OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Digoin

El cantó de Digoin és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Charolles. Té 5 municipis i el cap és Digoin.

## Municipis

* Digoin
* Les Guerreaux
* La Motte-Saint-Jean
* Saint-Agnan
* Varenne-Saint-Germain

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Louis-Léon Quéroy | SFIO |
| 1949-1955 | Pierre Bengler | RPF |
| 1955-1961 | Jean Lauféron | UNR, després divers droite |
| 1961-1971 | Louis-Léon Quéroy | SFIO |
| 1971-1979 | Maurice Marchandiau | PS, després divers gauche |
| 1979-1985 | Louis Cantat | PCF |
| 1985-1992 | Michel Lacroix | Divers droite |
| 1992-1998 | Gérard Bossu | PS |
| 1998-2011 | Maxime Castagna | Divers droite |
| 2011- | Philomène Baccot | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 11.723 | 12.693 | 13.701 | 13.617 | 12.704 | 11.520 | 11.133 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1972

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1972 celebrats a la ciutat de Sapporo (Japó) es disputaren vuit proves de patinatge de velocitat sobre gel, quatre en categoria masculina i quatre més en categoria femenina.
Les proves masculines es realitzaren entre els dies 4 i 7 de febrer i les femenines entre els dies 9 i 12 de febrer de 1972 al Makomanai Open Stadium de la ciutat de Sapporo.
Hi participaren un total de 118 patinadors, entre ells 67 homes i 51 dones, de 18 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 m. detalls | Erhard Keller | Hasse Börjes | Valery Muratov |
| 1.500 m. detalls | Ard Schenk | Roar Grønvold | Göran Claeson |
| 5.000 m. detalls | Ard Schenk | Roar Grønvold | Sten Stensen |
| 10.000 m. detalls | Ard Schenk | Kees Verkerk | Sten Stensen |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 m. detalls | Anne Henning | Vera Krasnova | Liudmila Titova |
| 1.000 m. detalls | Monika Pflug | Atje Keulen-Deelstra | Anne Henning |
| 1.500 m. detalls | Dianne Holum | Stien Kaiser | Atje Keulen-Deelstra |
| 3.000 m. detalls | Stien Kaiser | Dianne Holum | Atje Keulen-Deelstra |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Països Baixos | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 2 | Estats Units | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | RFA | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4 | Noruega | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 5 | Unió Soviètica | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6 | Suècia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Total | Total | 8 | 8 | 8 | 24 |

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Speed Skating at the 1972 Winter Olympics». [Consulta: 26 desembre 2024].
# Megacamelus

Megacamelus és un gènere extint de mamífers artiodàctils de la família dels camèlids que visqueren a Nord-amèrica des del Miocè superior fins al Pliocè inferior, fa entre 4,9 i 10,3 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Califòrnia, Idaho i Nebraska (Estats Units). Són uns dels camèlids més grossos de tots els temps, amb una alçada de 3,4 metres, i probablement els més pesants, amb un pes de fins a 4 tones. És possible que fossin els avantpassats directes dels primers camèlids del Vell Món. El nom genèric Megacamelus significa ‘camell gros’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Megacamelus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 13 octubre 2024].
* ↑ Prothero, Donald R.; Scoch, Robert M. Horns, Tusks, and Flippers: The Evolution of Hoofed Mammals (en anglès). Hopkins University Press, 2002. ISBN 9780801871351.
# Turó d'en Garravista

El Turó d'en Garravista és una muntanya de 355 metres que es troba al municipi de Sant Celoni, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Burie

El cantó de Burie és un cantó francès del departament del Charente Marítim, situat al districte de Saintes. Té 10 municipis i el cap és Burie.

## Municipis

* Burie
* Chérac
* Dompierre-sur-Charente
* Écoyeux
* Migron
* Saint-Bris-des-Bois
* Saint-Césaire
* Saint-Sauvant
* Le Seure
* Villars-les-Bois
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | M. Clerc | Radical |
| 1955-1967 | Georges Vinet | UDR |
| 1967-1985 | René Boucher | PCF |
| 1985-2004 | Michel Cheneau | PS |
| 2004-2011 | Sylvain Brouard | PS |
| 2011- | Fabrice Barusseau | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 5.549 | 5.752 | 5.667 | 5.948 | 6.377 | 6.519 | 6.885 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Le Creusot-Est

El cantó de Le Creusot-Est és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte d'Autun. Té 3 municipis i part del de Le Creusot.

## Municipis

* Le Breuil
* Le Creusot (part)
* Saint-Firmin
* Saint-Sernin-du-Bois

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Bourguet | Divers droite |
| 1951-1966 | Jean Garnier | RPF, després divers droite, després UNR |
| 1966-1973 | M. Pretet | RI |
| 1973-1976 | Henri Lacagne | UDR |
| 1976-2001 | André Laffly | PS |
| 2001- | Evelyne Couillerot | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Mare de Déu de Montornès

La Mare de Déu de Montornès és un monument del municipi de la Pobla de Montornès protegit com a bé cultural d'interès local. L'església parroquial de la Pobla de Montornès, dedicada a Santa Maria, és a un quart d'hora, aproximadament de la localitat, dalt d'un turó. La blanca ermita -antiga parroquial de Montornès, amb data de "1786" a la façana"- de la Mare de Déu de Montornès, és on té lloc l'aplec el dilluns de Pasqua de Resurrecció. Al costat del temple romanen alguns vestigis del que fou castell de Montornès. Aquest, té una nau amb capelles laterals. La seva volta de canó amb llunetes cobreix la part central de la nau, i les capelles estan cobertes amb voltes de mitja taronja. La porta principal és als peus i té un arc rebaixat amb motllures emmarcant-lo.
Damunt la porta principal hi ha una petita espadanya on hi ha les campanes. A l'arc rebaixat de la porta d'accés hi ha una inscripció amb data de "1783". El coronament superior és corb a la façana. També hi ha una porta lateral tapiada que pertanyia a l'antiga ermita romànica.

## Història

L'indret de Montornès va pertànyer al Monestir de Santes Creus i a partir de 1173 perquè ho comprà a la família Rajadell. El castell era aleshores del comtat i del bisbat barcelonins.
L'ermita de la Mare de Déu de Montornès s'aixecà al costat de les restes del Castell. En construir-se l'església parroquial, l'antiga capella de la fortalesa medieval restà habilitada com a ermita. A mitjans del segle xvii s'hi portaren a terme obres de consolidació i l'any 1783 s'aixecà el temple actual, finançat gràcies a les rendes procedents d'una sínia propietat del santuari i de les almoines dels fidels. L'únic testimoni que resta de la primitiva esglesiola és la portalada romànica situada a l'ala nord.
A l'interior d'un cambril, hi ha una imatge d'alabastre policromat de la Mare de Déu que és molt venerada. Es tracta d'una talla del segle xvi o XVII. L'ermita fou restaurada per darrera vegada l'any 1926.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Mare de Déu de Montornès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].

## Enllaços externs

* «Mare de Déu de Montornès». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cooperativa Agrícola de Falset

La Cooperativa Agrícola de Falset és un monument del municipi de Falset (Priorat) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Actualment forma la part de la Cooperativa Falset-Marçà inscrita en els cellers de la Denominació d'Origen Montsant.

## Descripció

Conjunt de dos edificis de dues i tres naus, bastits de maçoneria i obra vista, coberts per teulades i destinats a magatzems i cellers de la cooperativa agrícola de Falset. Les façanes presenten dos nivells, el baix amb portes diverses en nombre de 4 i algunes portes altes i el nivell superior amb un ampli finestral pentagonal per nau i estructurat d'obra vista. En una paret lateral hi ha tres àmplies portes per a operacions de càrrega i descàrrega. Actualment allotja un ampli celler i planta embotelladora, botiga de vendes, oficina de la caixa rural i amplis magatzems.

## Història

La cooperativa i la Caixa Rural Falsetana, creada el 10 d'agost del 1917 endegà, després de la construcció del celler cooperatiu, inaugurat el 1919, la construcció d'uns magatzems propers, vora la carretera. Les obres s'iniciaren el 1933 amb l'aixecament de les dues primeres naus i, tot seguit s'iniciaren les altres tres. La Guerra Civil interrompé les obres, que no foren continuades fins després del conflicte, utilitzant materials més lleugers.

## Referències

* ↑ «Cooperativa Falset Marçà». Llistat de cellers D.O. Montsant. Consell Regulador D.O. Montsant. Arxivat de l'original el 2014-04-05. [Consulta: 18 març 2013].
* 1 2 «Cooperativa Agrícola de Falset». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 març 2013].
# Roca del Papiol

La Roca del Papiol és una muntanya de 631 metres que es troba entre els municipis de Torrelles de Foix, a la comarca de l'Alt Penedès i del Montmell, a la comarca del Baix Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Síndrome de càncer hereditari

Una síndrome de càncer hereditari, o síndrome de càncer familiar, és un trastorn genètic en què les mutacions genètiques heretades en un o més gens predisposen els individus afectats al desenvolupament de càncers i també poden provocar l'aparició precoç d'aquests càncers. Les síndromes de càncer hereditari sovint mostren no només un alt risc de desenvolupar càncer durant tota la vida, sinó també el desenvolupament de múltiples tumors primaris independents.
Moltes d'aquestes síndromes són causades per mutacions en gens supressors de tumors, gens que estan implicats en la protecció de la cèl·lula de convertir-se en càncer. Altres gens que es poden veure afectats són els gens reparadors de l'ADN, els oncogens i els gens implicats en la producció de vasos sanguinis (angiogènesi). Els exemples habituals de síndromes de càncer hereditari són la síndrome hereditària del càncer de mama i ovari i el càncer colorectal hereditari no associat a poliposi (síndrome de Lynch).

## Exemples

Tot i que les síndromes canceroses presenten un major risc de càncer, el risc varia. Per a algunes d'aquestes malalties, el càncer no és la seva característica principal:
* Anèmia de Fanconi
* Poliposi adenomatosa familiar
* Càncer colorectal hereditari no associat a poliposi
* Síndrome hereditària del càncer de mama i ovari
* Síndrome de paraganglioma-feocromocitoma hereditari
* Síndrome de Li-Fraumeni
* Poliposi associada a MUTYH
* Síndrome de carcinoma basocel·lular nevoide
* Malaltia de Von Hippel-Lindau
* Xerodèrmia pigmentada

## Referències

* ↑ Allgayer, Heike; Redher, Helga; Fulda, Simone. Hereditary Tumors: From Genes to Clinical Consequences. Weinheim: Wiley-VCH, 2009. ISBN 9783527320288.
* ↑ Hodgson S «Mechanisms of inherited cancer susceptibility». J Zhejiang Univ Sci B, vol. 9, 1, 1-2008, pàg. 1–4. DOI: 10.1631/jzus.B073001. PMC: 2170461. PMID: 18196605.
* ↑ «Clinical management of hereditary breast cancer syndromes». J Mammary Gland Biol Neoplasia, vol. 16, 1, 4-2011, pàg. 17–25. DOI: 10.1007/s10911-011-9200-x. PMID: 21360002.
* ↑ «Review of the Lynch syndrome: history, molecular genetics, screening, differential diagnosis, and medicolegal ramifications». Clin. Genet., vol. 76, 1, 7-2009, pàg. 1–18. DOI: 10.1111/j.1399-0004.2009.01230.x. PMC: 2846640. PMID: 19659756.
# Turó del Pla dels Emprius

El Turó del Pla dels Emprius és una muntanya de 1.196 metres que es troba al municipi de Tagamanent, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Le Château-d'Oléron

El cantó de Le Château-d'Oléron és un cantó francès del departament del Charente Marítim, al districte de Rochefort. Compta amb quatre comunes: Dolus-d'Oléron, Le Grand-Village-Plage, Saint-Trojan-les-Bains i Le Château-d'Oléron; essent aquest últim el cap.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | M. Rouanet | radical |
| 1958-1970 | M. Auger | radical |
| 1970-1982 | M. Jousseaume | radical, després MRG |
| 1982-1994 | Gérard d'Arzac | UDF-CDS |
| 1994- | Michel Parent | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 6.889 | 7.403 | 7.514 | 7.542 | 8.192 | 8.797 | 9.577 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Fontaine

El cantó de Fontaine és un cantó francès del departament del Territori de Belfort, situat al districte de Belfort. Té 18 municipis i el cap és Fontaine.

## Municipis

* Angeot (A)
* Bessoncourt (Bs)
* Bethonvilliers (Bt)
* Cunelières (C)
* Denney (D)
* Eguenigue (E)
* Fontaine (F)
* Foussemagne (Fo)
* Frais (Fr)
* Lacollonge (Lc)
* Lagrange (Lg)
* Larivière (Lr)
* Menoncourt (M)
* Montreux-Château (MC)
* Petit-Croix (PC)
* Phaffans (Ph)
* Reppe (R)
* Vauthiermont (V)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1976 | Célestin Juif | MRP, després divers droite |
| 1976-1982 | M. Iffenecker | PS |
| 1982-1990 | Yvan Damidaux | PS |
| 1990- | Anne-Marie Forcinal | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 38.619 | 43.887 | 51.550 | 51.910 | 55.268 | 56.661 | 20.482 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Casa Vallvé (la Pobla de Mafumet)

Casa Vallvé, abans Casa Txacó, és una casa del municipi de la Pobla de Mafumet protegida com a bé cultural d'interès local. És una de les cases que integraven el nucli medieval i, antigament, fou la seu de l'ajuntament. Al seu interior es conserva el primitiu celler i el primitiu molí.

## Descripció

La casa Vallvé, una de les cases que integraven l'antic nucli medieval, té planta baixa i un pis i és coberta per una teulada a doble vessant, amb el carener paral·lel a la façana principal. La planta baixa té l'accés emmarcat per un arc de mig punt adovellat i per les restes d'antigues finestres, algunes d'elles actualment cegades. El primer pis compta amb tres finestres, dues d'antigues que encara conserven fragments de l'estructura originària i una que va ser reformada fa uns anys (1980-1985).

## Història

La casa Vallvé, antigament coneguda com a Casa Txacó, és una de les cases que integraven el nucli medieval de la Pobla de Mafumet. Al seu interior es conserva el primitiu celler amb els cups i el primitiu molí, dependències que encara conserven els embigats originaris tot i que en un estat força lamentable. Aquest sector de la casa s'utilitza com a magatzem agrícola, restant la part superior per a habitatge. El més deteriorat de la casa és la façana, feta amb pedra que es conserva força desgastada. La casa fou, antigament, seu de l'ajuntament del poble.

## Referències

* 1 2 «Casa Vallvé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].

## Enllaços externs

* «Casa Vallvé». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mas del Ciurana (Falset)

El Mas del Ciurana és un monument del municipi de Falset (Priorat) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conjunt format per tres edificis, un corresponent als masovers i sense interès arquitectònic i els altres dos als propietaris, un dels quals convé destacar. Es tracta d'un edifici de planta formada per un cos central de planta quadrada, amb cobertes a diferents nivells i quatre vessants i lluerna central amb coberta piramidal. Bastit de carreu i maçoneria amb elements d'obra, en estil neogòtic, la construcció, inacabada, presenta un claustre fragmentat i altres elements escultòrics d'interès. L'interior està sòbriament decorat.

## Història

Enric Ciurana bastí el mas que duu el seu nom com un element atípic de la comarca, en un estil neogòtic, prenent com a model alguns edifici que, a principis del segle xx, eren enderrocats per a obrir la dita Gran Via "A" o la via Laietana de Barcelona. Utilitzà el seu propi disseny i es feu portar pedra de Montjuïc per a la construcció, en viatges ininterromputs de carros. Sense poder acabar l'obra, queda pendent tot el bloc de migdia, que hauria d'haver estat ocupat per la biblioteca i la sala de música.

## Referències

* ↑ «Mas del Ciurana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 març 2013].

## Enllaços externs

* «Mas del Ciurana». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Rocacorba (Mediona)

La Rocacorba és una muntanya de 563 metres que es troba al municipi de Mediona, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Joan Filbà Fernández

Joan Filbà Fernández (Mataró, 10 de gener de 1955 - Barcelona, 10 d'octubre de 1981) va ser un jugador de bàsquet català. Mesurava 2.08 cm i la seva posició en la pista era la de pivot. Va jugar cinc temporades a l'equip on es va formar, el Club Joventut Badalona, on guanyà una Copa i una Lliga. El 1979 marxa de la Penya i fitxa pel Cotonificio d'Aíto; la temporada següent la jugarà al Bàsquet Manresa. Quan hi havia signat per l'OAR Ferrol, va tenir un desgraciat accident d'automòbil en les rodalies d'Arenys de Mar, dos mesos després, amb tan sols 26 anys, moriria a l'Hospital Vall d'Hebron (aleshores conegut com a Francisco Franco).
Amb vint anys va aconseguir la internacionalitat absoluta amb Espanya, després d'haver jugat en seleccions inferiors. Seleccionat pel mític Díaz Miguel, debuta el 21 de maig de 1975 a Bilbao, en un partit amistós davant de Canadà, en el qual la selecció va perdre per 94-102. El seu rècord d'anotació amb la selecció ho va obtenir en els Jocs Mediterranis d'Alger (1975) enfront de Grècia, amb vint-i-cinc punts. Va vestir la samarreta de la selecció espanyola en 25 ocasions, disputant l'Eurobasket de 1975, en què l'equip nacional va acabar quart, i l'Eurobasket de 1977, on la selecció va acabar en novena posició.

## Referències

* ↑ Fernández, J.M. «Filbá fichó por el Cotonificio». El Mundo Deportivo, 21-05-1979 [Consulta: 17 desembre 2024].
* ↑ «Joan Filbà Fernández». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Murió Filbá tras permanecer dos meses en una UVI» (en castellà). El País, 11-10-1981 [Consulta: 17 maig 2018].
# Turó de la Majordona

El Turó de la Majordona és una muntanya de 394 metres que es troba al municipi de Llinars del Vallès, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de La Rochelle-3

El cantó de La Rochelle-3 és un cantó francès del departament del Charente Marítim, situat al districte de La Rochelle. Compta amb part del municipi de La Rochelle.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1976 | Alain de Lacoste-Lareymondie | CNI, després divers droite |
| 1976-1985 | Jacques Robert | PS |
| 1985-1998 | François Jaume | RPR |
| 1998- | Marylise Fleuret-Pagnoux | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó d'Avallon

El cantó d'Avallon és un cantó francès del departament del Yonne, situat al districte d'Avallon. Té 16 municipis i el cap és Avallon.

## Municipis

* Annay-la-Côte
* Annéot
* Avallon
* Domecy-sur-le-Vault
* Étaule
* Girolles
* Island
* Lucy-le-Bois
* Magny
* Menades
* Pontaubert
* Sauvigny-le-Bois
* Sermizelles
* Tharot
* Thory
* Vault-de-Lugny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1947 | Georges Schiever | Divers droite |
| 1947-1973 | Louis Schiever | Divers droite |
| 1973-1992 | Léo Grezard | Divers droite, després PS |
| 1992-1998 | Yves van Haecke | RPR |
| 1998-2004 | Pascal Germain | Divers droite |
| 2004-2008 | Jean Mariani | PS |
| 2009-2011 | Isabelle Huberdeau | Divers gauche |
| 2011-2012 | Jean-Yves Caullet | PS |
| 2012- | Isabelle Huberdeau | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 9.606 | 10.455 | 12.323 | 12.727 | 12.857 | 12.671 | 11.884 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Creu de terme dels Alamús

La Creu de terme dels Alamús és una creu de terme catalogada com a monument del municipi dels Alamús (Segrià) i inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
La creu dels Alamús és força ben conservada. Consta d'una base quadrangular (sobre un graó més ampli) de forma gairebé cúbica amb els angles superiors esmotxats, un fust poligonal, capitell i la creu pròpiament dita. El capitell, vuitavat, recolza sobre petites mènsules, que donen suport a les vuit semicolumnes toscanes que separen les diferents cares. A sis de les vuit cares trobem una figura de Sant dins d'una petita fornícula, les altres dues cares presenten una decoració molt esquemàtica
La creu, amb el Crist en una cara i la Mare de Déu a l'altre, té els braços solcats per acanaladures, l'horitzontal acabat amb sengles engruiximents, els braços de la creu queden enllaçats de dos en dos per volutes
Aquesta creu, força similar a la de Nalec (Urgell) i a d'altres del Segrià, l'Urgell i la Segarra, segueix encara la tipologia de les creus de terme gòtiques, per bé que els elements que conformen el capitell i la creu corresponen ja a un llenguatge posterior, de transició del renaixement al barroc, possiblement de finals del segle xvi o inicis del XVII.

## Història

La creu de terme dels Alamús, ubicada ara al cementiri Municipal, era situada anteriorment a l'anomenada encara plaça de la Creu, al bell mig del poble, d'on fou treta l'any 1936 per evitar que fos destruïda durant la guerra civil.

## Referències

* 1 2 3 4 «Creu de terme dels Alamús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].

## Enllaços externs

* «Creu de terme dels Alamús». Patrimoni arquitectònic. Consell Comarcal del Segrià. Arxivat de l'original el 2011-09-07. [Consulta: 20 març 2013].