OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Farmàcia Dr. Martín

Farmàcia Dr. Martín és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Farmàcia situada a la part alta de la Rambla Sara Jordà, en ple centre de la ciutat. Presenta arrebossat imitant l'enrajolat en color groc, fusteria amb perfils metàl·lics lleugers i vidrieria que componen l'aparador i l'entrada a l'establiment. El que és l'entrada està format per una façana en vidre de quatre cossos distribuïts de manera que es repeteixin a cada costat de la porta segons les seves dimensions. Podríem dir que aquesta decoració en vidre està feta com si fos una columna. Un vidre més petit fent de base, seguint-lo en alçat un de més gran que faria de fust. Per sobre d'aquest un altre vidre més gran que el de la base però més petit que el del fust amb un color més fosc. Finalment el que seria l'entaulament està fet amb un vidre d'un color igual al del capitell, i de mides més gros que aquest. Entre els dos vidres del cos superior, s'ha col·locat un cos de blocs de vidres de pavesc, i al centre també en vidre la paraula FARMÀCIA.

## Història

La farmàcia data de 1926. L'any 1931 Pelayo Martínez redacta el projecte de remodelació de la façana.

## Referències

* 1 2 «Farmàcia Dr. Martín». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Juliusz Słowacki

Juliusz Słowacki, AFI [ˈjuljuʂ swɔˈvat͡ski] (1809, Krzemieniec, Polònia - 1849, França) fou un poeta polonès.
Fill d'un professor universitari, Słowacki es va formar a Vilnius, actualment a Lituània, fins al 1829, quan va ingressar al Departament del Tresor de Varsòvia.
En esclatar la insurrecció de 1830, el govern provisional li va confiar una missió diplomàtica a Londres. Després del fracàs de la revolta, es va exiliar com molts dels seus compatriotes, a París, on va viure fins a la seva mort. Es va donar a conèixer amb els drames romàntics María Estuardo (1830), Kordian (1833) i Balladyna (1834). Entre les seves obres més representatives, cal citar el relat en prosa bíblica Anhelli (1837), els poemes lírics Beniowski (1840-1841) i Rei Esperit (1846-1849) i els drames El Pare Marc (1843) i El Somni de Plata de Salomé (1844).

## Referències

* ↑ «Juliusz Słowacki». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Juliusz Słowacki | Autor polonès», 25-07-2020. Arxivat de l'original el 2021-11-22. [Consulta: 22 novembre 2021].

## Bibliografia

* León Manzanero, Ana El drama romántico polaco, Mirabel Editorial, Pontevedra, 2006. ISBN 978-84-934841-8-7
# Qian Daxin

Qian Daxin 錢大昕 (Jiading -actual Shanghai- 1728 - 1804) filòsof, científic, historiador, acadèmic, escriptor i poeta xinès.

## Biografia

Qian Daxin va néixer el 16 de febrer de 1728 a l'actual Waigang, districte de Jiading a Shanghai. Fill d'una família de lletrats de Jiangsu. El 1749 Qian Daxin va ser admès a l'Acadèmia Ziyang de Suzhou per estudiar. L'Acadèmia Ziyang es va construir a principis de la dinastia Qing. Després de ser reconstruïda a principis del regnat de l'emperador Yongzheng, l'acadèmia va canviar el seu enfocament d'estudiar la ment i la natura a estudiar la literatura i l'arqueologia antigues. L'estil d'estudi va canviar en conseqüència. , i es va convertir en una posició important per als sinòlegs. El fort ambient acadèmic de l'acadèmia li va proporcionar bones condicions per concentrar-se en els clàssics i la història.Inicialment va obtenir el grau de "juren"a nivell provincial i l'any 1754 va obtenir el grau (jinshi) desprès de d'aprovar l'examen imperial i desprès el "shuijishi".La seva carrera oficial està lligada a la cultura, a les lletres i a l'ensenyament (on ja va destacar de molt jove). Un cop obtingut el doctorat va treballar durant 20 anys a l'Acadèmia Hanlin.
Va ser director de diversos exàmens per obtenir el "mandarinat", preceptor de prínceps i rector de diverses acadèmies privades.
A partir de 1778 va ensenyar en diverses acadèmies com Zhongshan, Loudong, Ziyang, Nanjing, Songjia i Suzhu. Va dedicar moltes energies als estudis històrics, on a diferència d'altres historiadors de l'època va desenvolupar metodologies de recerca on feia servir matèries com les matemàtiques i l'astronomia.
Va investigar diverses dinasties no xineses com la Liao (907-1125), Jin (115-1234) i Yuan (1271-1368). Va compilar un petit diccionari sobre préstecs fonètics. i en la compilació de la Geografia Imperial. També es va interessar per temes de fonologia dels caràcters xinesos antics.

## Obres

* Sanshi shiyi 三史拾遺
* Ershier shi kaoyi 二十二史考異
* Shijiazhai yangxin lu 十駕齋養新錄
* Zhushi shiyi 諸史拾遺
* Tongjian zhubian zheng 通鑒養新錄
* Yinianlu 疑年錄

## Referències

* 1 2 3 4 Theobald, Ulrich. «Persons in Chinese History: Qian Daxin» (en anglès), 06-05-2012. [Consulta: desembre 2015].
* 1 2 «錢大昕». [Consulta: 20 febrer 2024].
* 1 2 3 Sela, Ori. «Confucian Scientific Identity: Qian Daxin's (1728-18049 Ambivalence toward Western Learning and its Adherents» (en anglès). East Asian Sience, Tecnology an Society, 2012. [Consulta: desembre 2015].
* ↑ Chaussende, Damien. La Chine au XVIIIe siècle (en francès). Paris: Les Belles Lettres, 2013, p. 269. ISBN 978-2-251-41051-7.
# Abd-ar-Rahman ibn Awf

Abd-ar-Rahman ibn Awf (àrab: عبد الرحمن بن عوف, ʿAbd ar-Raḥmān ibn ʿAwf), nascut Abd-Amr (àrab: عبد عمرو, ʿAbd ʿAmr), (mort en 652) fou un dels musulmans de primera hora, dels Banu Zuhra dels quraixites. Va prendre part a l'hègira i en la batalla de Badr entre altres esdeveniments.
El 627 va dirigir un grup d'homes enviat pel profeta Muhàmmad a Dumat al-Jandal. Fou membre del consell dels sis, encarregat de l'elecció de califa, i va tenir un paper decisiu en el nomenament d'Uthman ibn Affan a la mort d'Úmar ibn al-Khattab. La tradició diu que fou una de les deu persones a les que Muhàmmad va prometre el Paradís.
# César Cielo Filho

César Augusto Cielo Filho (Santa Barbara d'Oeste, São Paulo; 10 de gener de 1987) és un nedador d'estil lliure i papallona brasiler, guanyador de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 10 de gener de 1987 a la ciutat de Santa Barbara d'Oeste, pertanyent a la conurbació de São Paulo.
Cielo va assistir a la Universitat d'Auburn a Auburn (Alabama) on va disputar el Campionat Nacional de la NCAA. Cielo va vèncer sis competicions del Campionat Nacional, incloent-hi els de 50 i 100 d'estils lliures, l'any 2007. Al Campionat Mundial de Natació d'aquell any a Melbourne arribà a les finals de 50 m i 100 m estil lliure, i aconseguí ser sisè i quart.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) va aconseguir guanyar la medalla d'or en els 50 m lliures i la medalla de bronze en els 100 m lliures. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit) aconseguí guanyar la medalla de bronze en els 50 metres lliures, i finalitzà sisè en els 100 metres lliures, aconseguint així un diploma olímpic.

### Dòping

El juny de 2011, Cielo i altres tres nedadors brasilers van donar positiu en un control antidòping per consum de furosemida. Abans de disputar els Mundials de 2011 a Shanghai, el TAS va resoldre concloure el cas amb una advertència a l'esportista, que dies després guanyaria dos ors en el campionat.

## Homenatges

L'any 2023 va entrar a formar part del Saló de la Fama de Natació, el tercer brasiler en aconseguir-ho després de Maria Lenk i Gustavo Borges.

## Referències

* ↑ «Palmarés de César Cielo» (en castellà). Mundo Deportivo, 03-08-2013. [Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ «NCAA Swimming | Auburn University’s Cesar Cielo shines in freestyles after Day 1 of championships» (en anglès). Seattle Times, 28-03-2008. [Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ «Cesar CIELO FILHO | Results» (en anglès). World Aquatics. [Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ «Cesar Cielo» (en portuguès brasiler). COB. [Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ Gismondi, Lydia. «TAS mantém só advertência, e Cielo é liberado para disputar o Mundial» (en portuguès brasiler). Globoesporte, 21-07-2011. [Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ D'Addona, Dan. «ISHOF Class of 2023: Cesar Cielo Rewrote Record Books For Sprinting» (en anglès). Swimming World Magazine, 19-07-2023. [Consulta: 13 agost 2023].
# Plaça Gala i Dalí (Figueres)

Plaça Gala i Dalí és una plaça de la ciutat i municipi de Figueres (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Plaça situada a davant del Teatre Museu-Dalí, antic teatre municipal, en ple centre històric de la ciutat. Plaça formada per dos espais: plaça de planta quadrada entre dos edificis d'en Roca i Bros amb façana lateral del teatre i posterior de la Casa Romaguera. El tercer costat presenta una entrada a la plaça per esglaons, a partir de dos cossos adjunts, de cada un d'ambdós edificis. Hi ha una altra entrada entre el lateral de la Casa Romaguera i l'edifici adjunt a l'església de Sant Pere. El quart costat format pel lateral de l'església de Sant Pere, dona accés al segon espai davant del Museu, de planta rectangular.

## Història

Actualment la plaça funciona com a prolongació del Museu, Dalí, a partir de la temàtica de les obres d'art, elements ornamentals, que trobem tant a la plaça com a les façanes del Teatre.Cal considerar que anteriorment la plaça era denominada: plaça del peix, ja que alguns dels baixos de la casa Romaguera eren emprats com a Peixateries.

## Referències

* 1 2 «Plaça Gala i Dalí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Orlando

«Orlando» té aquests significats:
* Toponímia:
** Orlando (Florida), ciutat de l'estat de Florida, als Estats Units
** Capo d'Orlando, municipi italià on va tenir lloc la batalla del cap Orlando en 1299
* Biografies:
** Orlando Bloom, actor anglès.
** Orlando Letelier, polític i economista xilè
* Obres:
** Orlando (novel·la), novel·la escrita per Virginia Woolf
** Orlando (Händel), òpera composta per Georg Friedrich Händel
** Orlando furioso (Vivaldi), òpera composta per Antonio Vivaldi
** Orlando (pel·lícula), pel·lícula de Sally Potter de 1992
* Esports:
** Orlando Magic, franquícia de la NBA de la ciutat d'Orlando, a Florida
** Orlando Thunder, franquícia de futbol americà de la ciutat d'Orlando, a Florida
** Orlando Pirates, equip de futbol de Soweto, a Johannesburg (Sud-àfrica)
# Pervomaiske (Simferòpol)

Pervomaiske (en ucraïnès: Первомайське, rus: Первомайское, Pervomàiskoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 2.247 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Agricultural Bank of China

L'Agricultural Bank of China —中国农业银行股份有限公司 en xinès simplificat; 中國農業銀行股份有限公司 en xinès tradicional; Zhōngguó Nóngyè Yínháng en pinyin; Agricultural Bank of China Limited, ABC en anglès— és un dels "quatre grans" bancs de la República Popular de la Xina. Va ser fundat el 1951 i té la seu a Pequín amb sucursals en tota Xina continental, a més de Hong Kong i Singapur. El 2007 tenia una plantilla de 447.519 persones. El seu president és Xiang Junbo.
A la fi del 2008, L'Agricultural Bank of China va esdevenir el segon major banc de la Xina en termes d'actius totals, que havien aconseguit 7,01 bilions de yuans, només superat pel Banc Industrial i Comercial de la Xina. Els ingressos van créixer un 17,8 per cent a 211.190 milions de yuans, i els ingressos nets per interessos van créixer fins a un 23,1 per cent als 193.850 milions de yuans.
El banc, en el qual el Ministeri de Finances de la República Popular Xina i el Central Huijin tenen cadascun una participació del 50%, té en la mira una oferta pública de venda, però no té una data ferma.
El Banc Agrícola de la Xina va ser víctima del robatori de banc més gran en la història de la Xina a l'abril del 2007, quan dos directors de la sucursal de Handan a la província de Hebei van extraviar gairebé 51 milions de yuans.

## Referències

* ↑ "Agricultural Bank of China rises to 2nd largest in total assets", People's Daily, 6 de febrer de 2006
* ↑ «BBC NEWS | Asia-Pacific».
# Abd al-Rahman al-Sharqawi

Abd al-Rahman al-Sharqawi (àrab: أحمد عبد الرحمن الشرقاوي, Aḥmad ar-Raḥmān ax-Xarqāwī) (Governació de Menufeya, 10 de novembre de 1920 – el Caire, 1987) fou un escriptor egipci. És considerat un dels creadors de la novel·la moderna àrab.
Va estudiar a la Facultat de Dret de la capital abans de treballar en el periodisme. Va aconseguir la fama amb la seva primera novel·la, Al-Ard (1954), considera un clàssic de la literatura àrab moderna. En un estil realista, representa la difícil vida dels camperols d'un llogaret del Delta del Nil i els problemes amb les autoritats que volen construir una carretera que travessaria les seves terres. El director de cinema Youssef Chahine va adaptar cinematogràficament la novel·la el 1969, fet que va contribuir a la difusió del llibre a tot el món àrab.
Abd al-Rahman al-Sharqawi és un dels principals intel·lectuals egipcis que van utilitzar la plataforma que els oferia el periodisme per difondre idees, predicant a favor de la democràcia i la igualtat entre els ciutadans. Va veure favorablement la revolució que va posar fi a la monarquia egípcia el 1952, però després es va apartar dels nous líders, decebuts per la deriva autoritària del nou règim que va suprimir els partits polítics i es va erigir en el culte a la personalitat al voltant del president Gamal Abdel Nasser.
Després va conrear al teatre, escrivint algunes de les primeres peces de la dramatúrgia egípcia en utilitzar llenguatge modern i proper a la llengua parlada, tot i que encara en vers. Entre les seves peces més famoses destaquen: Ma'sâa jamila (1962), Al-Fata Mahran (1965) i Al-Husseyn tha'iran, la representació de la qual va ser prohibida. També va escriure una segona novel·la, Ach-Chawari al-Khalfiya (1959) i diversos assajos de temàtica religiosa.
Abd al-Rahman al-Sharqawi ha estat guardonat amb diversos premis per part del govern egipci, malgrat les seves diferències d'opinió amb el règim. El 1979 va ser un dels guanyadors del Premi Lenin de la Pau entre els pobles en reconeixement pel realisme socialista de la seva novel·la més famosa.
# Hugues Duboscq

Hugues Duboscq (Saint-Lô, França 1981) és un nedador francès, guanyador de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 29 d'agost de 1981 a la ciutat de Saint-Lô, població situada al departament de Manche.

## Carrera esportiva

Especialista en la modalitat de braça, va participar, als 19 anys, en el Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va finalitzar setè en els relleus 4x100 metres estils (guanyant així un diploma olímpic) i setzè en els 100 metres braça. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova dels 100 metres braça, finalitzar cinquè en els relleus 4x100 metres estils (guanyant un nou diploma olímpic) i vint-i-cinquè en els 200 metres braça. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (RP Xina) va aconseguir la medalla de bronze en les proves dels 100 i 200 metres braça, finalitzant així mateix novè en els relleus 4x100 metres estils.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 2 medalles en el Campionat del Món de natació, una d'elles de plata; 10 medalles en el Campionat d'Europa de natació, entre elles una medalla d'or; 3 medalles en el Campionat d'Europa de natació en piscina curta, una d'elles d'or; i dues medalles d'or en els Jocs del Mediterrani.

## Enllaços externs

* (francès) Informació Hugues Duboscq Arxivat 2012-05-23 a Wayback Machine.
# Casa Garre

Casa Garre és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat al centre històric de la ciutat, al costat de la plaça de l'Ajuntament. Es tracta d'un edifici cantoner amb planta baixa i dos plantes més. La planta baixa i el primer pis estan dedicats a local comercial. La façana del carrer Joan Maragall presenta, en vertical, tres balcons de més gros a més petit, i en horitzontal quatre balcons iguals a cada planta. Al primer i segon pis les finestres i finestrals tenen un guardapols neogòtic amb ornamentació floral, a diferència del tercer pis a on apareix el guardapols però no la decoració floral. La façana del carrer Girona, presenta una mateixa distribució de tres balcons amb guardapols de més gros a més petit. Tots els balcons són independents excepte el del primer pis de la cantonada que té balconada correguda entre les finestres que donen al Carrer Girona i la primera finestra que dona al Carrer Joan Maragall. Té cornisa, barana amb balustrada i terrassa que cobreix l'edifici. La façana en vermell, està plena de canals i fils elèctrics.

## Història

Possiblement formés part de la mateixa finca —actualment nº 7— de la casa del costat. Hi havia portes de comunicació en la paret mitgera. Sé suposa que devia ser tot del mateix amo i que ho va dividir entre dos germans. Fa 70 anys l'edifici va ésser comprat per la família Garre.

## Referències

* 1 2 «Casa Garre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Pervomaiski (Kémerovo)

Pervomaiski (en rus: Первомайский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 751 habitants, pertany al districte de Mariïnsk.

## Referències

* ↑ «Определение высоты над уровнем моря по координатам». latlong.ru. Arxivat de l'original el 2018-08-26. [Consulta: 24 març 2014].
# Stećak

Stećak (en plural Stećci) és el nom donat a unes monumentals esteles medievals disperses per tota Bòsnia i Hercegovina, i parts de la frontera de Croàcia, Montenegro i Sèrbia. Es calcula que hi ha una 60.000 stećci dins les fronteres de l'actual Bòsnia i Hercegovina i la resta, unes 10.000, són a l'actual Croàcia (4.400), Montenegro (3.500) i Sèrbia (4.100), en més de 3.300 indrets singulars, amb més del 90% en mal estat. Alguns historiadors (com ara Wenzel, Ciobanu, Della Volpe) asseguren que són creacions dels "vlachs" (valacs) que poblaven Hercegovina en l'edat mitjana.
Apareixen a mitjan segle XII; tenen una primera fase en el segle XIII, i arriben al clímax en els segles XIV i XV, abans de desaparèixer durant l'ocupació otomana del segle XVI. Eren una tradició comuna entre l'Església bosniana, la catòlica i l'ortodoxa. Els investigadors les relacionen en general amb la població autòctona valaca. Els epitafis inscrits estan escrits en la seua majoria en l'extint alfabet ciríl·lic bosnià. Un exemple significatiu d'aquestes esteles és a la Necròpoli de Radimlja, a l'oest d'Stolac, a Bòsnia i Hercegovina.
Amb la denominació Cementeris de tombes medievals “Stećci”, les esteles stećci més importants foren inscrites com a Patrimoni de la Humanitat per la Unesco al 2016. Inclou 30 necròpolis, de les quals hi ha 22 a Bòsnia i Hercegovina, 2 a Croàcia, 3 a Montenegro, i 3 a Sèrbia.

## Referències

* ↑ M1959. «myownblog: THE NEOLATIN BRIDGE BETWEEN ITALY AND ROMANIA», 13-03-2021. [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ Marian Wenzel, Bosnian and Herzegovinian Tombstobes-Who Made Them and Why?" Sudost-Forschungen 21(1962): 102-143.
* ↑ Mužić, Ivan (2010). Vlasi u starijoj hrvatskoj historiografiji (PDF in Croatian). Split: Muzej hrvatskih arheoloških spomenika. p.73, ISBN 978-953-6803-25-5.
* ↑ Octavian Ciobanu, The emergence of Vlach necropolises with petroglyphs in Western Balkans, Journal of Ethnology and Culturology,XXIV, Chisinau.
* ↑ Ubicación de los stećci según el Centro del Patrimonio Mundial
# Ding Sheng (director)

Ding Sheng (丁晟) és un director de cinema i guionista xinès. Nascut a Qingdao, Shandong el 1970, els seus treballs de direcció inclouen Little Big Soldier, Police Story 2013 i Railroad Tigers (2016), tots protagonitzats per Jackie Chan.

## Filmografia

* A Storm in a Teacup (2000) (Director)
* The Underdog Knight (2008) (Director)
* Little Big Soldier (2010) (Director)
* He-Man (2011) (Director, guionista, editor)
* Police Story 2013 (2013) (Director, guionista, editor, home al taxi)
* Saving Mr. Wu (2015) (Director)
* Railroad Tigers (2016) (Director)
* A Better Tomorrow 2018 (2018) (Director)
* S.W.A.T. (2019) (Director)
* Nothing Can't Be Undone by a HotPot (2023) (Director)

## Referències

* ↑ «Rail Road Tigers / Railway Asylum (2016)» (en xinès). HKMDB, 14-11-2015.
* ↑ «Police Story 2013: A darker, grittier Police Story». Arxivat de l'original el 2013-12-25. [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ https://www.worldcat.org/title/da-jing-xiao-guai-a-storm-in-a-teacup/oclc/630493525 Plantilla:Bare URL inline
* ↑ «大惊小怪 (2000)».
* ↑ Elley, Derek. «He-Man». Film Business Asia, 19-11-2011. Arxivat de l'original el July 16, 2014. [Consulta: 23 setembre 2014].
* ↑ Elley, Derek. «Police Story 2013». Film Business Asia, 30-01-2014. Arxivat de l'original el March 10, 2014. [Consulta: 23 setembre 2014].
* ↑ «Cannes 2015: Jackie Chan Action Comedy 'Railroad Tigers' Goes to Golden Network Asia». The Hollywood Reporter, 13-05-2015. [Consulta: 14 gener 2016].
# Abdelaziz Belkhadem

Abdelaziz Belkhadem (nascut el 8 de novembre de 1945 a Aflou, Província de Laghouat, Algèria) (عبد العزيز بلخادم) és un polític algerià, actual Primer Ministre del seu país.
Va ser nomenat Primer Ministre el 24 de maig del 2006, en substitució d'Ahmed Ouyahia. Prèviament va ser President del Parlament algerià des de 1990 fins a 1991. Així mateix va ser Ministre de Relacions Exteriors des del 2000 fins al 2005.
# Martín Kutscher

Martín Kutscher (9 de desembre de 1984) és un nedador d'estil lliure uruguaià que va competir als Jocs Olímpics d'estiu de 2004 i 2008. El seu germà Paul també és un nedador olímpic, que va competir per a l'Uruguai durant els Jocs Olímpics de 2000 i 2004.

## Torneigs internacionals

* Jocs Olímpics de 2004
* Campionats del món de 2007 (50 lliures)
* Jocs Panamericans del 2007
* Campionat sud-americà de Natació 2008
* Jocs Olímpics de 2008
* Campionats del món de 2009

## Referències

* ↑ Biografia de Kutscher del lloc web dels Jocs Olímpics de 2008; consultat 11-07-2011
* ↑ Fitxa de Paul Kutscher Arxivat 2011-08-16 a Wayback Machine. de www.sports-reference.com; consultat 11-07-2011

## Vegeu també

* Francisco Picasso Risso
# Josep de Gaiolà

Josep de Gaiolà (?-1739) fou un monjo benedictí i abat de Sant Pere de Rodes. Era originari d'una família adinerada de Figueres. Es va encarregar de redreçar la vida monàstica, alterada per les continues invasions i saquejos francesos de finals del segle XVII i inicis del segle XVIII. A la seva mort, va llegar al monestir dos olivars propers al que temps després seria la plaça del Gra. Aquests terrenys van ser el lloc triat pels monjos per construir el nou monestir un cop van deixar Vila-sacra i establiren a la capital altempordanesa.

## Bibliografia

* Els orígens industrials de l'avinguda Vilallonga
# Portada/efemèride gener 14

El doctor Schweitzer
« 13 de gener · 14 de gener · 15 de gener »