OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonyà

Antonyà és un paratge a cavall dels termes municipals de Salàs de Pallars i de Tremp, al Pallars Jussà.
Es tracta d'un paratge boscós situat dalt de la carena que continua cap al nord-oest des de Sant Pere Màrtir, i que fa de límit entre els dos termes municipals esmentats. Està situat a l'est de Santa Engràcia, al nord-oest de Salàs de Pallars i al sud-oest del Mas del Balust.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cynopoecilus intimus

Cynopoecilus intimus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,7 cm de longitud total i les femelles els 2,16.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Montaner (la Molsosa)

Montaner, Muntaner o fins i tot potser Montornés és una masia al terme municipal de la Molsosa, a la comarca catalana del Solsonès. Es tenen referències de la masia des de l'any 1553, sent sens dubte anterior al segle xvi, i segons els masovers havent-hi indicis des de l'any 1111.
Està situada a 629 m d'altitud, entre el pla de la Molsosa i la serra de Montaner, a prop del torrent Sec. Està envoltada a la cara sud per grans extensions de bosc.

## Descripció

Masia de planta rectangular amb materials tradicionals a la façana, amb pedra i obertures petites. Aquestes, en una bona part conserven les llindes i brancals de pedra. La teulada es a dues aigües amb teula àrab. La porta d'entrada a l'habitatge presenta un arc escarser de pedra amb dovella central i estreps també de pedra, amb data de 1810 de rehabilitacions posteriors. La resta de façanes es troben actualment arrebossades eliminant qualsevol rastre del material original a la vista. Les obertures també han estat modificades d'aspecte. "re una gran quantitat de coberts i corts annexades que actualment es troben en molt mal estat. Destacar uns coberts que si conserven l'aire característic de l'època i vàlids per a futures rehabilitacions.

## Referències

* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* 1 2 3 4 Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 102. D.L. L-418/95.
* ↑ «Montaner (la Molsosa)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Ajuntament de la Molsosa La Molsosa - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2013 / 049811 / N) [La Molsosa], 2013, pàg. 44 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Pujal (la Vansa i Fórnols)

El Pujal és una muntanya de 1.137 metres que es troba al municipi de la Vansa i Fórnols, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Xiphophorus monticolus

Xiphophorus monticolus és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total i les femelles els 6,4.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Mèxic.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Xiphophorus monticolus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Kallman, K. D., R. B. Walter, D. C. Morizot & S. Kazianis: Two new species of Xiphophorus (Poeciliidae) from the Isthmus of Tehuantepec, Oaxaca, Mexico, with a discussion of the distribution of the X. clemenciae Clade. Am. Mus. Novit. Núm. 3441: 1-34. Any 2004.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Antíoc de Sulcis

Antíoc de Sulcis o Ἀντίοχος (Galàcia o Capadòcia, 95 - Sardenya, 127) fou un metge grec, exiliat a Sardenya i mort com a màrtir per la seva fe cristiana. Venerat com a sant per diverses esglésies cristianes i com a sant patró de Sardenya.

## Biografia

La llegenda diu que Antíoc fou un metge durant l'imperi d'Hadrià, d'una família de cavallers de Mauritània. Es va fer metge per altruisme com li aconsellava la seva fe cristiana, i treballava gratuïtament a la Capadòcia i Galàcia, aprofitant la seva feina per convertir molta gent al cristianisme. Fou empresonat per això, cap al 120, torturat i exiliat a Sardenya, a l'illot de Plumbaria, a la regió Sulcis-Iglesiente, lloc on sovint eren enviats els delinqüents per treballar-hi a les mines de plom. S'hi establí, vivint en una cova que fa convertir en oratori i on va viure lliurat a la pregària i la penitència. Continuà convertint romans, entre ells el soldat Ciríac que havia estat el seu custodi, per la qual cosa és considerat el fundador de la comunitat cristiana sarda.
Cridat per l'autoritat a Càller, hi fou mort com a màrtir, esdevenint el primer màrtir cristià de l'illa.
# Chromis fatuhivae

Chromis fatuhivae és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Les femelles poden assolir els 6,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Marqueses.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cirera (Odèn)

Cirera és una masia situada al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès. Masia tradicional de la comarca, se'n troben referències des de l'any 1234.
Està ubicada per sobre dels 970 metres, entre la rasa de la Font i la rasa de Cirera, a l'est de la serra homònima, i a tocar de la mateixa font de Cirera.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Cirera (Odèn)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bach i Riu, Antoni. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 143. D.L. L-418/95.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
Viccionari
# La Bófia

La Bòfia és un monument del municipi de Vilanova de Sau (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

És una masia de planta rectangular coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. A redós de la casa s'hi adossen diversos cossos. La façana presenta un gros portal dovellat, descentrat de l'edificació, i quatre finestres distribuïdes irregularment. A la part dreta s'hi adossa un cos cobert a una vessant. A la banda de ponent i a nivell del primer pis hi ha un ampli terrat al qual s'accedeix des d'un portal de la casa, la part baixa d'aquest cos és destinada a dependències agrícoles. És construïda amb gres i granit vermell units amb morter de calç llevat de les obertures que són de pedra blanquinosa molt ben treballada.

## Història

Masia situada dins la demarcació de l'antiga parròquia de Vilanova de Sau, el terme civil de Sau. Aquest terme, a partir del segle xvi comença a experimentar un creixement demogràfic que culminà als segles xviii i xix. Al període comprès entre aquests quatre segles passà de tenir 11 masos a tenir-ne 101. És fàcil que la Bofia es construís durant aquest període, d'altra banda la masia conserva una dada constructiva que fa referència al segle XVIII: 1777 (finestra de migdia). A l'època d'en Serrallonga surt com a campament de la quadrilla un tal Joan Bofia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Bòfia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «La Bòfia». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Georges Sébastian

Georges Sebastian, nom que adoptà György Sebestyén (Budapest, 1903 - La Hauteville, Yvelines, 1989), fou un director d'orquestra hongarès naturalitzat francès, especialista en el repertori postromàntic alemany.
Estudià amb Kodály i Bartók. El 1912 fou nomenat director de cor de l'Òpera de Múnic i, l'any següent i fins al 1923, director assistent de Bruno Walter de l'Orquestra Simfònica de Múnic. Posteriorment, dirigí, entre d'altres, l'Òpera de Berlín (1927-1930), l'Orquestra de la Ràdio de Moscou (1931-1937). Es traslladà als Estats Units on esdevé director de diverses orquestres (1938-1945), especialment la de Scranton, a Pensilvània (1940-1945). De retorn a Europa, s'establí a París, on fou titular de l'orquestra de l'Opéra des del 1947.
La temporada 1961-1962 va dirigir un cicle alemany al Liceu.

## Referències

* ↑ «Georges Sébastian». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Xiphophorus multilineatus

Xiphophorus multilineatus és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total i les femelles els 5.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Mèxic (San Luis Potosí).

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Rauchenberger, M., K. D. Kallman & D. C. Morizot: Monophyly and geography of the Río Pánuco Basin swordtails (Genus Xiphophorus) with descriptions of four new species. Am. Mus. Novit. Núm. 2975: 1-41. Any 1990.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Antònia Allès i Pons

Antònia Allès i Pons, més coneguda com a Tuni Allès, (Ferreries 1956) és una política menorquina. Fou consellera d'Economia i Medi ambient del Consell Insular de Menorca i secretària general del Partit Socialista de Menorca.
Durant el govern del Pacte de Progrés (1999-2003) va ser directora general de comerç del Govern Balear a la Vicepresidència del Govern i Conselleria d'Economia que ostentà Pere Sampol.
Entre els anys 1991 i 1999 va encapçalar la candidatura de l'Entesa de l'Esquerra de Ferreries.
Fou la candidata de la coalició electoral PSM-Verds a la presidència del Consell Insular de Menorca en les eleccions que se celebraren dia 27 de maig de 2007.
A l'assemblea general del PSM celebrada al 17 de novembre del 2007 fou reelegida secretària general del Partit.
# Muntanya de Santa Magdalena (Sant Llorenç de la Muga)

La Muntanya de Santa Magdalena és una serra situada entre els municipis de Sant Llorenç de la Muga i de Terrades a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 526 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Creueta (les Valls d'Aguilar)

La Creueta és una muntanya de 1.243 metres que es troba al municipi de les Valls d'Aguilar, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Biaix

El Biaix és una masia catalogada com a monument del municipi de Vilanova de Sau (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

És una masia de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, la qual es troba orientada a migdia. Consta de planta baixa i primer pis. La façana presenta un portal rectangular descentrat del cos de l'edificació i amb llinda de fusta. També es distribueixen quatre finestres de diverses dimensions i disposades asimètricament. A la part dreta de migdia s'hi adossa una edificació rectangular d'un sol pis i coberta a una vessant. A ponent s'hi adossa un altre cos, a llevant també se n'hi afegeix un altre. A tramuntana, sota un cobert de construcció recent, hi ha tres contraforts, el del centre és de forma arrodonida i arriba només a mig mur. És construïda en granot vermell unit amb calç i fang. Els escaires són de pedra picada de color gris blanquinós. A la part oest hi ha una gran pica de granit, compartimentada. A la part SE, l'angle, hi ha una xemeneia. L'estat de conservació és bo, atès que s'ha restaurat.

## Història

Masia situada dins de la demarcació de la parròquia de Vilanova de Sau, dins del terme civil de Sau. Aquest terme a partir del s. XVI comença a experimentar un creixement demogràfic que culminà als segles xviii i xix. Amb el període comprès entre aquests quatres segles passa de tenir 2 masos a tenir-ne 101. És fàcil que el Biaix es construís durant aquest període. Hi apareix en el nomenclàtor de 1892.

## Referències

* 1 2 «El Biaix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «El Biaix». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Junoninis

Els junoninis (Junoniini) són una tribu de lepidòpters papilionoïdeus de la família dels nimfàlids (Nymphalidae).

## Gèneres

* Junonia Hübner, 1819
* Precis Hübner, 1819
* Protogoniomorpha Wallengren, 1857
* Salamis Boisduval, 1833
* Yoma Doherty, 1886
Algunes classificacions situen Hypolimnas aquí, altres en la tribu Kallimini.

## Referències

* ↑ Savela, Markku. «Tribe Junoniini». A: Lepidoptera and Some Other Life Forms (en anglès). Reuters, 1896.
* ↑ Wahlberg, Niklas; Brower, Andrew V. Z.; Nylin, Sören «Phylogenetic relationships and historical biogeography of tribes and genera in the subfamily Nymphalinae (Lepidoptera: Nymphalidae)» (en anglès). Biological Journal of the Linnean Society, 86(2), 2005, pàg. 227–251. DOI: 10.1111/j.1095-8312.2005.00531.x.
* ↑ Win, Nan Zarchi; Choi, Eun Young; Park, Jinyoung; Park, Jong Kyun «Taxonomic review of the tribe Junoniini (Lepidoptera: Nymphalidae: Nymphalinae) from Myanmar» (en anglès). Journal of Asia-Pacific Biodiversity, 9(3), 2016, pàg. 383-388. DOI: 10.1016/j.japb.2016.06.001.
# Alfaro huberi

Alfaro huberi és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total i les femelles els 7.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: sud de Guatemala, Hondures i Nicaragua.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Fowler, H. W.: Fishes from Nicaragua. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 75: 23-32. Any 1923.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# António José de Menezes Severim de Noronha

António José de Sousa Manoel de Menezes Severim de Noronha, sisè comte i primer marquès de Vila Flor, i duc de Terceira (Lisboa, 1792 - 1860) fou un dels més importants polítics portuguesos de l'època del liberalisme. Fou Capità General de les Açores el 1836, 1851 i 1859-1860. Va combatre els miguelistes amb els constitucionals i els vencé a Terceira el 1828, raó per la qual fou nomenat Duc de Terceira. Fou cap de govern el 1836, i durant la dictadura de Costa Cabral fou ministre de guerra el 1842, però el 1851 col·laborà en el seu enderrocament. Fou novament cap de govern el 1859-1860.
# Corc de mongeta

El corc de mongeta (Acanthoscelides obtectus) és una espècie d'insecte coleòpter de la família de les Chrysomelidae, de la subfamília de les Bruchinae qui viu principalment a les llavors de mongeta. Aquesta espècie d'origen sud-americà ha envaït Europa al començament del segle XX.

## Descripció

L'insecte adult, d'èlitres truncats, mesura de 3 a 4 mm de llargada.

## Biologia

A la primavera, les femelles ponen els ous a la superfície de les llavors de mongeta foradant les tavelles que comencen a esgrogueir-se o a la paret interna d'aquestes darreres, per paquets que van fins a 30 ous (de 0,6 de longitud aproximadament). La incubació dura alguns dies (fins a dues setmanes) i dona naixement a una larva primària proveïda de llargues potes. Aquesta penetra a l'interior d'una llavor i muda, transformant-se en larva àpoda qui persegueix el seu desenvolupament a la llavor.
La pupació es produeix al cap de tres setmanes en mitjana i dona naixença l'insecte adult al juliol. A partir d'aquest moment, un nou cicle de reproducció comença, les femelles poden pondre en llavors dipositades. Si el clima s'hi presta, diversos cicles es poden succeir durant l'estiu i la tardor. La hibernació dels adults es fa a l'interior llavors emmagatzemades a l'abric, puix que aquests insectes no poden sobreviure a l'aire lliure en país temperat.
Aquesta espècie ataca principalment les mongetes (gènere Phaseolus), però també altres fabàcies (o lleguminoses) com el cigró, les llentilles, la soia, etc.

## Enemics naturals

* Certs (?) insectes parasiten els adults.
* Les larves són atacades per un àcar, Pyemotes ventricosus.

## Mitjans de lluita

Per a eliminar les mongetes parasitades pel corc de mongeta, es pot guardar els grans destinats a la sembra al congelador a -35 °C durant entre 24 i 48h. Per tal de no provocar de xoc tèrmic, es deixaran després durant la mateixa durada a la nevera entre 0 i 4 °C, i després es podran conservar entre 10 i 20 °C fins a la sembra.

## Vegeu també

* Bruchus

## Bibliografia

* Chinery, Michael. Insectes de France et d'Europe occidentale (en francès). Flammarion, 8 2012, p. 282. ISBN 978-2-08-128823-2.
# La Moixella (Cabó)

La Moixella és una muntanya de 1.652 metres que es troba al municipi de Cabó, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Fagedes

Les Fagedes és una masia catalogada com a monument del municipi de Vilanova de Sau (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta rectangular coberta a dues vessants i façana orientada a migdia amb un portal d'arc rebaixat format per dovelles i descentrat del cos de l'edificació. Consta de planta baixa i dos pisos. És de grans dimensions. A la part esquerra sobresurt un cos que fa de cobert. És construïda amb pedra i arrebossada al damunt. Els elements de ressalt són de pedra rogenca. A tramuntana hi ha un cos afegit a la masia i cobert a una sola vessant. La façana presenta restes de decoració d'estuc. L'estat de conservació és bo.

## Història

Antic mas que apareix al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Vilanova de Sau, quan aquest nucli comptava només amb onze masos. Al fogatge apareix registrat JOAN FATGEDES, encara que el mas es conegui per FAGEDES.
Com indica la finestra damunt el portal principal, el mas fou ampliat i reformat per Josep Fagedas al segle xvii. La llinda porta la data de 1766. El mas està destinat a activitats agrícoles i és habitat pels seus propietaris.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Fagedes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Fagedes». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Yazkur-el

Yazkur-el (accadi: 𒅀𒊍𒆴𒅋, Ia-az-KUR-él) va ser el vint-i-quatrè rei d'Assíria segons les Llistes dels reis assiris on apareix esmentat com el vuitè entre deu dels reis «dels quals es coneixen els pares».
Les Llistes diuen també que Yazkur-el va ser el fill i successor de Yakmeni. El va succeir el seu fill Ila-kabkabu.

## Referències

* ↑ Glassner, Jean-Jacques. Mesopotamian chronicles. Leiden: Brill, 2005, p. 137. ISBN 9789004130845.
# Brachyrhaphis roseni

Brachyrhaphis roseni és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total i les femelles els 4,2.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: des de Costa Rica fins a Panamà.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# António Vitorino

António Vitorino (Lisboa, Portugal 1957) és un polític portuguès que va ser membre de la Comissió Europea entre 1999 i 2004.

## Biografia

Va néixer el 12 de gener de 1957 a la ciutat de Lisboa. Va estudiar dret i ciències polítiques a la Universitat de Lisboa, esdevenint el 1989 membre del Tribunal Constitucional.

## Activitat política

Membre del Partit Socialista, el 1980 va ser escollit diputat de l'Assemblea de la República Portuguesa. A finals de la dècada del 1980 participà activament en la devolució del territori de Macau a la República Popular de la Xina.
En les eleccions europees de 1994 fou escollit eurodiputat al Parlament Europeu. El 1995 abandonà el Parlament Europeu per esdevenir Ministre de Defensa i Vicepresident del Govern pel primer ministre António Guterres. Abandonà el govern el 1997 a causa de diverses acusacions d'evasió d'impostos. En ser exhonerat de qualsevol càrrec fiscal el setembre de 1999 fou nomenat membre de la Comissió Prodi, esdevenint Comissari Europeu de Justícia, Llibertat i Seguretat, càrrec que va desenvolupar fins al novembre de 2004.

## Enllaços externs

* (castellà) Informació d'António Vitorino al Parlament Europeu