# Terrerol sorralenc

El terrerol sorralenc (Agaricus devoniensis) és un rubiol del grup dels terrerols. Creix en localitats litorals, vora mar, en sòls arenosos o dunars. És un fong saprotròfic.

## Taxonomia

Va ser descrit com Psalliota arenicola per EM Wakefield i AA Pearson. P.D. Orton va proposar la combinació actual. El seu nom específic devoniensis significa 'de Devon'.

## Descripció

Bolet de mida petita a mitjana; barret inicialment hemisfèric, més tard convex aplanat; de fins a 7 cm de diàmetre; superfície blaca, de llisa a fibril·losa, marge excedent.
Làmines denses, rosa pàl·lid de joves, més tard de brunes a xocolata.
Cama de cilíndrica a lleugerament clavada, de fins a 5 cm de longitud, sempre més curta que el diàmetre del barret i 1.5 cm de diàmetre; llisa, blanca, fistulosa; amb bandes flocoses blanques sota l'anell; anell baix, simple, algun cop tan baix que sembla una volva, evanescent; no té cordó miceliar al peu.
Carn blanca, lleument bru rosada al tall, en especial a la part apical de la cama; olor sempre agradable, tast suau, dolç.

## Il·lustracions

Parra Sánchez, LA (2008): plate 146-158.

## Distribució i hàbitat

En substrats sorrencs litorals, sovint mig soterrat dins l'arena. Es pot trobar en dunes fixades des del litoral català fins l'Albufera de València i les diferents illes Balears. Des de la tardor a principis d'hivern. Ocasional.

## Espècies semblants

Altres espècies que tenen la característica del vermelliment de la carn de la part apical de la cama i l'anell inferior, són terrerols. El més semblant és el terrerol (Agaricus bitorquis), que té l'anell doble, l'inferior vora el peu i la cama sol ser massissa. El rubiol de sang peixenc (Agaricus bernardii) és de mida més gran, la cama més engruixida, de fins a 3-4 cm de diàmetre i la carn d'olor desagradable, peixenca. El camperol (Agaricus campestris) és més carnós i té l'anell súper

## Comestibilitat

Comestibilitat desconeguda

## Referències

* 1 2 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia. II. El Papiol: Editorial Efadós, 2022. ISBN 978-84-18243-12-7.
* 1 2 3 4 Laessøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of temperate Europe. Princeton Oxford: Princeton University Press, 2019. ISBN 978-0-691-18037-3.
* 1 2 Pearson, A. A. «New records and observations. III». Transactions of the British Mycological Society, 29, 4, 01-12-1946, pàg. 191–IN5. DOI: 10.1016/S0007-1536(46)80001-9. ISSN: 0007-1536.
* ↑ Orton, P. D. «New check list of British agarics and boleti: Part III. Notes on genera and species in the list». Transactions of the British Mycological Society, 43, 2, 01-06-1960, pàg. 159–384. DOI: 10.1016/S0007-1536(60)80065-4. ISSN: 0007-1536.
* 1 2 Parra Sánchez, Luis Alberto. Agaricus L. Allopsalliota Nauta & Bas: Tribu Agariceae S. Imai. Alassio: Candusso, 2008. ISBN 978-88-901057-7-7.
* 1 2 Kibby, Geoffrey. The genus Agaricus in Britain. S.l.: s.n., 2020. ISBN 978-0-9572094-5-9.
* 1 2 Knudsen, Henning; Vesterholt, Jan. Funga Nordica: agaricoid, boletoid and cyphelloid genera. Copenhagen: Nordsvamp, 2008. ISBN 978-87-983961-3-0.
* ↑ Llistosella, Jaume. «Mòdul Fongs. Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya». Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona..
* ↑ García Alonso, Fernando. Bolets i líquens de la Devesa de l'Albufera de València. Agullent (València): Ajuntament de València, p. 1-326. ISBN 978-84-9089-138-4.
* ↑ Siquier, José L; Salom, Joan Carles. Catálogo de Hongos y Mixomicetos de las Islas Baleares. Micobalear,CB.