OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illa Long (Nunavut)

Illa Long o Long Island és una de les moltes illes àrtiques canadenques deshabitades a la regió de Qikiqtaaluk, Nunavut. Es troba a la Badia de Hudson davant de la costa del Quebec a 54°52'N 79°25'W, i té una àrea de 168 km².

## Referències

* ↑ «The Atlas of Canada - Sea Islands». Natural Resources Canada. Arxivat de l'original el 2010-07-02. [Consulta: 5 maig 2011].
# Brooke Foss Westcott

Brooke Foss Westcott (Birmingham, 12 de gener de 1825 - 27 de juliol de 1901) fou un clergue i erudit anglès. Des de 1870 a 1890 fou professor de Divinitat a Cambridge. Junt a F. J. A. Hort, publicà el «Nou testament en Grec Original» (2 vol., 1881). Des de 1890 fins a la seva mort fou bisbe de Durham. S'ha fet famós pels seus comentaris sobre la Bíblia.

## Obres

* Elements of the Gospel Harmony (1851)
* History of the Canon of First Four Centuries (1853)
* Characteristics of Gospel Miracles (1859)
* Introduction to the Study of the Gospels (1860)
* The Bible in the Church (1864)
* The Gospel of the Resurrection (1866)
* Christian Life Manifold and One (1869)
* Some Points in the Religious Life of the Universities (1873)
* Paragraph Psalter for the Use of Chotrs (1879)
* Commentary on the Gospel of St John (1881)
* Commentary on the Epistles of St John (1883)
* Revelation of the Risen Lord (1882)
* Revelation of the Father (1884)
* Some Thoughts from the Ordinal (1884)
* Christus Consummator (1886)
* Social Aspects of Christianity (1887)
* The Victory of the Cross: Sermons in Holy Week (1888)
* Commentary on the Epistle to the Hebrews (1889)
* From Strength to Strength (1890)
* Gospel of Life (1892)
* The Incarnation and Common Life (1893)
* Some Lessons of the Revised Version of the New Testament (1897)
* Christian Aspects of Life (1897)
* Lessons from Work (1901)
# Saved From Himself

Saved From Himself és un curtmetratge mut de la Biograph, dirigit per D. W. Griffith i protagonitzat per Mabel Normand i Joseph Graybill. La pel·lícula, d’una bobina, es va estrenar el 11 de desembre de 1911.

## Argument

El jove recepcionista d’un hotel i l’estenògrafa estan enamorats. Ell voldria donar-li la millor vida possible i quan un amic seu guanya molts de diners a la borsa ell decideix també invertir. Malauradament les inversions no són les apropiades i el seu agent de borsa li diu que amb 2.000 dòlars ho podrà recuperar tot i si no caurà en la ruïna total. Ell no té aquests diners però el propietari de l’hotel li confia una gran suma de diners d’un client. El noi ronda per la caixa de cabdals intentant decidir què fer mentre la seva mare prega a l’habitació per ell. Per sort, abans de caure en la temptació, la seva xicota troba el telegrama en el que se li demana els 2.000 dòlars i intueix el que està passant i el salva del deshonor.

## Repartiment

* Joseph Graybill (recepcionista)
* Mabel Normand (estenògrafa)
* Charles Hill Mailes (propietari de l’hotel)
* William J. Butler (client)

## Referències

* ↑ Usai, Paolo Cherchi. The Griffith Project, Volume 5: Films Produced in 1911 (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2019-07-25, p. 160. ISBN 978-1-83902-012-4.
* ↑ «“Saved From Himself”». Moving Picture World 10, 12, 23-12-1911, pàg. 988.
* ↑ «A good moral picture». Moving Picture World 10, 13, 30-12-1911, pàg. 1067.
# Pi Blanc de Llobets

El Pi Blanc de Llobets (Pinus halepensis) és un arbre que es troba a Sant Jaume dels Domenys (el Baix Penedès), el qual és, possiblement, el pi blanc amb la capçada més ampla de tot Catalunya.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 3,83 m.
* Perímetre de la base del tronc: 4,95 m.
* Alçada: 22,34 m.
* Amplada de la capçada: 27,50 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 213 m.

## Entorn

Està situat en un pla pedregós amb conreu de vinya i ametller. Hi ha poca diversitat botànica. Són comuns el fonoll, la cugula, el blet, la ravenissa groga, la llengua de bou, l'olivarda, l'esparreguera boscana, la gatosa, l'argelaga, el llentiscle, l'ullastre, l'olivera i l'alzina. Quant a fauna, és obvi que alguna au depredadora empra la capçada del pi com a lloc per menjar, ja que a sota no és difícil localitzar-hi restes de colom i tudó. També hi trobem fauna típica dels secans: aloses, cogullades i abellerols de pas. Hi viu el gripau comú.

## Aspecte general

L'arbre està un xic envellit, segurament per les condicions climaticoedàfiques pròpies de la regió, que són força hostils. Tot i això, el pi mostra un bon estat general de salut i vigor. Es poden percebre algunes actuacions de reducció de brancatge força vetustes a la part terminal de les branques baixes, que li han restat una destacable porció de capçada, però que no l'han afectat de manera fitosanitària. A l'interior de la capçada s'hi poden veure les restes d'alguna branca vella trencada fa força anys, segurament a causa de l'acció del vent o d'alguna nevada.

## Accés

A la carretera que duu del poble de Sant Jaume dels Domenys a Aiguaviva i El Pla de Manlleu (TP-2442), pocs metres després d'abandonar el poble, trobem el trencall de les Casetes de Llobets a mà esquerra (punt quilomètric 0,900 aprox.). Un cop trenquem, ja podrem observar ràpidament el pi, el qual és a uns 300 metres del trencall, a peu del camí. GPS 31T 0379007 4573322.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 98-99.
# Copa Femenina de la UEFA 2001-02

La Copa Femenina de la UEFA 2001-02, o 2001-02 UEFA Women's Cup, va ser la primera edició d'aquesta competició organitzada per la UEFA, que enfronta als campions de les lligues europees de futbol femení.
El 1. FFC Frankfurt va guanyar el torneig al guanyar 2-0 a l'Umeå IK en el seu estadi. Va ser l'única final a un partit de la competició fins a l'edició 2009-10.

## Fase de grups

| | Grup A | Grup B | Grup C | Grup D | Grup E | Grup F | Grup G | Grup H |
| 1er | (9) Ørn | (9) Ryazan | (9) Umeå | (9) Frankfurt | (9) HJK | (9) Odense | (7) Toulouse | (9) Arsenal |
| 2n | (6) Babruishanka | (6) Ter Leede | (6) Sparta | (6) Llevant | (6) Torres | (6) Masinac | (4) Legenda | (6) Bern |
| 3r | (3) Eendracht | (3) Kavala | (3) Femina | (3) Codru | (3) KI | (3) Gatões | (3) Ayr | (3) Wroclaw |
| 4t | (0) KR | (0) Žilina | (0) Varna | (0) Yerevan | (0) Landhaus | (0) Progrès | (1) Osijek | (0) Hapoel |

## Eliminatòries finals

| Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| Arsenal | 2 | | | | |
| Toulouse (pr.) | 3 | | | | |
| Toulouse (pr.) | 3 | Toulouse | 1 | | |
| | | Frankfurt | 2 | | |
| Odense | 1 | Frankfurt | 2 | | |
| Frankfurt | 5 | | | | |
| Frankfurt | 5 | | | Frankfurt | 2 |
| | | | | Umeå | 0 |
| Umeå | 7 | | | Umeå | 0 |
| Ryazan | 2 | | | | |
| Ryazan | 2 | Umeå | 3 | | |
| | | HJK | 1 | | |
| Ørn | 2 | HJK | 1 | | |
| HJK | 3 | | | | |

## Referències

* ↑ «Frankfurt claim maiden crown». UEFA.com. Arxivat de l'original el 29 September 2020. [Consulta: 29 setembre 2020].
* ↑ Season 2001/02 (anglès)
* ↑ Stokkermans, Karel. «UEFA Club Championship (Women) 2001/02». RSSSF, 28-08-2002. [Consulta: 13 maig 2023].
# Can Flixeret

Can Flixeret és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Es troba en el sector central-oriental del terme municipal, a l'esquerra del Tenes i a l'extrem nord-oest del Polígon Industrial Can Barri. És a migdia de Can Quimet i al nord-est, a l'altre costat del Tenes, del Flix.
# Invisible Stripes

Invisible Stripes és una pel·lícula criminal estatunidenca de 1939 de la Warner Bros. i protagonitzada per George Raft com un gàngster que no pot anar lliurement després de tornar a casa des de la presó. La pel·lícula va ser dirigida per Lloyd Bacon i també compta amb William Holden, Jane Bryan i Humphrey Bogart. El guió de Warren Duff es basava en la novel·la homònima del director de presons Lewis E. Lawes, un fervent croat per la reforma penitenciaria.

## Argument

Un exconvicte que vol ser honest té dificultats per intentar reintegrar-se a la societat mentre està en llibertat condicional.

## Repartiment

* George Raft com Cliff Taylor
* Jane Bryan com Peggy
* William Holden com Tim Taylor
* Humphrey Bogart com Charles Martin
* Flora Robson com Mrs. Taylor
* Henry O'Neill com agent de llibertat condicional
* Paul Kelly com Ed Kruger
* Lee Patrick com Molly Daniels
* Marc Lawrence com Lefty Sloan
* Joe Downing com Johnny Hudson
* Tully Marshall com vell Peter
* Margot Stevenson com Sue
* Joseph Crehan com Mr. Chasen
* Chester Clute com Mr. Butler
* John Hamilton com capità de policia Johnson
* Frankie Thomas com Tommy McNeill
* William Haade com Shrank
* Emory Parnell com policia

## Producció

La pel·lícula va ser originalment pensada per ser protagonitzada per James Cagney i John Garfield. Raft va substituir a Garfield. Holden va acabar substituint Cagney. Raft acabava de signar un contracte a llarg termini amb Warner Bros.
Durant una escena de baralla, William Holden va colpejar accidentalment George Raft i li va causar un tall.
Raft i Bogart van fer una altra pel·lícula junts l'any següent, el gran èxit de Raoul Walsh La passió cega, de nou protagonitzada per Raft i Bogart va ser quart lloc (darrera de Raft, Ann Sheridan i Ida Lupino) en un paper secundari.
Bogart i Holden van tornar a treballar junts quinze anys més tard a Sabrina, amb Audrey Hepburn.

## Recepció

La pel·lícula només va tenir un èxit menor.

## Reacció crítica

Time Out Film Guide anomena Invisible Stripes "Una història completament predictible de les tribulacions d'un exconvicte". Una crítica de New York Times de 1940 comentava la inusual manca d'escenes de presó a la pel·lícula. "Apressem-nos amb tota la gratitud a afegir que Invisible Stripes és una pel·lícula de la presó en la qual les ratlles són molt menys visibles del que és habitual, la major part de l'acció es deixa en llibertat condicional a l'exterior sota la custòdia capaç de George Raft, Jane Bryan, William Holden i Humphrey Bogart. No hi ha escenes de molí de jute, ni guàrdies d'assetjament, ni una gran seqüència de fuga de la presó; de fet, no entenem per què han commutat de sobte la nostra condemna de la durada habitual de la pel·lícula per un breu preludi de presó, un simple exercici de graduació al principi: bon comportament, potser".

## Notes

* ↑ «NEWS OF THE SCREEN». New York Times, 06-03-1939.
* 1 2 Everett Aaker, The Films of George Raft, McFarland & Company, 2013 p. 88.
* ↑ Time Out Film Guide review
* ↑ Frank S. Nugent «THE SCREEN; David Niven Plays an Unruffled 'Raffles' at the Roxy --Strand Shows 'Invisible Stripes'--New Pix Film». , 13-01-1940.
# Brown, Boveri & Cie

Brown, Boveri & Cie o BBC fou un grup d'empreses suïsses del sector de l'enginyeria elèctrica. Es va crear el 1891 a Baden (Argòvia) (Suïssa). Els seus fundadors foren Charles Eugene Lancelot Brown i Walter Boveri, que treballaven a Maschinenfabrik Oerlikon. El 1970, BBC es va fer càrrec de Maschinenfabrik Oerlikon i el 1988 es va fusionar amb ASEA per formar el grup ABB, una empresa que fabrica motors elèctrics de corrent altern i corrent continu, generadors, turbocompressors, transformadors, i equipament per a locomotores elèctriques.
# Lokeren

Lokeren és un municipi de Bèlgica, situat al Durme a la província de Flandes Oriental, que forma part de la regió flamenca. L'1 de setembre de 2009 tenia 39.160 habitants (un creixement de 884 des de 2007).

## Geografia

A més de la ciutat de Lokeren hi ha quatre nuclis: Daknam, Eksaarde, Heiende i Doorselaar.
Fins als anys cinquanta del segle passat, el riu tenia una certa importància econòmica, avui només serveix per a la navegació de plaer, com que la part entre Lokeren i Hamme ja no és navegable. La construcció de l'autopista E17 va atreure noves indústries als polígons que van agençar-se al costat de la nova via.

## Monuments, museus, parcs naturals

* Stedelijk Museum (Museu cívic)
* La biblioteca municipal i el centre cultural
* Casa de la Vila: un edifici en estil rococó construït segons els plans de l'arquitecte gantenc David 't Kindt el 1761. Els ferros forjats de l'escala, les portes, el balcó i l'astrolabi són del ferreter brussel·lès Jacob Delmotte.
* Església Sant Llorenç (Sint-Laurentiuskerk'). L'edifici actual i la torre occidental, construïts del 1719 al 1725, reemplacen una església anterior que va cremar. El primer esment escrit d'un lloc de culte a aquest indret data del 1139. La torre conté un carilló de 49 campanes (inaugurat el 1956): la més feixuga pesa 3660 kg, la més petita 11,2 kg.
* El parc natural del Molsbroek: un parc de 80 hectàrees de prats humits al marge del Durme al costat de la ciutat.

## Fills de Lokeren

* Aimé Anthuenis, entrenador de futbol
* Chris Van den Durpel, actor còmic
* François Vander Elst, futbolista
* Miet Smet, política
* Chris Van den Durpel, actor còmic
* Willy Linthout, dibuixant dels còmics Urbanus
* Tania Van der Sanden, actriu

## Gastronomia

Botifarres de cavall (Lokerse Paardenworsten), un plat que data del temps quan l'única carn que la gent pobre podia pagar-se era la de vells cavalls desafectats dels masos i castells de l'entorn han quedat una especialitat de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Registre de la població de Bèlgica». Arxivat de l'original el 2009-10-07. [Consulta: 15 novembre 2009].
* ↑ Història del carilló de Lokeren
* ↑ La recepta (neerlandès)
# Zona d'Elusió

La zona d'elusió (en anglès: Zone of Avoidance, que es pot traduir com a 'zona d'evitació', o 'zona d'elusió') és l'àrea del cel nocturn que és enfosquida per la galàxia local, la Via làctia.
Fou anomenada Zone of Few Nebulae ('zona de poques nebuloses') l'any 1878 en un informe de l'astrònom anglès Richard Proctor que es referia a la distribució de les "nebuloses" en el General Catalogue of Nebulae de sir John Herschel.

## Coneixements generals

La pols interestel·lar i les estrelles en el pla de la Via Làctia (el pla galàctic) obstrueix la vista d'aproximadament un 20% del cel extragalàtic en el rang de longitud d'ona visible. Com a resultat, els catàlegs de galàxies òptiques són molt incomplets en la proximitat del pla galàctic.

## Desenvolupaments moderns

En els anys més recents, molts de projectes han intentat omplir la llacuna del nostre coneixement causat per la zona d'elusió. La pols i el gas de la Via Làctia causen l'extinció en les longituds d'ona visibles, i les estrelles del primer pla es poden confondre amb les galàxies del fons. De tota manera, l'efecte de l'extinció cau a longituds d'ona llargues, com en l'infraroig i la Via Làctia és eficaçment transparent en les longituds d'ona de ràdio. Inspeccions de l'infraroig, com l'IRAS i el 2MASS, ens han donat una imatge completa del cel extragalàctic. Àdhuc dues galàxies grans pròximes, Maffei 1 i Maffei 2, van ser descobertes dins la zona d'elusió per Paolo Maffei per la seva emissió infraroja, l'any 1968. Així i tot, aproximadament un 10% del cel encara és difícil d'observar perquè els objectes extragalàtics poden ser confusos amb estels de la Via Làctia.
Els projectes d'observació de la zona d'elusió en la longitud d'ona de ràdio, particularment usant la línia d'emissió de 21 cm de transició de l'espín de l'hidrogen de paral·lel (F=1) a antiparal·lel (F=0) (conegut en el llenguatge astronòmic com a HI), han detectat moltes galàxies que no es podrien detectar en l'infraroig. Són exemples de galàxies detectades a partir de la seva a emissió HI la galàxia de Dwingeloo 1 i la Dwingeloo 2.

## Notes

* ↑ Kraan-Korteweg & Lahav 2000, p. 2
* ↑ Introducción a la Física del Medio Interestelar. Robert Estalella. Guillem Anglada. Departament d'Astronomia i Meteorologia. Universitat de Barcelona ISBN 8447532534, ISBN 9788447532537

## Referències

* Kraan-Korteweg, Renée C.; Ofer Lahav «The Universe behind the Milky Way». The Astronomy and Astrophysics Review, 24-05-2000 [Consulta: 9 febrer 2008].
* R. C., Kraan-Korteweg; L. Staveley-Smith, J. Donley, P.A. Henning (5 novembre 2003). "The Universe behind the Southern Milky Way". Maps of the Cosmos - ASP Conference Series, Unió Astronòmica Internacional [Consulta: 9 febrer 2008] .

## Enllaços externs

* Diccionari d'astronomia, Josep M. Solanes.
# Cal Tasar

Cal Tasar és una masia al costat de llevant de l'avinguda de Francesc Maspons del poble de Bigues (poble del Vallès). És al sector central del terme municipal, al sud-oest del Rieral de Bigues; des de darreries del segle XX ha quedat absorbida per la trama urbana de Bigues: queda a l'avinguda de Francesc Maspons, a llevant del camí de Can Segimon. És a la dreta del Tenes, a llevant de Can Traver, a prop i al sud-oest de la Baliarda, que queda a l'altre costat del Tenes, i al costat de llevant de Ca l'Espasa. Forma part del petit conjunt format per Can Curt del Rieral, Can Molina i Cal Tasar.
# Sugaar

Sugaar o Maju és el consort de la Gran Deessa basca Mari. Té, tanmateix, un paper molt més fosc, lligat al tro i la tempesta. L'etimologia suggerida per a «Sugaar» és suge (serp) + ar (mascle): serp mascle, drac. També s'explica per su (foc) + gar (flama): flama del foc. L'etimologia de «Maju» és desconeguda.
Una llegenda biscaïna el vincula a l'origen mitològic del llinatge dels senyors de Biscaia. Segons aquesta llegenda, una princesa escocesa refugiada a Mundaka (la Princesa de Mundaka mitològica) va tenir un encontre eròtic amb Sugaar, d'on naixeria Jaun Zuria, primer senyor mitològic (no històric) de Biscaia.

## Referències

* ↑ Charpentier, Louis. Linaje cromagnon los secretos delpueblo (en castellà). Ediciones Robinbook, 2008. ISBN 978-84-7927-978-3.
* ↑ Trask, L. The History of Basque, Routledge 1997 ISBN 0-415-13116-2
* ↑ Retana, José María Martín de. La Gran enciclopedia vasca (en castellà). Editorial La Gran Enciclopedia Vasca, 1974. ISBN 978-84-248-0017-8.
* ↑ Ruiz Osuna, Pablo. Dragones (en castellà).
# Magimagi

El Magimagi és un producte fibrós fet de closca de coco.
El procés de teixir el boll amb l'aspecte tradicional requereix molta mà d'obra d'artesania. El registre més antic del disseny únic de Magimagi es troba a la Narrative of the United States Exploring Expedition de Wilkes (Wilkes, 1845). Pel que fa a les barraques anomenades bures que hi havia a l'illa, Wilkes diu: "Les parets i el sostre del bure estan construïts amb canyes de la mida d'un dit, i cadascuna s'enrotlla amb sennit [Magimagi] gruixut . -línia, feta amb la closca de la nou de cacau” (pàg. 119). Els avantpassats dels actuals habitants de les illes Vulaga van utilitzar el Magimagi en la construcció de les seves cases i canoes. El disseny de teixit únic el realitzen els equips de Vulaga que són capaços de dissenyar molts gràfics a l'aspecte.
Els cocoters Magimagi triguen uns cinc anys a donar fruits. Les closques dels fruits secs es trenen i es teixeixen en una corda forta i fina "tan gruixuda com un fil de bacallà". El coco Magimagi només creix al grup d'illes Lau a la nació de les illes Fiji. Aquest escàs recurs natural es teixeix amb la bellesa artística pels vulagarencs que són els creadors d'aquesta obra d'art única.

## Tipus

Hi ha tres tipus diferents de teixit;
* Talitali: teixit que es fa sobre bigues horitzontals.
* Lalawa: teixit que es fa en bigues verticals.
* Malo/Lairo: teixit inserit en el disseny. (que en foma part)

## Artistes notables

* Joana Monolagi - artista masi i magimagi autodidacta.

## Referències

* ↑ «Loading... | Collections Online - Museum of New Zealand te Papa Tongarewa».
* ↑ «About - The Veiqia Project», 05-10-2021. Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ «Pacific circle | Auckland Art Gallery», 05-10-2021. Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 5 octubre 2021].

## Bibliografia

* Wilkes, C. (1845). Narrativa de l'expedició exploradora dels Estats Units: Tongataboo, FeeJee Group, Honolulu - Volum III. Filadèlfia, Pennsilvània ; Suva, Fiji : govern dels Estats Units; Museu de Fiji.
# Copa Continental de la WSE 2024

La Copa Continental de la WSE 2024 (en anglès, WSE Continental Cup 2024) és la quaranta-quatrena edició de la competició. Se celebra el 26 i 27 d'octubre de 2004 al Pavelló Dr. Salvador Machado d'Oliveira de Azeméis. Hi participen els campions i subcampions de les dues competicions europees d'hoquei sobre patins, la Lliga de Campions de la WSE i la Copa de la WSE. Es disputa en format de final a quatre.

## Clubs participants

* Follonica Hockey, com a subcampió de la Copa de la WSE
* Igualada Rigat HC, com a campió de la Copa de la WSE
* Sporting CP, com a campió de la Lliga de Campions de la WSE
* UD Oliveirensesimoldes, com a subcampió de la Lliga de Campions de la WSE

## Competició
### Quadre de competició

| Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| 26 d'octubre 14:00 UTC | 26 d'octubre 14:00 UTC |
| Sporting CP | 5 |
| Sporting CP | 5 | 27 d'octubre UTC | 27 d'octubre UTC |
| Follonica Hockey | 4 | 27 d'octubre UTC | 27 d'octubre UTC |
| Follonica Hockey | 4 | Sporting CP | |
| 26 d'octubre 18:00 UTC | 26 d'octubre 18:00 UTC | | Sporting CP |
| 26 d'octubre 18:00 UTC | 26 d'octubre 18:00 UTC | UD Oliveirensesimoldes | |
| Igualada Rigat HC | 1 | UD Oliveirensesimoldes | |
| UD Oliveirensesimoldes | 5 | | |

### Semifinals
#### Sporting CP vs Follonica Hockey

| Sporting CP | 5‐4 | Follonica Hockey |
| González 2' Bridge 3', 44' Malgahaes 18' Verona 53' | Informet | Pagnini 7' Montigel 23' Banini 28', 34' |

#### Igualada Rigat HC vs UD Oliveirensesimoldes
## Referències

* ↑ Camps, Albert. «La il·lusió al màxim». L'Esportiu, 26-10-2024. [Consulta: 26 octubre 2024].
# Cal Perejoan

Cal Perejoan és una masia situada al municipi de Navars, a la comarca catalana del Bages.
# Quirino Toccacelli

Quirino Toccacelli o Toccaceli (Roma, 25 de desembre de 1916 - Roma, 24 de maig de 1982) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1940 i 1950.
En el seu palmarès destaquen les victòries al Giro del Laci del 1943 i la Milà-Màntua del 1947. Aquell mateix any va quedar 4t a la Volta a Catalunya.

## Palmarès

* 1943
** 1r al Giro del Laci
* 1945
** 1r del Circuit de la Vall del Liri
* 1946
** 1r del Circuit de la Vall del Liri
* 1947
** 1r a la Milà-Màntua

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1940. Abandona
* 1946. Abandona
* 1947. 32è de la classificació general
* 1948. 25è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «TOCCACELI Quirino». [Consulta: 18 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Quirino TOCCACELI» (en italià). [Consulta: 18 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Bruce Hornsby

Bruce Randall Hornsby (Williamsburg, 23 de novembre de 1954) és un cantant, pianista i compositor estatunidenc. Es feu famós internacional amb el títol "The Way It Is" amb el seu grup Bruce Hornsby and the Range. La seva música és bastant eclèctica i mescla elements clàssics, de jazz, bluegrass, folk, Motown, rock i blues entre d'altres.
Per la seva trajectòria i producció musical el cantant virginià obtingué diversos premis com el Grammy al millor nou artista el 1987 amb els seus companys de Bruce Hornsby and the Range, el premi Grammy de millor enregistrament Bluegrass el 1990, i el Grammy de millor música pop instrumental el 1993. Va col·laborar amb els Grateful Dead i va ser un membre de la formació entre el setembre de 1990 i el març de 1992.

## Discografia
### Bruce Hornsby and The Range

* The Way It Is (1986)
* The Way It Is Tour (1986–1987) (1987)
* Scenes from the Southside (1988)
* A Night on the Town (1990)

### Com a solista

* Harbor Lights (1993)
* Hot House (1995)
* Spirit Trail (1998)
* Piano Jazz, Marian McPartland / Bruce Hornsby (2005)
* Intersections (1985–2005) (2006)
* Solo Concerts (2014)
* Absolute Zero (2019)