OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Baltisk

Baltisk (rus: Балти́йск) és una població russa de l'óblast de Kaliningrad. Fins a la Segona Guerra Mundial formava part de la Prússia Oriental alemanya i era coneguda amb el nom alemany de Pillau (polonès: Piława; lituà: Piliava).
Està situat a l'extrem sud-oest de la península de Sàmbia, a l'estret on la llacuna del Vístula s'uneix amb la mar Bàltica. És la població més occidental de Rússia. És un port important i la principal base naval de la Flota Bàltica de l'Armada Russa. El seu gran valor estratègic per a les Forces Armades Russes és que és l'únic port que tenen al Bàltic que es manté lliure de glaç durant tot l'any en comparació amb Kronstadt (a Sant Petersburg).

## Fills il·lustres

* Karl Heinrich Barth (1847-1922), pianista i musicòleg.
# Colom pitdaurat

El colom pitdaurat (Gallicolumba rufigula) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae). Habita boscos de Nova Guinea, Yapen, lles Aru i illes Raja Ampat.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 97. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Serret de la Mina

El Serret de la Mina és una serra situada als municipis de Vallclara i Vimbodí i Poblet (Conca de Barberà), amb una elevació màxima de 961 metres. Està situada al vessant nord del massís de les Muntanyes de Prades. El seu nom prové de les antigues mines de plom que hi havia a Vallclara.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Aguadé, Jaume. «Apunts a mà alçada (2)». Vins de Catalunya, 20-12-2013.
# Howardena Pindell

Howardena Pindell (1943, Filadèlfia, EUA) és una pintora estatunidenca.
Va néixer a la ciutat de Filadèlfia, als Estats Units, en una època en la qual la segregació i la discriminació racials encara eren plenament vigents. Després d'un greu accident de circulació de l'any 1979, pel qual va perdre parcialment la memòria, va començar a reconstruir el seu propi passat en les seves obres sociopolítiques. La discriminació racista i sexista que ella mateixa patia la va processar en el seu vídeo Free, White and 21 (Lliure, blanca i 21, 1980): on es veu l'artista narrant diferents experiències de discriminació racial, rebatudes per una jove blanca, interpretada per ella mateixa (maquillada de blanc, amb perruca rossa i ulleres de sol), que afirma que els successos relatats no són més que exageracions. Pindell parla primer de les experiències de la seva mare i després, de les que ha patit en pròpia carn; i, mentre ho fa, comença a embolicar-se el cap amb benes de gasa blanca que, al final del vídeo, es traurà. Més endavant, es treu també una màscara facial, com les comercialitzades per la indústria de la bellesa, que, de fet, no tenia cap efecte en l'aparença de l'artista ni tampoc en canviava el color de la pell.

## Referències

* ↑ «FEMINISMES! Exposicions». CCCB, 2019. [Consulta: 20 desembre 2019].
# Sant Julià de Verges

Sant Julià i Santa Basilissa és l'església parroquial de Verges protegida com a bé cultural d'interès local. Està situada al centre de la vila. És un edifici d'una sola nau amb capelles laterals, absis semicircular i coberta de teula a dos vessants.
La seva configuració actual deixa veure les dues etapes de construcció: l'absis i la meitat oriental de la nau són d'època romànica, mentre que la part restant correspon ja als segles XVII-XVIII; el campanar, que s'eleva als peus del temple, a l'angle nord, és de construcció més moderna. A l'interior, la part romànica de la nau es cobreix amb volta apuntada, i l'absis amb volta de quart d'esfera. La resta de la nau i les capelles laterals tenen coberta ogival. Exteriorment, l'edifici mostra una façana senzilla, amb porta centrada d'arc molt rebaixat i decorada amb motllures; a la part superior hi ha una petita fornícula damunt la qual s'obre un ull de bou. A l'absis, cal remarcar una finestra d'arc de mig punt de doble esqueixada. El campanar, de base quadrada i cos superior octogonal, té obertures d'arc apuntat i coberta de pavelló. Pertany a una intervenció posterior, i mostra les característiques del corrent neogòtic de la fi del segle xix.
Les parts més antigues conservades de l'església parroquial de Sant Julià i Santa Basilissa en situen la construcció entre els segles xii i xiii. Posteriorment experimentà un nou procés constructiu important en els segles xvii i XVIII: s'hi afegiren les capelles als murs de la nau, la sagristia i la façana actual. Damunt la porta d'accés al temple hi ha la data 1760. Una altra data, 1893, informa sobre el moment de construcció del campanar que posteriorment Isidre Bosch remodelà; així mateix, a l'interior es troba, pintada en un dels trams de la nau, una referència a una nova intervenció l'any 1925 per part de Rafael Masó que va restaurar i reformar l'església, pintures i el vitrall de la façana.

## Referències

* 1 2 «Sant Julià de Verges». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
* ↑ «Sant Julià de Verges». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 20 de febrer 2014. [Consulta: 21 desembre 2013].
* ↑ Tarrús, Joan i COMADIRA, Narcís. Rafael Masó arquitecte noucentista. Barcelona: Lunwerg Editores, 1996.

## Enllaços externs

* L'església de Sant Julià de Verges a Fundació Rafael Masó.
# Turó de l'Infern

El Turó de l'Infern és una muntanya de 324 metres que es troba al municipi de Cabrera de Mar, a la comarca del Maresme.

## Descripció

És un turó amb una excel·lent vista sobre la vall de Cabrera i el Castell de Burriac, i envoltat d'unes alineacions rocalloses naturals i unes altres de factura humana que les complementen. Això i les restes de ceràmica trobades fan pensar que era un punt de guaita dels ibers i posteriorment dels romans. L'indret ha patit moltíssim els espolis dels furtius.
Hi ha dos elements interessants en aquest turó: un és una rosa dels vents formada per unes pedres clavades a terra apuntant als punts cardinals (tot i que no queda clar si hi manca la pedra de l'oest o aquesta és la que hi ha al mig del grup i que no es va poder posar millor a causa de la roca que hi ha al costat). L'altre element són tres forats rectangulars a la roca: servien per encaixar els pals de les forques on, durant els segles xiv i xv, es penjaven els malfactors del terme. El fet de fer-ho en aquest turó (que es veu perfectament des de la plana de Cabrera) era per exemplificar el càstig i dissuadir possibles delinqüents o malfactors de cometre delictes. Uns esglaons picats a la roca a la banda sud facilitaven l'accés als enclavaments. Al cim hi ha un vèrtex geodèsic.

## Accés

S'hi pot accedir des de la plaça de l'Església de Cabrils (població on s'arriba per l'autopista C-31, sortida 9, i després per la BV-5023 fins a Vilassar de Dalt i Cabrils). També s'hi pot accedir caminant 3 km per la BV-5022 des de l'estació de tren de rodalia de Vilassar de Mar. Sortim de la plaça de l'Església de Cabrils i pugem pel carrer del Castell en direcció NE. Trobarem el Castell de Can Jaumar i seguirem remuntant cap al NE. Tot seguit, arribarem al cementiri on es pot veure la capella de la família Tolrà i dos xiprers protegits per la Generalitat de Catalunya. Ascendim pel carrer de la Font Picant de Cabrera cap al nord enmig de les urbanitzacions adjacents al poble. Trobarem l'Alzina Surera de les Planes, la qual es troba al coll llindar entre Cabrils i Cabrera de Mar. A partir d'ací, ja per dins del Parc de la Serralada Litoral, continuarem pujant per la carena cap al sud en direcció al Turó de l'Infern (la ruta s'enfila suaument i permet albirar, a l'esquerra, el poble de Cabrera de Mar i el Castell de Burriac). Ens endinsem en un bosc de pi pinyer i romaní per acabar arribant al cim del Turó de l'Infern. Coordenades: x=448506 y=4597742 z=324.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 152.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Centre Excursionista Àliga (català)
* ↑ Wikiloc Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)

## Enllaços externs

* Turó de l'Infern i Montcabrer - A prop del cel (català)
* Gran Enciclopèdia Catalana (català)
* Turó de l'Infern - Natura Local (català)
* TribunaMaresme Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# Asope

Asope fou un petit principat de l'Índia, feudatari del principat de Jodhpur. El formaven només 4 pobles i mig.
Fou fundat pel clan Kumapawat dels rathor rajputs, clan que va agafar el nom de Rao Kumpa de Mewar (mort el 5 de gener de 1544) el qual va cedir el territori al seu quart fill Rao Mandan; el seu descendent, el thakur Raj Singh, va rebre el territori (que havia estat recuperada per Mewar poc abans quan el posseïa el seu germà gran Kanh Singh) com a tikhana i fou el pare de Nahar Singh (Pirthi Singh); aquesta línia va governar fins que el seu territori els fou confiscat el 1707; Ram Singh i el seu fill Kani Ram, van fundar la segona branca amb origen a Barlu que va governar la tikhana, branca fundada per un fill de Mandan Singh i a la qual els fou concedida la tikhana d'Asope per Mewar. La tercera branca fou la de Kunwar Shivnath Singh d'Hingoli, descendent d'un fill de Ram Singh (el tercer fill, de nom Kunwar Rugnath Singh, germà petit de Kani Ram) que fou adoptat per la vídua de Bakhtawar Singh i el va succeir el 1836, però no va deixar fills i va passar per adopció a una altra branca, la de Badlu i Nadsar, descendent d'un altra fill de Ram Singh (el segon fill, de nom Sardar Singh, germà mitjà de Kani Ram) que va pujar al tron el 1873 com Chain Singh.
Tots van portar el títol de thakur excepte Rao Mandan que portava el títol de rao, Chain Singh (Rao Bahadur el 1911) i Fateh Sinbgh (Rao Bahadur 1925-1933 i raja el 1933). Els successors de Fateh porten el títol de raja.

## Llista de thakurs

* Mandan Singh vers 1540-1593
* Khinvkaran 1593-1608 (fill)
* Kanh Singh 1608-1611 (fill)
* Raj Singh 1611-1640 (germà)
* Pirthi Singh àlies Nahar Singh 1640-1658 (fill)
* Suraj Mal 1658-1680 (fill)
* Kirat Singh 1680-1707 (fill) (la tikhana fou confiscada per Ajit Singh de Mewar el 1707)
* Ram Singh 1707-1726 (confiscada abans del 1726 per Mewar)
* Kani Ram 1726-1775 (fill)
* Mahesh Das 1775-1790 (fill)
* Ratan Singh 1790-1796 (fill)
* Kesari Singh 1796-1823 (germà)
* Bakhtawar Singh 1823-1836 (fill)
* Shivanath Sing 1836-1873 (fill adoptiu)
* Chain Singh 1873-1925 (fill adoptiu)
* Fateh Singh 1925-1953

## Referències

* Genealogia per Henry Soszynski
# Baltoji Vokė

Baltoji Vokė ( escoltar (?·pàg.); en polonès: Biała Waka) és una ciutat del comtat de Vílnius, a Lituània. Està situada a 30 km a l'oest de Šalčininkai.

## Enllaços externs

* Population at the beginning of the year by city / town and year Arxivat 2011-05-11 a Wayback Machine., Liettuan tilastokeskus. Viitattu 21.12.2010. (anglès)
# Colom frontgroc

El colom frontgroc (Gallicolumba tristigmata) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae). Habita la selva humida de Sulawesi.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 97. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Comella del Frare

La Comella del Frare és un cim de Catalunya, al terme municipal de la Pobla de Cérvoles, Garrigues, de 627 metres d'altitud. És vèrtex geodèsic, número 258126001, i es troba a uns 4,5 km al nord-oest de la Pobla i a uns 4 km al sud de Cervià de les Garrigues, al nord de la serra de la Llena.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Festival internacional de cinema fantàstic d'Avoriaz

El Festival internacional de cinema fantàstic d'Avoriaz és un festival consagrat al cinema fantàstic que va ser creat l'any 1973. El festival tenia lloc cada any el gener en l'estació d'Avoriaz. Després de la seva última edició l'any 1993, va ser reemplaçat pel festival internacional de cinema fantàstic de Gérardmer.

## Gran Premi

* 1973 : Duel de Steven Spielberg
* 1974 : Soylent green de Richard Fleischer
* 1975 : Phantom of the Paradise de Brian De Palma
* 1976 : No atorgat
* 1977 : Carrie de Brian De Palma
* 1978: Full Circle de Richard Loncraine
* 1979 : Patrick de Richard Franklin
* 1980 : Time After Time de Nicholas Meyer
* 1981 : Elephant Man de David Lynch
* 1982 : Mad Max 2 de George Miller
* 1983 : Dark Crystal de Jim Henson i Frank Oz
* 1984 : De Lift de Dick Maas
* 1985 : Terminator de James Cameron
* 1986 : Dream Lover de Alan J. Pakula
* 1987 : Blue Velvet de David Lynch
* 1988 : Hidden de Jack Sholder
* 1989 : Inseparables (Dead Ringers) de David Cronenberg
* 1990 : I, Madman de Tibor Takacs
* 1991 : Tales from the Dark Side de John Harrison
* 1992 : Ucieczka z kina "Wolność" de Wojciech Marczewski
* 1993 : Braindead de Peter Jackson

## Vegeu també

* Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya (també conegut com a Sitges Film Festival), des del 1968

## Enllaços externs

* (anglès) El Festival de Avoriaz per any sobre l'Internet Movie Database
# Equació de Colebrook-White

L'equació de Colebrook-White és una fórmula utilitzada en hidràulica per al càlcul del factor de fricció de Darcy $\lambda$ també conegut com a coeficient de fregament. Es tracta del mateix factor $\lambda$ que apareix a l'equació de Darcy-Weisbach.
L'expressió de la fórmula de Colebrook-White és la següent:
    ${\frac {1}{\sqrt {\lambda }}}=-2\log _{10}{\left({\frac {k/D}{3,7}}+{\frac {2,51}{Re{\sqrt {\lambda }}}}\right)}$
On $Re$ és el nombre de Reynolds, $k/D$ la rugositat relativa i $\lambda$ el factor de fricció.
El camp d'aplicació d'aquesta fórmula es troba a la zona de transició de flux laminar a flux turbulent i flux turbulent. Per obtenir $\lambda$ és necessari l'ús de mètodes iteratius. Una altra forma més senzilla i directa d'obtenir el valor de $\lambda$ és fer ús del diagrama de Moody.
Per al cas particular de canonades llises la rugositat relativa, és a dir la relació entre la rugositat a les parets de la canonada i el seu diàmetre, és molt petit de manera que el terme $k/D$ és molt petit i pot menysprear el primer sumand situat dins del parèntesi de l'equació anterior. I en aquest cas particular l'equació de la manera:
    ${\frac {1}{\sqrt {\lambda }}}=2\log _{10}{\left(Re{\sqrt {\lambda }}\right)}-0,8$
Per a nombres de Reynolds molt grans el segon sumand situat dins del parèntesi de l'equació de Colebrook-White és menyspreable. En aquest cas la viscositat no influeix en la pràctica a l'hora de determinar el coeficient de fricció, aquest únicament depèn de la rugositat relativa $k/D$ de la canonada. Això es manifesta en el diagrama de Moody que en la corba per a valors elevats de $Re$ es fan rectes.
# Colom cendrós

El colom cendrós (Columba pulchricollis) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de les muntanyes d'Àsia meridional, a l'est de l'Índia, sud del Tibet, sud-oest de la Xina, Myanmar, nord-oest de Tailàndia i Taiwan.
# Turó d'en Dori

El Turó d'en Dori és una muntanya de 363 metres que es troba entre els municipis d'Argentona i de Mataró, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alfara

«Alfara» té aquests significats:
Viccionari
# Serrall de les Espadelles

El Serrall de les Espadelles és una serra situada al municipi de Margalef a la comarca del (Priorat), amb una elevació màxima de 726 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gem Archer

Colin Murray Archer, més conegut com a Gem Archer (Durham, 7 de desembre de 1967), és un músic anglès conegut pel seu treball a Heavy Stereo, Oasis i Beady Eye. Es va unir a Oasis com guitarrista rítmic el novembre de 1999, i ha compost algunes cançons com Hung in a Bad Place i A Bell Will Ring del Heathen Chemistry i el Don't Believe the Truth respectivament, els dos últims discos d'estudi del grup.

## Referències

* ↑ «Liam Gallagher reveals his post-Oasis band name». Nme.com. [Consulta: 24 agost 2014].
# Michael S. Gazzaniga

Michael S. Gazzaniga és un professor universitari estatunidenc, Director del Sage Center for the Study of Mind de la Universitat de Califòrnia, Santa Bàrbara (EUA) i considerat un dels experts mundials més importants en neurociència cognitiva. En la seva distingida trajectòria ha dut a terme avenços cabdals en la comprensió del funcionament dels hemisferis cerebrals. Igualment, ha realitzat una intensa tasca de divulgació científica a través dels seus llibres i la participació en nombroses conferències i programes televisius com The Brain and the Mind. És fundador i director de reconegudes societats científiques com la Cognitive Neuroscience Society (CNS) i ha estat president de la Societat Americana de Psicologia. Igualment, és autor i editor de publicacions de referència en el camp de la neurociència cognitiva, com el seu The Cognitive Neuroscience (la quarta edició del qual va ser publicada el 2009 pel MIT). Entre les seves obres traduïdes destaquen El cerebro ético (Paidós, 2006), ¿Qué nos hace humanos? La explicación científica de nuestra singularidad como especie (Paidós, 2010) i ¿Quién manda aquí? El libre albedrío y la ciencia del cerebro (Paidós, 2012).

## Referències

* ↑ «Michael S. Gazzaniga, on season 7, episode 3». Scientific American Frontiers. Chedd-Angier Production Company, 1996-1997. Arxivat de l'original el 2006.
* ↑ «Michael S. Gazzaniga». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Sant Pere de Comalats

Sant Pere de Comalats és una església romànica del municipi de Copons, a la comarca de l'Anoia, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Sant Pere de Comalats centra el petit nucli de Sant Pere, proper a Copons. És una capella que ha estat modificada, té una sola nau sobrealçada i coberta amb volta de creueria, i un absis semicircular amb finestra espitllerada, cobert amb volta de quart d'esfera. El campanar, de paret d'un ull, està refet i es troba a ponent i la porta adovellada, a migdia.

## Història

El 1889 es va restaurar el sostre amb volta d'arestes, formant quatre cossos i afegint un mur entre l'altar actual i l'absis (l'únic element que, a l'interior, deixa veure la pedra). L'obra va costar 125 pessetes i es va acabar el dia 6 d'octubre de 1889. L'església és coneguda, entre altres coses, per contenir la figura d'un nen Jesús negre que, explica la llegenda, van trobar uns pastors i, en passar pel camí del costat de l'església va començar a pesar tant que no el podien arrossegar, mostrant que volia quedar-se allà.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Comalats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Turó d'en Serra (Malgrat de Mar)

El Turó d'en Serra és una muntanya de 183 metres que es troba entre els municipis de Malgrat de Mar i de Palafolls, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bandera de les Canàries

La bandera de les Illes Canàries, oficial de la comunitat autònoma des de 1982, ve descrita segons l'Estatut d'Autonomia en el seu article sisè com:
"La bandera de Canàries està formada per tres franges iguals en sentit vertical, els colors de les quals són, a partir de l'asta: blanc, blau i groc."

## Banderes de les províncies

Les províncies de les illes Canàries, Santa Cruz de Tenerife i Las Palmas, no tenen bandera.

## Banderes de les illes

* Bandera del Hierro
* Bandera de La Palma
* Bandera de La Gomera
* Bandera de Tenerife
* Bandera de Gran Canària
* Bandera de Fuerteventura
* Bandera de Lanzarote

## Vegeu també

* Escut de Canàries
* Bandera tricolor canària
* Bandera de Tenerife
# Colom verdós de Sri Lanka

El colom verdós de Sri Lanka (Treron pompadora) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita l'illa de Sri Lanka. Alguns autors però la consideren la subespècie nominal d'una espècie que inclouria també T.affinis, T.chloropterus, T.phayrei, T.axillaris i T.aromaticus.
# Serra de Tivissa

La Serra de Tivissa és una serra que pertany a la Serralada Prelitoral.

## Particularitats

Està situada al municipi de Tivissa, a la comarca de la (Ribera d'Ebre). La seva elevació màxima es troba al Coll del Ventall, cim de 533,3 metres.
Gran part es troba protegida pel PEIN Muntanyes de Tivissa-Vandellòs.
El juny de 2014 va patir un incendi que va afectar 830 hectàrees.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Estabilitzat l'incendi de Tivissa després de cremar 830 hectàrees». 324.cat, 18-06-2014. [Consulta: 18 juny 2014].

## Enllaços externs

* Muntanyes de Tivissa-Vandellòs Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Qabus ibn Said Al Said

Qabus ibn Said Al Said (àrab: قابوس بن سعيد بن تيمور آل بو سعيدي) (Salalah, 18 de novembre de 1940 - Seeb, 10 de gener de 2020) fou el soldà d'Oman des que en 1970 va enderrocar el seu pare, el sultà Said Ibn Taymur, fins a la seva pròpia mort. Descendent de quinzena generació del fundador de la Casa d'Al Said, va ser el líder més antic de l'Orient Mitjà i del món àrab en el moment de la seva mort, havent governat durant gairebé mig segle.
En tant que sultà omanita, ostentà els càrrecs de Primer ministre, ministre d'Assumptes Exteriors, ministre de Defensa i ministre de Finances. Malgrat la seva riquesa i poder, va ser considerat generalment com un líder benèvol amb una política moderada. Era conegut pel seu desinterès i generositat, i al llibre del general Tommy Frank Soldat Americà, el descriu com un veritable amic dels Estats Units en la Guerra Antiterrorista, "amb cap maldat, cap agenda secreta".
El primer problema que Qabus va haver d'afrontar va ser una insurrecció comunista armada del Iemen del Sud. El sultà va derrotar ràpidament la incursió amb escassa ajuda externa.
En 1992 el sultà Qabus va ordenar la construcció d'una mesquita a la wilaya de Bausher, a la governació de Masqat. Quan el sultà va arribar al tron el 1970, va fer una mesquita més modesta a Masqat, però el 1992 va manar fer els plans per construir la mesquita més gran del món. El 5 de maig del 2001, després de quatre anys, 600 treballadors i 12 milions d'hores de treball per a la catifa principal, el sultà Qabus es va posar de genolls per pregar a la mesquita, damunt la catifa més gran del món.
Divorciat de la seva esposa, amb qui no va tenir fills, va deixar Haitham bin Tariq Al Said nomenat com a successor seu.

## Referències

* ↑ «Qaboos bin Said». A: Macmillan Inc.. [https:/ /archive.org/details/webstersnewworl000newy/page/694/mode/2up?view=theater&q=%22Qaboos+bin+Said%22 Webster's New World Encyclopedia], 1994. ISBN 0-671-85017-2.
* ↑ «stability-outlive-sultan-qaboos L'estabilitat d'Oman pot sobreviure al sultà Qaboos?». Middle East Institute. [Consulta: 1r març 2017].

## Vegeu també

* Llista de governants d'Oman
* Dinastia Al-Bu Said

## Enllaços externs

* Informació oficial sobre el regnat del sultà Arxivat 2006-01-18 a Wayback Machine. (anglès)