzy-le-National
* Donzy-le-Pertuis
* Flagy
* Jalogny
* Lournand
* Massilly
* Massy
* Mazille
* Saint-André-le-Désert
* Sainte-Cécile
* Saint-Vincent-des-Prés
* Salornay-sur-Guye
* La Vineuse
* Vitry-lès-Cluny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Claude Dauxois | PCF |
| 1949-1955 | Marcel Gobet | RPF, després divers droite |
| 1955-1992 | Charles Pleindoux | radical, després Divers droite |
| 1992-2004 | Robert Rolland | UDF, després UMP |
| 2004- | Jean-Luc Fonteray | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 8.218 | 8.872 | 9.327 | 9.347 | 9.182 | 9.281 | 10.008 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# La Sínia (el Morell)

La Sínia és una masia del municipi del Morell protegida com a bé cultural d'interès local. La casa conté un jardí romàntic on destaca la presència d'escultures d'estil clàssic, i també compta amb edificis menors annexos, corresponent a la residència dels masovers, el celler o uns magatzems.

## Descripció

La masia coneguda amb el nom de la Sínia, està situada prop del cementiri del Morell. La part exterior està protegida per un mur que en dificulta l'accés. De fet, la porta a la masia presenta dues pilastres quadrades amb decoració floral al zenit de l'edifici.
El mas és força interessant amb les seves dues plantes, i la baixa que té una galeria correguda de deu arcs amb decoració de balustrada a cadascun dels arcs.
Segons la informació rebuda dels propietaris, aquesta galeria estava descoberta i va ser habilitada com a part de l'habitatge fa poc.
També sembla que la masia existia des d'època antiga, perquè molts dels murs de la casa tenen una amplària considerable, potser atribuïble a èpoques llunyanes.
La casa té unes altres portes d'accés per l'est i pel nord, i no en té cap altra a la part adossada a la muralla.
Entre els murs de la casa s'han trobat restes com un gibrell, una pedra de marbre tallada com si fos un basament... El conjunt del mas està molt ben conservat i té altres dependències properes com són uns grans magatzems amb embigats de fusta molt antics, cellers i casa dels masovers.
La finca sempre ha estat agrícola i actualment es dedica al conreu dels avellaners

## Referències

* ↑ «La Sínia». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* 1 2 3 4 5 6 7 «La Sínia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].
# Pereres del Pla

Pereres del Pla és una masia del municipi de Tagamanent (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Concretament, es troba al vilatge de Les Casetes del Congost a Santa Eugènia del Congost. Confronta al nord amb el mas La Casa Nova de can Pere Torn a Ponent amb la C-17 i a Migdia amb el mas Can Pere Torn del Serrat.

## Descripció

L'antiga casa pairal era a un nivell més baix, ara aprofitat com a corral. Llavors es traslladà on és ara. Davant la façana una era enrajolada, teulada a dues vessants i la façana original però reformada després amb cornises a l'alçada dels forjats i marcs d'obra a les finestres. Conjunt format per quatre pisos. Es reformà en 1898 dos dels seus murs, afegint tot un cos d'edifici nou. Dos pisos aguantats per pilars i formant un porxo i una façana nova amb dos torres de secció quadrada als angles, rematades per parallamps i rosa dels vents de ferro forjat d'estil modernista. Grup de tres finestres mestres amb arc separat per pilastra i amb balustrada de pedra modernista. Balcó de forja amb motius florals i sostinguts per mènsules de pedra amb relleus de volutes i fulles. Tacant l'era per un costat hi ha tot de casetes que conformen un carrer datat de l'any 1933. Aquestes casetes eren antigues corts i algunes estan llogades avui. Resta un rètol a la façana en temps de la reforma que s'hi feu: "PARERAS DEL PLA/ 1893".

## Història

És esmentada en una obra cabdal per conèixer la toponímia de Tagamanent amb aquestes paraules: "Majestuosa edificació situada ran de la cara de llevant de la carretera de Barcelona a Ribes, orientada de cara a migdia amb el nom de la casa inscrit a la façana principal. Podem comprovar que el cognom Pereres ve de lluny. Tanmateix ens ha arribat una curiosa versió sobre la denominació de la casa, que fa referència a la seva situació en un pla molt gran plantat de pereres, quan va portar-se a terme la construcció de la casa. L'estructura de la masia avui encara es pot comprovar al carener per sobre de la construcció que va afegir-s'hi l'any 1898, com ens recorda la data de la part superior de la façana, junt amb el nom de la casa. De totes maneres, on es comprova perfectament és a la part superior. La casa es compon de dues parts, la masia pròpiament dita, amb estructura de fusta, i la part afegida a finals del segle xix, amb estructura metàl·lica. Els masovers vivien a la part posterior, i els van fer l'habitatge més endavant, en espais baixos que trobem en entrar i que després servirien de corts; posteriorment, l'any 1933, es van construir uns habitatges que avui encara existeixen després de l'era. ..."Joan Pereres, Fogatge núm 2598, any 1553 F.XXII". "Joan Pereres", (ACA, Secció del Reial Patrimoni, Fogatge de 1515)...".

## Referències

* 1 2 «Pereres del Pla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ Garcia-Pey, Enric. Tagamanent, Noms de cases i de lloc. Ajuntament de Tagamanent, 1998, p. 54.
# Turó del Pi de les Tres Branques

El Turó del Pi de les Tres Branques és una muntanya de 341 metres que es troba al municipi de Caldes de Montbui, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó d'Archiac

El cantó d'Archiac és un cantó francès del departament del Charente Marítim, al districte de Jonzac. Té 17 municipis i el cap és Archiac.

## Municipis

* Allas-Champagne
* Archiac
* Arthenac
* Brie-sous-Archiac
* Celles
* Cierzac
* Germignac
* Jarnac-Champagne
* Lonzac
* Neuillac
* Neulles
* Saint-Ciers-Champagne
* Saint-Eugène
* Saint-Germain-de-Vibrac
* Sainte-Lheurine
* Saint-Maigrin
* Saint-Martial-sur-Né
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1833-1836 | François Guichard | | |
| 1836-1861 | Christophe Banchereau-Lagrange | | Magistrat |
| 1861-1867 | Camille Gallut | | Notari, alcalde d'Archiac 1848-1852/1855-1857 |
| 1867-1870 | Félix Dubreuilh | | Jutge de Pau |
| 1870-1871 | Basile Saboureaud | | Negociant a Archiac |
| 1871-1898 | Emile Larquier | | Doctor en Medicina, alcalde d'Arthenac |
| 1898-1917 | Paul Larquier | | Doctor en Medicina, alcalde d'Archiac 1888-1917 |
| 1919-1934 | Clément Barabeau | rad. | Propietari, alcalde de Jarnac-Champagne |
| 1934-1942 | Raymond Babin | | Doctor en Medicina, alcalde d'Archiac 1919-1941 |
| 1945-1966 | Marcel Bidet | rad. | Veterinari, alcalde d'Archiac 1945-1971 |
| 1966-1992 | Jean Gendron | DVG després PS | Mestre |
| 1992-2004 | François Robin | DVD després UMP | Doctor Veterinari, alcalde d'Archiac 1995-2008 |
| 2004-2011 | Michel Lachaize | PS | Agricultor, alcalde de Germignac després 2001 |
| 2011-en curs | Chantal Guimberteau | DVD | Alcalde d'Arthenac |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 7.083 | 6.901 | 6.482 | 6.127 | 6.184 | 6.148 | 6.447 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||