OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hóquei Clube de Braga

El Hóquei Clube de Braga / SPORMEX, conegut com a Hóquei Braga o HCB, és un club d'hoquei patins de la ciutat de Braga, al Portugal. Va ser fundat el 18 de març de 1988, després de la extinció de la secció d'hoquei patins del ABC de Braga. Actualment disputa els seus partis com a local al Pavilhão das Goladas i disputa la màxima categoria del hoquei portuguès.
El HCB compta con dos subcampionats de la Copa portuguesa: el de 2006 quan cau a la final contra el HA Cambra i el de 2007 quan cau a la final contra el FC Porto. També va ser finalista de la Supercopa la temporada 2008-09, caient de nou a la final enfront el FC Porto.
A nivell internacional ha disputat dues finals de la Copa de la CERS. Va perdre la final del 2012 disputada a Bassano del Grappa enfront el Bassano Hockey 54 i la final del 2023 disputada a Lleida enfront el CP Voltregà.

## Palmarès

* 2 Segona Divisió portuguesa d'hoquei patins: 2005-06 i 2006-07

## Enllaços externs

* Web oficial del Braga (portuguès)
Hóquei Clube de Braga a HoqueiPatins.cat

## Referències

* ↑ hockeyasturias. «El Bassano, campeón de la CERS» (en castellà), 13-05-2012. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ J.M. «El Voltregà Stern-Motor venç el Braga i obté un títol històric (4-5)». [Consulta: 24 abril 2023].
# Synaptura cadenati

Synaptura cadenati és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Hàbitat

Viu als fons sorrencs i fangosos.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic Oriental Central (des del Senegal fins al golf de Guinea.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Chascanopsetta lugubris

Chascanopsetta lugubris és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 40 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic Oriental (des del golf de Guinea fins a KwaZulu-Natal), de l'Atlàntic Occidental (Florida i des del nord del Golf de Mèxic fins al Brasil) i a l'Índic (des de les costes orientals d'Àfrica fins a l'Índia, Sri Lanka i Japó).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Rhinobatos albomaculatus

Rhinobatos albomaculatus és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes present des de les costes del golf de Guinea fins a les d'Angola. Pot arribar als 75 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey,Estats Units,Prentice-Hall. 2000
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York,Estats Units,John Wiley and Sons. 1994
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres,Macdonald. 1985

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Sparisoma rubripinne

Sparisoma rubripinne és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 47,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental (des de Massachusetts -Estats Units- i Bermuda fins a Rio de Janeiro -Brasil-, incloent-hi el Carib però absent al Golf de Mèxic) i a l'Atlàntic oriental (des del Senegal fins al golf de Guinea).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quatorzième. Suite du livre seizième. Labroïdes. Livre dix-septième. Des Malacoptérygiens. Hist. Nat. Poiss. v. 14: i-xxii + 2 pp. + 1-464 + 4 pp., Pls. 389-420.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 1986. Scaridae. p. 706-714. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Randall, J.E., 1990. Scaridae. p. 883-887. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post and L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisbon; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bathygobius casamancus

Bathygobius casamancus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Dakar (Senegal) fins al sud d'Angola. També és present a Mauritània, Cap Verd i les illes del golf de Guinea.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Harrison, I.J. i P.J. Miller 1992. Gobiidae. p. 798-821. A: C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Coryphaenoides marshalli

Coryphaenoides marshalli és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 1134-1556 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al golf de Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gunnerus J. E. 1765. Efterretning om Berglaxen, en rar Norsk fisk, som kunde kaldes: Coryphaenoides rupestris. Det Trondhiemske Selskabs Skrifter v. 3. 50-58.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Haedrich, R.L. i N.R. Merrett, 1988. Summary atlas of deep-living demersal fishes in the North Atlantic Basin. J. Nat. Hist. 22:1325-1362.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Silvio Pedroni

Silvio Pedroni (Castelverde, Província de Cremona, 25 de gener de 1918 - Cremona, 13 de juny de 2003) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1948 i 1956. Com a ciclista amateur va guanyar una medalla de plata Campionat del món en ruta i va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948.

## Palmarès

* 1939
** 1r a l'Astico-Brenta
* 1947
** 1r a la Milà-Tortona

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1949. 10è de la classificació general
* 1950. 7è de la classificació general
* 1951. 28è de la classificació general
* 1953. 21è de la classificació general
* 1954. 37è de la classificació general
* 1955. 21è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1949. Abandona (16a etapa)
* 1950. Abandona (12a etapa)
* 1951. Abandona (13a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1955. 29è de la classificació general

## Referències

* ↑ «PEDRONI Silvio». [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Silvio Pedroni». [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Silvio PEDRONI» (en italià). [Consulta: 16 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Francolí de dos esperons

El francolí de dos esperons (Pternistis bicalcaratus) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita praderies i sabanes d'Àfrica Occidental, des de l'oest del Marroc i Mauritània fins al golf de Guinea i el sud de Camerun.
# Elobey, Annobón i Corisco

Elobey, Annobón i Corisco va ser una administració colonial d'Espanya a l'Àfrica, constava de les petites illes anomenades Elobey Grande, Elobey Chico, Annobón i Corisco (amb Mbañe i els illots Cocoteros i Conga), situades al golf de Guinea. La seva superfície total era de 36 km², i la població estimada l'any 1910 era de 2.950 persones. La capital era Santa Isabel i hi havia subgovernadors a Annobon i Elobey Chico. Es van crear com subcolònia el 1903 per formar part dels Territoris Espanyols del Golf de Guinea (amb Fernando Poo, Annobón, les tres illes, i Río Muni), però el 1926 es va unificar l'administració de totes les illes i la de Río Muni dins la colònia dels Territoris Espanyols del Golf de Guinea) que van acabar formant la província del Golfo de Guinea el 1956. Actualment aquestes illes són part de l'estat de Guinea Equatorial.

## Segells de correus

Aquesta colònia va tenir els seus propis segells de correus, amb interès filatèlic, entre els anys 1903 i 1910. La primera emissió mostrava el perfil del rei Alfons XIII. Segons el catàleg d'Yvert se’n van fer 72 emissions en total.

## Referències

* ↑ Gibbons, Europe and Colonies 1970, p.1023.
* Scott catalogue
* Stuart Rossiter & John Flower, The Stamp Atlas

## Enllaços externs

* AskPhil – Glossary of Stamp Collecting Terms Arxivat 2011-05-23 a Wayback Machine.
* «Encyclopaedia of Postal History». Arxivat de l'original el 2012-10-10. [Consulta: 6 octubre 2011].
# Mascarell del Cap

El mascarell del Cap (Morus capensis) és un ocell marí de la família dels súlids (Sulidae). D'hàbits pelàgics, habita la llarga de la costa meridional d'Àfrica, des del golf de Guinea fins al sud de Kenya. Cria a penya-segats d'illes properes a Namíbia i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Mascarell del Cap a CERCATERM Rev. 07/12/2011
# Speirops

Speirops és ún gènere obsolet d'ocells de la família dels zosteròpids (Zosteropidae) que habita zones boscoses de les illes del golf de Guinea i Mont Camerun.
Les seves quatre espècies (S. brunneus, S. leucophaeus, S. lugubris i S. melanocephalus), han estat ubicades pel IOC (versió 3.2, 2013) al gènere Zosterops.

## Referències

* ↑ El gènere Speirops a TAXONOMICON Rev. 29-08-2013
# Riu Osun

El riu Osun (ioruba Oṣun, algunes vegades escrit com Oshun) és un curs d'aigua que flueix cap al sud a través del centre de Iorubalàndia al sud-oest de Nigèria fins a la llacuna de Lagos i el golf de Guinea a l'oceà Atlàntic. És un dels diversos rius lligats a la mitologia local que dona el seu origen en dones que es van convertir en aigua fluents després que foren espantades per algun esdeveniment traumàtic o que les va enutjar.
Oṣun era reputada com una de les mullers de Ṣango, el deu del tro dels ioruba. L'adoració tradicional anual a la capella Ọṣun prop del riu Ọṣun a Osogbo ha esdevingut una atracció turística important, dirigint allí persones de diverses parts de Nigèria i de països llunyans per veure el festival anual a l'agost.
Osun és una de les deesses del riu en terra ioruba, que és famosa per proporcionar les necessitats de les persones. La deessa del riu ha estat capaç de donar criatures a parelles estèrils i canviar les vides de molts altres persones. I també hi ha hagut moltes històries fictícies sobre la deessa oshun, per exemple, Shegun Coker i el temple maleït, de Kolawole Michael, 2008.

## Referències

* ↑ Katen Tate. Sacred Places of Goddess: 108 Destinations. CCC Publishing, 2005, p. 132. ISBN 9781888729177.
* ↑ Joseph M. Murphy, Mei-Mei Sanford. Osun across the Waters: A Yoruba Goddess in Africa and the Americas. Indiana University Press, 2001, p. 10. ISBN 9780253108630.
# Ilhéu Caroço

Ilhéu Caroço, és una illa del golf de Guinea. L'illot està situat al sud-est de la costa de l'illa de Príncipe, una de les illes que formen la república de São Tomé i Príncipe. L'illot és deshabitada (2008 est.).

## Referències

* Grande Atlas Mundial, Selecções do Reader´s Digest, 1ª Edc. setembro, 2006, Pág. 223. ISBN 972-609-471-2
* Grande Dicionário Enciclopédico Ediclube Vol. XVI, Pág. 5574 e 5575. 1996. ISBN 972-719-056-1

## Enllaços externs

* Mapa de l'Arxipèlag de São Tomé i Príncipe. Arxivat 2011-01-25 a Wayback Machine.
* São Tomé i Príncipe.
* Worldatlas São Tomé i Príncipe.
* Pàgina del Govern de la República Democràtica de São Tomé i Príncipe.
* Convite ao Paraíso Africano - São Tomé i Príncipe.
# Batis d'ulleres rosades

La batis d'ulleres rosades (Platysteira castanea) és un ocell de la família dels platistèirids (Platysteiridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial a les terres baixes del sud de Camerun, illes del golf de Guinea, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, República Centreafricana, nord i nord-est de la República Democràtica del Congo, extrem est de Sudan del Sud, Uganda, oest de Kenya, Tanzània, cap al sud al nord-oest d'Angola, sud-oest, sud i est de la República Democràtica del Congo i nord-est de Zàmbia.

## Referències

* ↑ «Batis d'ulleres rosades». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)
# Suimanga de gorgera

El suimanga de gorgera (Hedydipna collaris) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als clars del bosc, bosc de ribera i vegetació secundària del sud de Mali, Burkina Faso, Senegal, Gàmbia, Guinea Bissau, sud-est de Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, Camerun, illes del golf de Guinea, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, República Centreafricana, nord de la República Democràtica del Congo, Sudan del Sud, sud d'Etiòpia, sud de Somàlia, Ruanda, Burundi, Uganda, Kenya, Tanzània, Zàmbia, Malawi, cap al sud al centre, est i sud-est d'Angola, nord-est de Namíbia, nord de Botswana, Zimbabwe (a excepció del sud-oest i el centre), Moçambic i l'est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Suimanga de gorgera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Zosterop lúgubre

El zosterop lúgubre (Zosterops lugubris) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de l'illa de São Tomé, al golf de Guinea

## Taxonomia

Ha estat considerat una espècie de l'obsolet gènere Speirops, però va ser ubicada a Zosterops, arran els treballs de Melo et al. 2011.

## Referències

* ↑ «Zosterop lúgubre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ M Melo, BH Warren i PJ Jones. 2011. Rapid parallel evolution of aberrant traits in the diversification of the Gulf of Guinea white-eyes (Aves, Zosteropidae). Molecular Ecology 20: 4953–4967.
# Zosterop de São Tomé

El zosterop de São Tomé (Zosterops feae) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de l'illea de São Tomé, al golf de Guinea.

## Referències

* ↑ «Zosterop de São Tomé». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Bisbe sedós

El bisbe sedós (Euplectes capensis) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies amb arbres dispersos, arbusts i zones pantanoses, a les muntanyes del sud-est de Nigèria i Camerun. illes del golf de Guinea, les muntanyes d'Etiòpia, terres baixes i muntanyes des d'Angola, sud i est de la República Democràtica del Congo, Sudan del Sud, Uganda, Ruanda, Burundi i Kenya, cap al sud, a través de Tanzània, Malawi, Zàmbia, nord-est de Botswana, Zimbabwe i Moçambic fins l'est i sud de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Bisbe sedós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Els Hostalets de Tost

Els Hostalets de Tost és un nucli del municipi de la Ribera d'Urgellet, a l'Alt Urgell. Es troba aigua avall del riu de Tost, on aquest conflueix amb el Segre, i davant del bosc de Noves de Segre, al costat de la carretera comarcal. Actualment hi ha 19 habitants disseminats. És l'entrada natural i actual a la Vall de Tost. Hi ha l'església sufragània dedicada a Sant Antoni de Pàdua. La seva disponibilitat d'aigua i planícia fa que hi hagi una gran activitat ramadera i una extensió de camps de pastura i de panís (blat de moro).

## Referències

* ↑ GGCC, Ribera d'Urgellet: Arxivat 2021-06-04 a Wayback Machine. La Bastida, Castellar, Hostalets de Tost.
# Joan Assèn Zaccaria

Joan Assèn Zaccaria (segle XV - Roma, 1469 $^{(Gregorià)}$) era el fill de l'últim príncep d'Acaia, Centurió II Zaccaria (que va regnar des de 1404 a 1430) i per dues vegades va intentar ser príncep d'Acaia.
El 1446 fou proclamat príncep per rebels grecs el 1446 després que el sultà Murat II havia destruït el Hexamilion i infligit una humiliant derrota a Constantí Paleòleg (després emperador Constantí XI Paleòleg), sent capturat i empresonat amb el seu fill per Tomàs Paleòleg al castell de Klumutsi, del que va poder escapar el 1453, i aprofitant una revolta generalitzada contra el dèspota de Morea (1453-1454), es va apoderar del castell d'Aetos, reclamant el títol del seu pare. El 1454, però, es va enfrontar a les forces combinades del dèspota Tomàs i els seus aliats turcs manats per Turahan Bey, i va haver d'abandonar la fortalesa i fugir a Modon que era una fortalesa veneciana.
D'allí es va traslladar a Itàlia; on es registra que va estar a Gènova el 1459, i des de 1464 fins a la seva mort en 1469 va residir a Roma.

## Bibliografia

* 6490. Zαχαρίας Κεντυρίων, vol. 3, Vienna: Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, 1978
# Dofí de Maui

El dofí de Maui (Cephalorhynchus hectori maui) és una subespècie del dofí de Hector que només viu a les aigües de l'oest de l'Illa del Nord (Nova Zelanda). El dofí de Maui, que és el dofí més rar i petit del món, està greument amenaçat per l'activitat humana, incloent-hi la pesca, la mineria, la construcció a zones costaneres, la contaminació i el canvi climàtic.

## Referències

* ↑ «La xarxes de pesquers d'arrossegament amenacen la supervivència del dofí de Maui». Diari de Girona, 19-03-2008. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2013. [Consulta: 30 novembre 2013].
* ↑ «Protective measures are a 'death sentence' for rare dolphin say campaigners» (en anglès). BBC, 30-11-2011. [Consulta: 30 novembre 2013].
* ↑ «Només queden 100 dofins de Maui». El Periódico de Catalunya, 14 febrer. [Consulta: 30 novembre 2013].
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Pseudomys novaehollandiae

Pseudomys novaehollandiae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Austràlia, on viu a altituds d'entre 0 i 900 msnm. Es tracta d'un animal nocturn i omnívor. El seu hàbitat natural són les zones de successió vegetal primerenca a intermèdia després dels incendis. Està amenaçat per canvis en el règim d'incendis, la depredació per gats ferals i guineus, la destrucció i fragmentació del seu medi i el canvi climàtic. El seu nom específic, novaehollandiae, significa 'de Nova Holanda' en llatí.

## Referències

* ↑ Woinarski, J.; Burbidge, A. A. Pseudomys novaehollandiae. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 2 març 2018.
* ↑ Entrada «Pseudomys» d'Animalia (en anglès).
# Ratolí de Field

El ratolí de Field (Pseudomys fieldi) és una espècie de rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Austràlia, on subsisteix en un grapat d'illes d'Austràlia Occidental després de desaparèixer de la terra ferma als voltants del segle xix. El seu hàbitat natural són les dunes costaneres. Està amenaçat pel canvi climàtic i canvis en el règim de foc. Aquest tàxon fou anomenat en honor de J. Field, «en reconeixement dels seus serveis valuosos recol·lectant part del material descrit en aquest article». Un estudi genètic publicat el 2021 plantejà la possibilitat que sigui un sinònim del ratolí de Gould, una espècie pretesament extinta des de feia més de 150 anys.

## Referències

* ↑ Woinarski, J.; Burbidge, A. A. Pseudomys fieldi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 5 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 134. ISBN 978-0801893049.
* ↑ «Museum genomics reveals the rapid decline and extinction of Australian rodents since European settlement» (en anglès). PNAS.org, 06-07-2021. [Consulta: 30 juny 2021].