OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Miquel de Vila-sana

Sant Miquel de Vila-sana és un monument del municipi de Vila-sana (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós de construcció senzilla sense cap ornamentació. La façana principal és asimètrica, compartida per l'església i la rectoria en un mateix pla, i està cobert a dues aigües. La porta de l'església és d'arc rebaixat i a sobre hi ha un petit òcul. El campanar està situat a un lateral de la nau, és de planta quadrangular amb una obertura d'arc de mig punt en la part superior de cada cara i la coberta és a quatre vessants.

## Història

Cap al 1130 sembla que existia una capella a Utxafava documentada el 1159 dins el bisbat de Vic on consta la consagració de l'església de Sant Miquel d'Utxafava. Probablement deuria tractar-se d'una petita capella romànica. El 1598, quan es va crear el bisbat de Solsona, Vila-sana passà a dependre d'ell. A començaments del segle xviii l'església parroquial devia estar enderrocada o força malmesa, ja que a partir del 1702 en què fou beneïda la capella de la Verge de la Cabeça, aquesta actuà de parròquia fins a la consagració del nou temple. Els tràmits de construcció d'aquest s'iniciaren el 28 de novembre del 1781, sota la direcció de Joan Ponsich, procurador del duc de Sessa i el senyor Mariano Ramon de Gomar i de Ferrer en terrenys del duc. L'obra començà el 6 de juny del 1784 i la part principal de l'església fou acabada l'any 1970, essent beneïda el 14 de juny. Tres anys després el bisbe de Solsona en donà la llicència i es convertí en la parròquia de Sant Miquel Arcàngel. El 1794 es va col·locar la campana pagada pel duc de Sessa; fou posada entre dos pilars, ja que el campanar encara no estava fet. Al llarg del segle xix s'anaren acabant els altars i s'hi col·locaren ornaments: la Verge del Roser i els altars del Roser i de Sant Antoni. Al costat de l'església hi ha la rectoria. L'any 1895 els seus baixos eren ocupats per l'escola de nens. Amb la Guerra Civil l'església fou saquejada i totes les imatges foren cremades. L'església es va convertir en un magatzem, el campanar fou enderrocat i les campanes venudes. El 1941 es va adquirir una nova campana i es va construir el campanar; l'any 42 es va acabar la reparació de l'església iniciada l'any abans. El 1955 es va col·locar el rellotge del campanar que fou comprat a la casa Tribó de Barcelona. Aquell mateix any l'església va acollir les relíquies de Sant Pere Claret i s'inaugurà la plaça de l'Església. El 1962 es van inaugurar les pintures de l'església i la imatge del nou Sant Miquel.

## Referències

* 1 2 «Sant Miquel de Vila-sana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Casa Single

Casa Single és un edifici modernista del municipi del Pla de Santa Maria protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici aïllat, però integrat en el conjunt de la fàbrica tèxtil propera. Té planta rectangular i coberta de teula a dues vessants amb dos nivells. La façana principal presenta planta baixa, un pis amb terrassa delimitada per una barana de balustres, i un petit cos central, elevat sobre el conjunt, amb finestres d'arc rebaixat. Al primer pis hi ha una gran porta rectangular centrada i dues més estretes, una a cada costat, totes elles estan envoltades per motllures i tenen decoració floral a les llindes, motiu que es repeteix a la imposta que separa el primer pis del cos elevat. La decoració de la resta de façanes segueix línia ornamental.

## Història

La construcció de l'edifici se situa a l'inici del segle xx, lligada a la ubicació al Pla de Santa Maria d'una indústria tèxtil de gran importància per a la vila. Del mateix període són els 40 habitatges que l'empresa va fer construir en un terreny proper per tal d'allotjar-hi els treballadors. En la dècada del 1960 la fàbrica va canviar de propietaris, i actualment es dedica a la fabricació de lones sota la firma Fills de Francesc Sanz S.A. amb central a Barcelona.
Actualment no hi viu ningú. La fàbrica de lones ja no funciona. La Fàbrica tèxtil del Pla de Santa és propietat de l'ajuntament, que condiciona els espais per a la seva utilització. És un important patrimoni industrial i modernista del Pla, uns espais amb molt d'encant i grans possibilitats d'actuació i de lleure.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Single». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 setembre 2013].

## Enllaços externs

* «Casa Single». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona. Arxivat de l'original el 2015-06-10. [Consulta: 17 setembre 2013].
# Bajona (Castellar de la Ribera)

Bajona és una masia situada al municipi de Castellar de la Ribera, a la comarca catalana del Solsonès. Es té constància de la masia des de l'any 1200.
Ubicada en un planell a 768 metres d'alçada., les masies més properes són El Pujol (Castellar de la Ribera) al sud-oest i el Serratal a l'est, i al sud i al nord-est s'hi troben les rases del Pujol i la Cal Fuster.

## Referències

* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Bajona (Castellar de la Ribera)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 63. D.L. L-418/95.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.

## Enllaços externs

* Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Puig Capçut

El Puig Capçut és una muntanya de 552 metres que es troba al municipi de Castellar del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ «Puig Capçut». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tuc de Coeisseca

El Tuc de Coeisseca és una muntanya de 2.101 metres que es troba al municipi d'Arres, a la comarca de la Vall d'Aran. Fa la divisòria d'aigües entre la Garona i el riu de Varradòs. Al peu de la muntanya es troba la capella de la Mair de Diu d'Arres entre el clot de Laurit i la bassa del Rèssec.

## Referències

* ↑ Puigjaner, Josep-Maria. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 2003. ISBN 978-84-393-6189-3.
* ↑ «tuc de Coeisseca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Arres». Agència Catalana de Turisme, 2023. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Wiwaxia corrugata

Wiwaxia corrugata és una espècie d'animal amb el cos tou i cobert d'escames. Es coneix a partir de les restes fòssils trobades a Burgess Shale, del Cambrià inferior i mitjà. Aquests organismes es coneixen principalment per esclerits dispersos; s'han trobat espècimens articulats que fan entre 3,4 mm i 5 cm de longitud. Les afinitats taxonòmiques precises d'aquest gènere són material de debat entre els paleontòlegs.
# Cantó de Bolonha de Gessa

El cantó de Bolonha de Gessa és un cantó francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Sent Gaudenç, està format per 24 municipis i el cap cantonal és Bolonha de Gessa.

## Municipis

* Bolonha de Gessa
* Blajan
* Era Arròca
* Escanacraba
* Cardelhac
* Pegulhan
* Montmaurin
* Charlàs
* Siadors
* Saman
* Gençac de Bolonha
* Sent Pèr deth Bòsc
* Sent Lari e Bojan
* Nisan de Gessa
* Era Espuga
* Mondilhan
* Sarremesan
* Montgalhard de Sava
* Sarracauva
* Lunats
* Nenigan
* Casterar e Vinhòlas
* Sent Harriòu
* Sent Lop de Comenge

## Vegeu també

* Boulogne-sur-Gesse
# Cantó de La Ferté-Saint-Aubin

El cantó de La Ferté-Saint-Aubin és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte d'Orleans. Té sis municipis i el cap és La Ferté-Saint-Aubin.

## Municipis

* Ardon
* La Ferté-Saint-Aubin
* Ligny-le-Ribault
* Marcilly-en-Villette
* Ménestreau-en-Villette
* Sennely

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Léon Cossonnet | SFIO |
| 1958-1970 | Jacques Martin | Divers droite, després UNR, després UDR |
| 1970-1982 | Jean-Claude Groeninck | PSU, després PS |
| 1982- | Xavier Deschamps | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.164 | 7.604 | 7.834 | 10.205 | 11.625 | 12.562 | 13.629 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Església de Nostra Senyora de l'Assumpció (Alcover)

L'Església de Nostra Senyora de l'Assumpció és un monument del municipi d'Alcover protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'Església Nova d'Alcover està situada fora de l'antic clos de la vila. L'edifici, de grans proporcions, presenta una gran sobrietat constructiva. La façana, renaixentista, mostra una porta central d'arc de mig punt damunt del qual hi ha l'escut de la vila, a la banda i banda de la porta hi ha 8 fornícules flanquejades per columnes amb capitells compostos. Damunt la porta s'obren 3 fornícules més entre columnes iguals a les inferiors. El conjunt és coronat per un frontó triangular pel damunt del qual s'obre la rosassa que dona llum a l'interior, d'una sola nau sostinguda exteriorment per contraforts, té a més 10 capelles i un braç laterals. Són remarcables, a l'interior, el cor i la capella del Santíssim. El material de construcció és el saldó groc. D'entre les campanes val la pena remarcar l'anomenada "Francisca" forjada el 1800 per la cèlebre família Pomerol, i el rellotge, fabricat per Agustí Pomés, de Montblanc, el 1809.

## Història

La construcció de l'església Nova es diu que es va iniciar el 1578, com es veu escrit a l'interior de l'edifici, però, l'obra va començar l'any 1594. El motiu de la nova construcció era per la insuficiència de l'Església de la Sang davant el gran increment de població a la vila. En el seu emplaçament és probable que anteriorment hi hagués hagut l'antic castell l'Alcover, que segons algunes fonts, devia desaparèixer arran dels fets de 1464.$^$ Se sap que participaren en l'obra diversos mestres. Juan Munter, Oliverio Anqui i Cristóbal Bauel. La construcció dels murs, voltes i capelles era finalitzada el 1622, tot i que l'acabament total de l'obra no es produí fins al 1630. Fou beneïda el 26 de juny de 1630. El 22 de novembre de 1633 es va traslladar el Santíssim des de l'Església de la Puríssima Sang fins a l'Església Nova, on encara resideix actualment. Amb motiu d'aquest trasllat es va celebrar una gran festa, que va oficiar el reverend fra Rafael Voltor, abat de Santes Creus.$^$[2]
L'any 1795 caigué la part superior del campanar, durant la celebració d'un bateig. El mateix any s'iniciaren les obres de construcció de l'actual torre, que continuaren fins al 1803, any en què foren definitivament interrompudes per divergències entre el batlle i el rector.

## Referències

* 1 2 «Església Nova - Església de l'Assumpció». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 setembre 2013].
* ↑ Alcover: una història. Centre d'Estudis Alcoverencs. Alcover: Gràfiques Arrels, 1997, p. 354.

## Enllaços externs

* «Església de Nostra Senyora de l'Assumpció». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Puig Codina

El Puig Codina és una muntanya de 853 metres que es troba al municipi de Terrassa, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cofre de Perote

El Cofre de Perote, originalment anomenat Naupa-Tecutépetl en llengua nàhuatl, també és conegut amb el nom de Nauhcampatépetl. Els dos noms en nàhuatl signifiquen més o menys 'Muntanya del Senyor dels Quatre Llocs'. Aquest volcà extingit es troba localitzat a l'estat mexicà de Veracruz, en el punt on el Cinturó Volcànic Trans-Mexicà, on es troben els pics més alts de Mèxic, s'uneix a la Sierra Madre Oriental. Amb els seus 4.201 metres és una de les deu muntanyes más altes del país.
La forma d'aquest volcà és força diferent de l'estrovolcà Pico de Orizaba, que jau més al sud, essent ample i amb forma d'escut. El terme cofre fa al·lusió a l'aflorament volcànic a l'estil d'un cap guerrer essent portejat al damunt d'un escut, que constitueix el pic de la muntanya.
Cap al nord del Cofre es troba la ciutat de Perote, de la que agafa el nom.
Cofre de Perote també és el nom del parc nacional on es troba el volcà.

## Enllaços externs

* Fotografia Arxivat 2005-05-10 a Wayback Machine.
# Marrella splendens

Marrella splendens és una espècie d'artròpode conegut a partir de la seva troballa al jaciment dels esquists de Burgess, a la Colúmbia Britànica, del Cambrià mitjà. Les seves restes fòssils són les més comunes del jaciment de Burguess Shale.
# Cantó d'Àrreu

El cantó d'Àrreu és un cantó francès del departament dels Alts Pirineus, enquadrat al districte de Banhèras de Bigòrra. Té 19 municipis i el cap cantonal és la sotsprefectura d'Àrreu.

## Municipis

* Ancida
* Ardengòst
* Àrreu
* Aspin
* Aulon
* Barrancoèu
* Badús
* Beireda e Jumet
* Cadiac
* Camors
* Hreishet
* Guaus
* Gredian
* Gushen
* Ilhet
* Gèdeu
* Lançon
* Palhac
* Sarrancolin

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1992 | Joseph Campo | PS |
| 1992- | Robert Marquié | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.836 | 3.740 | 3.394 | 3.215 | 3.259 | 3.340 | 3.439 |

## Vegeu també

* Cantons dels Alts Pirineus
# Cantó d'Orléans-Saint-Marceau

El cantó d'Orléans-Saint-Marceau és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte d'Orleans. Compta amb part del municipi d'Orleans.

## Municipis

Ocupa el barri de Saint-Marceau, al centre-sud d'Orleans:

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Dr. Crosat | Divers gauche |
| 1951-1970 | M. Maury | Divers droite |
| 1970-1973 | M. Brossard | Centrista |
| 1973-1976 | René Thinat | radical |
| 1976-1982 | Jean-Pierre Delport | PS |
| 1982-19.. | Roland Rolando | UDF |
| 19..-2008 | Gérard Gainier | UDF, després DL, després UMP |
| 2008- | Michel Brard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| - | - | - | - | 15.930 | 19.436 | 21.624 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Adam Buddle

Adam Buddle (1662–1715) va ser un clergue i botànic anglès. Nasqué a Deeping St James, un petit poble prop de Peterborough, Buddle va rebre educació al College de St Catharine, Cambridge, on va aconseguir la titulació de Master of Arts (Oxbridge i Dublin) el 1665. Va ser ordenat sacerdot per l'Església d'Anglaterra i va residir a North Fambridge, prop de Maldon, Essex, el 1703. Va ser una autoritat en briòfits. Va compilar una nova English Flora, completada el 1708, però mai publicada.
Linnaeus va donar nom al gènere Buddleja en el seu honor.
La signatura com a botànic és:Buddle

## Referències

* ↑ Buddle, Adam a Venn, J. & J. A., Alumni Cantabrigienses, Cambridge University Press, 10 vols, 1922–1958.
# Molí d'oli de Cal Calçoner

Molí d'oli de Cal Calçoner és un monument del municipi de Mollerussa (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici format per dos cossos simètrics i annexes industrials. La simetria és present en tots els elements del conjunt. La teulada és formada per dues cobertes a dues aigües. Els eixos estan marcats per les portes d'entrada que es corresponen amb els vèrtexs de les teulades. Els careners corren perpendiculars al frontis, el qual està dividit per línies horitzontals. Al primer nivell se situen les portes d'entrada amb arcs de mig punt. A banda i banda d'aquesta s'obra una finestra (mig tapiada), també de mig punt.
Al primer pis hi ha dos balcons que es corresponen amb les portes i al mateix temps amb el vèrtex de les teulades i, banda i banda, una finestra. Al tercer nivell hi ha dos òculs. Els altres annexos guarden una tipologia equilibrada amb l'edifici principal. Les façanes laterals d'aquest, no estan fetes amb material de maó, sinó d'arrebossat. Destaca la xemeneia del molí, la qual és estructurada amb la forma típica de les xemeneies d'aquesta època.

## Història

L'edifici es va construir als volt de 1850 per a instal·lar-hi un molí d'oli. Posteriorment es va utilitzar com a sabonera. Fins ara ha tingut la utilització de magatzem i fou abandonat més endavant.
Temps enrere la finca arribava al cementiri (la part vella s'enderrocà).

## Referències

* 1 2 3 4 «Molí d'oli de Cal Calçoner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Cavallolet

Cavallolet és una masia situada al municipi de Pinell de Solsonès, a la comarca catalana del Solsonès.
Està situada a 660 m d'altitud.

## Referències

* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Cavallolet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Guardiola (Castellar del Vallès)

El Serrat de Guardiola és una muntanya de 645 metres que es troba al municipi de Castellar del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Cogomera

La Cogomera és una serra situada al municipi de Cabó a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.785 metres.

## Referències

* ↑ «La Cogomera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Climatius

Climatius (en grec "peix inclinat") és un gènere de peixos de la classe dels acantodis o "taurons espinosos". Aquest petit peix era un membre de l'ordre Climatiiformes, el més antic grup d'acantodis. L'hi va trobar a Europa i a Nord-amèrica. Va viure entre el Silurià superior i el Devonià inferior, i se'l relaciona amb Brachyacanthus. És probable que Climatius nedés sobre els jaços de mars o rius de poca profunditat a la recerca de preses, petits peixos i crustacis.
Climatius rep aquest nom per la seva cua, que apuntava cap amunt. Feia de 5,5 cm a 7,5 cm. Tenia grans ulls i dents afilades que suggerien que era un depredador actiu. Les seves característiques defensives incloïen una armadura pectoral òssia i pesada, aletes amb espines i quatre parells addicionals d'espines que simulaven aletes per protegir el seu ventre. Tot això feia que Climatius fos una presa difícil de caçar per als grans depredadors del Devonià.
La cintura pectoral dels taurons amb espines, com Climatius, va començar com dues plaques òssies separades, connectades a les aletes pectorals amb espines a cada costat del cos. Després van evolucionar com a plaques connectades per una placa estreta, que travessaven el pit. Més tard es van sumar altres plaques, fins que van formar una estructura rígida que travava les aletes pectorals en la seva posició. Les aletes fixes servien com els hidroplanos que possibiliten l'elevació quan Climatius nedava cap endavant.
# Cantó de Castèthnau de Ribèra Baisha

El cantó de Castèthnau de Ribèra Baisha és un cantó francès del departament dels Alts Pirineus, situat al districte de Tarba. Té 8 municipis i el cap cantonal és Castèthnau de Ribèra Baisha.

## Municipis

* Madiran
* Castèthnau de Ribèra Baisha
* Hagedèth
* Èras
* Lascasèras
* Senlana
* Soblacausa
* Vilafranca

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-1994 | Gilbert Perès | UDF |
| 1994-2001 | Joseph Latapie | Divers gauche |
| 2001- | Francis Dutour | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.302 | 2.254 | 2.172 | 2.166 | 2.048 | 1.995 | 1.989 |
# Cantó de Chartres-Sud-Est

El cantó de Chartres-Sud-Est és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Chartres. Té sis municipis i part del de Chartres.

## Municipis

* Berchères-les-Pierres
* Chartres (part)
* Le Coudray
* Gellainville
* Nogent-le-Phaye
* Prunay-le-Gillon
* Sours

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Charles Brune | radical |
| 1949-1962 | Maurice Fredet | RPF, després divers droite |
| 1962-1967 | Josep Prichard | CD |
| 1967-1973 | Marcel Gaujard | Sense etiqueta |
| 1973-1988 | Georges Lemoine | PS |
| 1988-1994 | Maryvonne Radix-Martin | PS |
| 1994-2008 | Georges Lemoine | PS, després Divers gauche |
| 2008- | Élisabeth Fromont | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||