OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tiro al piccione

Tiro al piccione és una pel·lícula italiana del 1961 dirigida per Giuliano Montaldo, en el seu debut com a director, basada en la novel·la homònima de Giose Rimanelli, publicat l'any 1953 per Mondadori.
La pel·lícula es va presentar al 22a Mostra Internacional de Cinema de Venècia el 25 d'agost de 1961.

## Argument

El jove Marco, després de la Proclama del 8 de setembre de 1943, es va allistar a l'exèrcit de la República Social Italiana. Després de fer un gest heroic és ferit i a l'hospital coneix l'Anna, una infermera que el cuida amb amor i que s'enamora d'ell.
El Marco descobreix que l'Anna també està vinculada a un vell industrial, qui la manté en una vil·la de luxe. Aleshores s'assabenta que l'Anna també es va lliurar al capità Mattei per evitar que tornés al combat i va fugir amb ell i l'industrial en un trist triangle d'oportunisme abans de la derrota de Mussolini. Marco els atrapa en plena fugida i, indignat, l'abandona.
Tot i escoltar a la ràdio sobre la captura i el tiroteig de Mussolini, el tinent Nardi encara intenta arribar a Valtellina a través de les muntanyes. Sorpresos pels partisans, els republicans fugen i es rendeixen. Fins i tot en Marco, ara atordit pels esdeveniments i cridat pels seus companys de guerra, decideix lliurar-se a l'enemic després del suïcidi del tinent Nardi que, immediatament abans, li havia ordenat que s'unís a ells.

## Repartiment

* Jacques Charrier com a Marco Laudato
* Eleonora Rossi Drago com a Anna
* Gastone Moschin com a Pasquini
* Francisco Rabal com a Elia
* Franco Balducci com a Garrani
* Loris Bazzocchi com a Giuliani
* Enzo Cerusico com a Pastorello
* Franca Nuti com a Dona amb el seu marit al davant
* Enrico Glori com a orador feixista
* Sergio Fantoni com a Nardi
* Carlo D'Angelo com a Mattei

## Realització

La pel·lícula es va rodar a Vercelli, a Villa Castelli a Stresa (Llac Maggiore) i a les muntanyes de la zona de Balmuccia.

## Crítica

Il Mereghetti. Dizionario dei film (1993): **½
    «Una pel·lícula valenta i poc convencional [...]»

## Restauració

La restauració de la pel·lícula la va dur a terme el Centre Experimental de Cinematografia i es va presentar el 5 de setembre de 2019 a la 76a Mostra Internacional de Cinema de Venècia a la secció Clàssics de Venecia. Posteriorment, a partir del 27 de gener de 2021, l'edició restaurada va ser distribuïda per Penny Video al mercat de vídeo domèstic en format DVD i Blu-ray.

## Notes

* ↑ «Il genovese Montaldo e il suo "Tiro al piccione"». Enordovest, 24-10-2021.
* ↑ Bondanella, Peter E. A history of Italian cinema. Continuum International Publishing Group, 2009.
* ↑ «La triste odissea di repubblichino e un convenzionale film cecoslovacco». La Stampa, 26-08-1961, pàg. 4.
* ↑ «Il CSC-Cineteca Nazionale a Venezia Classici con i restauri di "Tiro al piccione" di Montaldo e "La commare secca" di Bertolucci». Centro Sperimentale di Cinematografia.
* ↑ «Cinema italiano ritrovato: Tiro al piccione in Blu-Ray Disc!». DVDWeb.it.

## Enllaços externs

* Part de la pel·lícula a YouTube
# Bolsward

Bolsward (Boalsert en frisó) és un antic municipi de la província de Frísia, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 9.889 habitants repartits per una superfície de 9,42 km² (dels quals 0,31 km² corresponen a aigua). Limita a l'oest amb Wûnseradiel i a l'est amb Wymbritseradiel.

## Història

La ciutat es basa en tres turons artificials d'habitatge, dels quals el primer va ser construït algun temps abans de Crist. Durant l'edat mitjana Bolsward era una ciutat comercial amb un port connectat amb el Mar del Nord, però aquesta connexió es va perdre quan part del terreny el va guanyar el mar. Com a ciutat comercial, va rebre carta de ciutat el 1455 i fou membre de la Lliga Hanseàtica.
El 2011, es va fusionar amb Wymbritseradiel, Nijefurd, Sneek i Wûnseradiel per formar Súdwest-Fryslân.

## Personatges il·lustres

* Gysbert Japicx, escriptor frisó
* Titus Brandsma, màrtir i beat catòlic
* Jan Cornelis Piter Salverda, escriptor frisó

## Administració

El consistori, després de les eleccions municipals de 2007, estava dirigit per Willemien Vroegindeweij. El consistori municipal constava de 13 membres, compost per:
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 5 escons
* Partit del Treball, (PvdA) 4 escons
* Bolswards Belang, 1 escó
* GroenLinks, 1 escó
* Gemeentebelangen Bolsward, 1 escó
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 1 escó

## Enllaços externs

* www.bolsward.nl
# Roger Esteller i Juyol

Roger Esteller i Juyol, conegut també com «el tigre de Sants», (Barcelona, 6 de juliol de 1972) és un exjugador de bàsquet professional català.

## Història

Esteller va néixer al barri de Sants (Barcelona) el 6 de juliol de 1972. Amb una altura d'1,91 m, i 101 kg. de pes, és considerat com un dels millors alers catalans dels anys 90. Va destacar per la seva gran fortalesa física i rapidesa de moviments, tant a l'hora de penetrar a la zona com en els contra-atacs. També va ser un bon defensor i tirador. Sempre es va destacar per la gran intensitat, concentració, i esperit de sacrifici amb la qual jugava tots els partits, convertint-se en un dels jugadors més idolatrats de les aficions dels clubs on va militar.
Rodamón del bàsquet, va destacar especialment en els seus anys al Bàsquet Manresa, al Futbol Club Barcelona, amb el qual va aconseguir 2 lligues ACB, dues Copes del Rei i una Copa Korac, i al Pau Orthez francès, amb qui va guanyar una Lliga i una Copa francesa i fou nomenat Millor jugador comunitari de la Lliga francesa en la temporada 2000-2001. Fou 35 vegades internacional en categories inferiors i internacional absolut 37 vegades (aconseguint la medalla de plata a l'Eurobasket de París de 1999) i participà amb la selecció europea a l'homenatge a Richard Dacoury.

## Trajectòria esportiva

* Qbasket Sant Cugat 2019-2020

## Palmarès

* Medalla de Plata al Campionat d'Europa de París 1999
* 1 Copa Korac: (1998-99)
* 2 Lligues ACB: (1996-97 i 1998-99)
* 2 Copes del Rei: (1990-91 i 1995-96)
* 1 Lliga de França: (2000-01)
* 1 Copa de França: (2001-02)
* 1 Campionat d'Espanya Júnior: (1991-92)
* 1 Campionat d'Espanya Juvenil: (1989-90)
* A més fou dos cops subcampió de la Copa d'Europa (1990-91 i 1996-97)

## Referències

* ↑ «ACB.com - Roger Esteller». ACB.com. Arxivat de l'original el 2011-08-20. [Consulta: 10 juliol 2014].
* ↑ «Roger Esteller vuelve al baloncesto a los 47 años» (en castellà), 17-03-2020. [Consulta: 24 maig 2022].
# Cagli

Cagli és una ciutat de les Marques a Itàlia, província de Pesaro i Urbino amb uns 10.000 habitants.
Ciutat probablement dels sabins i després dels umbres va esdevenir municipi romà amb el nom de Cales o Calles. Al segle v va passar als ostrogots que la van perdre davant els romans d'Orient el 554, però el 571 la van ocupar els llombards. El segle vii fou seu episcopal. El 774 fou part del dominis entregats per Pipí al papa. Al segle xiii es va constituir el comú, però la ciutat fou ocupada pel gibel·lí Trasmondo Brancaleoni el 1287 i fou destruïda. El 1289 el Papa Nicolau IV la va fer reedificar i li va donar el nom de Sant'Angelo Papale però el nom de Cagli va prevaldre. La ciutat va prosperar i es va enfrontar amb èxit a la veïna Gubbio i als Montefeltro (Frederic I Montefeltro la va dominar del 1317 al 1319) fins que aquestos van sotmetre Cagli el 1352 i encara que Siginolf I Montefeltro la va perdre el 1354 davant les forces pontifícies del cardenal Albornoz, el 1355 li fou reconegut el vicariat perpetu; des de llavors, tot i les diverses alternatives dels anys 1359 a 1376 en què van perdre altres territoris, van conservar Cagli com a vicaris pontificis, càrrec en el qual foren ratificats els successius senyors en els anys següents, i amb ells va passar al comtat de Montefeltro i després al ducat d'Urbino que el 1508 fou heretat per la família della Rovere. Extinta la família el 1631 va passar al papa que la va conservar fins al 1860 amb l'excepció del període napoleònic.
# Bolxevik (Medvédovskaia)

Bolxevik - Большевик (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del dreta del Kirpili. És a 22 km al sud-est de Timaixovsk i a 47 al nord-est de Krasnodar.
Pertany a l'stanitsa de Medvédovskaia.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Pàgina web del municipi Arxivat 2011-12-14 a Wayback Machine. (rus)
* Mapa topogràfic a maps.vlasenko.net (rus)
# Sargantana de dits espinosos de l'Índia

La sargantana de dits espinosos de l'Índia (Acanthodactylus cantoris), és una espècie de sargantana de la família Lacertidae. És endèmica d'Àsia, concretament a l'est de l'Afganistan, al nord-oest de l'Índia (Gujarat, Punjab, Rajasthan, Uttar Pradesh), al sud-oest de l'Iran, Jordània i el Pakistan.

## Etimologia

El nom específic, cantoris, és en honor del zoòleg danès Theodore Edward Cantor.

## Descripció

Té el musell punxegut i amb els ulls completament negres de color grisenc o brillant per sobre, amb o sense petites taques negres; amb fines línies longitudinals blanquinoses separades per espais intercalats marrons amb sèries de taques blanquinoses rodones, les marques es tornen a poc a poc més indistintes; cua rosada en les cries.
Des del musell fins a la cloaca mesura uns 7,0 cm; la cua és d'una longitud de fins a 15 cm.
L'hàbitat natural preferit d'aquest animal són les zones sorrenques del desert i els arbustos. És una espècie terrestre, s'enterra a la sorra a les arrels dels arbustos per protegir-se.
És ovípar. La seva posta és d'entre dos a quatre ous, i els nous individus neixen tres setmanes després de la posta.

## Referències

* 1 2 Espècie Acanthodactylus cantoris a The Reptile Database (anglès) www.reptile-database.org.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael (2011). The Eponym Dictionary of Reptiles. Baltimore: Johns Hopkins University Press. xiii + 296 pp. ISBN 978-1-4214-0135-5. (Acanthodactylus cantoris, p. 47).
* 1 2 Boulenger GA (1890). The Fauna of British India, Including Ceylon and Burma. Reptilia and Batrachia. London: Secretary of State for India in Council. (Taylor and Francis, printers). xviii + 541 pp. (Acanthodactylus cantoris, pp. 70-71).
* 1 2 3 Papenfuss T, Litvinchuk S (2021). "Acanthodactylus cantoris ". The IUCN Red List of Threatened Species 2021: https://dx.doi.org/10.2305/IUCN.UK.2021-2122077A21220775.en. Accessed on 09 January 2022.

## Bibliografia

* Das I (2002). A Photographic Guide to Snakes and other Reptiles of India. Sanibel Island, Florida: Ralph Curtis Books. 144 pp. ISBN 0-88359-056-5. (Acanthodactylus cantoris, p. 103).
* Günther A (1864). The Reptiles of British India. London: The Ray Society. (Taylor & Francis, printers). xxvii + 452 pp. + Plates I-XXVI. (Acanthodactylus cantoris, new species, pp. 73–74).
* Salvador A (1982). "A revision of the lizards of the genus Acanthodactylus (Sauria: Lacertidae)". Bonner Zoologische Monographien (16): 1–167. (Acanthodactylus cantoris, pp. 155–159, Figures 106–108, Map 32). (en anglè, ammb extractes en alemany).
* Smith MA (1935). The Fauna of British India, Including Ceylon and Burma. Reptilia and Amphibia. Vol. II.—Sauria. London: Secretary of State for India in Council. (Taylor and Francis, printers). xiii + 440 pp. + Plate I + 2 maps. (Acanthodactylus cantoris cantoris, pp. 371–372).
# Hel·lanic (gramàtic)

Hel·lànic (grec antic: Ἑλλάνικος, llatí: Hellanicus) fou un gramàtic de l'antiga Grècia, deixeble d'Agàtocles de Cízic i contemporani del crític Aristarc.
Va escriure sobre els poemes homèrics, i pot ser considerat un crític dels anomenats χωρίζοντες: l'escola de gramàtics alexandrins que deien que la Ilíada i l'Odissea havien estat escrites en èpoques diferents i, per tant, no podien ser atribuïdes totes dues a Homer.

## Referències

* ↑ 2.Hellanicus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 378
# Calangianus

Calangianus (gal·lurès Caragnani, sard Calanzanus) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 4.489 habitants. Es troba a la regió de Gal·lura. Limita amb els municipis de Berchidda, Luras, Monti, Sant'Antonio di Gallura, Telti i Tempio Pausania.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Antonio Scano | Llista cívica |
# Una estranya a la ciutat

Una estranya a la ciutat (títol original: Strange Lady in Town) és una pel·lícula de western estatunidenca de 1955 dirigida per Mervyn LeRoy i protagonitzada per Greer Garson i Dana Andrews. Està doblada al català.

## Argument

Julia Garth és una doctora nouvinguda que planeja introduir les tècniques modernes de medicina a Santa Fe el 1880, però s'hi oposa el metge establert

## Repartiment

* Greer Garson com Dra. Julia Garth
* Dana Andrews com Dr. Rourke O'Brien
* Cameron Mitchell com tinent David Garth
* Lois Smith com Spurs
* Walter Hampden com germà Gabriel
* Pedro Gonzalez Gonzalez com Martinez-Martinez
* John Stephenson com capità Taggart
* Adele Jergens com Bella
* Gregory Walcott com Scanlon
* Ralph Moody com governador Lewis Wallace
* Nick Adams com Billy el Nen
* Paul Wexler com ciutadà

## Producció

Va ser filmat als Old Tucson Studios, a Tucson.

## Referències

* ↑ «Strange Lady in Town (1955) - Overview - TCM.com». Turner Classic Movies.
* ↑ «Una estranya a la ciutat». esadir.cat. [Consulta: 13 febrer 2024].
# Bolxoi Txeremxan

El Bolxoi Txeremxan - Большой Черемшан (rus) - és un riu de Rússia, un afluent per l'esquerra del Volga.

## Geografia

Té una llargària de 336 km i una conca d'11.500 km². El seu cabal mitjà a la desembocadura arriba als 36,1 m³/s (el màxim registrat és del 1979: 1.660 m³/s).
El riu neix a uns 50 km al sud-oest de Bugulmà, a les muntanyes de Bugulmà i Belebei. Passa pel territori de l'óblast de Samara per la República del Tatarstan i per l'óblast d'Uliànovsk. Desemboca al riu Volga prop de Dimitrovgrad, a l'embassament de Kúibixev.
Els seus afluents principals són el Bolxaia Sultxa i el Mali Txeremxan.
# Manuel Alcaraz Ramos

Manuel Alcaraz Ramos (Alacant, 1958) és un jurista i polític valencià, conseller de Participació, Transparència, Cooperació i Qualitat Democràtica de la Generalitat Valenciana al primer consell del president Ximo Puig (2015-2019).

## Biografia

Llicenciat en dret, és professor de dret constitucional a la Universitat d'Alacant. Ha estat membre de la direcció d'EUPV i del consell federal d'Izquierda Unida. Ha estat regidor de cultura de l'Ajuntament d'Alacant, vocal del consell d'Administració de RTVV i diputat amb Esquerra Unida del País Valencià per la província d'Alacant a les eleccions generals espanyoles de 1996. El 1997 es passà al corrent Nova Esquerra, i en 1999 anuncià que en acabar la lesgilatura (març del 2000) abandonaria la política activa. Actualment és director de la Seu de la Universitat d'Alacant. Ha publicat articles a Revista de Catalunya i s'ha especialitzat en especulació urbana.
De 2005 a 2012 va ser el president de la Plataforma de Iniciativas Ciudadanas, plataforma ciutadana nascuda com a oposició al Pla Rabassa.
En juny de 2012, poc després d'abandonar la presidència de la Plataforma, va patir un infart del que es va recuperar satisfactòriament. El desembre de 2012 feu pública la seua militància a Iniciativa del Poble Valencià (IdPV), dins de Compromís.
El 29 de juny de 2015 va ser nomenat Conseller de Transparència, Responsabilitat Social, Participació i Cooperació de la Generalitat Valenciana.

## Obres

* Cuestión nacional y autonomía valenciana. Institut Juan Gil-Albert. Alacant, 1985.
* Información y poder. De Prometeo a HAL 9000. Generalitat Valenciana - Institut Juan Gil Albert. Alacant, 1994.
* Penúltim assaig d'aproximació al valencianisme polític (Una crítica al nacionalisme que existeix realment). Revista de Catalunya, nova etapa, nº 98, Barcelona, 1995.
* El pluralismo lingüístico en la constitución española. Congrés dels Diputats. Madrid, 1999.
* El régimen jurídico de las lenguas en la Comunidad Valenciana. Universitat d'Alacant. Alacant, 1999
* El estado de derecho frente a la corrupción urbanística (2007)
* Alicante Especulación Hardcover, Editorial Club Universitario, 2006. ISBN 8484544192 (84-8454-419-2)
* De l'èxit a la crisi. Pamflet sobre política valenciana. Universitat de València, 2009.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Manuel Alcaraz abandona la política y despeja el camino para que Josep Albert Mestre sea diputado» (en castellà). El País, 24-11-1999.
* ↑ «Manuel Alcaraz deja la presidencia de la Plataforma de Iniciativas Ciudadanas» (en castellà). Diari Información, 26-05-2012.
* ↑ «Manuel Alcaraz se recupera de un infarto» (en castellà). Diari Información, 14-06-2012.
* ↑ «Manuel Alcaraz se afilia a Compromís» (en castellà). Diari Información, 19-12-2012.
* ↑ «Así es el nuevo Consell de Ximo Puig» (en castellà). Levante-EMV, 29-06-2015.

## Enllaços externs

* Biografia
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Biografia
* Curriculum breu - Universitat d'Alacant
# Calatabiano

Calatabiano (sicilià Cattabbianu) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Catània. L'any 2006 tenia 5.332 habitants. Limita amb els municipis de Castiglione di Sicilia, Fiumefreddo di Sicilia, Giardini-Naxos (ME), Linguaglossa, Piedimonte Etneo i Taormina (ME).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Antonio Filippo Petralia | Llista Cívica |
# Transformador pla

Els transformadors plans són dispositius utilitzats segons estàndards exactes amb característiques elèctriques precises com ara la capacitat, la sortida i la relació d'aspecte. S'utilitzen en projectes militars i aeroespacials.
Els transformadors planars són transformadors d'alta freqüència utilitzats en fonts d'alimentació aïllades en mode de commutació que funcionen a alta freqüència. A diferència dels transformadors convencionals "bobinats amb filferro sobre una bobina", els transformadors plans solen contenir espires de bobinatge fetes de fines làmines de coure reblades entre si als extrems de les espires en el cas de bobinats d'alt corrent, o bobinatges gravats en una PCB en una forma espiral. Com que els conductors actuals són làmines primes de coure, la freqüència de funcionament no està limitada per l'efecte pel·licular. Com a tal, els convertidors d'alta potència construïts amb transformadors plans es poden dissenyar per funcionar a freqüències de commutació relativament altes, sovint 100 kHz o superior. Això redueix la mida dels components magnètics i condensadors necessaris, augmentant-ne així la densitat de potència.

## Avantatges respecte als homòlegs convencionals

* Alta densitat de potència
* Alçada significativament reduïda (perfil baix)
* Major superfície, el que resulta en una millora de la capacitat de dissipació de calor
* Major àrea de secció magnètica, permetent menys girs
* Zona de bobinatge més petita
* L'estructura sinuosa facilita l'entrellaçat
* Menor inductància de fuites resultant de menys voltes i bobinatges intercalats
* Menor resistència al bobinat de CA
* Excel·lent reproductibilitat, habilitada per l'estructura de bobinatge

## Referències

* ↑ «Planar Transformers» (en anglès). Standex Meder. [Consulta: 6 desembre 2013].
* ↑ «What is Planar Technology?, Planar Technology».
* ↑ «Planar Transformers» (en anglès). [Consulta: 6 juliol 2024].
* ↑ «[https://www.ti.com/download/trng/docs/seminar/Topic4LD.pdf Topic 4 Designing Planar Magnetics]» (en anglès). [Consulta: 6 juliol 2024].
# Bolxoi Utrix

Bolxoi Utrix - Большой Утриш (rus) és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la riba nord-oriental de la mar Negra. És a 14 km al sud d'Anapa i a 129 km a l'oest de Krasnodar.
Pertany al possiólok de Supsekh.
# Txistiakove

Txistiakove (en ucraïnès Чистяко́ве, anteriorment Torez) és una ciutat de l'óblast de Donetsk d'Ucraïna, situada actualment a la zona ocupada il·legalment per Rússia anomenada República Popular de Donetsk. El 2020 tenia 53.945 habitants (per comparar, el 1987 eren 88.000).

## Història

Amb el nom de Alekseevka va ser fundada el 1778 a la confluència dels rius Sevostianivka i Orlova per serfs fugitius de les províncies del sud de Rússia i Ucraïna. El 1800 tenia 225 habitants.
Des de 1860 va tenir el nom de Txistiakovo (en rus Чистяко́во), quan va esdevenir un centre de la mineria del carbó. Devers 1875 hi havia dues empreses mineres: Txistiakòvskoie, operant les mines «Naklonnaja» i «Galerija» i Oleksiivs'ke (rebatejada «Nadiya» en 1907).
El 1924 l'aglomeració minera Txistiakovo tenia 142 barris, amb 44.679 habitants. El 1932, els assentaments es van unir en un municipi. El 1933 a la vila s'hi explotaven deu mines de carbó i una pedrera.
El 1964 la ciutat va rebre el nom de Torez, en honor de Maurice Thorez, líder comunista francès que també era un minaire. El 2016, Ucraïna va restaurar el nom anterior, amb la llei que que vol suprimir les traces de l'ocupació comunista.
Tot i continuar sent un centre de la indústria del carbó, l'ocàs de la mineria contribueix a la lenta despoblació.
El 17 de juliol de 2014, el vol 17 de Malaysia Airlines, en el qual van morir les 298 passatgers, es va estavellar a prop de la ciutat i va ferir diversos veïns.

## Referències

* 1 2 3 «Torez». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia, s.d. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Vyshnevska, Olena. ЧИСЕЛЬНІСТЬ НАЯВНОГО НАСЕЛЕННЯ УКРАЇНИ на 1 січня 2020 року (pdf) (en ucraïnès, anglès). Kyiv: Державна служба статистики України - Servei nacional d'estadístiques d'Ucraïna, 2020, p. 24.
* ↑ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей [Sobre el canvi de nom de determinats assentaments i districtes als territoris temporalment ocupats de les regions de Donetsk i Luhansk]» (en ucraïnès). Consell suprem d'Ucraïna, 20-07-2016. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Segura i Raventós, Natàlia «Comença als Països Baixos el judici oral per l’avió abatut a Ucraïna el 2014». El Punt Avui (edició Girona), 08-06-2021, pàg. 27.
* ↑ «Els rebels prorussos entreguen les caixes negres del vol MH-17 a representants de Malàisia». El Punt Avui, 22-07-2014.
# Barbro Hiort af Ornäs

Barbro Hiort af Ornäs (Göteborg, 28 d'agost de 1921-28 de novembre de 2015) va ser una actriu sueca.
Al costat de Bibi Andersson, Eva Dahlbeck i Ingrid Thulin, va guanyar el premi a la Millor Actriu al Festival de Cannes de 1958 per la pel·lícula Nära livet.

## Filmografia

* Den utvalde (2005)
* Hälsoresan - En smal film av stor vikt (1999)
* Selma & Johanna - en roadmovie (1997)
* Den ofrivillige golfaren (1991)
* Amelia (1991)
* SOS (1988)
* Snowroller - Sällskapsresan II (1985)
* Jag är med barn (1979)
* Mackan (1977)
* Champagnegalopp (1975)
* Bröllopet (1973)
* Smutsiga fingrar (1973)
* La carcoma (1971)
* Skräcken har 1000 ögon (1970)
* Pasión (1969)
* Eva - den utstötta (1969)
* Som natt och dag (1969)
* ...som havets nakna vind (1968)
* La vergüenza (1968)
* Älskande par (1964)
* ¡Esas mujeres! (1964)
* Lita på mej älskling (1961)
* Pojken i trädet (1961)
* Som man bäddar... (1958)
* Al llindar de la vida (1958)
* Gäst i eget hus (1957)
* Spielbank-Affäre (1957)
* Vägen genom Skå (1957)
* Sju vackra flickor (1956)
* Das Fräulein von Scuderi (1955)
* Älskling på vågen (1955)
* Barabbas (1953)
* Greve Svensson (1951)
* Fästmö uthyres (1950)
* Cuando la ciudad duerme (1950)
* Flickan från tredje raden (1949)
* Ungdom i fara (1946)
* Kvinnor i fångenskap (1943)

## Referències

* ↑ «Barbro Hiort af Ornäs död» (en suec). , 28-11-2015 [Consulta: 28 novembre 2015].
* ↑ «Festival de Cannes 1958 - Nominats - Millor actriu». [Consulta: 29 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Barbro Hiort af Ornäs al Swedish Film Database
# Calatafimi Segesta

Calatafimi Segesta (sicilià Calatafimi-Seggesta) és un municipi italià, dins de la província de Trapani. L'any 2007 tenia 7.258 habitants. Limita amb els municipis d'Alcamo, Buseto Palizzolo, Castellammare del Golfo, Gibellina, Monreale (PA), Salemi, Santa Ninfa, Trapani i Vita.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Nicolò Ferrara | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Matteo Graziano, president de Sicília el 1995-1996