OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Akio Morita

Akio Morita (盛田昭夫) (26 de gener de 1921 - 3 d'octubre de 1999), fou un físic i empresari japonès, cofundador de Sony.

## Biografia

Va néixer a Nagoya, en el si d'una família que posseïa una fàbrica de sake. Va ser un estudiant brillant, amant de la cultura occidental en general i de la música clàssica en particular.
Des de nen va tenir fascinació pels artefactes electrònics i prestava especial atenció al funcionament dels fonògrafs. Es graduà a la Universitat Imperial d'Osaka el 1944. Es va allistar en l'exèrcit de l'Imperi Japonès durant la Segona Guerra Mundial i allí va conèixer Masaru Ibuka amb qui es va retrobar després del final del conflicte unint-se a ell en la nova empresa que intentava organitzar, la mateixa que anys després passaria a dir-se Sony.
Junts van desenvolupar productes tan cèlebres com lal primera ràdio de transistors comercial, els televisors Trinitron, les videograbadores casolanes (Betamax) o el Walkman. En 1986 publica la seva autobiografia titulada Made in Japan.
Va ser condecorat amb la Medalla Albert, atorgada per la Societat Real d'Arts del Regne Unit, el primer japonès a rebre aquest honor. Dos anys més tard va rebre la Órden Nacional de la Legió d'Honor, i en 1991 va ser nomenat membre de la Órden del Tresor Sagrat, per l'Emperador del Japó. El 1996 li fou atorgada la Creu de Sant Jordi per la Generalitat de Catalunya. Morita va morir a causa d'una pneumònia als 78 anys.

## Enllaços externs

* (anglès) Morita a la revista Time Arxivat 2009-05-04 a Wayback Machine.
* (anglès) Biografia a la pàgina de Sony
* (anglès) Biografia a World of Biography Arxivat 2019-11-13 a Wayback Machine.
# Carena de Cal Roig

La Carena de Cal Roig és una serra situada al municipi de Castellnou de Bages, a la comarca catalana del Bages, amb una elevació màxima de 474 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Morro de Porc

El Morro de Porc és una muntanya de 556 metres que es troba al municipi de Caldes de Montbui, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Bolbec

El cantó de Bolbec és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Le Havre. Té 16 municipis i el cap és Bolbec.

## Municipis

* Bernières
* Beuzeville-la-Grenier
* Beuzevillette
* Bolbec
* Bolleville
* Gruchet-le-Valasse
* Lanquetot
* Lintot
* Mirville
* Nointot
* Parc-d'Anxtot
* Raffetot
* Rouville
* Saint-Eustache-la-Forêt
* Saint-Jean-de-la-Neuville
* Trouville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | Henri Ferric | Divers droite |
| 19..-1976 | Bernard Seyer | Divers droite, després CD |
| 1976-1982 | Paul Belhache | PCF |
| 1982-2008 | Pierre Roussel | PS, després Divers gauche, després Alternance 76 |
| 2008- | Alain Gérard | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 20.298 | 21.312 | 22.024 | 23.256 | 24.298 | 24.475 | 24.214 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de La Rochette

El cantó de La Rochette és un cantó francès del departament de la Savoia, situat al districte de Chambéry. Té 14 municipis i el cap és La Rochette.

## Municipis

* Arvillard
* Bourget-en-Huile
* La Chapelle-Blanche
* La Croix-de-la-Rochette
* Détrier
* Étable
* Le Pontet
* Presle
* La Rochette
* Rotherens
* La Table
* La Trinité
* Le Verneil
* Villard-Sallet

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1945-1958 | M. Champiot | PCF | |
| 1958-1976 | Albert Rey | Rad. després Centrista | Conseller regional Alcalde de La Rochette (1959-1976) |
| 1976-1982 | Michel Lozac'hmeur | DVD | Alcalde d'Arvillard (1965-1977) |
| 1982-en curs | François Peillex | UDF després UMP | Vicepresident del Consell General Conseller municipal de La Rochette |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1882 | 1926 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| ? | ? | ? | ? | ? | 5.967 | 6.204 | 6.556 | 7.753 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||||
# Escola Antoni Vilanova

L'Escola Antoni Vilanova és una escola catalogada com a monument del municipi de Falset (Priorat) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de tres naus i planta en forma d'H, bastit de maçoneria (vista a la part baixa) i obra arrebossada i pintada, amb reforç de carreus als angles i cobert per teulades a dues vessants a cada cos. La façana principal, oberta a la carretera de Reus, presenta una porta centrada i 8 finestres biforades a la planta baixa, un balcó sortit centrat i vuit més a ran de façana al pis, mentre que els murs laterals disposen de sengles finestres per pis i costat. El conjunt ofereix detalls ornamentals modernistes, amb escuts d'Espanya, Catalunya, Tarragona i Falset. La façana lateral que s'obre a la plaça disposa d'una porta a la que s'accedeix des d'una escala. A la part posterior hi ha el pati, amb una galeria d'arcades que, sostenint una balconada al pis, permet tenir un pati cobert.

## Història

En uns terrenys que cedí Antoni Vilanova de Canals, l'Ajuntament encarregà a l'arquitecte Ramon Salas Ricomà la construcció d'un gran edifici destinat a escola pública. La primera pedra fou col·locada el 16 de juliol de 1909, i el pressupost de les obres ascendí 122.120,80 pessetes. Les obres s'allargaren més del previst fins que l'alcalde Francesc Llevaria decidí impulsar-les. Fou cobert el 1915 i inaugurat un any després.

## Referències

* 1 2 «Escola Antoni Vilanova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 març 2013].

## Enllaços externs

* «Escola Antoni Vilanova». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# El Cerdà de la Garga

El Cerdà de la Garga és un edifici del municipi de Centelles (Osona) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un gran casal amb teulada a dues vessants i orientat al sud. L'alçada de l'edifici és considerable: planta baixa i dos pisos. L'edifici és molt regular i dona una impressió de solidesa i austeritat alhora. Totes les cantoneres són de pedra treballada.
A la façana principal destaca un gran portal dovellat datat de l'any 1733. A banda i banda, a l'altura del primer pis, hi ha dos esgrafiats mal conservats amb la mateixa data i amb un rellotge de sol. Damunt el portal hi ha un balcó de pedra treballada. Hi ha diferents masoveries i edificis auxiliars encerclats per nu clor tancat que procedeix del mas i que conforma dues llices.

## Història

La primera documentació es remunta a l'any 1160. La masia patí diferents modificacions i l'actual estructura és la que es realitzà al segle xviii. En aquesta masia nasqué l'enginyer Ildefons Cerdà l'any 1815 i l'heretà el 1851.
El segle passat s'allotjà durant un temps Jaume Balmes, molt amic de la família.
El cognom Cerdà s'extingí amb les filles d'Ildefons Cerdà, passant la propietat a una família vigatana. Una placa a la façana principal perpetua el record de l'urbanista, realitzat pels amics de Centelles. El mateix Cerdà va fer realitzar algunes reformes, com per exemple la capella.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «El Cerdà de la Garga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «El Cerdà de la Garga». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Puig Rodó (Avinyonet del Penedès)

El Puig Rodó és una muntanya de 329 metres que es troba al municipi d'Avinyonet del Penedès, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Akira Nozawa

Akira Nozawa (Prefectura d'Hiroshima, Japó) és un futbolista japonès que disputà tres partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Pic d'Escobedo

El Cap de Calbar és una muntanya de 1.910 metres que es troba entre els municipis de la Guingueta d'Àneu i Esterri d'Àneu, a la comarca de la Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Serrat de l'Ocata (Figaró-Montmany)

El Serrat de l'Ocata és una serra situada al municipi del Figueró a la comarca del Vallès Oriental, amb una elevació màxima de 808 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Caudebec-lès-Elbeuf

El cantó de Caudebec-lès-Elbeuf és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Rouen. Té sis municipis i el cap és Caudebec-lès-Elbeuf.

## Municipis

* Caudebec-lès-Elbeuf
* Cléon
* Freneuse
* Saint-Pierre-lès-Elbeuf
* Sotteville-sous-le-Val
* Tourville-la-Rivière

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1994 | Alain Rhem | PS |
| 1994-2004 | Claude Vochelet | PS |
| 2004-2008 | Didier Marie | PS |
| 2008-2010 | Guillaume Bachelay | PS |
| 2010- | Nadia Mezrar | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 15.980 | 17.963 | 21.540 | 25.368 | 27.626 | 28.171 | 27.900 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Dijon-2

El cantó de Dijon-2 és un cantó francès del departament de Costa d'Or, situat al districte de Dijon. Té 8 municipis part del de Dijon.

## Municipis

* Arc-sur-Tille
* Bressey-sur-Tille
* Chevigny-Saint-Sauveur
* Couternon
* Crimolois
* Dijon (part)
* Quetigny
* Remilly-sur-Tille
* Sennecey-lès-Dijon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1976 | Jean Veillet | CNI |
| 1976-1988 | Roger Rémond | PS |
| 1988-2001 | Hervé Vouillot | PS |
| 2001- | Michel Bachelard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Sant Miquel d'Alcoletge

Sant Miquel d'Alcoletge és una església parroquial del municipi d'Alcoletge (Segrià) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està dedicada a sant Miquel Arcàngel.

## Descripció

Església parroquial de tres naus situada en cantonera al carrer major, donant idea del seu antic caire "domèstic". Segueix les característiques habituals del segle xviii, de concepció neoclàssica amb elements populars i de regust barroc. A la façana dels peus s'obre el portal d'entrada, entre dues columnes amb capitells sobre basament. Al damunt dels capitells un entaulament hi ha un entaulament motllurat i retranquejat. A sobre encara hi ha una imatge esculpida en pedra i protegida per un guardapols. Aquesta façana és acabada en forma triangular, donat que la coberta és a dues vessants, i amb teula àrab. Adossat a l'angle dret s'alça un campanar de planta rectangular, una motllura dona pas al cos de les campanes, amb obertures estretes d'arc de mig punt en cadascuna de les cares.
L'obra és feta a base de pedra picada, morter, maó i pedra desbastada als angles i als brancals de les obertures.

## Referències

* 1 2 3 «Església parroquial de Sant Miquel Arcàngel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].
# Mas Vaià

El Mas Vaià, o Mas Abellar, és un mas catalogat com a monument del municipi de Sant Boi de Lluçanès (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Edifici format per dos cossos de planta rectangular amb els murs de pedres irregulars i el teulat a doble vessant lateral a la façana de la porta principal tot i que no és coincident en tota l'alçada. El cos més gran té les llindes de pedra i presenta una façana principal ordenada amb dues obertures a cada un dels tres nivells d'habitatge. El segon cos amplia parcialment l'habitatge per la banda esquerra de la façana però no en tota la profunditat de l'espai de la primera construcció sinó en dues terceres parts de la façana lateral i sense tenir la mateixa alçada.
La Pallissa de Vaià és un edifici de planta rectangular construït amb murs de pedres irregulars i morter que presenta tres de les seves façanes sense cap obertura, la façana principal, en canvi, sols té un pilar central. A l'interior, la pallissa està dividida en dues plantes per un terra de fusta fet amb bigues. La façana principal conserva gran part de les fustes verticals que cobrien la façana i protegien la palla de l'interior.
Al voltant d'aquesta pallissa, hi ha d'altres construccions que han ampliat l'espai per a guardar palla o per a fer servir de garatge.

## Història

La llinda de la porta d'entrada està datada el 1611, essent aquesta la part més antiga de la casa. Aquesta llinda, tot i poder ser reutilitzada, forma part de la primera construcció de l'actual edifici ampliat posteriorment, possiblement el segle xviii amb el cos adossat. Altres construccions annexes que completen la construcció poden ser posteriors al segle xviii.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Vaià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «L'Abellar». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Turó de la Senabra

El Turó de la Senabra és una muntanya de 386 metres que es troba al municipi de Santa Margarida i els Monjos, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de Can Felip

El Turó de Can Felip és una muntanya de 314 metres que es troba al municipi de Beuda, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Muntanyeta (la Garriga)

La Muntanyeta és una muntanya de 352 metres que es troba al municipi de la Garriga, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Le Grand-Quevilly

El cantó de Le Grand-Quevilly és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Rouen. Compta amb 1 municipi i el cap és Le Grand-Quevilly.

## Municipis

* Le Grand-Quevilly

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-2008 | Pierre Giovannelli | PS |
| 2008- | Nicolas Rouly | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 18.727 | 25.611 | 31.963 | 31.650 | 27.658 | 26.679 | 26.626 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Chemin

El cantó de Chemin és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Dole. Té 11 municipis i el cap és Chemin.

## Municipis

* Annoire
* Aumur
* Champdivers
* Chemin
* Longwy-sur-le-Doubs
* Molay
* Peseux
* Petit-Noir
* Saint-Aubin
* Saint-Loup
* Tavaux

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1979 | M. Molard | RGR |
| 1967-1979 | M. Hutin | RPF, després RS |
| 1955-1967 | M. Maizier | RGR, després centrista |
| 1967-1979 | M. Coron | Divers gauche, després centrista |
| 1979-1985 | André Vauchez | PS |
| 1985-1992 | Jean Corot | UDF |
| 1992-2011 | André Vauchez | PS, després Divers gauche |
| 2011- | Jean-Michel Daubigney | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Sant Pere d'Alfarràs

Sant Pere d'Alfarràs és l'església parroquial d'Alfarràs (Segrià). L'antiga església romànica va ser substituïda el 1970 per una nova església.

## Església vella

Edifici d'una sola nau amb capelles laterals, realitzat amb pedra i totxo. Ha sofert diverses modificacions que han afectat gairebé totes les seves parts, conservant únicament la façana com a tret més o menys original; aquesta presenta un acabat en forma trapezoïdal i al bell mig es troba el portal, que és d'arc de mig punt entre dos parells de pilastres amb una voluta en voladís a la clau, i amb altre parell de pilastres sostenint un entaulament també semicircular i molt motllurat. Al seu damunt hi ha una fornícula, amb forma de petxina, que conserva una escultura de Sant Pere. A l'esquerra de la fornícula hi ha una obertura circular a manera d'òcul. El campanar, d'espadanya, és d'època posterior a la resta del conjunt.

## Església nova

Edifici de construcció molt recent (1970). L'estructura d'aquesta església és la mateixa que la d'un magatzem (interiorment), ja que s'ha buscat aconseguir la major quantitat d'espai possible: té 40 m. de llarg per 17 m. d'ample, sense capelles, altars, ni cúpula. A l'exterior la façana també presenta característiques de l'arquitectura moderna. La decoració és molt senzilla. L'església està construïda amb totxo, ferro, vidre, ciment, guix...

## Història

L'església vella és d'origen romànic i la façana és barroca, del segle xviii. Fou construïda en un temps en què el poble no era de grans dimensions, amb el seu creixement va restar al mig del nucli antic. L'església nova fou construïda durant la dècada dels anys 60 del segle xx, es posà en funcionament l'any 1970. Aquesta església fou pagada pel poble d'Alfarràs. Aquesta església fou construïda per donar cabuda a totes les necessitats i activitats religioses, en augmentar el poble l'antiga església de Sant Pere es va quedar petita.

## Referències

* ↑ «Església vella de Sant Pere». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].
* 1 2 «Nova església de Sant Pere». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].
# Les Vinyes (Torelló)

Les Vinyes és un monument del municipi de Torelló (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, la qual presenta un portal adovellat i es troba orientada a migdia. El portal és emmarcat per un requadre de pedra formant un sol cos. A la part dreta hi ha una finestra decorada. A la part esquerra s'hi adossa un cos de nova construcció, el qual desmereix un xic l'antiga construcció. Està envoltada per dependències agrícoles. És construïda amb pedra i arrebossada al damunt, deixant els elements de ressalt amb pedra. L'estat de conservació és bo. Està habitada pels mateixos propietaris.

## Història

La casa Vinyes ostentava l'honor de tenir, amb caire hereditari, la batllia de Torelló. L'any 1351 entra en possessió de la jurisdicció torellonenca la casa Cabrera. A partir d'aquest moment la batllia i la seva regència era a mans de Pere Vinyes, el qual només és confirmat en el càrrec sinó que, a partir del 22 de juliol de 1358, és creat batlle hereditari. Aquests batlles, però, es permetrien el dret d'arrendar el càrrec. Aquest és el cas que exposa Fortià Solà a la Història de Torelló, que segons el do. A. P. T m.-47, el net de Pere Vinyes arrendà el càrrec a Francesc Viver de Sant Vicenç. El mas fou reformat per Jerònim Vinyes al segle xvii.
Dades constructives: "[anagrama de Vinyes] HYEZONIMUS VINYES MAGISTER DOM/ IOANES VIA. E AÑO DOMINI 1623".

## Referències

* 1 2 3 «Les Vinyes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Les Vinyes». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Turó Rodó (Mediona)

El Turó Rodó és una muntanya de 503 metres que es troba al municipi de Mediona, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Al-Abbàs ibn Amr al-Ghanawí

Al-Abbàs ibn Amr al-Ghanawí (àrab: العباس بن عمرو الغنوي, al-ʿAbbās b. ʿAmr al-Ḡanawī) (Diyar Múdar, segle ix - 917) fou un general dels abbàssides. Cap a l'any 900 servia els abbàssides lluitant contra diverses tribus àrabs de l'Iraq. El mateix 900 fou nomenat governador de la Yamama i Bahrain per lluitar contra el cap càrmata de Bahrain, Abu-Saïd al-Jannabí, però abandonat per les seves tropes beduïnes fou derrotat i fet presoner el mes de juliol del 900. Estranyament fou alliberat per portar un missatge al califa.
A les ordres del general Badr, el va abandonar quan va pujar al tron el califa al-Muktafí. Aquest el va fer governador de Qom i Kaixan, prop d'Isfahan (296 de l'hègira, 908/909). El 914/915 apareix en un exèrcit que defensava Egipte contra els fatimites.
El 916 fou nomenat governador del Diyar Múdar amb seu a ar-Raqqà, on va morir el 917.
# Rodrigo Borja Cevallos

Rodrigo Borja Cevallos (Quito, Equador, 19 de juny de 1935) és un polític equatorià que va ser president de l'Equador entre els anys 1988 i 1992.
Borja fou el fundador i un dels ideòlegs principals del partit Izquierda Democrática (format el 1970), i en fou el seu candidat a la presidència el 1978, el 1984, el 1988 i el 1998. L'agost de 1988 guanyà les eleccions i fou proclamat president. En la seva victòria influí el fet de trobar-se lliure de sospites de corrupció i representar, en certa manera, una mena nova de polític, menys populista i més professional.
Va trobar una situació econòmica molt difícil. El daltabaix de diversos sectors de l'economia durant el govern de León Febres-Cordero es va deure a la brusca baixada del preu del barril del petroli al mercat internacional, al terratrèmol que va ocasionar la suspensió de les exportacions petrolieres durant cinc mesos, a l'adopció de polítiques neoliberals i a una política de despesa pública irresponsable. L'Equador es trobava en una crisi de valors polítics, constitucionals i ètics com a resultat d'una administració qualificada de «dictadura civil» per l'expresident Osvaldo Hurtado.
El sistema de «minidevaluacions» establert pel nou govern va tenir diverses virtuts: va revertir el caos monetari vigent fins a 1988, va aconseguir mantenir un tipus de canvi real més competitiu i va corregir els desfasaments. Les exportacions de flors, meló, pinya americana, tabac i productes industrialitzats van créixer un 25 per cent el 1991 respecte del 1990. Es va estimar que per a finals de 1992 les exportacions globals arribarien a una mica més de tres mil milions de dòlars.
Malgrat aquests èxits, la inflació va arribar al 75,6% de mitjana anual i al 99% de mitjana el març de 1989. El Govern no va poder abaixar el ritme del creixement de la inflació a un 30 per cent anual com havia promès. Això hipotecà les promeses de reformes socials que en bona part li havien donat el govern. Els nivells de misèria, indigència, desnutrició i desocupació van assolir els nivells més alts des de 1982. Malgrat accions socials considerables (programes d'alfabetització, obres públiques, hospitals, habitatges) els estralls causats per la inflació van minar la popularitat del president i el seu partit. Aquesta impopularitat es va manifestar en les eleccions a diputats, alcaldes i prefectes provincials de juny de 1990, en les quals van triomfar els partits de l'oposició. En les següents eleccions presidencials de 1992, Borja va ser derrotat per Sixto Durán Ballén, del partit Unión Republicana.

## Referències

* ↑ Ortiz de Zárate, Roberto. «Rodrigo Borja Cevallos». CIDOB. [Consulta: 4 abril 2017].
# La Torrassa (Llinars del Vallès)

La Torrassa és una muntanya de 416 metres que es troba al municipi de Llinars del Vallès, a la comarca del Vallès Oriental.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 294115001) i la Torrassa del Moro, una torre de guaita d'origen romà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya