OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Campoloro-Moriani

El cantó de Campoloro-Moriani era una divisió administrativa francesa situat al departament de l'Alta Còrsega i a la Col·lectivitat Territorial de Còrsega. Comptava amb 9 municipis i el cap era Cervione. Va existir de 1973 a 2015.

## Administració

Llista de consellers generals :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004-2007 | Claude Olivesi | Corse Démocratie | |
| 2007-2013 | Augustin Nicolai | Démocrates | Alcalde de Cervione |
| 2013-2015 | Henriette Danti | Démocrates | |

## Composició

Llista de municipis :
| Nom | Població | Codi Postal | Codi Insee |
| Cervione (Cervioni) | 1 452 | 20221 | 2B087 |
| Sant'Andrea-di-Cotone (Sant'Andria di Cutone) | 167 | 20221 | 2B293 |
| San-Giovanni-di-Moriani (San Ghjuvà di Muriani) | 85 | 20230 | 2B302 |
| San-Giuliano (San Ghjulianu) | 608 | 20230 | 2B303 |
| Santa-Lucia-di-Moriani (Santa Lucia di Muriani) | 1 003 | 20230 | 2B307 |
| Santa-Maria-Poggio (Santa Maria poghju) | 629 | 20221 | 2B311 |
| San-Nicolao (San Niculau) | 1 316 | 20230 | 2B313 |
| Santa-Reparata-di-Moriani (Santa Riparata di Muriani) | 43 | 20230 | 2B317 |
| Valle-di-Campoloro (E Valli di U Campuloru) | 263 | 20221 | 2B335 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.881 | 3.642 | 3.749 | 4.089 | 4.905 | 5.566 |
# Llista d'alcaldes de Santa Maria de Martorelles

La Llista d’alcaldes de Santa Maria de Martorelles recull els noms dels dirigents que han presidit l’ajuntament d’aquest municipi català al llarg de la seva història, especialment des de la restauració de la democràcia a Espanya.
* Joan Riulas i Vallès (1928 - 1930)
* Jaume Oliveras i Prunés (1930 - 1931)
* Josep Escrigas i Colomer (1931 - 1934)
* Antoni Armengol i Calvet (1934 - 1936)
* Feliu Coll i Xiol (1936 - 1937)
* Bautista Ventura i Torres (1937 - 1937)
* Jaume Bru i Alba (1937 - 1938)
* Jaume Oliveras i Prunés (1939 - 1953)
* Josep Castellsegué i Guarro (1953 - 1970)
* Joan Vallbona i Esteve (1970 - 1979)
* Josep Maria Cases i Casals (1979 - 1983)
* Joan Vallbona i Esteve (1983 - 1991)
* Vicenç Ventura i Forés (1991 - 1995)
* Joan Domínguez i Sànchez (1995 - 1999)
* Anna Plaza i Font (1999 - 1999)
* Joan Frias i Subirats (1999 - 2003)
* Francesc Garcia i Costa (2003 - 2007)
* Maria Concepció Collado i Villa (2007 - 2011)
* Julian Trapero Frías (2011 - 2019)
* Lluís Maria Pintor i Matos (2019 - 2021)
* Rodolf Casas i Bonet (2021 -)

## Enllaços externs

* Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses de Santa Maria de Martorelles (Museu de Granollers)
# Aliança Sindical Obrera

Aliança Sindical Obrera (ASO) fou un grup sindical valencià fundat a començaments dels anys 1960 a València per antics militants d'UGT i CNT, gairebé desaparegudes durant el franquisme. Com que era situada al marge del PSOE, el 1964 es va aproximar al Partit Socialista Valencià (PSV), de qui en formà la secció sindical. Comptaria amb vuit membres a València i altres a Alcoi, Benetússer, Sagunt i Xirivella.
Degut a l'escassa militància, des del primer moment va patir problemes de caràcter econòmic, que li impedien establir una assessoria jurídica i un mínim d'infraestructures. Per aquest motius, la major part dels membres es van integrar a Comissions Obreres del País Valencià el 1966.
# Església de les Mares Escolàpies (Sabadell)

L'Església de les Mares Escolàpies és una església catalogada com a monument del municipi de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'Església de les Mares Escolàpies està adossada al col·legi. La formen dos cossos, el campanar i el temple. El campanar està constituït per un cos prismàtic coronat per una teulada a quatre vessants amb un ràfec pronunciat i sostingut per mènsules.
La façana de l'església mostra l'ús d'un llenguatge ornamental que recorda a formes medievals, concretament gòtiques, encara que amb un tractament molt esquemàtic. L'eix de simetria el marca la porta, que presenta als brancals dues columnetes que sostenen un arc d'ogiva on a sobre se situa una rosassa. La zona superior de la façana es diferencia a partir d'una cornisa amb motllures sobre la qual s'obren tres finestres. L'acabament de la façana presenta una forma a dues vessants amb un ràfec pronunciat.

## Història

L'any 1846, Paula Montal i Fornés (1799-1899) fundà a Sabadell l'Institut de les Filles de Maria (Mares Escolàpies) dedicades a l'ensenyament i a la vida en comunitat. La primera residència se situà a les Rambles, tot seguit es traslladaren al carrer Sant Antoni número 29, lloc on es van obrir les escoles el 24 d'octubre de 1846. El 23 de gener de 1848 l'Ajuntament de Sabadell concedí subvenció municipal a les Mares Escolàpies. L'any 1850 es traslladaren a la casa que comprà D. Codina al carrer Sant Josep.

## Vegeu també

* Col·legi Escolàpies de Sabadell
* Església de Sant Agustí (Sabadell)

## Referències

* 1 2 3 «Església de les Mares Escolàpies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Torre del Fraret

La Torre del Fraret és un monument del municipi de Vila-sana (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres plantes. Consta d'un cos central i un annex posterior. La part inferior de la façana és de pedra i morter, la resta és de paret de tàpia. A la planta baixa hi ha una sola porta d'accés. A la llinda, emmarcada en un gravat decoratiu hi ha la data: 1766. La planta noble té dues finestres d'arc rebaixat. Al pis superior les obertures en ull de bou se situen just per sobre de les finestres de la planta noble.
Queden les restes d'un pou. El basament està format per quatre lloses de pedra, unides en forma de creu. A la part superior resta una columna, que indica l'anterior existència d'un allindament.

## Història

El matrimoni Teixidior d'Utxafava va deixar, al morir sense descendència, la seva casa, edificada per un tal Teixidó de Golmés l'any 1766, i d'altres propietats per a un "Benefici" (1791). El primer "beneficiat" fou Jaume Boldú, nebot del matrimoni. Després de la Casa Vella, de Cal Segarra d'Ivars i de Cal Senyor és una de les primeres edificacions de la vila.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torre del Fraret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Cantó de Vescovato

El cantó de Vescovato és una antiga divisió administrativa francesa situat al departament de l'Alta Còrsega i a la Col·lectivitat Territorial de Còrsega. Va desaparèixer el 2015.

## Geografia

El cantó és organitzat al voltant de Vescovato dins el districte de Corte. La seva alçària varia de 0 (Castellare-di-Casinca) a 1 218 m amb una alçària mitjana de 326 m.

## Administració

Llista de consellers generals :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2015 | Joseph Castelli | Corse Démocratie | |

## Composició

Llista de municipis :
| Nom | Població | Codi Postal | Codi Insee |
| Castellare-di-Casinca | 498 | 20213 | 2B077 |
| Loreto-di-Casinca | 234 | 20215 | 2B145 |
| Penta-di-Casinca | 2 438 | 20213 | 2B207 |
| Porri | 47 | 20215 | 2B245 |
| Sorbo-Ocagnano | 716 | 20213 | 2B286 |
| Venzolasca | 1 333 | 20215 | 2B343 |
| Vescovato | 2 316 | 20215 | 2B346 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2012 |
| 3.688 | 4.519 | 5.210 | 5.558 | 6.548 | 7.582 | 9.142 |
# Tomba de l'antipapa Joan XXIII

La Tomba de l'Antipapa Joan XXIII és el monument funerari de marbre de l'antipapa Joan XXIII (Baldassare Cossa), creat per Donatello i Michelozzo per al Baptisteri de Sant Joan (Florència), el qual queda adjacent a la Basílica de Santa Maria del Fiore.
Va ser encomanat pels executors del testament de Cossa, després de la seva mort el 22 de desembre de 1419, i va ser completat durant els anys 1420, establint-lo com unes de les primeres fites de la Florència del Renaixement. D'acord amb Ferdinand Gregorovius, la tomba és «alhora el sepulcre del Cisma d'Occident en una església i l'última tomba papal que es troba fora de la mateixa Roma»". Cossa tenia una llarga història de cooperació amb Florència, que l'havia vist com el pontífex legítim en una època durant el Cisma d'Occident. El monument de la tomba s'interpreta sovint com una temptativa de consolidar la legitimitat del pontificat de Cossa, lligant-lo a un lloc espiritual de gran abast com era el Baptisteri. L'evocació del simbolisme papal a la tomba i l'acoblament entre Cossa i Florència s'han interpretat com un desdeny al successor de Cossa, el papa Martí V.
# Aliança de Primorje – Gorski Kotar

L' Aliança de Primorje-Gorski Kotar (croat Primorsko Goranski Savez, PGS) és un partit polític de Croàcia de caràcter regionalista del Comtat de Primorje-Gorski Kotar. Va tenir el seu origen en l'Aliança Democràtica de Rijeka (Riječki demokratski savez, RiDS), que va obtenir un escó a les eleccions legislatives croates de 1992. Degut a l'èxit va estendre les seves activitats de la ciutat de Rijeka a tot el comtat. A les eleccions legislatives croates de 2003 es presentà en coalició amb el Partit Popular Croat i va obtenir un escó. A les eleccions legislatives croates de 2007 canvià l'aliança i es presentà amb el Partit Camperol Croat i el Partit Social Liberal Croat, però no va obtenir cap escó.

## Enllaços externs

* Web oficia
# Ballana

Ballana fou un regne situat a Núbia a uns 10 km al sud d'Abu Simbel, format per emigrants coneguts com a Grup X, cultura del grup post-meroític que va dominar Núbia des del 250 al 550. Sembla que la seva imposició no fou violenta i no es percep un trencament de la societat amb la seva arribada, si bé canvien algunes costums. Alguns experts pensen que potser eren blèmies, nòmades del desert de l'est, però altres sostenen que el Grup X estava format per gent emigrada de l'oest, els noba o nobodai. La cultura de Ballana precedeix a la cultura cristiana i se sobreposa a la cultura meroítica. El nom li fou donat per un llogaret modern avui cobert per l'aigua del llac Nasser.
Els cementiris són petits i les tombes són relativament senzilles i no hi ha elements monumentals com en els reis de Napata o Mèroe, però sí que s'han trobat algunes tombes molt ben decorades. Les tombes que s'han excavat a Ballana i Qustul presenten moltes similituds i ambdues podrien ser caps de petits regnes. Restes d'aquesta cultura s'han trobat des de Shellal, al nord, a Sesebi, al sud.
El seu monument més important és el cementiri reial descobert i explorat per Emery i Kirwan entre 1931 i 1934 tant a Ballana com a l'altre costat del riu, a Qustul, no lluny d'Abu Simbel. Quaranta tombes semblen pertànyer a reis o membres de la casa reial. Les tombes són pilons de terra molts grans (fins i tot semblaven formacions naturals del terreny) d'uns 75 m de diàmetre i 12 m d'alçada. El rei era enterrat en una cambra a l'entrada amb menjar i beguda en gerres de plata, pedres precioses, peces de bronze i objectes de valor, inclosa una corona reial. En una habitació al costat s'hi disposava l'armament, mentre la reina i els servents es troben en una altra habitació (devien ser sacrificats). També s'hi troben animals con cavalls amb els apers de plata, camells, gossos amb collars. Les tombes més grans tenien uns 70 humans sacrificats. Els objectes trobats eren sovint de l'Egipte romà d'Orient, alguns amb motius cristians; les corones portaven insígnies egípcies i meroítiques.
El túmul típic de Ballana té entre 4 i 20 m de diàmetre. Els més grans són els dels reis. La posició dels cossos és contreta i orientada al sud (en lloc de l'oest com fins aleshores).
La ceràmica de Ballana és similar a la de l'Egipte romà d'Orient, i molt diferent de la precedent de Mèroe.
# Anthony Basil Taylor

Anthony Basil Taylor (24 d'abril de 1954, Fort Worth, Texas) és el bisbe de la diòcesi de Little Rock, a l'estat d'Arkansas, als Estats Units.
El papa Benet XVI el nomenà com a bisbe de Little Rock el 10 d'abril del 2008 i fou instal·lat en aquesta diòcesi el 5 de juny del mateix any.
# Cantó de Brénod

El cantó de Brénod era una divisió administrativa francesa del departament de l'Ain. Comptava amb 12 municipis i el cap era Brénod. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Brénod
* Champdor
* Chevillard
* Condamine
* Corcelles
* Le Grand-Abergement
* Hotonnes
* Izenave
* Lantenay
* Outriaz
* Le Petit-Abergement
* Vieu-d'Izenave

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Marcien Julliard | radical |
| 1958-1980 | Michel Carrier | Divers droite, RI |
| 1980-1982 | Octave Tardy | MRG |
| 1982-2001 | Bernard Carrier | UDF-PR |
| 2001-2015 | Michel Rivat | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 2.634 | 2.971 | 2.661 | 2.873 | 3.105 | 3.241 | 3.666 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Sant Francesc s'hi Moria

Sant Francesc s'hi Moria o Sant Francesc d'Almúnia, és una capella protegida com a bé cultural d'interès local a l'extrem nord-est del terme municipal de Vic (Osona), ben a prop dels termenals amb Folgueroles i Manlleu.

## Arquitectura

És una capella de nau única coronada amb un absis semicircular a llevant. A la part de migdia de la nau s'hi adossa un campanar de torre de planta quadrada que consta de planta baixa i dos pisos, acabada amb merlets, els murs són decorats amb arquets cecs, faixes llombardes i decoracions amb serreta, també s'hi obren finestres geminades. La façana és a ponent, el portal és d'arc de mig punt i reposa sobre columnes decorades amb capitells. Al damunt el portal hi ha finestres geminades. A tota l'església, els murs exteriors són decorats amb elements llombards i sota el ràfec de la teulada de la façana s'hi dibuixen uns arquets cecs que segueixen la inclinació de la teulada. Els materials constructius emprats són la pedra basta i la pedra ben treballada; la restauració s'ha portat a terme amb ciment pòrtland.

## Història

L'ermita o capella es troba documentada des del 1244 per bé que els seus orígens semblen més llunyans, ja que està situada a l'antiga stratta Francisca.
Durant la guerra del 1936 fou totalment devastada i anys més tard el 1946 se n'emprengué la restauració, restauració que fou poc fidel a l'estètica de les esglésies romàniques d'aquestes contrades.
Es tenen notícies que el pintor vigatà Marià Colomer, durant el segle xix la decorà amb frescos que representaven la llegenda de Sant Francesc passejant-se per terres d'Osona, d'aquella decoració avui només ens en queden fotografies i un gravat de boix.
Mossèn Cinto tenia molta devoció a Sant Francesc d'Assís i els seus textos contenen una llegenda que explica el perquè de la construcció de l'ermita: vers l'any 1225, un any abans de la mort del Poverello d'Assís, Sant Francesc arribà a Vic i, en ésser en aquell planell del Gurri conegut pel pla d'Almoina, va tenir un èxtasi en ple camp i un pagès li portà aigua del seu pou i es retornà. El fet fou celebrat i s'hi erigí un pedronet en recordança del Sant. Anys més tard, els pares franciscans hi van erigir la capella, que prengué el nom de Sant Francesc s'hi Moria.

## Referències

* ↑ «Patrimoni arquitectònic». Patrimoni arquitectònic. [Consulta: 12 desembre 2023].
* ↑ Mestres, F. Galeria Seráfica ó sea Vida del gran padre y patriarca San Francisco de de Asis... (en castellà). José Ribet, 1857, p. 305.

## Enllaços externs

* Associació Sant Francesc s'hi moria a Ràdio Vic. Podcast on s'explica la història de l'ermita.
# Aliağa

Aliağa és una vila i un districte situada a uns 50 km al nord d'Esmirna a la costa egea turca de la província d'Esmirna. La seva activitat econòmica principal se centra en la refinació del petroli, el desballestament de vaixells i el turisme. A uns quinze quilòmetres al nord d'Aliağa hi ha les restes de l'antiga ciutat eòlida de Mirina; a setze cap al sud hi ha les ruïnes de Cime i a 20 km a l'est les d'Aigai.
# Molí de Pals

El Molí de Pals, també anomenat Molí Gros, Castell de Sant Miquel o Mas Tafurer, és una antiga construcció que ha estat castell, molí i mas durant cinc segles. Situat al terme municipal de Pals, a la comarca del Baix Empordà, al km 343 de la carretera de Pals a Torroella de Montgrí, connectat a 100 m per un camí de terra. Envoltat de camps d'arròs, dista tan sols 3 km de la vila de Pals.

## Història

El 6 de setembre de 1321, els síndics de Pals es comprometen a pagar al rei 500 sous anuals per fer enderrocar un antic molí. El molí de blat de Pals ja funcionava l'any 1332. Miquel Pere de la nissaga de Girona i propietari del molí gros de Pals, va ser el protonotari del rei Ferran el Catòlic i més membres de la seva família, i ocupar càrrecs de màxima confiança al costat del Rei. Més tard l'any 1452 el batlle del Reial Patrimoni de Catalunya amb el consentiment de la reina Maria, dona d'Alfons el Magnànim dona llicència a Miquel Pere, que ja tenia un molí de blat, per construir un d'arrosser i fer un canal del riu Ter al molí i un altre del molí fins al mar podent reforçar la seva sortida al mar perquè la sorra no tapés el seu curs i els vaixells poder-hi entrar i sortir sense dificultat. En el llibre de notes del jurista gironí Pere, administrador de la reina Joana d'Aragó (Joana Enríquez, mare de Ferran el Catòlic i sra. Del Castell de Pals), apareixen les referències de les execucions de la ciutat de Girona.
Durant la guerra civil catalana (1462-72) el cavaller Miquel Pere, Sr. Del molí gros de Pals lluità sempre al costat de Joan II d'Aragó. Apareix el 15 d'abril de 1468 com a capità del Castell d'Empúries al costat d'altres capitans com mossèn Martí Guerau de Cruïlles i mossèn Pere Torroella, descendent de cavallers nobles de la vila de Pals i copropietari de la nau Santa Maria, els quals després d'estar assetjats durant dos mesos es rendiren.
El 15 de novembre del 1467 el comte de Vademont prohibeix el cultiu de l'arròs a tota la comarca de l'Empordà per creure que les aigües estancades perjudicaven la salut pública. Per la seva posició durant la guerra al costat de Joan II, al Miquel Pere li foren confiscades les terres i molins de Pals, i el conestable Pere de Portugal en recompensa les donà a Ferran Álvarez. En acabar la guerra, sent finalment guanyador Joan II, a Miquel Pere del bàndol reialista se li van retornar totes les seves possessions, terres, cases i molins.

## Actualitat

El Molí de Pals ha sobreviscut més de 6 segles al pas dels diversos propietaris que ha tingut, les successives transformacions corresponents a les funcionalitats de cada moment. El 1987 la família Parals va adquirir la finca amb l'única finalitat de produir arròs, per aquest motiu, hi ha molta part de l'edifici que no es fa servir i ha quedat oblidat.

## Referències

* ↑ Narcís Subirana. Investigador i col·laborador del Cercle Català d'història
* ↑ Molí de Pals - Lorena Molinero Rubio i Dolors Vidal Universitat de Girona

## Enllaços externs

* Molí de Pals - Lorena Molinero Rubio i Dolors Vidal Universitat de Girona
* Narcís Subirana. Investigador i col·laborador del Cercle Català d'història
* Wikimapia
# Balnearios

Balnearios és una pel·lícula documental de l'Argentina filmada en colors dirigida per Mariano Llinás segons el seu propi guió sobre una recerca de Agustín Mendilaharzu que es va estrenar el 3 de novembre de 2002.

## Sinopsi

Quatre històries sobre els balnearis argentins.

## Repartiment

* José Palomino Cortez...Veu en off ("Episodio de las playas")
* Verónica Llinás...Veu en off ("Prólogo")
* Dani Natanson...Veu en off ("Historia de Mar del Sur" i "Historia de Miramar")
* Mario Mactas..Veu en off ("Episodio de Zucco")
* Eduardo Gamba... Senyor G ("Historia de Mar del Sur")
* Nicolás Goldbart...Jove G ("Historia de Mar del Sur")
* Rafael Filippelli...Advocat ("Historia de Mar del Sur")
* Ulises de la Orden-...L'uruguaià ("Historia de Mar del Sur")
* Astrid Lund Petersen... La cantant ("Historia de Mar del Sur")
* Sergio Saad...Mariner ("Historia de Mar del Sur")
* Eduardo "Fatiga" Serrano...Banyer ("Episodio de las playas")
* Wenceslao Bonelli...Campió ("Episodio de las playas")
* Ángeles...Mujer Linda ("Episodio de las playas")
* Luis Pierucci...Baqueano ("Historia de Miramar")
* Ricardo Mannero...Acuanauta ("Historia de Miramar")
* César Zucco...Zucco ("Episodio de Zucco")
* Liliana Cuomo...Sirena ("Episodio de Zucco")
* Alejandro Zucco...Fill ("Episodio de Zucco")
* Francisco Miguel Fernández...Cantor ("Episodio de Zucco")
* Roberto Edgar Ojeda...Guitarrista ("Episodio de Zucco")
* Osvaldo Lucero...Guitarrista ("Episodio de Zucco")
* Don Domingo...Amigo del asado ("Episodio de Zucco")
* Don Farías...Amigo del asado ("Episodio de Zucco")
* Ariel Leyes...Amigo del asado ("Episodio de Zucco")
* Ernesto Jacinto Morales...Amigo del asado ("Episodio de Zucco")
* Braulio Colucci...Ayudante con la ballena ("Episodio de Zucco")
* Lucio Bonelli...Home en cul ("Episodio de Zucco")
* Mariano Llinás…Home en cul ("Episodio de Zucco")
* Eugenia Varas...Banyista ("Epílogo")

## Comentaris

Gustavo Noriega a El Amante del Cine va escriure:
| « | "...apareix com un ovni en el món documental, amb el seu estil distanciat i brillant i el seu esperit juganer, gairebé aristocràti" | » |
Diego Trerotola a El Amante del Cine va opinar:
| « | "No busca produir una impressió de realitat i, encara que sí que retrata la deterioració social argentí, s'allunya de la retòrica del registre directe de la injustícia política i econòmica. Per contra, la idea és filtrar i duplicar (o, si ho prefereixen, prendre distància i celebrar) els absurds artificis del real a partir de la creació d'altres artificis." | » |

## Premio
### Premis Asociación de Cronistas Cinematográficos de la Argentina 2003

* Balnearios, ganador del Cóndor de Plata al Millor Videofilm Argentí

## Referències

* 1 2 3 Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos III 2003-2009. Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2010.

## Enllaços externs

* Información sobre Balnearios a cinenacional.com
* Balnearios a YouTube
# Antitrust

Antitrust és una pel·lícula de cinema estatunidenc del 2001 dirigida per Peter Howitt i escrita per Howard Franklin.

## Argument

El jove Milo Hoffman (Phillipe), geni dels ordinadors, troba la feina dels seus somnis a la companyia d'ordinadors més gran del món, desenvolupant un projecte que canviarà les comunicacions mundials (Synapse). Quan el seu millor amic és brutalment assassinat veu que la companyia està involucrada amb el crim, aleshores usarà tots els seus coneixements per arribar a la veritat. Comptarà amb l'ajuda de la seva novia (Forlani) i una programadora molt guapa (Cook).

## Curiositats

AntiTrust és una pel·lícula realitzada el 2001 que explica l'aterridora visió del que pot passar en el futur de la informàtica si una empresa ho monopolitza tot. La pel·lícula està molt lligada amb el programari lliure per això en alguns cercles es considera una pel·lícula de culte a pesar del seu baix pressupost. S'ha de dir que es va estrenar als cinemes i que el director de la pel·lícula està pensant rellicenciar-la amb llicència Creative Commons, possiblement sent el primer llargmetratge lliure de la història, ja que actualment hi ha diversos curtmetratges amb aquesta llicència.
* Miguel de Icaza surt breument en una escena
* La pel·lícula està altament lligada al moviment del programari lliure i l'antiglobalització.
# Cantó d'Alby-sur-Chéran

El cantó d'Alby-sur-Chéran és una antiga divisió administrativa francesa del departament de l'Alta Savoia, a la regió de Roine-Alps. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Alby-sur-Chéran
* Allèves
* Chainaz-les-Frasses
* Chapeiry
* Cusy
* Gruffy
* Héry-sur-Alby
* Mûres
* Saint-Félix
* Saint-Sylvestre
* Viuz-la-Chiésaz
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1963 | M. Gourry | Divers droite |
| 1963-1973 | Gaston Daviet | Divers gauche |
| 1973-1992 | M. Paillet | Divers droite |
| 1992-2011 | Fernand Peilloud | Divers gauche |
| 2011-2015 | Jean-Claude Martin | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||