OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pilars del Lena

Els Pilars del Lena és una formació natural de roques que es troba al llarg del riu Lena en el llunyà extrem orient rus. Aquest lloc únic des del punt de vista ecològic i turístic va ser declarat Patrimoni de la humanitat l'any 2012. Es troba localitzat a menys d'un dia riu amunt amb vaixell des de la ciutat de Iakutsk, la capital autònoma de la República de Sakhà.
El Parc Natural dels Pilars del Lena es caracteritza per les seves espectaculars columnes de roca de gairebé cent metres d'altura situades a la vora del riu Lena. Aquestes roques es van formar a causa del clima continental extrem de la regió, les temperatures varien des dels 60º sota zero a l'hivern als 40º a l'estiu. Els pilars formen contraforts rocosos aïllats els uns dels altres per profundes i abruptes torrenteres que es van desenvolupar durant els períodes de desglaç. La penetració de l'aigua des de la superfície va donar lloc a processos criogènics (gelades i desglaços) que van anar eixamplant les torrenteres fins a aïllar els pilars entre si. Els processos fluvials també van influir en la formació dels pilars. El lloc conté també restes fòssils del període cambrià pertanyents a nombroses espècies, algunes d'elles úniques.

## Geologia

Els pilars consisteixen en capes alternes de pedra calcària, marga, dolomia i pissarra de principis del cambrià mitjà, que estan erosionats pel clima, produint les escarpats afloraments.
Aquests tipus de roques es formen comunament en ambients marins i la variació vertical i de l'estratificació horitzontal indica transgressió marina/ regressió; amb la pissarra representant les shales lleugerament metamorfitzades de la profunditat marina.

## Turisme

Les persones més familiaritzades amb la limnologia o el ecoturisme al llac Baikal a la Sibèria del sud poden intentar i coordinar el seu viatge amb una guia de la regió del llac. Es presenten poques comoditats modernes i confort, a part dels vaixells de creuer.
Les senderes són molt escarpats i de vegades precaris.

## Galeria d'imatges

* Vista dels pilars
* Segell rus amb els pilars del Lena
* Detall d'un dels pilars
* Imatge on s'aprecien les erosions i la separació entre els pilars
* Panorama
* Els pilars vistos des de terra

## Referències

* ↑ «Lena Pillars Nature Park» (en anglès). UNESCO Culture Sector. [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ http://www.yakutiatravel.com/eng/travdir/lenatrips.htm Arxivat 2012-01-23 a Wayback Machine.
* ↑ Informació sobre els Pilars del Lena a la pàgina de la UNESCO
* ↑ http://whc.unesco.org/en/tentativelists/5067/

## Enllaços externs

* (anglès) Fitxa d'informació de Greenpeace Rússia Arxivat 2019-03-31 a Wayback Machine.
# Pentagenia robusta

Pentagenia robusta és una espècie extinta d'insectes efemeròpters pertanyents a la família Ephemeridae. Era una espècie d'efímeres endèmica per als Estats Units.
# Bourne shell

Bourne shell o sh fou l'intèrpret d'ordres per defecte dels sistemes Unix versió 7 que reemplaçava el Thompson shell, els seus executables s'anomenen sh. Va ser desenvolupat el 1977 per Stephen R. Bourne, als Laboratoris Bell de l'empresa AT&T i distribuït amb la versió 7 d'unix i continua essent un dels intèrprets de comandes més utilitzats. El programa executable del bourne shell acostuma a ser a /bin/sh a la majoria dels sistemes unix.

## Vegeu també

* Shell d'Unix
# Basílica de Sant Joan i Sant Pau

La basílica de Sant Joan i Sant Pau (en italià: Basilica dei Santi Giovanni e Paolo) és una de les esglésies més grans de Venècia (Itàlia) i té l'estatus de basílica menor. És un edifici enorme de maons construït en estil gòtic italià. Es tracta de la principal església dels dominics a Venècia, i com a tal fou construïda per predicar davant grans congregacions. Està dedicada a sant Joan i a sant Pau, no els apòstols bíblics, sinó dos obscurs màrtirs de la primera Església cristiana a Roma, els noms dels quals es documentaren al segle iii, però que tenen una llegenda posterior.

## Història

El 1246 el dux Jacopo Tiepolo donà unes terres d'aiguamolls als dominics després de somniar amb un grup de coloms blancs que hi sobrevolaven. La primera església fou enderrocada el 1333, quan es començà l'església actual. No s'acabà fins al 1430. El vast interior conté molts monuments funeraris i pintures, així com la marededéu de la Pau, una estàtua romana d'Orient situada en una capella pròpia a la nau meridional, i un peu de santa Caterina de Siena, la principal relíquia de l'església.

## Monuments funeraris

Després del segle xv els serveis funeraris de tots els duxs de Venècia se celebraren en aquesta basílica. Vint-i-cinc ducs hi foren enterrats, entre ells:
* Jaume Tiepolo († 1249)
* Renier Zeno († 1268)
* Llorenç Tiepolo († 1275)
* Joan Dolfin († 1361)
* Marc Cornaro († 1368)
* Miquel Morosini († 1382)
* Antoni Venier († 1400)
* Miquel Steno († 1413)
* Tomàs Mocenigo († 1423)
* Pasqual Malipiero († 1462)
* Nicolau Marcello († 1474)
* Pere Mocenigo († 1476)
* Andreu Vendramin († 1478)
* Joan Mocenigo († 1485)
* Lluís I Mocenigo († 1577)
* Sebastià Venier († 1578)
* Bertuccio Valiero († 1658)
* Silvestre Valiero († 1700)
Altres persones enterrades en aquesta església són:
* Orazio Baglioni († 1617), general
* Gentile Bellini († 1507), artista
* Giovanni Bellini († 1516), artista
* Gianbattista Bonzi († 1508), senador
* Bartolomeo Bragadin (poeta)
* Marco Antonio Bragadin († 1571), general, escorxat viu pels turcs després de la batalla de Famagosta, la tomba conté només la seva pell
* Jacopo Cavalli († 1384), general
* Alvise Diedo, comandant cap
* Marco Giustiniani († 1346), capità de mar
* Pompeo Giustiniani († 1616), condottiere
* Palma el Jove († 1628), artista
* Vettor Pisani († 1380), almirall
* Niccolò Orsini, († 1510), comandant cap
* Leonardo da Prato († 1511), condottiere
* Alvise Trevisan († 1528)
* Sir Edward Windsor († 1574)

## Referències

* ↑ (anglès) Catholic.org Basilicas in Italy

## Enllaços externs

* Turisme Venezia.it.
* Imatge per satèl·lit a Google Maps.
# Hydrolagus matallanasi

Hydrolagus matallanasi és una espècie molt rara de quimera d'aigües profundes que viu als oceans a fondàries de més de 600 m. Fou descoberta l'any 2001 per un equip de científics brasilers.
Aquest peix de 40 cm de longitud té una aparença inusual; presenta aletes pectorals en forma d'ales, una aleta dorsal puntejada i una llarga cua en forma de fuet. Aquesta quimera pot veure en foscor quasi total i sentir les radiacions electromagnètiques (fora de l'espectre visible) emeses per altres criatures gràcies a nervis exposats als costats del seu cos.
# Bonnanaro

Bonnanaro (en sard, Bunnanaru) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 1.064 habitants. Es troba a la regió de Meilogu. Limita amb els municipis de Bessude, Borutta, Mores, Siligo i Torralba.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Fabio Francesco Chessa | Llista cívica |
# Nombre de Brjuno

En matemàtiques, i més concretament en teoria dels nombres, un nombre de Brjuno és el tipus de nombre irracional que compleix la següent propietat: un nombre irracional $\alpha$ s'anomena nombre de Brjuno si i només si la suma infinita:
    $B(\alpha )=\sum _{n=0}^{\infty }{\frac {\log q_{n+1}}{q_{n}}}$
convergeix en un nombre finit. Aquí, $q_{n}$ és el denominador del n-ssim convergent ${p_{n}}/{q_{n}}$ de l'expansió en fracció contínua d'$\alpha$. En aquest context, un convergent és el nombre racional que s'obté quan es pren un cert nombre (n en aquest cas) de termes en la fracció contínua.
El nom prové del matemàtic rus Alexander Bruno que els va introduir a (Brjuno 1971); de vegades també se'ls anomena nombre de Bruno o nombres de Bryuno.
Els nombres de Brjuno són importants en els problemes analítics de divisors petits. Bruno va demostrar que gèrmens d'una funció holomorfa amb part lineal e$^{2πiα}$ són linealitzables si α és un nombre de Brjuno. (Yoccoz 1995) va demostrar l'any 1987 que aquesta condició també és necessàira per polinomis quadràtics. Per altres gèrmens, encara no s'ha demostrat si és o no necessària.

## Propietats

Intuïtivament, aquests nombres no tenen salts gaire grans en la seva seqüència de convergents, en la qual el denominador de l'n+1-ssim convergent és exponencialment més gran que el de l'enèssim convergent. Per tant, a diferència del que passa amb els nombres de Liouville, no solen tenir aproximacions diofàntiques (és a dir aproximacions de nombres reals a partir de fraccions) gaire precises.

## Funció de Brjuno

La funció real de Brjuno B(x) es defineix per x irracionals i satisfà:
    $B(x)=B(x+1)$
    $B(x)=-\log x+xB(1/x)$ per tot nombre x irracional entre 0 i 1.

## Bibliografia

* Brjuno, A. D. «Analytic form of differential equations. I, II». Trudy Moskovskogo Matematičeskogo Obščestva, 25, 1971, p. 119–262. ISSN: 0134-8663.
* Lee, Eileen F. Proceedings of the 1999 Topology and Dynamics Conference (Salt Lake City, UT). 24, Spring 1999, p. 189–201. «The structure and topology of the Brjuno numbers»
* Marmi, Stefano; Moussa, Pierre; Yoccoz, Jean-Christophe «Complex Brjuno functions». Journal of the American Mathematical Society, 14, 4, 2001, p. 783–841. DOI: 10.1090/S0894-0347-01-00371-X. ISSN: 0894-0347.
* Yoccoz, Jean-Christophe. Petits diviseurs en dimension 1. 231, 1995, p. 3–88. «Théorème de Siegel, nombres de Bruno et polynômes quadratiques»

## Referències

* ↑ «Brjuno Number» (en anglès). Wolfram MathWorld. [Consulta: 27 agost 2017].
* ↑ «Convergent» (en anglès). Wolfram MathWorld. [Consulta: 27 agost 2017].

## Vegeu també

* Nombre transcendent
# 246

El 246 (CCXLVI) fou un any comú començat en dijous del calendari julià.

## Esdeveniments

* L'emperador romà, Felip l'Àrab, combat els germànics al Danubi.
* Se celebra el primer Concili d'Aràbia a Bosra.Aràbia Pètria.

## Referències

* ↑ Edwards, Iorwerth Eiddon Stephen; Bowman, Alan; Garnsey, Peter; Cameron, Averil. The Cambridge Ancient History: Volume 12, The Crisis of Empire, AD 193-337 (en anglès). Cambridge University Press, 1970, p. 230. ISBN 978-0-521-30199-2.
* ↑ Mosheim, John Lawrence Von. Institutes of ecclesiastical history ancient and modern: Vol. 1 (en anglès). BoD – Books on Demand, 2022-07-30, p. 167. ISBN 978-3-368-12064-1.
# Sant Climent d'Estana

Sant Climent d'Estana és l'església d'Estana, en el municipi de Montellà i Martinet (Cerdanya), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una construcció de pedra i maçoneria i coberta de teula àrab. D'una sola nau de volta d'aresta incompleta i tres cossos amb arcs formers que conformen les capelles. El cor, als peus, està construït amb pedra i fusta. Interior emblanquinat i amb restes de pintures. La portada als peus de mig punt dovellada. Òcul a la façana. Capçalera plana. Torre campanar als peus, a ponent, de tres cossos d'alçada construïts amb pedra i maçoneria.

## Referències

* ↑ «Església de Sant Climent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 maig 2012].
# Borda de Miquel (Aramunt)

La Borda de Miquel és una borda del municipi de Conca de Dalt, dins de l'antic terme d'Aramunt, pertanyent al poble d'Aramunt.
És a ponent d'Aramunt, i una mica al nord, a llevant de la Casanova, tocant a les partides de Santa Maria d'Horta, les Malpodades, el Tros d'Ací i l'Abadal, a la dreta del barranc dels Clops.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Plaza d'Espanya (Melilla)

La plaça d'Espanya és la plaça més important de la ciutat autònoma espanyola de Melilla. Està situada en l'Eixample Modernista, entre el barri antic (Melilla la Vella) i el nou centre urbà (Barri Reina Victòria).

## Història

Planificada com el Projecte d'Urbanització de la Porta de Santa Bàrbara en 1910 per José de la Gándara i aprovat , al gener de 1911 Alfons XIII va iniciar l'enderrocament de les muralles del camp, l'11 d'abril es derroca la torre de Santa Bàrbara i al juny de 1912 la Junta d'Arbitris li va atorgar el nom de Plaza d'Espanya. Aprovat el projecte el 18 de gener de 1913 pel President de la Junta d'Arbitris general José Villalba Riquelme, es comença a construir el 22 d'abril del mateix any , procés que va concloure el 23 de gener de 1914 amb la inauguració de la bella plaça pel mateix general Villalba. En 2007 els seus jardins van obtenir, juntament amb el parc Hernández, el títol de Jardí històric.

## Descripció

La plaça consisteix en una rotonda de vuitanta metres de ràdio. Compta amb tres anells de passejos i dos jardins intercalats, situant-se en el seu centre el Monument als Herois i Màrtirs de les Campanyes.

## Referències

* 1 2 3 González García, Juan Antonio; Enrique Mirón. Paseos botánicos por la ciudad de Melilla, 2010.
* ↑ Gallego Aranda, Salvador «PROYECTO D EURBANIZACIÓN DE LA PLAZA DE ESPAÑA:MELILLA 1913». Desconocida [Consulta: 28 diciembre 2017].
* ↑ Bravo Nieto, Antonio. «VI». A: La construcción de una ciudad europea en el contexto norteafricano. Arquitectos e ingenieros en la Melilla Contemporánea (en español). Málaga: Ciudad Autónoma de Melilla Consejería de Cultura, Educación, Juventud y Deporte Universidad de Málaga-SEYER, 1996, p. 661. ISBN 84-87291-68-6.
* ↑ Bravo Nieto, Antonio. La ciudad de Melilla y sus autores, Diccionario biográfico de arquitectos e ingenieros (finales del siglo XIX y primera mitad del XX). Málaga: SEYER, 1997, p. 174-175. ISBN 84-87291-81-3.
* ↑ Bravo Nieto, Antonio; Bendahán. Guía del Modernismo en Melilla (en español-inglés). MAESTRO BOOKS, 2008. ISBN 978-90-809396-4-6.
* ↑ https://melilladesconocida.blogspot.com/2017/07/plaza-de-espana.html
* ↑ Saro Gandarillos, Francisco. Estudios Melillenses, 1994.
# Trogonophis wiegmanni

Trogonophis wiegmanni, és una espècie de rèptil escatat de la família Trogonophidae.

## Descripció

És un endemisme magrebí, d'hàbits minadors i difícil de detectar. L'espècie és en estat de regressió per la creixent urbanització i degradació dels sòls.

## Distribució

S'estén des de la regió de Sous, al sud-oest del Marroc, fins a la regió de Bizerta, al nord-est de Tunísia. se'n reconeixen dues subespècies al·lopàtriques T. w. elegans, anomenada colobreta mora malva, distribuïda per la meitat occidental i més humida del Marroc i l'espècie nominal, T. w. wiegmanni, anomenada colobreta mora groga des del Rif oriental fins a Tunísia, en comarques amb precipitacions menors de 600 mm.
A Espanya hi són presents les dues subespècies T. w. elegans a Ceuta i T. w. wiegmanni a Melilla i les tres illes de l'arxipèlag de les Chafarinas.
# Bovec

Bovec (italià Plezzo) és un municipi eslovè, dins de la regió de Goriška. L'any 2007 tenia 3.138 habitants. Limita amb els municipis friülans de Tarvisio, Chiusaforte i Resia i és travessat pel riu Isonzo (Soča). És inclòs dins el parc nacional del Triglav.
El municipi es divideix en 13 assentaments o naselja: Bavšica, 'Bovec', Čezsoča, Kal - Koritnica, Lepena, Log Čezsoški, Log pod Mangartom, Plužna, Soča, Srpenica, Strmec na Predelu, Trenta, Žaga, Zavrzelno.

## Població

Segons el cens eslovè de 2001, el 92,2% dels habitants parlen eslovè, mentre que l'1,8% parlen croat i el 0,7% serbi. El 55,4% de la població es declara catòlica.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2003- | Danijel Krivec | SDS |
# 604

El 604 (DCIV) fou un any de traspàs començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Es reformulen les lleis sobre la jerarquia social al Japó.

## Necrològiques

* Gregori I, papa i sant
* Emperador Wen de Sui
* Agustí de Canterbury
* Sledda, rei d'Essex

## Referències

* ↑ Waldman, Carl; Mason, Catherine. Encyclopedia of European Peoples (en anglès). Infobase Publishing, 2006, p. 919. ISBN 978-1-4381-2918-1.
* ↑ Bowman, John S. Columbia Chronologies of Asian History and Culture (en anglès). Columbia University Press, 2000-09-05. ISBN 978-0-231-50004-3.
* ↑ «Augustine [St Augustine (d. 604), missionary and archbishop of Canterbury]» (en anglès). DOI: 10.1093/ref:odnb/9780198614128.001.0001/odnb-9780198614128-e-899?rskey=q6r4cf&result=2. [Consulta: 14 novembre 2024].
* ↑ McCann, Kathrin. Anglo-Saxon Kingship and Political Power: Rex gratia Dei (en anglès). University of Wales Press, 2018-10-15, p. 156. ISBN 978-1-78683-293-1.
# Prorocentrals

Els prorocentrals (Prorocentrales) són un ordre d'organismes unicel·lulars del fílum dels dinoflagel·lats. Es distingeixen per tenir els seus dos flagels inserits més apicalment que en els altres grups que eren més ventralment. Un flagel s'estén cap endavant i l'altre n'envolta la base. Aquesta disposició s'anomena desmoconta, en contrast amb la disposició dinoconta trobada en altres grups.
Tots els membres tenen cloroplasts i una teca que es compon de dues plaques grans unides per una sutura sagital. Aquesta estructura és compartida amb els dinofisials, que és probablement un grup germà. Això no es mostra, però, en els arbres de ARNr, que també mostren dos grups separats de Prorocentrum, deixant les seves relacions encara sense respondre.
# Borda de Patis

La Borda de Patis és una borda del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Claverol, pertanyent a l'antic enclavament dels Masos de Baiarri, al nord del municipi.
Està situada a llevant dels Masos de Baiarri, al final nord-oriental del pla on es trobaven els masos que componien aquesta caseria. Al seu sud-est hi havia la Borda del Pubill, i una mica més al sud-est les de Bartolomeu i de Pes. És a prop i al sud-oest de la Collada de les Bordes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Premi Florencio

El Premi Florencio (en espanyol: Premio Florencio) és un premi de teatre atorgat a Uruguai des de 1960 per la Associació de Crítics Teatrals de l'Uruguai. filial Unesco.
Ha complert mig segle premiant el millor de l'activitat teatral uruguaiana. i no s'ha de confondre amb els Premis Florencio Sánchez de la Casa de teatre Argentina a Buenos Aires.
Florencio Sánchez és el més reconegut dramaturg uruguaià, pertanyent a la Generació del 900.
La proposta de creació del premi va ser de el crític de teatre Yamandú Marichal en 1962.
Les categories dels premis, que consisteixen en una estatueta de bronze dissenyada, el 1962 per l'escultor Eduardo Díaz Yepes, són: espectacle, director, actor Principal, actriu Principal, actor de repartiment, actriu de repartiment, text d'autor nacional, vestuari, escenografia et música.
Al llarg de mig segle s'ha atorgat Premi Florencio a la música, ambientació sonora, espectacles infantils i altres categories, com Premi Florencio del Público, que varien d'acord amb els criteris de l'Associació de Crítics.

## Referències

* ↑ Asociación de Críticos de Teatro. «Página Oficial» (en castellà). [Consulta: 2021].
* ↑ La Diaria. «Anoche se dieron a conocer los ganadores del Premio Florencio 2017.» (en castellà). [Consulta: 2021].
* ↑ Radio Montecarlo. «Acto de entrega de los Premios Florencio» (en castellà). [Consulta: 2021].
* ↑ http://www2.cartelera.com.uy/averespectaculo.aspx?6758 Arxivat 2018-11-01 a Wayback Machine.
* ↑ https://www.subrayado.com.ui/premis-florencio-celebren-aquesta-nit-50-anys-teatre-n19451%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-06-14. [Consulta: 14 juny 2021].
* ↑ Teatro uruguayo contemporáneo. «Premios Florencio» (en castellà), 1995. [Consulta: 2021].
* ↑ https://www.nodalcultura.am/2015/12/se-entregaron-los-premios-florencio-a-los-mas-destacado-del-teatro-uruguayo/
# Sydney Kings

Els Sydney Kings són un club de bàsquet australià amb seu a Sydney, Nova Gal·les del Sud. Juguen els seus partits a casa al Qudos Bank Arena del Parc Olímpic de Sydney. El club juga a la National Basketball League (NBL).
Fundats com a fusió dels Sydney Supersonics i els West Sydney Westars, els Kings han guanyat cinc campionats (2003, 2004, 2005, 2022 i 2023).

## Referències

* ↑ https://news.google.cat/newspapers?nid=lL5f5cZgq8MC&dat=19871015&printsec=frontpage&hl=ca
* ↑ https://nbl.com.au/news/championship-history-the-sydney-kings

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial
# Naja katiensis

Naja katiensis, també coneguda com a «Cobra de Mali» o «Cobra de Kati», és una espècie de serp del gènere Naja, de la família Elapidae.

## Troballa i distribució

La serp va ser descrita per primera vegada pel naturalista Angel, l'any 1831, i es pot trobar als següents països africans: Benín, Burkina Faso, Camerun, Ghana, Guinea, Costa d'Ivori, Mali, Gàmbia, Mauritània, Niger, Nigèria, Senegal, Togo.

## Hàbitat i característiques

Es tracta d'una espècie de serp verinosa i de comportament agressiu que no arriba a superar els 2 metres de longitud.
# Boys Town (pel·lícula)

Boys Town és una pel·lícula estatunidenca biogràfica estrenada el 1938 basada en l'obra de Edward J. Flanagan referida a un grup de nois amb problemes i delinqüents en una casa que va fundar i anomenar "Boys Town". La protagonitza Spencer Tracy com el Pare Edward J. Flanagan, i Mickey Rooney, Henry Hul, Gen Reynolds, Edward Norris, i Addison Richards. La pel·lícula va ser escrita per Dore Schary, Eleanore Griffin i John Meehan, i dirigida per Norman Taurog.
El llegendari cap de la Metro-Goldwyn-Mayer, Louis B. Mayer, que era ucrainiano-americà jueu, i que tenia profundes reserves en relació a l'Església Catòlica, més tard deia que era la seva pel·lícula favorita a la MGM. El 1941, la MGM va fer fet una seqüela, Men of Boys Town, on Spencer Tracy i Mickey Rooney va reprendre els seus papers de la pel·lícula anterior.

## Argument

El pare Flanagan (Spencer Tracy) lluita per aconseguir una comunitat on els nois amb problemes puguin créixer i convertir-se en homes honrats. Però les seves idees sobre els nois trontollen amb l'arribada de Whitey Marsh (Mickey Rooney), un jove inadaptat que admira el seu germà perquè és un gàngster. Flanagan intenta portar-lo pel bon camí i descobreix que la millor teràpia per a aquests nois són els combats de boxa que ell mateix arbitra. D'aquesta forma, Whitey comença a redimir-se i col·laborar amb el capellà...

## Repartiment

* Spencer Tracy: Pare Edward J. Flanagan
* Mickey Rooney: Whitey Marsh
* Henry Hull: Dave Morris
* Leslie Fenton: Dan Farrow
* Gene Reynolds: Tony Ponessa
* Edward Norris: Joe Marsh
* Addison Ricassos: Jutge
* Minor Watson: Bisbe
* Jonathan Hale: John Hargraves
* Bobs Watson: Pee Wee
* Tommy Noonan (no surt als crèdits): Red

## Premis i nominacions
### Premis

* 1939: Oscar al millor actor per Spencer Tracy
* 1939: Oscar al millor guió original per Eleanore Griffin i Dore Schary

### Nominacions

* 1939: Oscar a la millor pel·lícula
* 1939: Oscar al millor director per Norman Taurog

## Enllaços externs

* Boys Town - Lloc web oficial
# Sindinials

Els sindinials (Syndiniales) són una ordre d'organismes unicel·lulars del fílum dels dinoflagel·lats. Viuen exclusivament endosimbiòticament en animals marins i en protozous. La forma tròfica és freqüentement multinucleada. Han perdut la teca i els cloroplasts i, al contrari de tots els altres ordres, el nucli mai és dinocarió. Un bon exemple és Amoebophrya, paràsit d'altres dinoflagelats i que pot contribuir a finalitzar les marees roges.
# Borda de Sant Feliu

La Borda de Sant Feliu és una borda del terme municipal de Tremp, a l'antic terme ribagirçà d'Espluga de Serra, al Pallars Jussà.
Està situada uns 1.250 metres al sud-sud-est del Castellet, a la dreta del barranc del Comellar. És en un dels contraforts nord-occidentals de la Serra de Castellet, al nord-est de la Roca Mosquera i al sud-oest de les Roques del Castellet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya