OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joc d'estirar la corda als Jocs Olímpics d'estiu de 1920

Als Jocs Olímpics de 1920 celebrats a la ciutat d'Anvers (Bèlgica) es realitzà una única prova del joc d'estirar la corda en categoria masculina.
Aquesta fou l'última ocasió en què aquest esport fou inclòs en el programa olímpic, disputant-se els diferents encontres entre seleccions els dies 17 i 18 d'agost del 1920.

## Estats participants

Hi participaren un total de 40 competidors de 5 estats diferents:
* Bèlgica (8)
* Regne Unit (8)
* Itàlia (8)
* Països Baixos (8)
* Estats Units (8)

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Joc d'estirar la corda | Regne UnitGeorge Canning Frederick Humphreys Frederick Holmes Edwin Mills John Sewell John James Shepherd Harry Stiff Ernest Thorn | Països BaixosWilhelmus Bekkers Johannes Hengeveld Sijtse Jansma Henk Janssen Antonius van Loon Willem van Loon Marinus van Rekum Willem van Rekum | BèlgicaÉdouard Bourguignon Alphonse Ducatillon Remy Maertens Christin Piek Henri Pintens Charles Van Den Broeck François Van Hoorenbeek Gustave Wuyts |

## Resultats

| Pos. | Nació |
| 1 | Regne Unit |
| 2 | Països Baixos |
| 3 | Bèlgica |
| 4 | Estats UnitsCharlton Brosius Stephen Fields Sylvester Granrose Lloyd Kelsey Joseph Kszyczewiski William Penn Joseph Rond Joseph Winston |
| 5 | Itàlia Adriano Arnoldo Silvio Calzolari Romolo Carpi Giovanni Forno Rodolfo Rambozzi Carlo Schiappapietra Giuseppe Tonani Amedeo ZottiCesare Cogliolo Pietro Scasso |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Regne Unit | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Tug-Of-War at the 1920 Summer Olympics». [Consulta: 12 setembre 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) Joc d'estirar la corda - Anvers 1920 Arxivat 2008-03-13 a Wayback Machine.
# Cantó d'Amiens-1 (Oest)

El cantó d'Amiens-1 (Oest) és un cantó francès del departament del Somme, situat al districte d'Amiens. Té 2 municipis i part del d'Amiens.

## Municipis

* Amiens (part)
* Dreuil-lès-Amiens
* Saveuse

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1979 | Maxime Gremetz | PCF |
| 1979-1988 | Marie-Stéphanie Kaczmarek | PCF |
| 1988-1994 | Serge Delignières | PS |
| 1994- | Claude Chaidron | app. PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Campagne-lès-Hesdin

El cantó de Campagne-lès-Hesdin és un cantó francès del departament del Pas de Calais, situat al districte de Montreuil. Té 23 municipis i el cap és Campagne-lès-Hesdin.

## Municipis

* Aix-en-Issart
* Beaurainville
* Boisjean
* Boubers-lès-Hesmond
* Brimeux
* Buire-le-Sec
* Campagne-lès-Hesdin
* Douriez
* Gouy-Saint-André
* Hesmond
* Lespinoy
* Loison-sur-Créquoise
* Maintenay
* Marant
* Marenla
* Maresquel-Ecquemicourt
* Marles-sur-Canche
* Offin
* Roussent
* Saint-Denœux
* Saint-Rémy-au-Bois
* Saulchoy
* Sempy

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1979 | Gilles Flament | SFIO, després radical, després PS |
| 1979-1998 | Christian Tuaillon | RPR, Divers droite |
| 1998- | Ghislain Tétard | UDF, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.894 | 9.606 | 9.872 | 9.913 | 10.262 | 10.229 | 10.750 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Opció (compra d'aeronaus)

Una opció de compra sobre una aeronau és un acord que permet a una aerolínia comprar més aeronaus en el futur a un preu i una data pactats.
Les aerolínies que fan comandes d'una nova aeronau sovint aconsegueixen opcions del fabricant. Aquestes opcions permeten que l'aerolínia ajorni la compra de més aeronaus fins que les condicions de mercat estiguin més clares i se'n pugui justificar l'adquisició. A més a més, li garanteixen un lloc en la llista d'espera. Quan l'aerolínia es decideix a exercir les opcions, pot fer la comanda sense haver de posar-se a la cua, cosa que podria costar-li anys d'espera. Si finalment les condicions de mercat no justifiquen l'expansió de la flota, l'aerolínia no està obligada a comprar les aeronaus. Per exemple, una aerolínia pot comprar 30 avions i obtenir opcions per a uns altres 20.
Segons les condicions econòmiques, els fabricants solen vendre les opcions de compra d'aeronaus a preus inferiors al valor real de l'aeronau o el valor citat al llibre blau d'aeronaus.

## Referències

* 1 2 Luftman, Jerry N. Competing in the Information Age: Align in the Sand (en anglès). Oxford University Press, 2003, p. 321. ISBN 0-19-515953-5 [Consulta: 18 desembre 2007].
* ↑ Holloway, Stephen. Straight and Level: Practical Airline Economics (en anglès). Ashgate Publishing, Ltd., 2003, p. 472. ISBN 0-7546-1930-3 [Consulta: 18 desembre 2007].
# Anna Lola Pagnani

Anna Lola Pagnani Stravos també coneguda com a Lola Pagnani o Lola Stravos (Roma, el 3 d'abril de 1972), és una actriu, ballarina, model i cantant italiana.

## Biografia

Lola Pagnani és filla de l'escriptor i guionista Enzo Pagnani. Lola es va graduar a París a l'edat de 17 anys en dansa contemporánia, i ha estat primera baillarina dels Momix en la seva gira. Al costat d'ells col·laborà en les coreografies del Cirque du Soleil a Montreal. Lola va ser una de las balarines que s'estrenà en l'Òpera de Múnic sota la direcció de Lina Wertmuller i el conegut director d'orquestra Franco Sinopoli. Posteriorment es graduà a Nova York en dansa contemporània al Alvin Ailey American Dance Theater. Seguidament estudià interpretació en els H.B. Studios, de Nova York. Més tard tornà a Itàlia on resideix la seva mare, Gilda Pizzolante Stavros, sastra teatral i dissenyadora. De tornada a Itàlia treballa amb grans noms del cinema i del teatre italià i internacional, entre ells Ettore Scola, Giulio Base i Lina Wertmuller. Va ser escollida per Spike Lee i John Turturro per a pel·lícules de baix pressupost. Al seu país ha estat imatge de Lavazza junt amb Tullio Solenghi i Riccardo Garrone, i ha treballat durant dos anys consecutius en el show de Maurizio Costanzo i en Buona Domenica. Va ser convidada a col·laborar amb Enrico Montesano, Marco Columbro, Barbara De Rossi, Blas Ronco Rey, Enrico Brignano, Nino Manfredi, Vittorio Gassman i Shelley Winters. Aquesta darrera la promociona en Los Angeles en els Actor's Studios sota la seva tutela personal. Ha realitzat els seus estudis també a Los Angeles junt amb Teddey Sherman.
Ha col·laborat amb la RAI Internacional de Nova York en molts programes, presentant el "Pop Itàlia". També col·laborà en la revista del mestre Gianni Battistoni de la Associazione Via Condotti - Roma, escrivint articles des de Los Angeles sobre diverses de les seves amistats americanes, entre elles Muhammad Alì, Shelley Winters i Steven Seagal. Parla amb fluïdesa francès, castellà i anglès.
Al costat de la productora i directora nord-americana Melissa Balin té el projecte de realitzar una pel·lícula documental basada en un dels seus assumptes personals (intriga amb la Camorra) el projecte pren el nom de Women Seeking Justice.

## Filmografia
### Cinema

* Trafitti da un raggio di sole (1995) - "Fabiola"
* Polvere di Napoli (1996) - "Rosita"
* Ninfa plebea (1996) - "Lucia"
* Ferdinando e Carolina (1999) - "Sara Goudar"
* La bomba (1999) - "Daisy"
* Il pranzo della domenica (2002)
* Gente di Roma (2003)
* Women Seeking Justice (2007)

### Televisió

* Pazza famiglia (1995)
* Commissario Raimondi (1998) - "Esmeralda"
* Anni 50 (1998)
* La squadra (2000)
* Un posto al sole (2001) - "Roberta Cantone"
* Francesca e Nunziata (2001)
* Un ciclone in famiglia 2 (2005)
* Carabinieri 5 (2005)
* Capri (2006) - "Maria Rosaria"
* Donne sbagliate (2006)

### Teatre

* Carmen (1987)
* Vergine Regina (1996)
* Anatra all'arancia (1997)

## Enllaços externs

* Lloc oficial Arxivat 2008-07-24 a Wayback Machine.
* Studio Morea-Lo Cascio Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine. - Agència de Lola Pagnani a Roma
# Athgarh

Athgarh fou un príncipat de l'Índia a Orissa, a la província britànica de Bengala. La superfície era de 435 km² i la població el 1881 de 31.079 habitants repartits en 210 pobles (192 el 1901) i quasi tots hindús; el 1891 la població era de 36.603 i el 1901 de 43.784. Limitava amb nord amb el principal de Dhenkanal; a l'est amb el districte de Cuttack; al sud amb el riu Mahanadi que el separava de districte de Cuttack; i a l'oest amb els principats de Tigaria o Tigiria i Dhenkanal. La capital era la vila d'Athgarh (20° 31′ 30″ N, 85° 40′ 31″ E﻿ / ﻿20.52500°N,85.67528°E﻿ / 20.52500; 85.67528) però la principal era Gobra (20° 35′ 02″ N, 85° 22′ 28″ E﻿ / ﻿20.58389°N,85.37444°E﻿ / 20.58389; 85.37444). A Chagan, entre aquestes dues, hi havia una colònia agrícola cristiana.
L'economia era agrícola amb cultiu principal d'arròs seguit de la canya de sucre; terres baixes fàcilment inundables.

## Història

El país era part del regne d'Orissa. Un dels reis del segle XIV es va casar amb la germana del primer ministre (bebarta o bawarta) i va cedir l'estat al seu cunyat Srikaran Niladri Bebarta Patnaik amb títol de raja. Fins al final del segle XIX havien governat 29 rages de la casta Kayasth o Karan; un més va governar el segle XX. El rages del segle XIX en endavant foren:
* Raja Srikaran Gopinath Bebarta Patnaik (governava vers 1803)
* Raja Srikaran Jagunath Bebarta Patnaik, mort 8 de febrer de 1869
* Raja Srikaran Bhagirathi Bawdrta Patnaik 1869-189?
* Raja Srikaran Raghunath Bebarta Patnaik 189?-1896
* Raja Srikaran Vishvanath Bebarta Patnaik 1896-1918
* Raja Srikaran Radhanath Bebarta Patnaik 1918-1950 (nascut 8 de novembre de 1909, major d'edat 1932)

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Cantó d'Amiens-6 (Sud)

El cantó d'Amiens-6 (Sud) és un cantó francès del departament del Somme, situat al districte d'Amiens. Té part del municipi d'Amiens.

## Municipis

* Amiens (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-2011 | Hubert Henno | RI, després UDF, després UMP |
| 2011- | Hubert de Jenlis | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Banharn Silpa-archa

Banharn Silpa-Archa (en tailandès: บรรหาร ศิลปอาชา) és un polític tailandès que va ser Primer Ministre de Tailàndia, entre el 13 de juliol de 1995 i el 24 de novembre de 1996.

## Biografia

Ha estat un veterà membre de l'Assemblea Nacional des de 1976, com a representant triat per la província de Suphanburi. Sempre ha obtingut resultats electorals de més del 60% de vots a la seva província, i des de 1994 ha estat el líder del partit de l'oposició, Partit de la Nació Tai, una de les més antigues formacions polítiques del país que va guanyar les eleccions generals tailandeses de 1995.

### Primer ministre

El Partit de la Nació Tai va formar un govern de coalició, però els nombrosos escàndols de corrupció de la seva administració el va fer dimitir Es creu que la seva efímera però inepta administració va obrir el camí per a la crisi econòmica de 1997.

## Referències

* ↑ «biography of banharn silpa-archa» (en anglès). EVI. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ Poole, Peter A. Politics and Society in Southeast Asia (en anglès). McFarland, 2009, p. 23. ISBN 9780786458028.
* ↑ Sharma, Shalendra D. The Asian financial crisis: Crisis, reform and recovery (en anglès). Manchester University Press, 2003, p. 100. ISBN 9780719066030.
# Cascada Boca da Onça

Boca da Onça és un salt d'aigua del riu Salobra, situat al municipi brasiler de Bodoquena. Amb 156 metres de caiguda, és el major dins l'estat de Mato Grosso do Sul.
La cascada és un dels nombrosos reclams de la regió de Bonito, un dels principals punts d'ecoturisme del país. El nom Boca da Onça prové d'una una formació rocosa al mig de la cascada, que suggereix el musell d'un jaguar o "onça", en portuguès. La visita al complex inclou un recorregut de 4 km de longitud, que passa per vuit piscines naturals on s'hi pot banyar; destacant el Buraco do Macaco i el Poço da Lontra. També hi ha un espai on practicar ràpel.
La Boca da Onça pot patir sequeres causades per fenòmens meteorològics cíclics com La Niña i, en un termini més ampli, del canvi climàtic.

## Referències

* 1 2 Ricalde, Débora; Júnior, Francisco. «Boca da Onça: maior cachoeira de MS está completamente seca; entenda o motivo» (en portuguès brasiler). G1. Grupo Globo, 02-09-2022. Arxivat de l'original el 2023-02-24. [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ Giotto, Solange Hamada. «Ecoturismo nas águas cristalinas de Bonito» (en portuguès brasiler). Portal Carsughi. UOL, 24-06-2022. Arxivat de l'original el 2023-02-24. [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ «Boca da Onça - Cachoeiras em Bonito MS» (en portuguès brasiler). Acqua Viagens. Arxivat de l'original el 2023-02-24. [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ «Bonito MS - Cachoeiras Boca da Onça» (en portuguès brasiler). H2O Ecoturismo. Arxivat de l'original el 2023-02-24. [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ Fernandes da Silva Lunas, Maria Cristiane. Geopark Bodoquena-Pantanal: Análise da integração territorial e perspectivas de desenvolvimento (tesi) (en portuguès brasiler). Campo Grande: Universidade Anhanguera-UNIDERP, 2016. Arxivat 2023-02-24 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

Plantilla:Ommonscat
* Lloc web del complex turístic Boca da Onça (portuguès)
# Muntanya de Can Ribes

La muntanya de Can Ribes és una serra situada al municipi de Sarrià de Ter a la comarca del Gironès, amb una elevació màxima de 267,9 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bakhtgarh

Bakhtgarh fou un estat tributari protegit de l'Índia, del tipus thakurat garantit (un domini d'un noble o thakur depenent d'un sobirà però garantit pel govern britànic) a l'agència Bhil de l'agència de l'Índia Central. Està format per 35 pobles dels quals 3 eren inam (lliures de taxes).
El thakur que va pujar al tron el 1869, Pratap Singh, fou adoptat per la vídua del seu predecessor amb consentiment del Darbar (govern de palau) de l'estat de Dhar, del que era tributari; el thakur va rebre plens poders en arribar a la majoria el 1882. El tribut a Dhar era de 16.502 rúpies segons un acord de 1818.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Esgrima als Jocs Olímpics d'estiu de 1920

Als Jocs Olímpics de 1920 celebrats a la ciutat d'Anvers (Bèlgica) es disputaren sis proves en esgrima, totes elles en categoria masculina.
Respecte als Jocs anteriors d'Estocolm 1912 s'incorporà la prova de floret per equips, que en aquella edició tan sols es realitzà de forma individual.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Floret individual detalls | Nedo Nadi | Philippe Cattiau | Roger Ducret |
| Floret per equips detalls | ItàliaAldo Nadi Nedo Nadi Olivier Abelardo Pietro Speciale Rodolfo Terlizzi Oreste Puliti Tommaso Constantino Baldo Baldi | FrançaAndré Labattut Georges Trombert Marcel Perrot Lucien Gaudin Philippe Cattiau Roger Ducret Gaston Amson Lionel De Castellane | Estats UnitsFrancis Honeycutt Arthur Lyon Robert Sears Henry Breckinridge Harold Rayner |
| Espasa individual detalls | Armand Massard | Alexandre Lippmann | Gustave Buchard |
| Espasa per equips detalls | ItàliaAldo Nadi Nedo Nadi Olivier Abelardo Giovanni Canova Dino Urbani Tullio Bozza Andrea Marrazzi Antonio Allochio Tommaso Constantino Paolo Thaon di Revel | BèlgicaPaul Anspach Léon Tom Ernest Gevers Félix Goblet d'Alviella Victor Boin Joseph De Craecker Philippe De Beaulieu Orphile De Montigny | FrançaArmand Massard Alexandre Lippmann Gustave Buchard Georges Casanova Georges Trombert Gaston Amson Émile Moreau |
| Sabre individual detalls | Nedo Nadi | Aldo Nadi | Adrianus De Jong |
| Sabre per equips detalls | ItàliaAldo Nadi Nedo Nadi Francesco Gargano Oreste Puliti Giorgio Santelli Dino Urbani Frederico Ceserano Baldo Baldi | FrançaJean Margraff Marc Marie Jean Perrodon Henri De Saint Germain Georges Trombert Jean Mondielli | Països BaixosJan Van Der Wiel Adrianus De Jong Jetze Doorman Willem Van Blijenburgh Louis Delaunoy Salomon Zeldenrust Henri Wynoldy-Daniels |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Itàlia | 5 | 1 | 0 | 6 |
| 2 | França | 1 | 4 | 3 | 8 |
| 3 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Països Baixos | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 5 | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Fencing at the 1920 Summer Olympics». [Consulta: 12 setembre 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) Esgrima - Anvers 1920 Arxivat 2012-11-04 a Wayback Machine.
# Cantó d'Abbeville-Sud

El cantó d'Abbeville-Sud és un cantó francès del departament del Somme, situat al districte d'Abbeville. Té 7 municipis i el cap és Abbeville.

## Municipis

* Abbeville (part)
* Bray-lès-Mareuil
* Cambron
* Eaucourt-sur-Somme
* Épagne-Épagnette
* Mareuil-Caubert
* Yonval

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1988 | Max Lejeune | SFIO, després MDSF, després UDF-PSD |
| 1988-2001 | Guy Dovergne | PS |
| 2001-2008 | Yves Butel | CNIP, després UMP |
| 2008- | Pascal Demarthe | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Desvres

El cantó de Desvres és un cantó francès del departament del Pas de Calais, situat al districte de Boulogne-sur-Mer. Té 23 municipis i el cap és Desvres.

## Municipis

* Alincthun
* Bainghen
* Bellebrune
* Belle-et-Houllefort
* Bournonville
* Brunembert
* Colembert
* Courset
* Crémarest
* Desvres
* Henneveux
* Longfossé
* Longueville
* Lottinghen
* Menneville
* Nabringhen
* Quesques
* Saint-Martin-Choquel
* Selles
* Senlecques
* Vieil-Moutier
* Le Wast
* Wirwignes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Adolphe Vincent | RGR |
| 1949-1961 | Dr. Cucheval | Divers droite |
| 1961-1973 | Raymond Dufour | PS |
| 1973-1979 | Solange Lehembre | divers droite, després UDF |
| 1979-1992 | Michel Sergent | PS |
| 1992-1998 | Brigitte de Prémont | RPR |
| 1998-2001 | Michel Sergent | PS |
| 2001-2004 | Brigitte de Prémont | UMP |
| 2004- | Claude Prudhomme | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 12.745 | 13.342 | 13.406 | 13.209 | 13.666 | 14.164 | 15.237 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Agar (Rewa Kantha)

Agar fou un petit principat de l'Índia, dels Sankhera Mehvas, a l'agència de Rewa Kantha, presidència de Bombai. El formaven 28 pobles amb una superfície de 44 km². Els seus sobirans eren tributaris del gaikowar de Baroda.

## Referències

Aquest article conté text de la Imperial Gazetteer of India, Oxford, Clarendon Press, 1908-1931.
Viccionari
# Barkhera Bara

Barkhera Bara o Barkhera Mota fou un petit estat tributari protegit de l'Índia, un thakurat (territori d'un thakur o noble) garantit pels britànics, part de l'agència Bhil a l'Índia central. El seu sobirà portava el títol de bhúmia (per tant el seu territori era un bhumiat) i tenia relacions amb els sobirans de Dhar i Gwalior. Dels seus dominis tres pobles els tenia en feu de Dhar contra pagament de 86 lliures; la resta els tenia per Sindhia (Gwalior) a la pargana Sagor (nombre de pobles no determinat) i al Dècan (5 pobles) pels que pagava un tribut de 165 lliures pels primers i 140 pels altres. La superfície de l'estat era de 101 km², la població de 6.027 habitants (1901) i els ingressos estimats eren de 25.000 rúpies. El darrer sobirà fou Nain Singh (1912-1948) nascut el 1907 i pare de Mahendra Singh.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Urus-Martanovsky Jamaat

Urus-Martanovsky Jamaat (en rus: Урус-Мартановский джамаат, txetxè: Хьалха-Мартан дямаҀат) fou una organització terrorista islamista salafista txetxena que lluità a la Segona Guerra de Txetxènia. Fou fundada al final de la Primera Guerra txetxena, a la ciutat d'Urus-Martan.

## Referències

* ↑ Мир Ислама--история, общество, культура материалы Международной исламоведческой научной конференции, 11-13 декабря 2007 г., Москва, РГГУ. ISBN 544-757905-8.
* ↑ Этнический сепаратизм в России. — Грозный: Панорама, 2008. — С. 57. — 224 с. — ISBN 585-895053-1.
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1920

Als Jocs Olímpics de 1920 celebrats la ciutat d'Anvers (Bèlgica) es disputaren 6 proves de ciclisme, totes elles en categoria masculina.
Aquestes proves es dividiren en dues de ciclisme en ruta, formant-ne part una contrarellotge individual, el temps de la qual fou utilitzada per a decidir el resultat de la contrarellotge per equips (es van tenir en compte els 4 millors temps de cada equip). Així mateix es realitzaren quatre proves de ciclisme en pista.
Després de l'absència en el programa olímpic dels Jocs Olímpics de 1912 del ciclisme en pista, aquesta modalitat retornà a la competició olímpica i des d'aquell moment no l'ha abandonat.

## Nacions participants

Participaren en les proves de ciclisme 103 ciclistes de 14 nacions diferents:
| Austràlia (2) Bèlgica (15) Canadà (5) Txecoslovàquia (4) Dinamarca (6) Estats Units (9) França (13) | Itàlia (12) Luxemburg (1) Noruega (4) Països Baixos (10) Regne Unit (13) Sud-àfrica (5) Suècia (4) |

## Resum de medalles
### Ciclisme en ruta

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Contrarellotge individual detalls | Harry Stenqvist | Henry Kaltenbrun | Fernand Canteloube |
| Contrarellotge per equips detalls | França Achille Souchard Fernand Canteloube Georges Detreille Marcel Gobillot | SuèciaHarry Stenqvist Sigfrid Lundberg Ragnar Malm Axel Persson | BèlgicaAlbert Wyckmans Albert De Bunné Jean Janssens André Vercruysse |

### Ciclisme en pista

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Velocitat individual detalls | Maurice Peeters | Horace Johnson | Harry Ryan |
| 50 quilòmetres detalls | Henry George | Cyril Alden | Piet Ikelaar |
| Tàndem detalls | Regne UnitThomas Lance Harry Ryan | Sud-àfricaWilliam Smith James Walker | Països BaixosFrans de Vreng Piet Ikelaar |
| Persecució per equips detalls | ItàliaPrimo Magnani Arnaldo Carli Ruggerio Ferrario Franco Giorgetti | Regne UnitAlbert White Cyril Alden Horace Johnson William Stewart | Sud-àfricaJames Walker Sammy Goosen Henry Kaltenbrun William Smith |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Regne Unit | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 2 | Suècia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Països Baixos | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 4 | Bèlgica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | França | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | Sud-àfrica | 0 | 2 | 1 | 3 |

## Referències

* ↑ «Cycling Road at the 1920 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Cycling Track at the 1920 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Mallon, Bill; Bijkerk, Anthony Th. The 1920 Olympic Games: Results for All Competitors in All Events, with Commentary (en anglès). McFarland, 2015-07-11, p. 134. ISBN 978-1-4766-2161-6.

## Enllaços externs

* (anglès) Ciclisme - Anvers 1920
# Cantó de Chevagnes

El cantó de Chevagnes és una antiga divisió administrativa francesa del departament de l'Alier, situat al districte de Moulins, té 10 municipis i el cap cantonal és Chevagnes. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Beaulon
* La Chapelle-aux-Chasses
* Chevagnes
* Chézy
* Gannay-sur-Loire
* Garnat-sur-Engièvre
* Lusigny
* Paray-le-Frésil
* Saint-Martin-des-Lais
* Thiel-sur-Acolin

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | Francis Maguet | SFIO |
| 1970-1976 | Laloi | Divers droite |
| 1976-1982 | René Migeon | PS |
| 1982-2007 | Jean-Marie Potin | Unió Republicana del Borbonès |
| 2007-2015 | Alain Lognon | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 7.318 | 7.678 | 7.558 | 7.539 | 7.423 | 6.743 | 6.982 |