OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Golf als Jocs Olímpics d'Estiu de 1900

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1900 es disputaren dues proves de golf, una de masculina i una de femenina.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Masculina | Charles Sands | Walter Rutherford | David Robertson |
| Femenina | Margaret Ives Abbott | Pauline Whittier | Daria Pratt |

## Nacions participants

Un total de 17 golfistes de 4 nacionalitats van prendre part en els Jocs Olímpics de París.
* Estats Units. 3
* França. 9
* Grècia. 1
* Regne Unit. 4

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
França i Grècia enviaren golfistes però no guanyaren cap medalla.

## Resultats
### Prova masculina

La prova masculina es disputà en dues passades (36 forats), sumant resultats. La prova es disputà el 2 d'octubre.
| Pos. | Nom | Ronda 1 | Ronda 2 | Total |
| | Charles Sands | 82 | 85 | 167 |
| | Walter Rutherford | Desconegut | Desconegut | 168 |
| | David Robertson | Desconegut | Desconegut | 175 |
| 4 | Frederick Taylor | Desconegut | Desconegut | 182 |
| 5 | H. E. Daunt | Desconegut | Desconegut | 184 |
| 6 | George Thorne | Desconegut | Desconegut | 185 |
| 7 | William Dove | Desconegut | Desconegut | 186 |
| 8 | Albert Lambert | 94 | 95 | 189 |
| 9 | Arthur Lord | Desconegut | Desconegut | 221 |
| 10 | A. Deschamps | Desconegut | Desconegut | 231 |
| 11 | Alexandros Mercati | Desconegut | Desconegut | 246 |
| 12 | van de Wynckélé | Desconegut | Desconegut | 252 |

### Prova femenina

La prova femenina es disputà en una ronda de 9 forats el dia 3 d'octubre.
| Pos. | Nom | Resultat |
| | Margaret Ives Abbott | 47 |
| | Pauline Whittier | 49 |
| | Daria Pratt | 53 |
| 4 | Froment-Meurice | 56 |
| 5 | Ellen Ridgway | 57 |
| 6 | Madeleine Fournier-Sarlovèze | 58 |
| 7 | Mary Abbott | 65 |
| 7 | Lucile Fain | 65 |
| 9 | Rose Gelbert | 76 |
| 10 | A. Brun | 80 |

## Referències

* Base de dades del COI
* De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Golf 1900". Accessed 27 de gener 2006. Available electronically at Arxivat 2021-02-28 a Wayback Machine..
* Mallon, Bill. The 1900 Olympic Games, Resultats de totes les proves amb comentaris. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc., Publishers, 1998. ISBN 0-7864-0378-0.
# Pilota basca als Jocs Olímpics d'estiu de 1900

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1900 es disputà un torneig de pilota basca.
Només hi van participar dos equips, per la qual cosa només es disputà un partit, del qual se'n desconeix el resultat. La competició es disputà el dia 14 de juny.
Fou l'única edició dels Jocs on el joc de pilota fou oficial. Més tard, el 1924, 1968 i 1992, fou esport de demostració.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Cesta-punta | Espanya Francisco Villota José de Amézola | França Maurice Durquetty Etchegaray | No n'hi va haver |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Espanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |

## Referències

* blog de Fernando Arrechea, descobridor de la identitat de Francisco Villota i José de Amézola.
* De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Pelota 1900". Accessed 25 de febrer 2006. Available electronically at Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
* Mallon, Bill. The 1900 Olympic Games, Resultats de totes les proves amb comentaris. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc., Publishers, 1998. ISBN 0-7864-0378-0.

## Enllaços externs

* (anglès) Base de dades del COI
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1896

Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1896 :
| Ciclisme en carretera |||
| Carretera individual | homes |
| Ciclisme en pista |||
| Velocitat | homes |
| 2 km | homes |
| 10 km | homes |
| 100 km | homes |
| 12 hores | homes |
| 1900> |||
Als Jocs Olímpics d'Estiu 1896 es van disputar sis proves de ciclisme. Cinc d'aquestes proves foren de ciclisme en pista i es disputaren al velòdrom de Neo Faliro, mentre que la sisena fou la prova de ciclisme en ruta. Totes les proves foren organitzades pel Subcomitè de ciclisme i es disputaren entre el 8 i el 13 d'abril de 1896. Van prendre-hi part 19 ciclistes, tots homes, procedents de cinc països.

## Medaller de les proves de ciclisme

Aquestes medalles foren assignades a posteriori pel Comitè Olímpic Internacional. A l'època, als guanyadors se'ls donava una medalla de plata i els subsegüents llocs no rebien cap premi.
| Prova | | | |
| Carretera individual detalls | Aristidis Konstandinidis | August von Gödrich | Edward Battel |
| Velocitat (volta a la pista) detalls | Paul Masson | Stamatis Nikolópulos | Adolf Schmal |
| 2 km pista detalls | Paul Masson | Stamatis Nikolópulos | Léon Flameng |
| 10 km pista detalls | Paul Masson | Léon Flameng | Adolf Schmal |
| 100 km pista detalls | Léon Flameng | Georgios Koletis | cap |
| 12 hores pista detalls | Adolf Schmal | Frank Keeping | cap |

## Països participants

19 ciclistes procedents de 5 països van participar en aquestes olimpíades:
* Àustria (1)
* França (2)
* Alemanya (5)
* Regne Unit (2)
* Grècia (9)

## Medaller per països de les proves de ciclisme

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | França | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 2 | Grècia | 1 | 3 | 0 | 4 |
| 3 | Àustria | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 4 | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |

## Referències

* ↑ «Cycling Track at the 1896 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Llewellyn, Matthew P. «Lighting the Olympic Flame» (en anglès). The International Journal of the History of Sport, 28, 5, 4-2011, pàg. 648–668. DOI: 10.1080/09523367.2011.554178. ISSN: 0952-3367.
* ↑ «Cycling Road at the 1896 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Mallon, Bill; Widlund, Ture. The 1896 Olympic Games : results for all competitors in all events, with commentary. Jefferson, N.C. : McFarland, 1998, p. 81-86. ISBN 978-0-7864-0379-0.

## Enllaços externs

* Lampros, S.P.; Polites, N.G.; De Coubertin, Pierre; Philemon, P.J.; & Anninos, C.. The Olympic Games: BC 776 – AD 1896. Athens: Charles Beck, 1897. (Consultable digitalment a The Olympic Games: BC 776 – AD 1896 Arxivat 2013-01-16 a Wayback Machine.)
* Mallon, Bill; & Widlund, Ture. The 1896 Olympic Games. Results for All Competitors in All Events, with Commentary. Jefferson: McFarland, 1998. ISBN 0-7864-0379-9. (Extracte consultable a The 1896 Olympic Games. Results for All Competitors in All Events, with Commentary Arxivat 2012-09-12 a Wayback Machine.)
* Smith, Michael Llewellyn. Olympics in Athens 1896. The Invention of the Modern Olympic Games. London: Profile Books, 2004. ISBN 1-86197-342-X.
# CureVac

    Article relacionat: Vacuna de CureVac contra la COVID-19
CureVac N.V. és una empresa biofarmacèutica alemanya, amb domicili legal als Països Baixos i amb seu a Tübingen, Alemanya, que desenvolupa teràpies basades en ARN missatger (ARNm). La companyia se centra en el desenvolupament de vacunes per a malalties infeccioses i medicaments per tractar el càncer i malalties rares. Fundada el 2000 per Ingmar Hoerr (CEO), Steve Pascolo (CSO), Florian von der Mulbe (COO), Günther Jung i Hans-Georg Rammensee, CureVac tenia aproximadament 240 empleats el novembre del 2015 i 375 el maig del 2018.
CureVac ha entrat en diverses col·laboracions amb organitzacions, inclosos acords amb Boehringer Ingelheim, Sanofi Pasteur, Johnson & Johnson, Genmab, la Fundació Bill i Melinda Gates, Eli Lilly and Company, GlaxoSmithKline, la Coalició per a les Innovacions en Preparació per Epidèmies, la Iniciativa internacional de vacuna contra la SIDA i el govern d'Alemanya.
El gener de 2021, CureVac va anunciar una col·laboració en desenvolupament clínic per a la seva vacuna contra la COVID-19, anomenada CVnCoV (ingredient actiu zorecimeran), amb la multinacional farmacèutica Bayer. A desembre de 2020, CVnCoV estava en un assaig clínic de fase III amb 36.500 participants a Alemanya.

## Referències

* ↑ «Gates, Hopp back $110M megaround for CureVac's mRNA work».
* ↑ «Company Information».
* ↑ «Eli Lilly is making a $1.8B leap into the mRNA field, targeting next-gen cancer vaccines», 18-10-2017.
* ↑ ; Schuetze, Arno «GSK buys 10% of CureVac in vaccine tech deal». Reuters, 19-07-2020. Arxivat 14 August 2020$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «CureVac Opens up an mRNA Hub in Moderna's Cambridge Backyard», 10-09-2015.
* ↑ «COVID-19 vaccine search: Germany buys stake in CureVac». Deutsche Welle, 15-06-2020.
* ↑ «CureVac strikes COVID-19 vaccine alliance with Bayer». Reuters, 06-01-2021 [Consulta: 17 febrer 2021].
* ↑ «Multicenter Clinical Study Evaluating the Efficacy and Safety of Investigational SARS-CoV-2 mRNA Vaccine CVnCoV in Adults 18 Years of Age and Older». EU Clinical Trials Register, 19-11-2020. «Proposed INN: zorecimeran»
* ↑ «A Study to Determine the Safety and Efficacy of SARS-CoV-2 mRNA Vaccine CVnCoV in Adults», 08-12-2020.
# Terra d'Israel

La Terra d'Israel (en hebreu: ארץ ישראל) (transliterat: Eretz Israel) és, segons la Bíblia, la regió que va prometre יהוה (Jahvè / Elohim / el Senyor) a la família d'Abraham, Isaac i Jacob. Ismael era el fill d'Abraham i d'Agar. Isaac era el fill d'Abraham i de Sara. Abraham va estar a punt de sacrificar al seu fill Isaac en el Mont Moriah. Jacob era el patriarca de les dotze Tribus d'Israel. Josep va ser venut com a esclau i portat al país d'Egipte (Misraim), anys després els seus germans varen anar a viure a Egipte, allà van ser esclavitzats pel Faraó. Quan els israelites van sortir del país d'Egipte, guiats pel profeta Moisès, varen rebre la Torà al Mont Sinaí, aleshores van estar vivint en el desert quaranta anys, fins que finalment van arribar al país de Canaan, Moisès va morir abans de poder entrar a la Terra Promesa. Després d'arribar al país de Canaan, sent guiats ara per Josuè, els israelites varen conquerir la ciutat de Jericó, anys després varen fundar el Regne d'Israel, i van construir un Temple, a Jerusalem. Cal no confondre l'antic regne bíblic amb el modern Estat d'Israel. La promesa feta a Abraham és vàlida no tan sols per al poble jueu, sinó també per als cristians (Gàlates 3:28).

## Vegeu també

* Sionisme
* Terra promesa
* Terra Santa

## Referències

* ↑ http://www.biblegateway.com/passage/?search=G%C3%A1latas%203:28&version=RVR1960
# Waterpolo als Jocs Olímpics d'estiu de 1904

Als Jocs Olímpics de 1904 es disputà un torneig de waterpolo. Només participaren equips dels Estats Units; tres equips de 7 jugadors cadascun.
La prova es disputà a Forest Park. La qualitat de l'aigua fou molt dolenta i diversos jugadors en resultaren malalts després de jugar.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Waterpolo masculí | New York Athletic ClubDavid Bratton George Van Cleaf Leo Goodwin Louis Handley David Hesser Joseph Ruddy James Steen | Chicago Athletic AssociationRex Beach Jerome Steever Edwin Swatek Charles Healy Frank Kehoe David Hammond William Tuttle | Missouri Athletic ClubJohn Meyers Manfred Toeppen Gwynne Evans Amedee Reyburn Frank Schreiner Augustus Goessling William Orthwein |

## Resultats

| Semifinals | Semifinals | | | Final | Final |
| 5 de setembre | 5 de setembre | 5 de setembre | 5 de setembre | 5 de setembre | 5 de setembre |
| New York Athletic Club | 5 | |
| Missouri Athletic Club | 0 | |
| | | | | 6 de setembre | 6 de setembre |
| | | | | New York Athletic Club | 6 |
| | | | | Chicago Athletic Association | 0 |
| Chicago Athletic Association | | | |
| lliura | | | | |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 1 | 1 | 1 | 3 |
# Dipa Nusantara Aidit

Dipa Nusantara Aidit (Belitung, 30 de juliol de 1923 - Indonèsia, 22 de novembre de 1965) va ser un polític indonesi. Va formar part del grup de joves que van assumir la direcció del Partit Comunista d'Indonèsia a partir de 1951, essent-ne nomenat Secretari General. Durant aquesta etapa, en què va advocar per una via pacífica cap al socialisme, el partit va experimentar un enorme creixement, passant de 7.000 membres el 1952 a gairebé 3 milions el 1965. Va donar suport al govern nacionalista de Sukarno i les seves mesures nacionalitzadores, arribant a participar al seu govern.
Després del fallit cop d'estat falsament atribuït al partit comunista el 1r d'octubre de 1965 i en el marc de la subsegüent repressió militar dirigida pel general Suharto, va ser detingut i executat sense judici previ.

## Referències

* ↑ Ricklefs, M. C. A history of modern Indonesia since c.1200. Basingstoke: Palgrave, 2001. ISBN 1-4039-9024-7.
* ↑ Marxism in Asia, 1985. ISBN 0-7099-1745-7.
* ↑ Politik demi Tuhan: nasionalisme religius di Indonesia. Cet. 1. Bandung: Pustaka Hidayah, 1999. ISBN 979-9109-18-3.
# Futbol a Togo

El futbol és l'esport més popular a Togo. És dirigit per la Federació Togolesa de Futbol.
La selecció de Togo no es de les més poderoses del continent, no obstant, l'any 2006 assolí un gran èxit esportiu en classificar-se per la fase final de la Copa del Món de futbol de 2006.

## Competicions

* Lligues:
** Lliga togolesa de futbol
* Copes:
** Copa togolesa de futbol
** Supercopa togolesa de futbol

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2019.
* AC Semassi FC
* Étoile Filante du Togo
* Dynamic Togolais
* ASKO Kara
* CO Modèle de Lomé
* OC Agaza
* ASFOSA
* AS Douanes
* Maranatha FC
* Doumbé FC
* AS Togo-Port
* US Koroki
* Ifodje Atakpamé
* Anges FC
* Foadan FC
* Gomido FC
* ASC Kara

## Jugadors destacats

Fonts:
Des de 1960
* Edmond Apéti Kaolo
* Karimou Djibrill
* Gilbert Moevi
Des de 1970
* Luc Agbala
* Pierre-Antoine Dossevi
* Tommy Sylvestre
Des de 1980
* Rafiou Moutairou
* Denké Kossi Wazo
Des de 1990
* Jean-Paul Abalo
* Bachirou Salou
Des de 2000
* Emmanuel Adebayor
* Kossi Agassa
* Komlan Amewou
* Mohamed Kader Touré
* Abdoul-Gafar Mamah
* Daré Nibombé
* Moustapha Salifou
Des de 2010
* Serge Akakpo
* Floyd Ayité
* Djené Dakonam
* Serge Gakpé
* Alaixys Romao

## Principals estadis

| # | Estadi | Capacitat | Ciutat |
| 1 | Stade de Kégué | 30.000 | Lomé |
| 2 | Stade Général Eyadema | 15.000 | Lomé |
| 3 | Stade Agoè-Nyivé | 10.000 | Lomé |

## Vegeu també

* Federació Togolesa de Futbol
* Selecció de futbol de Togo

## Referències

* ↑ Togo Arxivat 2018-07-23 a Wayback Machine. a FIFA.com
* ↑ «Togo - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Togo - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Africa Greatest All-Time 23 member team(excluding Cameroon, Ghana, Ivory Coast, South Africa, Nigeria and North Africa)». soccerfootballwhatever.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Subsaharan Africa Union». xtralegend.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Togo All Stars». pesmitidelcalcio.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «All Time African All Stars». pesstatsdatabase.com. Arxivat de l'original el 2019-08-12. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Wilhelm Kalliwoda

Wilhelm Kalliwoda (Donaueschingen (Baden-Württemberg), 19 de juliol, 1827 - Karlsruhe (Baden-Württemberg), 8 de setembre, 1893), va ser un compositor, professor de música i director de banda principal de l'orquestra estatal de Baden al Court Theatre de Karlsruhe.

## Vida i obra

Wilhelm Kalliwoda va néixer a Donaueschingen com a fill del compositor bohemi Jan Kalivoda i de la cantant Therese Brunetti (1803–1892). El 1849, amb 22 anys, va arribar a Karlsruhe com a director del cor de l'església catòlica. El 1853 va ser nomenat director musical de la "Baden State Orchestra". Primer al costat de Hermann Levi, que va ser director de banda de 1864 a 1872, després al costat de Max Zenger, que va ser director de banda de 1872 a 1875, Wilhelm Kalliwoda va ser nomenat director de banda el 1866 i va ocupar el càrrec fins a 1875. També va treballar com a professor de música a Karlsruhe durant tota la seva vida. Els seus alumnes més famosos van ser la gran duquessa Luise i, el 1866, la pianista i compositora alemanya Luise Adolpha Le Beau. Com a compositor va publicar una obertura, peces per a piano i diverses cançons. En fundar l'"Associació Filharmònica" va fer grans contribucions a la vida musical de la ciutat de Karlsruhe.

## Obra

* „Caprice Fantaisie“ op. 1, amb C. F. Peters publicat a Leipzig
* „Sechs Charakterstücke“ op. 2, amb C. F. Peters in Leipzig
* „Impromptu“ op. 3, bei C. F. Peters in Leipzig, 1850
* „Scherzo“ op. 4, („Das Pianoforte“ Franz Liszt) a Hallberger a Stuttgart
* „Sechs Marienlieder“ op. 5, per al cor de dones Breitkopf & Härtel
* „Valse impromptu“ op. 6, amb Peters in Leipzig
* „Sechs Lieder“ op. 7, per a 1 veu cantant amb acompanyament de piano Peters in Leipzig
* „Messe“ per a cor mixt op 8, amb acompanyament de 2 oboès, 2 clarinets, 2 fagots, 2 trompetes, 2 trompes i 2 trombons.
* „Fünf geistliche Lieder“ op. 9, für gemischten Chor, bei Rieter und Biedermann, Winterthur
* „Sechs Fantasiestücke“ op. 10
* „Polka“ op. 11, für Pianoforte bei Peters in Leipzig (als Ballettmusik in Stradella verwe

## Bibliografia

* Joachim Draheim: Història de la música de Karlsruhe. Biblioteca Hoepfner a Info Verlag, Karlsruhe 2004, ISBN 3-88190-357-7.
* László Strauß-Németh: Kalliwoda [Família]. A: Ludwig Finscher (ed.): Música en el passat i el present. Segona edició, secció personal, volum 9 (Himmel - Kelz). Bärenreiter/Metzler, Kassel i altres. 2003, ISBN 3-7618-1119-5 (edició en línia, cal subscripció per accedir-hi)
* Friedrich von Weech: Karlsruhe: Història de la ciutat i la seva administració. Karlsruhe 1904, pàg. 457f.

## Enllaços web

* Wilhelm Kalliwoda a la wiki de la ciutat de Karlsruhe
* Llista de composicions de Wilhelm Kalliwoda a l'arxiu Kalliwoda de la Biblioteca Estatal de Baden
# Futbol a Síria

El futbol és l'esport més popular a Síria. És dirigit per l'Associació Siriana de Futbol.

## Competicions

* Lligues:
** Lliga siriana de futbol
* Copes:
** Copa siriana de futbol
** Supercopa siriana de futbol

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2021.
* Al-Jaish SC Damasc
* Al-Ittihad SC Alep
* Al-Karamah SC Homs
* Al-Wahda SC Damasc
* Al-Shorta SC Damasc
* Al-Futowa SC Dayr al-Zor
* Teshrin SC Latakia
* Jableh Sporting Club
* Barada SC Damasc
* Al-Majd SC Damasc
* Al-Horriya SC Alep
* Hutteen SC Latakia
* Al-Wathba SC Homs
* Al-Yarmouk SC Alep

## Jugadors destacats

Fonts:
Des de 1950
* Mohamed Azzam
Des de 1970
* Georges Moutkar
* Abdul Ghani Tatish
Des de 1980
* Abdul Kader Kardaghli
* George Khouri
* Kevork Mardikian
* Nizar Mahrous
* Mohamed Dahman
* Samer Darwish
* Abdul Nafi Hamwiya
* Radwan Al-Sheikh Hassan
* Malek Shakuhi
Des de 1990
* Ammar Abduallah Rihawi
* Mohammad Nasser Afash
Des de 2000
* Jehad Al-Hussain
* Mosab Balhous
Des de 2010
* Firas Al-Khatib
* Omar Al Somah
* Omar Kharbin
* Sanharib Malki
* Moayad Ajan

## Principals estadis

| # | Estadi | Capacitat | Ciutat | Inauguració |
| 1 | Estadi Internacional d'Alep | 53.200 | Alep | 2007 |
| 2 | Estadi de la Ciutat Esportiva de Latakia | 45.000 | Latakia | 1987 |
| 3 | Estadi Khalid ibn al-Walid | 32.000 | Homs | 1960 |
| 4 | Estadi Abbasiyyin | 30.000 | Damasc | 1957 |
| 5 | Estadi Al-Assad | 28.000 | Latakia | 1978 |
| 6 | Estadi Bassel al-Assad | 25.000 | Al-Hasakah | 1999 |
| | Estadi Bassel al-Assad | 25.000 | Homs | 2000 |
| 8 | Estadi Municipal d'Hama | 22.000 | Hama | 1958 |

## Vegeu també

* Associació Siriana de Futbol
* Selecció de futbol de Síria

## Referències

* ↑ Mapa Mundial
* ↑ «Syria hope football success can provide lift from strife - World - Sports - Ahram Online». English.ahram.org.eg, 14-10-2013. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ «Soccer Players Aim To Bring Joy To Syria Through Sport « CBS Los Angeles». Losangeles.cbslocal.com, 14-10-2013. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ «For a Night, Iraqis Root for the Home Team, and the Visitors». .
* ↑ «Syria - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Syria - List of Cup Winners». RSSSF.
* ↑ «West Asia(excluding Iran and Saudi Arabia)». soccerfootballwhatever.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «West Asia Union». xtralegend.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Syria All Stars». pesmitidelcalcio.com. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Football Classic Teams». pespespes.wordpress.com. Arxivat de l'original el 2021-06-24. [Consulta: 9 febrer 2021].
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1906

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1906 es disputaren quatre proves de natació. Actualment anomenats Jocs Intercalats, avui dia no són considerats oficials pel Comitè Olímpic Internacional.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 100 m lliures | Charles Daniels | Zoltán Halmay | Cecil Healy |
| 400 m lliures | Otto Scheff | Henry Taylor | John Arthur Jarvis |
| 1 milla lliure | Henry Taylor | John Arthur Jarvis | Otto Scheff |
| 4x250 m lliures | Hongria Henrik Hajós Zoltán Halmay Géza Kiss József Ónody | Alemanya Ernst Bahnmeyer Max Pape Emil Rausch Oscar Schiele | Regne Unit John Derbyshire William Henry John Arthur Jarvis Henry Taylor |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Regne Unit | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 2 | Hongria | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Àustria | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Estats Units | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Ferro colat

Una peça de fosa o ferro colat és un aliatge de ferro amb més d'un 2% de carboni. Les foses presenten una elevada colabilitat, cosa que fa que s'utilitzin molt en peces fabricades per fusió i emmotllament (p. ex. blocs de motor, cossos de vàlvules...)
La fosa metal·lúrgica deriva del lingot d'alt forn, i normalment es refereix al ferro gris, també identifica un gran grup d'aliatges ferrosos que solidifiquen eutècticament. El color de la seva superfície fracturada es pot usar per identificar els seus aliatges.
Els seus principals components són el carboni (C) i el silici (Si) en quantitats respectives de 2,1 a 4 en% sobre el pes i 1 a 3 en% sobre el pes%,. Els aliatges de ferro amb menys contingut de carboni són coneguts com a acers. Les temperatures de fusió es troben entre 1.150 a 1.200 °C les quals són uns 300 °C més baixes que la temperatura de fusió del ferro pur.
El ferro de fosa tendeix a ser trencadís, tret del ferro colat mal·leable. Per les seves propietats, com per exemple la resistència a la deformació, ha esdevingut el material usat en l'enginyeria amb moltes aplicacions. Resisteix l'oxidació (rovellat).

## Producció

El ferro colat es produeix tornant a fondre el lingot d'alt forn sovint amb quantitats substancials de ferralla de ferro i acer i necessita diversos passos per eliminar-ne els contaminants indesitjats com el fòsfor i el sofre. De vegades el ferro es fon en un tipus especial d'alt forn (forn cúpola) però més sovint es fon en un forn elèctric d'inducció. Els ferros colats més econòmics de preu tenen la major quantitat d'impureses de sofre i fòsfor.
Les foses poden presentar com a components microestructurals ferrita, perlita, cementita i grafit.

## Tipus

La morfologia del carboni de les foses és el principal criteri de classificació. Aquest es pot presentar en forma de cementita (carbur de ferro) o de grafit (carboni pur).
D'aquesta manera tenim:
* Fosa grisa: el carboni es presenta en forma de grafit laminar.
* Fosa blanca: el carboni es presenta en forma de cementita.
* Fosa pigallada: el carboni es presenta en forma de grafit laminar i de cementita.
* Fosa nodular (també coneguda com a dúctil o esferoïdal): el carboni es presenta majoritàriament en forma de grafit esferoïdal. Aquesta es diferencia de les altres per la seva apreciable ductilitat.

## Referències

* ↑ fosa a Optimot
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.284. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 1r desembre 2014].

## Vegeu també

* Lingot d'alt forn
* Foneria
* Foneria de tipus
* Acer d'emmotllament