OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Volaticoteri

El volaticoteri (Volaticotherium antiquum) fou un mamífer planador primitiu sense relació propera amb cap altre grup de mamífers actualment conegut. Planava gràcies a una membrana similar a la dels esquirols voladors actuals. Les dents del Volaticotherium estaven altament especialitzades per menjar insectes i les seves potes estaven adaptades per viure als arbres. La membrana planadora (patagi) estava aïllada amb una espessa capa de pèl i s'ancorava tant a les potes com a la cua. El descobriment del Volaticotherium representà l'evidència més antiga coneguda d'un mamífer planador (70 milions d'anys més antiga que la següent) i aportà més proves de la diversitat dels mamífers durant el Mesozoic.
Els fòssils de Volaticotherium foren trobats a les capes de Daohugou, a la Xina. L'antiguitat d'aquestes capes és actualment incerta i tema de debat - sembla que són d'aproximadament el límit entre el Juràssic superior i el Cretaci primerenc (fa 140-120 milions d'anys). Se'n publicà una descripció a la revista Nature.

## Enllaços externs

* Article online de Nature, amb una il·lustració (anglès)
* BBC News: Descobriment del mamífer planador més antic (anglès)
* AP: Els mamífers podrien haver volat abans que les aus (anglès)
# Cantó de Josselin

El cantó de Josselin (bretó Kanton Josilin) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 11 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Cruguel | Krugell | 595 | 17,17 | 56420 | 56051 |
| Guégon | Gwegon | 2.395 | 53,52 | 56120 | 56070 |
| Guillac | Gilieg | 1.092 | 21,83 | 56800 | 56079 |
| Helléan | Helean | 306 | 7,87 | 56120 | 56082 |
| Josselin | Josilin | 2.419 | 4,48 | 56120 | 56091 |
| La Croix-Helléan | Ar Groez Helean | 636 | 14,40 | 56120 | 56050 |
| La Grée-Saint-Laurent | Ar C'hrav-Sant-Laorans | 271 | 7,90 | 56120 | 56068 |
| Lanouée | Lannoez | 1.644 | 43,76 | 56120 | 56102 |
| Les Forges | Ar Govelioù | 479 | 52,53 | 56120 | 56059 |
| Quily | Killi | 239 | 5,39 | 56800 | 56187 |
| Saint-Servant | Sant-Servant-an-Oud | 810 | 22,40 | 56120 | 56236 |
| Kanton | Josilin | 10.886 | 251,25 | - | 5615 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 11.801 | 11.397 | 11.335 | 11.220 | 10.828 | 10.886 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1998 | Josselin de Rohan | RPR |
| 2004- | Joseph Samson | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Casa Puigarnau

La Casa Puigarnau, o Casa Joaquima Pujals, és un edifici del centre de Terrassa, protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, amb planta baixa i dos pisos. Presenta tres façanes i una mitgera. La façana principal, al carrer del Nord, és de pedra en planta baixa i d'obra vista la resta, seguint un esquema de composició simètrica. Té balcó corregut al primer pis i línia d'imposta al damunt. Hi ha gran quantitat d'elements decoratius (llindes, brancals, barana de remat, permòdols) amb motius florals de llenguatge neogòtic, alguns dels quals són reproduccions d'elements d'uns finestrals gòtics del Mas de la Castlania de Terrassa (posteriorment al Museu Maricel de Sitges). La façana lateral, al nord, és totalment llisa, estucada amb imitació d'obra vista i grans plafons dibuixats sobre estuc.

## Història

El 1897 es concedí el permís d'obres a Joaquima Pujals, vídua d'Alegre, per construir la casa segons els plànols de Muncunill.
Posteriorment es conegué pel nom de Casa Puigarnau, ja que havia estat adquirida per aquesta família. A finals dels anys seixanta s'hi instal·là el Col·legi Airina, un centre femení d'estudis.
L'edifici està situat a la zona de la unió del nucli històric amb l'estació del Nord, format per cases de tipus popular, la majoria de planta baixa i pis, alguns magatzems i afluència de noves edificacions en temps més recents.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Puigarnau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 abril 2013].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Tossal Gros (la Pobla de Massaluca)

El Tossal Gros és una muntanya de 340 metres que es troba al municipi de La Pobla de Massaluca, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Censalets

Els Censalets és una muntanya de 645 metres que es troba al municipi de Juncosa, a la comarca catalana de les Garrigues.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 256127001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Dacs-Nord

El cantó de Dacs-Nord és un cantó francès del departament les Landes, situat al districte de Dacs. Té 10 municipis i el cap és Dacs.
En formen part els municipis següents:
* En Gomèr
* Dacs
* Gorberar
* Èrm
* Merç
* Ribèra-Saas e Gorbí
* Sent Pau d'Acs
* Sent Vincenç de Pau
* Saubuça
* Tetiu

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1981 | Henri Lavielle | PS |
| 1981-1998 | Claude Lagenèbre | PS |
| 1998- | Danielle Michel | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | 19.128 | 22.471 |
# Archelon

Archelon és un gènere extint de tortugues marines de la família Protostegidae de gran grandària, fins a 4,6 m de longitud, que habitaven a Nord-amèrica en el Cretaci superior (entre 75 i 65 milions d'anys).

## Característiques

Aquestes grans tortugues mancaven de la pesant closca de diverses plaques (que només tenen les tortugues terrestres i les d'aigua dolça), però tenia una closca composta per una estructura de puntales transversals, constituïts per les costelles òssies que se situaven a partir de la seva columna vertebral.

## Història natural

Aquests grans rèptils eren omnívors, tenien un bec amb el qual atrapaven peixos, cucs i altres petits animals. Eren depredades per mosasaures i taurons primitius com Hybodus.
Archelon es movia lentament i es passejava per les aigües poc profundes; quan les femelles havien de pondre els seus ous anaven a les ribes i cavaven un clot on els dipositava com ho fan les tortugues marines actualment.
# Cantó de Chinon

El cantó de Chinon és un cantó francès del departament de l'Indre i Loira, situat al districte de Chinon. Té 15 municipis i el cap és Chinon.

## Municipis

* Avoine
* Beaumont-en-Véron
* Candes-Saint-Martin
* Chinon
* Cinais
* Couziers
* Huismes
* La Roche-Clermault
* Lerné
* Marçay
* Rivière
* Saint-Germain-sur-Vienne
* Savigny-en-Véron
* Seuilly
* Thizay

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1959 | Auguste Correch | Divers droite |
| 1959-1979 | Jacques Balavoine | Divers droite |
| 1976-2001 | Yves Dauge | PS |
| 2001-2008 | Pierre Hervoil | DL |
| 2008- | Christiane Rigaux | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Casa del Metge Lluís Domingo

La Casa del Metge Lluís Domingo és un monument del municipi d'Alcover protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Habitatge unifamiliar de planta baixa i dos pisos, amb una tribuna en l'angle esquerre de la façana, a l'altura del primer pis. És un edifici entre mitgeres, cobert a dues vessants amb teula. La façana presenta una disposició asimètrica de les obertures, llevat de les finestres del segon pis, que apareixen seguides, en nombre del cinc. El material de la planta baixa és la pedra vista, i a la part superior, la pedra arrebossada. El maó s'ha emprat com a element constructiu i també en la decoració, per emmarcar les obertures. La ceràmica apareix així mateix, en proporció escassa, com a element ornamental.

## Història

La casa està situada en l'avinguda de Montblanc. Es tracta d'un edifici realitzat per l'arquitecte Cèsar Martinell en els anys vint d'aquest segle per al metge Lluís Domingo. Damunt una de les portes d'entrada es pot veure encara una inscripció en rajoles de ceràmica, amb les inicials "L" i "D" i el símbol de la professió mèdica, una mà amb un ull a la palma.

## Referències

* 1 2 «Casa del Metge Lluís Domingo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 setembre 2013].

## Enllaços externs

* «Casa del Metge Lluís Domingo». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Casa Bru (Sabadell)

La Casa Bru és un monument del municipi de Sabadell (Vallès Occidental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un habitatge unifamiliar cantoner emplaçat a l'eixampla dels Escolapis. Es troba distribuït en planta baixa, pis i golfes. El cantó de l'edifici està culminat per una torratxa de planta quadrada fent xamfrà. Sota aquesta se situa una balconada semicircular on els balcons marquen òpticament l'eix de simetria de l'edifici. El parament dels murs presenta una organització de gust modernista, estructurant els elements a partir de la utilització de l'estuc. L'acabament de la façana marca un ràfec sortint, sota el qual s'han disposat una filera de petites obertures que responen a la zona de les golfes, i que estan emmarcades amb uns arcs de ferradura molt estilitzats. Aquest seguit d'obertures actua sobre el mur com un fris que decora la part superior de la façana jugant amb el clarobscur de les obertures i que li proporciona un joc policrom.
A la planta baixa hi ha un local comercial amb un restaurant.

## Història

L'edifici fou pensat com habitatge. Després d'estar uns anys en desús, l'any 1985 es procedí a restaurar la façana. En el 1991 l'edifici estava ocupat per un comerç.

## Referències

* 1 2 «Casa Bru». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].

## Enllaços externs

* Casa Bru Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# La Mola (Benifallet)

La Mola és una muntanya de 253 metres que es troba al municipi de Benifallet, a la comarca catalana del Baix Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Marrossella

Marrossella és un masia situada al municipi de Pinell de Solsonès, a la comarca catalana del Solsonès.
Està situada a 869 m d'altitud.

## Referències

* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Marrossella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Protostega

Protostega és un gènere extint de tortugues marines de la família Protostegidae. Amb una longitud d'uns 3 metres, és la segona tortuga de major grandària, només superada per la tortuga geganta Archelon ischyros. Va viure durant el Cretaci superior.
Igual que la moderna tortuga llaüt, la tortuga marina de major grandària en l'actualitat, mancava d'escuts en la closca.
# Cantó de Joué-lès-Tours-Sud

El cantó de Joué-lès-Tours-Sud és un cantó francès del departament de l'Indre i Loira, situat al districte de Tours. Té 1 municipis i el cap és Joué-lès-Tours.

## Municipis

* Joué-lès-Tours (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1992 | Bernard Plisson | RPR |
| 1992- | Philippe Le Breton | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Sant Antoni dels Arcs

Sant Antoni dels Arcs és una església del poble dEls Arcs, al municipi de Bellvís (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Sant Antoni és una església d'una nau, amb façana de gust neoclàssic, si bé els florons i corbes del cos superior recorden encara al barroc. El campanar és al mur est, té forma quadrada i la part superior és acabada amb una espècie de pinacle.
L'obra és de pedra, i les façanes són arrebossades excepte els angles i la part superior de la façana, de pedra vista. La capçalera és plana.
Damunt la porta hi ha la data de 1792 i el rellotge de sol, col·locat damunt el finestral circular de la façana, té la data de 1778.

## Història

Sant Antoni és l'església parroquial del poble d'Els Arcs. Fou realitzada durant el segle xviii, encara que al llarg dels anys ha sofert algunes reformes i actualment es troba molt restaurada.
Aquesta església fou construïda amb l'ajuda dels veïns del poble i actualment són ells, juntament amb el bisbat, els que s'ocupen de les necessitats de l'església.
Al segle xii era filial de l'església major de Balaguer. Ara depèn del Poal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Antoni dels Arcs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Maria d'Aragó i d'Alburquerque

Maria d'Aragó (24 de febrer de 1403 - 18 de febrer de 1445), princesa d'Aragó i reina consort de Castella (1420-1445).
Filla segona de Ferran d'Antequera i la seva muller, Elionor d'Alburquerque, i germana per tant dels futurs reis Alfons el Magnànim i Joan el Sense Fe, així com dels infants d'Aragó a qui va donar suport a la Guerra dels Infants d'Aragó que aquests tingueren amb Álvaro de Luna y Jarana, favorit del seu marit, el rei Joan II de Castella.
El 4 d'agost de 1420 es va casar, a la catedral d'Àvila, amb el seu cosí Joan II de Castella, convertint-se així en la seva primera esposa. D'aquest matrimoni en nasqueren:
* la infanta Caterina de Castella (1422-1424)
* la infanta Elionor de Castella (1423-1425)
* l'infant Enric, futur rei de Castella Enric IV
* la infanta Maria de Castella (1428-1429)
L'octubre de 1441 va fundar la Reial Cartoixa de Nuestra Señora de Aniago.
Maria va morir el 18 de febrer de 1445 i està enterrada al Panteó Reial del Monestir de Guadalupe.

## Referències

* ↑ Vid. Palencia, Alfonso, Gesta Hispaniensia ex annalibus suorum dierum collecta. Ed. Tate, B.y Lawrance, J. Madrid 1999. vol. II, 608.
* ↑ Álvarez, Rafael. «La Historia también sucede allí donde nadie mira» (en castellà). El Adelantado de Segovia, 21-10-2021. [Consulta: 26 desembre 2024].
* ↑ Piera, Ramon. «Maria d’Aragó i d’Alburquerque». Dades dels Països Catalans, 18-06-2020. [Consulta: 26 desembre 2024].
* 1 2 Campbell, 2015, p. 34-35.
* ↑ «MARÍA DE ARAGÓN (1403-1445)» (en castellà). Mujeres y Patrimonio. [Consulta: 26 desembre 2024].

## Bibliografia

* Campbell, Lorne. Van der Weyden y los reinos de la península ibérica (en castellà). Madrid: Museo del Prado, 2015. ISBN 9788484803140 [Consulta: 21 maig 2015].
# Lo Crespí

Lo Crespí és una muntanya de 493 metres que es troba al municipi d'Alfara de Carles, a la comarca catalana del Baix Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal Gros (Juncosa)

El Tossal Gros és una muntanya de 612 metres que es troba al municipi de Juncosa, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Múscul oblic major de l'abdomen

El múscul oblic major de l'abdomen o múscul oblic extern de l'abdomen (musculus obliquus externus abdominis) és un múscul que es troba a la part anterolateral de l'abdomen. És un múscul ample, parell, amb forma de quadrilàter irregular; està constituït per una part carnosa i una altra aponeuròtica. En la majoria dels éssers humans (especialment en les dones) l'oblic no és visible, a causa dels dipòsits de greix subcutani i la mida del múscul.
S'origina, per dalt, a la cara externa i a la part inferior de les set o vuit darreres costelles; per baix ho fa mitjançant l'aponeurosi de la cresta ilíaca, en la vora anterior del coxal, el pubis i la línia blanca.
S'insereix en la cara externa de les 7 o 8 últimes costelles. Des d'allí es dirigeix cap a la vora superior de la cresta ilíaca i també fins a la part anterior de l'espina ilíaca anterior i superior. Continua cap a la línia mitjana, on hi ha la seva aponeurosi (la qual s'insereix en l'apèndix xifoide i arriba fins a la símfisi pubiana); es creua amb l'aponeurosi del costat oposat i formen la línia alba. Una altra de les insercions que té l'oblic major és a nivell de la vora anterior de l'os coxal, a l'engonal, on forma per mitjà de fibres aponeuròtiques l'arc crural o arc femoral (lligament inguinal).
Està innervat pels nervis intercostals inferiors i els abdominogenitals. La part cranial del múscul està irrigada per les artèries intercostals inferiors, mentre que la part cabal està irrigada per les branques, ja sigui de l'artèria circumflexa ilíaca profunda o les de l'artèria iliolumbar.
En la seva acció, flexionen el tronc i deprimeixen la paret abdominal i les costelles. Quan s'immobilitza el tòrax, flexionen la pelvis sobre el raquis. Si un dels músculs es contreu aïlladament, inclina el tronc cap a un costat, provocant un moviment de torsió. Manté el tronc recte quan el braç oposat eleva una càrrega.

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 13 febrer 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Músculs que connecten l'extremitat superior a la columna vertebral. Es destaca la regió posterior del múscul oblic major.
* Diagrama d'una secció transversal de la paret abdominal posterior amb la fàscia lumbodorsal.
* Anell inguinal subcutani.
* Diagrama de la beina del recte.
* Secció transversal de la paret abdominal anterior, per sota de la línia semicircular.
* Beina femoral oberta per mostrar els seus tres compartiments.
* Secció transversal a nivell de la vèrtebra lumbar L1. Es mostra les relacions del pàncrees.
* Costat esquerre del tòrax
* Anatomia de la superfície de la part anterior del tòrax i l'abdomen.
* Triangle lumbar.
* Múscul oblic major de l'abdomen
* Múscul oblic major de l'abdomen. Paret abdominal anterior. Dissecció profunda. Vista anterior.

## Enllaços externs

* LUC exab
# Trinacromerum

Trinacromerum és un gènere de rèptil sauropterigi pertanyent al subordre dels plesiosaures. Va viure durant el Cretaci superior al que avui en dia és Kansas. Feia tres metres de longitud i la seva dentició fa pensar que s'alimentava de peixos.
# Cantó d'Agen Oest

El cantó d'Agen Oest és un cantó francès del departament d'Òlt i Garona, situat al districte d'Agen. Compta amb 1 municipi i part del municipi d'Agen.

## Municipis

* Agen
* Lo Passatge

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-2004 | Pierre Lapoujade | CNIP |
| 2004- | Thierry Lacan | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | - | 12.419 |
# Cantó de Le Grand-Pressigny

El cantó de Le Grand-Pressigny és un cantó francès del departament de l'Indre i Loira, situat al districte de Loches. Té 9 municipis i el cap és Le Grand-Pressigny.

## Municipis

* Barrou
* Betz-le-Château
* La Celle-Guenand
* Ferrière-Larçon
* Le Grand-Pressigny
* La Guerche
* Paulmy
* Le Petit-Pressigny
* Saint-Flovier

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Merlot | Divers droite |
| 1949-1955 | Louis Léger | radical |
| 1955-1961 | M. Agenet | Divers droite |
| 1961-1973 | Fernand Berthouin | radical, després MRG |
| 1973-2004 | Marcel Fortin | UDR, després divers droite |
| 2004- | Gérard Hénault | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| - | 6.368 | 5.505 | 4.862 | 4.490 | 4.315 | 4.137 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Sant Joan Baptista de Castellnou de Seana

Sant Joan Baptista de Castellnou de Seana és un monument del municipi de Castellnou de Seana (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de pedra, arrebossada i blanquejada. Es compon de tres naus i creuer. Les cobertes varien segons al nau, així mentre la nau central es cobreix per una volta de canó amb llunetes, les naus laterals són de volta d'aresta. A la nau lateral esquerra hi ha tres capelles i la dreta dues. La nau central està separada de les laterals per arcs de mig punt, suportats per pilastres. Té quatre trams. S'accedeix a la portalada per nou graons de forma circular. La porta té forma quadrada i consta d'un arc de mig punt inscrit, pilastres adossats, entaulament i frontó. Dins el frontó hi ha una fornícula amb la imatge de Sant Joan batejant a Crist. La torre és quadrada i de carreus de pedra i acabada en balustrada.
Pica beneitera de pedra, aproximadament fa 1,25m d'alçada per 80cm de diàmetre. El peu és de forma esbombada amb estrangulament central i un guarniment amb la data 1745. El cos de la pica presenta una sèrie de solcs longitudinals, formant una mena de conquilla a l'estil de les petxines del presbiteri.

## Història

Segons el contracte conservat a l'arxiu de Cervera, l'any 1744 es contractà la construcció de la nova església parroquial, l'actual, amb el mestres d'obra de Barbens, Francesc López Major i Francesc López Menor, pare i fill respectivament (aquesta data queda recollida en la façana). Els pactes defineixen com havia de ser l'església i que aquesta s'havia de fer amb pedra procedent de l'església vella. Originàriament aquesta església tenia tribunes damunt les naus laterals cobertes amb volta d'aresta; actualment són tapiades. En el presbiteri hi havia un retaule (fou cremat el 1936). A partir de 1954 es feren noves reformes a conseqüència de les destrosses de la guerra: es feu la capella de Sant Blai amb pintures del vigatà Miquel Costa.
Sense especificar-ho, la documentació trobada ens indica que la pica, situada actualment a l'entrada de l'església ha estat canviada de lloc diverses vegades i segurament per la decoració podria haver tingut una funció baptismal.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Joan Baptista de Castellnou de Seana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Mola del Pau

La Mola del Pau és una muntanya de 325 metres que es troba al municipi de Paüls, a la comarca catalana del Baix Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Miravall (les Borges Blanques)

Miravall és una muntanya de 332 metres que es troba entre els municipis de les Borges Blanques, Castelldans i Juneda, a la comarca catalana de les Garrigues.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 256120001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Canta-ranes

Les Canta-ranes és una muntanya de 236 metres que es troba entre els municipis de la Torre de l'Espanyol i Vinebre, a la comarca catalana de la Ribera d'Ebre.
# Cantó de Cancon

El cantó de Cancon és un cantó francès del departament d'Òlt i Garona, situat al districte de Vilanuèva d'Òlt. Té 10 municipis i el cap és Cancon.

## Municipis

* Bèugas
* Bodin de Bèlregard
* Cancon
* Cassanuèlh
* Castèlnòu de Gratacomba
* Monbahus
* Monviel
* Molinet
* Palhòlas
* Sant Maurici de l'Estapèl

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1979 | Mme Fouché | Divers droite |
| 1979-1998 | Francis Larribeau | RPR |
| 1998- | Jean-Claude Gouget | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.697 | 6.386 | 6.226 | 6.407 | 6.306 | 6.123 | 6.315 |