OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parador Nacional de la Seu d'Urgell

El Parador de Turisme de la Seu d'Urgell és un allotjament turístic de prestigi amb quatre estrelles situat al centre històric de la Seu d'Urgell. Disposa de 79 habitacions i es va obrir l'any 1979 en l'emplaçament de l'antic convent de Sant Domènec. Del parador en destaca el claustre renaixentista de gran valor.
El 1973 el Ministeri d'Informació i Turisme d'Espanya va realitzar un concurs per licitar les obres del parador però va quedar desert en presentar-s'hi només una empresa. Finalment les obres van començar al bienni 1974-1975 amb un pressupost de 75 milions de pessetes i 150 places hoteleres.

## Descripció

Edifici construït durant els anys setanta i que aprofità part dels terrenys de l'antic convent de Sant Domingo, del qual va incloure dintre del recinte del parador el claustre, com a part de les seves dependències. És un edifici de línies rectes, cobert amb una teulada a dues vessants, sense gaire valor artístic.

## Referències

* ↑ «Parador Nacional de la Seu d'Urgell». Cultura.catalunya.com. Agència Catalana de Turisme. [Consulta: 16 maig 2012].
* ↑ «El parador nacional de La Seu d'Urgell (Lérida), disfruta del Pirineo Catalán en este parador cercano a Andorra» (en castellà). Hoteles-con-encanto.org. Arxivat de l'original el 2012-03-24. [Consulta: 16 maig 2012].
* ↑ «Parador de la Seu d'Urgell». Paradores de Turismo de España. Arxivat de l'original el 2012-05-18. [Consulta: 16 maig 2012].
* ↑ «Seo de Urgel: Se confirma el propito de construir un parador nacional» (en castellà). La Vanguardia, 04-05-1973. [Consulta: 16 maig 2012].
* ↑ «Parador nacional en Seo de Urgel» (en castellà). La Vanguardia, 27-04-1974. [Consulta: 16 maig 2012].
* ↑ «Parador Nacional de Turisme de la Seu d'Urgell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 maig 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2012-05-18 a Wayback Machine.
# Sant Vicenç de Montferrer

Sant Vicenç de Montferrer és l'església parroquial del poble de Montferrer, del municipi de Montferrer i Castellbò (Alt Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'església és de planta basilical, d'una sola nau capçada a nord-oest amb capçalera plana. La nau és coberta amb cinc trams de volta de canó amb llunetes, separats per arcs torals, que arrenca d'un fris motllurat, i a ella s'obren també tres parelles de capelles laterals a banda i banda, a través d'arcs de mig punt i intercomunicades entre elles. El temple presenta un cor de fusta als peus, que descansa sobre una estructura d'obra oberta a la nau a través d'un arc rebaixat. A diferència de l'interior, els paraments externs són en pedra vista. L'accés del temple es troba al frontis en la façana sud-est. Es tracta d'una porta en arc de mig punt, amb inscripció de la data de 1771, coronat per un ull de bou circular. De la cantonada de llevant d'aquesta façana arrenca un campanar de torre de secció quadrangular, amb finestres de mig punt als quatre vents al pis superior i coronat per una terrassa amb merlets afegits modernament.

## Història

L'església de Montferrer és documentada des de l'any 1093, encara que el castell de Montferrer és documentat almenys de dos anys abans. En un testament de l'any 1125, vinculat al castell de Montferrer, s'esmenten els clergues de l'església de Sant Vicenç. El lloc i el castell de Montferrer passaren a l'església d'Urgell a principis del segle xiii, possessió que mantingué fins al segle xix. L'església parroquial de Sant Vicenç fou visitada pels delegats de l'arquebisbe de Tarragona els anys 1312 i 1314. L'actual església és cap de la demarcació parroquial que inclou la veïna parròquia d'Arfa.

## Referències

* ↑ «Església de Sant Vicenç de Montferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 maig 2012].
* 1 2 «Església de Sant Vicenç de Montferrer». Pla d'ordenació urbanística municipal: Catàleg de béns protegits p. 29-30. Ajuntament de Montferrer i Castellbò. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 9 maig 2012].
# Lo Castellot

Lo Castellot és una muntanya de 478 metres al municipi d'Artesa de Segre, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llista de noms llatins de poblacions catalanes

La següent llista recull els noms llatins de poblacions catalanes.
| Nom llatí | Població | Comarca |
| Aeso | Isona | Pallars Jussà |
| Apiaria | Piera | Anoia |
| Aqua Lata | Igualada | Anoia |
| Arragona | Sabadell | Vallès Occidental |
| Ausa | Vic | Osona |
| Baetulo | Badalona | Barcelonès |
| Barcino | Barcelona | Barcelonès |
| Bisaldunum | Besalú | Garrotxa |
| Blandae | Blanes | Selva |
| Castrum Bergium | Berga | Berguedà |
| Castrum Felix | Castelldefels | Baix Llobregat |
| Castrum Octavianum | Sant Cugat del Vallès | Vallès Occidental |
| Dertosa | Tortosa | Baix Ebre |
| Egara | Terrassa | Vallès Occidental |
| Emporiae | Empúries | Alt_Empordà |
| Gerunda | Girona | Gironès |
| Iesso | Guissona | Segarra |
| Ilerda | Lleida | Segrià |
| Iluro | Mataró | Maresme |
| Iulia Lybica | Llívia | Baixa Cerdanya |
| Iuncaria | Figueres | Alt Empordà |
| Rhoda | Roses | Alt Empordà |
| Rivipullus | Ripoll | Ripollès |
| Saladunum | Salardú | Vall d'Aran |
| Semproniana | Granollers | Vallès Oriental |
| Tarraco | Tarragona | Tarragonès |
| Urgellum | La Seu d'Urgell | Alt Urgell |
| Virodunum | Verdú | Urgell |

## Referències

* ↑ «Llista de noms llatins de poblacions catalanes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Piera | enciclopèdia.cat». www.enciclopedia.cat. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ Renom Costa, V.; Mas Gomis, L. «Las excavaciones del poblado de Arragona» (PDF) (en castellà), 1950.
* ↑ Mestres, I.; Pujades, J. «Memòria de les excavacions arqueològiques realitzades al solar del Museu Episcopal de Vic (Vic, Osona)» (PDF), 2010.
* ↑ Museu de Badalona. «Badalona, ciutat romana». Arxivat de l'original el 2016-09-16. [Consulta: 8 setembre 2016].
# Camp de Macià

El Camp de Macià és partida de camps de conreu de secà del terme municipal de Conca de Dalt, dins del territori de l'antic terme d'Aramunt, al Pallars Jussà.
Està situat al sud de l'extrem de llevant de les Eres d'Aramunt, a tocar de les darreres cases d'aquest costat de la vila d'Aramunt. És al sud-oest de Casa Toà, a la dreta del barranc dels Mians, davant i a ponent del Clot de Regaixat.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Puerto La Cruz

Puerto La Cruz és una ciutat de l'estat d'Anzoátegui a Veneçuela. És la capital del municipi de Juan Antonio Sotillo. Juntament amb Barcelona (capital de l'estat d'Anzoátegui), Lechería i Guanta, conformen la Gran Barcelona, l'àrea metropolitana més gran de la regió oest de Veneçuela.
L'any 2023 tenia una població de 380.855 habitants.
A Puerto La Cruz es troba una de les refineries més grans del país, que, amb la seva capacitat de processament de 200.000 barrils (32.000 m3) diaris, abasteix el mercat interior i exporta a altres països del Carib com Cuba i les Antilles. Puerto La Cruz és el final de l'oleoducte Carapito-Puerto la Cruz de 145 km, l'oleoducte de 155 km San Joaquin-Puerto la Cruz i el gasoducte de 184 km Anaco-Puerto la Cruz.
* Urbanització Chuparin
* Creu del Passeig Colón
* Torre Galeria Colón
* Carrer de Puerto la Cruz
* Puerto La Cruz a la nit
* Avinguda de Puerto La Cruz
* Barri Mariño
* Badia de Puerto La Cruz
* Platja a Puerto La Cruz

## Referències

* ↑ «Estadística». cne.gob.ve. [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Venezuela and Trinidad and Tobago Pipelines map». Theodora.com/pipelines. [Consulta: 27 gener 2013].
# Serrat de Castilla

El Serrat de Castilla és una serra situada al municipi de la Baronia de Rialb a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 1134 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lina Canalejas

Concepción Álvarez Canalejas, coneguda com a Lina Canalejas (Madrid, 29 de gener de 1932 - Madrid, 1 de setembre de 2012), va ser una actriu espanyola, germana del també actor José Canalejas.

## Biografia

Nascuda en el si d'una família d'artistes, filla del concertista de violí Manuel Álvarez Trigo, neta del pianista i compositor Arturo Canalejas, estudia ballet clàssic, per a ingressar més tard en una companyia folklòrica amb la qual realitza gires per Espanya. S'especialitza llavors en el gènere de la revista.
Com a actriu de teatre debuta de la mà de Ismael Merlo en l'obra La vida en un bloc. La resta de la seva trajectòria teatral combina tant nous espectacles musicals (Las cuatro copas) com a comèdies (Prohibido suicidarse en primavera, Una tal Dulcinea, Mayores con reparos, Los arcángeles no juegan al billar, Irma, la dulce) o drames, com La casa de las chivas (1970).
En cinema ha desenvolupat una notable, encara que no excessivament prolífica, carrera, que l'ha portat a treballar a les ordres de Carlos Saura, José María Forqué, Fernando Fernán Gómez o Pedro Almodóvar. Cal destacar que, pel seu paper en la pel·lícula El love feroz o Cuando los hijos juegan al amor, va ser guardonada amb els Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1973 a la millor interpretació femenina principal.
A televisió participaria an les sèries El pícaro (1974), Cuentos imposibles (1984), Teresa de Jesús (1985) i Clase media (1987).

## Filmografia

* Niño nadie (1997)
* Enciende mi pasión (1994)
* Madregilda (1993)
* Amo tu cama rica (1992)
* Diario de invierno (1988)
* La noche de la ira (1986)
* Padre nuestro (1985)
* La mujer del juez (1984)
* Entre tinieblas (1983)
* Femenino singular (1982)
* Marián (1977)
* El ladrido (1977)
* Emilia... parada y fonda (1976)
* Duerme, duerme, mi amor (1975)
* Solo ante el streaking (1975)
* Obsesión (1975)
* La prima Angélica (1974)
* Cebo para una adolescente (1974)
* El último proceso en París (1974)
* El love feroz o Cuando los hijos juegan al amor (1973)
* El jardín de las delicias (1970)
* La banda de los tres crisantemos (1970)
* Sor ye-yé (1968)
* De cuerpo presente (1967)
* Un millón en la basura (1967)
* El mundo sigue (1965)
* El extraño viaje (1964)
* Júrame (1964)
* Tiempo de amor (1964)
* Los derechos de la mujer (1963)
* Historia de una noche (1963)
* Se necesita chico (1963)
* Cena de matrimonios (1962)
* La viudita naviera (1962)
* Mara (1961)
* Mi noche de bodas (1961)
* La venganza de Don Mendo (1961)
* Mi calle (1960)
* Labios rojos (1960)
* Charlestón (1959)
* El secreto de papá (1959)
* El fenómeno (1956)
* El pequeño ruiseñor (1956)
* Un día perdido (1954)
* Tres huchas para Oriente (1954)
* Así es Madrid (1953)

## Referències

* ↑ Fallece a los 80 años la actriz Lina Canalejas. Revista Hola
* ↑ «"Los arcángeles no juegan al billar" en la Zarzuela» (en italiano). Diari ABC, 10-03-1961.
* ↑ «Entrega de los premios nacionales cinematográficos». ABC, 02-02-1974. [Consulta: 10 desembre 2019].
# María Ángeles Crespo Martínez

Mª Ángeles Crespo Martínez (Carlet, la Ribera Alta, 1949) és una política valenciana. Diplomada en Magisteri per la Universitat Jaume I de Castelló, casada i mare de dos fills, és militant del Partit Popular, i des del 1995 fins al 2015 alcaldessa de Carlet, on prèviament havia estat regidora de Cultura des del 1991. Ha estat també diputada provincial (1991-2003) i senadora per la província de València (2003-2004 i 2008-2012).

## Trajectòria

En les eleccions municipals del 1995, la seua elecció com a alcaldessa va ser possible gràcies al suport de tres trànsfugues del PSPV-PSOE, a més dels sis regidors del seu partit. En les eleccions següents, el 1999, obtingué majoria absoluta, i en les del 2011 conservà l'alcaldia, però amb una considerable disminució de vots i amb un regidor menys.
El 1991 va accedir a un escó de la Diputació de València, i el 1995 revalidà la seua acta de diputada provincial i es va fer càrrec de l'àrea d'Acció Social. En la legislatura 1999-2003 va ser designada assessora de la presidenta de les Corts Valencianes. Concorregué a les eleccions generals de l'any 2000 en la llista de candidats al Senat per la província de València, com a suplent d'Esteban González Pons, i la renúncia d'aquest per a participar en el govern de Francisco Camps, que acabava de ser elegit president, li va permetre exercir aquest càrrec al Senat durant uns mesos. En les eleccions generals del 2004 figurava en la llista del Partit Popular al Congrés, però no va aconseguir l'acta de diputada. En les del 2008, tornà a ser candidata al Senat, aquesta vegada com a titular, i es convertí en la senadora valenciana més votada de tota la història de la democràcia. Amb tot i això, després de les tensions entre el president de la Generalitat i el de la Diputació de València, Alberto Fabra i Alfonso Rus, va ser l'únic membre del Senat per València que no s'hi va presentar per a la legislatura següent.
La notorietat de la seua figura pública en l'àmbit estatal va arribar al màxim al setembre del 2011, arran de l'obligació dels càrrecs polítics de fer pública la seua declaració de béns, quan es va desvelar que María Ángeles Crespo, amb alguns altres polítics valencians com Gerardo Camps i Ciprià Ciscar, eren els parlamentaris més rics.

## Referències

* ↑ «Trajectòria política». [Consulta: 27 agost 2014].
* ↑ «Transfuguismo de doble cara» (en castellà). Levante-EMV, 10-10-2010.
* ↑ Eleccions generals espanyoles del 2000
* ↑ Eleccions generals espanyoles de 2008
* ↑ «Fabra acepta situar a tres afines de Rus en puestos de salida» (en castellà). Las Provincias, 09-09-2011. [Consulta: 27 agost 2014].
* ↑ «La senadora y alcaldesa de Carlet y el diputado socialista Ciprià Ciscar, los parlamentarios más ricos» (en castellà). Las Provincias, 09-09-2011.
* ↑ «María Ángeles Crespo i Gerardo Camps, los senadores más 'ricos'» (en castellà). El País, 09-09-2011.
# Serra de les Comes (Cubells)

La Serra de les Comes és una serra situada entre els municipis de Cubells i de Foradada a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 502 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tattoo (cançó de Loreen)

Tattoo és una cançó de la cantant sueca Loreen, publicada com a senzill el 25 de febrer de 2023. La cançó va guanyar el Melodifestivalen 2023 i posteriorment va representar a Suècia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2023, que també va guanyar. Després de la seva actuació al Melodifestivalen, la cançó va debutar al número u de la llista sueca de senzills.

## Festival de la Cançó d'Eurovisió
### Melodifestivalen

L'entrada al Melodifestivalen comença amb Loreen estirada entre dos monitors LED de 16 metres quadrats. La pantalla inferior està decorada amb sorra i la pantalla superior s'assenta sobre una bastida muntada en cadena que pesa un total d'1,8 tones i està accionada per quatre motors. L'entrada acaba amb un colorit espectacle de llum i fum explosius. Segons Loreen, els personatges que es mostren a la pantalla durant l'espectacle són símbols berbers de la seva tribu nord-africana.
A Spotify, la cançó va batre el rècord del Melodifestivalen amb unes 375.000 reproduccions en menys de dos dies.
Abans de la primera aparició oficial del concurs al concurs, es va filtrar al públic una vista prèvia de la premsa a través de les xarxes socials. La publicació de contribucions al públic abans de l'estrena i sense permís de SVT infringeix les regles de SVT i la contribució corre el risc de desqualificació. No obstant això, cada incident s'avalua individualment i segons SVT, la desqualificació no era rellevant en aquest cas.
Durant l'actuació oficial en directe del subconcurs, un activista va pujar a l'escenari i els responsables es van veure obligats a cancel·lar l'aportació. Aleshores, Loreen va tenir una altra oportunitat de realitzar la contribució en la seva totalitat.

### Festival de la Cançó d'Eurovisió

Abans de les competicions d'Eurovisió a Liverpool, van haver de canviar d'escenari a causa de la normativa local. Els canvis inclouen una mida de pantalla més petita i Loreen fent la contribució més amunt en un pedestal mòbil.
Loreen va competir amb la beca a la primera semifinal el 9 de maig i va passar a la gran final el 13 de maig, també va guanyar.

## Controvèrsia

La cançó ha estat acusada de plagi respecte de «Flying Free» del grup Pont Aeri, «The Winner Takes It All» d'ABBA i «V Plenu» de Mika Newton.

## Referències

* ↑ «Loreen guanya per segona vegada Eurovisió i Suècia fa rècord». [Consulta: 14 maig 2023].
* 1 2 Santos, Eric. «Loreen: el significado de sus uñas y el recuerdo de ‘Flying Free’» (en castellà). As, 14-05-2023. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ Aznal, Jorge. «Crecen las acusaciones de plagio contra Loreen y la canción con la que Suecia ha ganado Eurovisión 2023» (en castellà). El Debate, 13-05-2023. [Consulta: 14 maig 2023].
# Campanya de les Illes Volcano i Ryukyu

La Campanya de les Illes Volcano i Ryukyu fou una campanya militar de la Segona Guerra Mundial al ßssß d'Operacions del Pacífic desenvolupada entre el gener i el juny del 1945 i que va enfrontar les forces Aliades i l'Imperi del Japó.

## Objectius

La campanya va tenir lloc a les illes de Volcano i Ryukyu i formava part de l'ofensiva aliada sobre l'arxipèlag del Japó. L'objectiu principal de la campanya era el de conquerir territoris on poder-hi construir pistes d'aterratge per tal de donar cobertura aèria davant d'una eventual invasió terrestre del Japó.

## Batalles

* 16-02-1945 – 26-03-1945 Batalla d'Iwo Jima
* 01-04-1945 – 21-06-1945 Batalla d'Okinawa
* 07-04-1945 Operació Ten-Gō

## Vegeu també

* Guerra del Pacífic
# Serrat dels Brucs

El Serrat dels Brucs és una serra situada al municipi de la Baronia de Rialb a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 1013 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# 655 aC

L'any 655 aC va ser un any del calendari romà pre-julià. A l'Imperi Romà es coneixia com l'any 99 ab urbe condita. La denominació 655 aC per a aquest any s'ha utilitzat des de l'època medieval primerenca, quan l'era del calendari Anno Domini es va convertir en el mètode prevalent a Europa per nomenar els anys.

## Esdeveniments
### Egipte

* El rei Psammètic I marxa cap a Pentàpolis filistea (sud-oest del Llevant) a la recerca de les forces d'Assíria mentre consolida la seva autoritat alhora que evita l'expansió territorial.

### Grècia

* Estagira a la península Calcídica és fundada per jonis provinents d'Andros.

## Referències

* ↑ http://www.travel-to-halkidiki.com/place.hph?id-15%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Ivan el Terrible (Prokófiev)

Ivan el Terrible (rus: Иван Грозный) és la música de Serguei Prokófiev originalment composta per la pel·lícula de Serguei Eisenstein sobre el governant del segle xvi. Prokófiev va compondre la música per a la 1a part entre 1942-1944, i per la 2a part, el 1945.
Després de la mort del compositor, la música de la pel·lícula va ser interpretada per primera vegada en un oratori (amb solistes, cor i orquestra) per Aleksandr Stassevitx (1961), que era el director musical de la pel·lícula, i més tard en un escenari de concerts per Christopher Palmer (1990). El 1973 el compositor Mikhaïl Txulaki i el coreògraf Iuri Grigorovitx es va basar en la música de la pel·lícula de Prokófiev per crear el seu ballet titulat Ivan el Terrible, que va ser estrenat el 1975. Aquesta és una de les dues obres que neixen de la col·laboració de Prokófiev amb Eisenstein, l'altra va ser Aleksander Nevski.

## Referències

* ↑ «Ivan el Terrible, un icono ruso». Mundoclasico. [Consulta: 23 desembre 2024].
# Serrat de Castellar (Tiurana)

El Serrat de Castellar és una muntanya de 620 metres que es troba al municipi de Tiurana, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rodes (desambiguació)

«Rodes» té aquests significats:
* Rodes o Rode, establiment comercial grec a la costa del país dels ibers indigets (Empordà)
* Illa de Rodes, illa del Dodecanès
* Rodes (ciutat), ciutat de Grècia, a l'illa de Rodes, capital de la prefectura del Dodecanès
* Cavallers de Rodes, orde militar i religiós fundat al segle xi per ajudar pelegrins que viatjaven a Terra Santa
* Monestir de Sant Pere de Rodes, monestir benedictí al terme municipal del Port de la Selva (Alt Empordà)
* Serra de Rodes, serra a cavall dels municipis de la Selva de Mar, Palau-saverdera i Roses (Alt Empordà)
* Bíblia de Rodes, obra medieval custodiada llarg temps al monestir de Roda
# Campi Bisenzio

Campi Bisenzio és un municipi italià, situat a la regió de la Toscana i a la ciutat metropolitana de Florència. Es va anomenar Campi fins a la unificació d'Itàlia, quan se li va modificar el nom per a distingir-la d'altres poblacions homònimes del nou regne. L'any 2004 tenia 39.176 habitants.
# Coll de Viamar (Rasquera)

El Coll de Viamar és una muntanya de 317 metres que es troba al municipi de Rasquera, a la comarca catalana de la Ribera d'Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Uixpia

Uixpia (accadi: 𒍑𒉿𒀀, Uš-pi-a) va ser rei d'Assíria cap al segle xxi aC i consta a la Llista dels reis d'Assíria com el penúltim dels «reis que vivien en tendes». Hauria posat fi a la vida nòmada o seminòmada dels seus avantpassats.
És conegut a més per dues inscripcions de successors Salmanassar I (1272 aC-1243 aC) i Assarhaddon (680 aC-669 aC) que a les inscripcions, com era costum, es posaven a la reconstrucció d'un temple per referir-se al rei que havia fet l'anterior reconstrucció, parlen del primer constructor conegut del temple del déu Asshur, el que estaven reconstruint, i que tots dos anomenen Uixpia. Erixum I o Irishum I (1906 aC a 1867 aC) fill d'Iluixuma, va construir un temple nou dedicat a Asshur.
Va tenir com a successor Apiaixal, que també apareix a la Llista dels reis d'Assíria com l'últim dels reis "que vivien en tendes", i com el primer d'un grup de 10 dels que "es coneix el pare". Sembla probable que Uixpia fos el cap d'una tribu amorita establerta al territori d'Assur, ja que es coneix la successió de pares a fills fins a Aminu i hauria estat a través d'un germà d'Aminu que Xamxi-Adad I va arribar al tron d'Assur a la part final del segle xviii aC. Si això fos així implicaria que abans del 2000 aC Uixpia fundava un temple i una ciutat on governava Sulili, i que estava sota domini de la tercera dinastia d'Ur.

## Referències

* ↑ «The Assyrian king list». Livius.org. [Consulta: 27 octubre 2021].
* ↑ Glassner, Jean-Jacques. Mesopotamian chronicles. Leiden: Brill, 2005, p. 137. ISBN 9789004130845.
* ↑ Lewy, Hildegard. "Assyria: c. 2600-1816 BC, vol 1, cap. XXV". A: The Cambridge ancient history vol. 1/2. Cambridge: Cambridge University Press, 1966, p. 20-22
# Serrat de Coron

El Serrat de Coron és una muntanya de 907 metres que es troba al municipi d'Àger, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya