OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sent Sornin

Sent Sornin (en francès Saint-Sornin) és un municipi francès situat al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2018 tenia 794 habitants. Té una escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes.
Un primer esment escrit Sanctus Saturninus data del segle xiv. El nom del poble és una de les variants occitanes de Sadurní de Tolosa, un sant molt popular a Occitània i Catalunya a l'edat mitjana.

## Demografia

El 2007 tenia 811 habitants. Hi havia aleshores 328 famílies. Hi havia 383 habitatges de les quals 333 eren l'habitatge principal, 27 segones residències i 24 desocupats. 374 eren cases i 9 eren apartaments.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 512 persones, de les quals 375 eren actives. Hi havia entre d'altres tres empreses alimentàries, una empresa de fabricació de productes industrials, vuit empreses de construcció, sis impreses de comerç i reparació d'automòbils, una empresa de transport, dues d'hostatgeria i restauració, una empresa immobiliària, dues empreses de serveis, dues entitats de l'administració pública.
L'any 2000 hi havia 27 explotacions agrícoles que conreaven un total de 342 hectàrees.

## Llocs d'interés

* Església de Sadurní de Tolosa del segle segle xii, però molt canviat al curs del temps.
* Capella de Sant Roc, al «camí dels anglesos» un camí de Sant Jaume secundari
* La Font de Sant Antoni, una font miraculosa que guariria els infants.

## Referències

* ↑ Urroz, Jean. «Los noms de las comunas en Charanta occitana», 2005. [Consulta: 13 setembre 2021].
* ↑ Nanglard, Jean «Livre des fiefs de Guillaume de Blaye, évêque d'Angoulême [« Liber feodorum »]» (en francès). Bulletin de la Société archéologique et historique de la Charente, tom 5, 1905, pàg. 168, 172, 191.
* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* ↑ Née, Jean-Louis; Trégouet, Patrick; Guitton, Joël; et alii p. Les chemins de Saint-Jacques en Charente (en francès). Bordeaux: Sud ouest, 2010. ISBN 978-2-8177-0053-3.
* ↑ Gaillard, Jean-Paul; Oudin, Philippe; Normandin, Alexandre. Châteaux, logis et demeures anciennes de la Charente: avec 2500 illustrations, cartes et plans (en francès). París: Librairie Bruno Sepulchre, 1993.
# Sant Pèire de Barret

Sant Peire d'Avètz (en francès Saint-Pierre-Avez) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1841 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2017 |
| 283 | 38 | 30 | 28 | 14 | 20 | 24 | 24 | 29 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1982-2003 | Yvan Vincent | PCF |
| 2003-2006 | Claude Vidal | |
| 2006-2009 | Danielle Vidal | |
| 2009-2011 | Jean-Pierre Renard | |
| 2011-2016 | Sophie Demarez | |
| 2016- | Alain Laugier | |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
# Cantó de Châtillon-sur-Seine

El cantó de Châtillon-sur-Seine és un cantó francès del departament de Costa d'Or, situat al districte de Montbard. Té 28 municipis i el cap és Châtillon-sur-Seine.

## Municipis

* Aisey-sur-Seine
* Ampilly-le-Sec
* Brémur-et-Vaurois
* Buncey
* Chamesson
* Charrey-sur-Seine
* Châtillon-sur-Seine
* Chaumont-le-Bois
* Chemin-d'Aisey
* Coulmier-le-Sec
* Étrochey
* Gomméville
* Maisey-le-Duc
* Massingy
* Montliot-et-Courcelles
* Mosson
* Nod-sur-Seine
* Noiron-sur-Seine
* Obtrée
* Pothières
* Prusly-sur-Ource
* Sainte-Colombe-sur-Seine
* Vannaire
* Vanvey
* Villers-Patras
* Villiers-le-Duc
* Villotte-sur-Ource
* Vix

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1982 | Fernand Petitfour | SFIO, després divers gauche, després divers droite |
| 1982-1988 | Maurice Dabé | UDF |
| 1988- | Hubert Brigand | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 11.373 | 12.576 | 13.192 | 13.135 | 12.646 | 11.857 | 10.930 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Dafnis (satèl·lit)

Dafnis, també conegut com a Saturn XXXV (designació provisional S/2005 S 1), és un satèl·lit interior de Saturn. Dafnis té prop de 8 quilòmetres de diàmetre i orbita el planeta en la divisió de Keeler, dins l'Anell A.

## Designació

El satèl·lit va ser anomenat el 2006 en honor de Dafnis, un pastor i poeta de la mitologia grega; era descendent dels titans, a partir dels quals s'han anomenat les llunes més grosses de Saturn. Tant Dafnis com Pan, l'altre únic satèl·lit pastor conegut que orbita els anells principals de Saturn, estan anomenats en honor de figures associades amb pastors.

## Descoberta

Abans que Dafnis fos fotografiat, la seva existència ja havia estat predita a partir d'ones gravitacionals observades al marge exterior de la divisió de Keeler. Les ones produïdes per la lluna en el marge interior de la divisió la precedeixen en òrbita, mentre que les del marge exterior van per darrere, degut a les diferències de velocitat orbital relativa.
Dafnis va ser descoberta per la Cassini Imaging Science Team Arxivat 2011-05-20 a Wayback Machine. el 6 de maig del 2005. Les imatges de la descoberta van ser preses per la Cassini-Huygens durant un espai de 16 minuts l'1 de maig del 2005.

## Òrbita

La inclinació i l'excentricitat orbital de Dafnis són molt petites però distingibles de zero. L'excentricitat fa que la seva distància a Saturn variï uns 9 km, i la seva inclinació fa que es mogui amunt i avall uns 17 km. La divisió de Keeler, dins la qual Dafnis orbita, té uns 42 km d'amplada.

## Referències

* ↑ «NASA FACTS» (en anglès). NASA.
* 1 2 C.C. Porco, et al., IAUC 8524: S/2005 S 1 6 de maig de 2005 (descoberta)
* ↑ Martinez, C.; and Dyches, P.; Cassini-Huygens: Cassini Finds New Saturn Moon That Makes Waves Arxivat 2017-05-13 a Wayback Machine. 10 de maig del 2005
* ↑ NASA/JPL/Space Science Institute, "Wavemaker Moon" 10 de maig del 2005)
* ↑ IAUC 8730: Saturn XXXV (Daphnis) Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine. (designació de la lluna) (anglès)
# Alamanda I d'Entença

Alamanda de Castellvell de Vilademuls. Senyora de la baronia de Castellvell (posteriorment Entença) (1205-1244).
Filla de Guillem II de Castellvell i Balasqueta de Vilademuls. A la mort de l'hereu Albert de Castellvell a la 4a Croada, els dominis del seu pare se'ls van repartir entre les dues filles:
* Alamanda es quedà amb les terres prop del riu Ebre.
* Guillema es quedà amb les terres prop del riu Llobregat.
Es va casar amb Ferrer de Santmartí. La seva hereva fou la seva filla gran Alamanda.
# Cantó de Bourges-5

El cantó de Bourges-5 és un cantó francès del departament del Cher, situat al districte de Bourges. Compta amb part del municipi de Bourges.

## Municipis

* Bourges

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1983 | Maxime Camuzat | PCF |
| 1983-1998 | Camille Michel | UDF |
| 1998- | Jean-Pierre Saulnier | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Il garofano rosso

Il garofano rosso és una pel·lícula d'Itàlia del 1976 dirigida per Luigi Faccini i basada en la novel·la homònima d'Elio Vittorini. Fou exhibida a la secció Nous Directors del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1976.

## Trama

Alessio i Tarquinio són dos joves estudiants de Siracusa que comparteixen les seves aventures amoroses i els seus pensaments sobre la règim feixista. Un dia Alessio s'enamora de la madura Zobeide.

## Repartiment

* Giuseppe Atanasio
* Isa Barzizza
* Marina Berti
* Lucia Bosè
* Miguel Bosé: Alessio Mainardi
* Giovanna Di Bernardo
* Selvaggia Di Vasco
* Mauro Gravina
* Denis Karvil
* Marisa Mantovani
* Elsa Martinelli: Zobeide
* Maria Monti
* Marco Palazzi
* Gianni Rizzo

## Referències

* ↑ Il garofano rosso una storia transmediale: dal feuilleton allo schermo (1933-1976) de Carmen Van den Bergh]
* ↑ Il garofano rosso al Festival de Sant Sebastià

## Enllaços externs

* Il garofano rosso a YouTube
# Alan Brown

Alan Everest Brown (20 de novembre del 1919, Malton, Yorkshire, Anglaterra - 20 de gener del 2004, Guildford, Surrey)va ser un pilot de curses automobilístiques anglès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Va debutar a la tercera temporada de la història del campionat del món de la Fórmula 1, la corresponent a l'any 1952, disputant el 18 de maig el GP de Suïssa, que era la prova inaugural de la temporada.

## Resultats a la Fórmula 1

Alan Brown va participar en nou (8 sortides) curses puntuables pel campionat de la F1, repartides en tres temporades 1952, 1953 i 1954.
| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició |
| 1952 | Ecurie Richmond | Cooper | Bristol | SUI 5 | 500 | bgcolor="#CFCFFF"| BEL 6 | FRA | bgcolor="#CFCFFF"| GBR NC | ALE | HOL 8 | ITA NC | | 16 | 2 |
| 1953 | Cooper Car Company | Cooper | Bristol | ARG 9 | 500 | HOL | BEL | FRA | | | | | - | 0 |
| 1953 | RJ Chase | Cooper | Bristol | | | | | | GBR Ret | - | 0 | | |
| 1953 | Equipe Anglaise | Cooper | Bristol | | | | | | | - | 0 | ALE Ret | SUI | bgcolor="#CFCFFF"| ITA 12 |
| 1954 | Equipe Anglaise | Cooper | Bristol | ARG | 500 | BEL | FRA | bgcolor="white"| GBR NVS | ALE | SUI | ITA | ESP ! - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 9 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 |
# Alasdair Gray

Alasdair Gray (Glasgow, 28 de desembre de 1934 - Glasgow, 29 de desembre de 2019) va ser un escriptor i artista escocès.
La seva obra més aclamada va ser la seva primera novel·la Lanark, publicada el 1981 i escrita durant un període de 30 anys. El seu treball combina realisme, fantasia i ciència-ficció, sempre sota un to sarcàstic i irònic. Els seus llibres es componen a través de la paraula, però també a través de la composició, la tipografia i la il·lustració, fent-ne obres tan interessants com insòlites. L'obra d'Alasdair Gray combina elements de realisme, fantasia i ciència-ficció, a més d'un ús intel·ligent de la tipografia i les seves pròpies il·lustracions. Va ser un dels escriptors escocesos més originals i importants del seu temps.
S'identificà si mateix com a nacionalista escocès i republicà.

## Obres
### Novel·les

* Lanark (1981)
* 1982, Janine (1984)
* The Fall of Kelvin Walker (1985)
* Something Leather (1990)
* McGrotty and Ludmilla (1990)
* Poor Things (1992)
* A History Maker (1994)
* Mavis Belfrage (1996)
* Old Men In Love (2007)

### Llibres de relats

* Unlikely Stories, Mostly (1983)
* Lean Tales (1985) (amb James Kelman i Agnes Owens)
* Ten Tales Tall & True (1993)
* The Ends of Our Tethers (2003)
* Every Short Story from 1952 to 2012 (2012)

## Enllaços externs

* Lloc web Arxivat 2015-12-25 a Wayback Machine. (anglès)
* Alasdair Gray a Curlie
* http://www.youtube.com/talesofonecity#p/u/33/jVYQfwh727U
# Albert-Félix de Lapparent

Albert-Félix de Lapparent (9 de setembre de 1905 a Le Mont-Dieu – 28 de febrer de 1975) va ser un paleontòleg francès. També era clergue de la Companyia dels Sacerdots de Sant Sulpici. Va prendre part en un gran nombre d'expedicions a la recerca de fòssils al desert del Sàhara. Va contribuir en gran manera al coneixement dels dinosaures i altres animals prehistòrics. L'any 1986, José Fernando Bonaparte va posar el nom del dinosaure Lapparentosaurus en el seu honor.
Els dinosaures als quals va donar nom Lapparent van ser Inosaurus tedreftensis (Lapparent, 1960) i Lusitanosaurus liassicus (Lapparent i Zbyszewski, 1957).
`Va donar nom a molts gèneres i espècies: Apatosaurus alenquerensis (Lapparent i Zbyszewski, 1957), Astrodon pusillus (Lapparent i Zbyszewski, 1957), Brachiosaurus atalaiensis (Lapparent i Zbyszewski, 1957), Brachiosaurus nougaredi (Lapparent, 1960), Cetiosaurus mogrebiensis (Lapparent, 1955), Elaphrosaurus gautieri (Lapparent, 1960), Elaphrosaurus iguidiensis (Lapparent, 1960), Megalosaurus pombali (Lapparent i Zbyszewski, 1957) i Rebbachisaurus tamesnensis (Lapparent, 1960).
També va descobrir l'any 1964 el cocodril gegant Sarcosuchus.

## Obres

* A. F. de. Lapparent and G. Zbyszewski. 1957. Les dinosauriens du Portugal. Mémoires des Services Géologiques du Portugal, nouvelle série 2:1-63
* A. F. de. Lapparent, 1960. Les Dinosauriens du "Continental intercalaire" du Saharal central. Mémoires de la Société géologique de France, nouvelle série 39(88A):1-57

## Enllaços externs

* Enchanted Learning website
# Alberto Aguilar Leiva

Alberto Aguilar (Benamejí, 12 de juliol de 1984) és un futbolista andalús, que ocupa la posició de migcampista.

## Carrera esportiva

Format al planter del Màlaga CF, hi debuta a primera divisió la temporada 02/03, tot jugant un partit. Durant les dues següents temporades milita a la categoria d'argent amb el Málaga B. L'estiu del 2005 fitxa pel Getafe CF, on durant dos anys i mig serà suplent.
Iniciada la temporada 07/08, deixa el Getafe i marxa al Granada 74 CF, de Segona Divisió, on juga 20 partits i marca un gol. A l'any següent recala a l'Albacete Balompié, també a Segona. Al conjunt manxec hi recupera la titularitat en la seua primera temporada.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Arma automàtica

Una arma automàtica és qualsevol tipus d'arma de foc capaç disparar una ràfega de trets contínua mentre es mantingui premut el gallet.

## Funcionament

Hi ha diversos mecanismes que permetin que l'arma ha de ser capaç d'introduir una nova bala a la recambra de forma automàtica. Això les diferencien de les armes semiautomàtiques que utilitzen els gasos provocats pel tret del projectil per introduir una nova bala a la recambra i amartellar l'arma per poder disparar un altre tret prement el gallet.

## Tipus

Les armes automàtiques es poden dividir en diverses tipologies:
* Fusell d'assalt: fusells de servei en la majoria d'exèrcits moderns, són capaços tant de foc automàtic com semiautomàtic.
* Metralladora: gran grup d'armes de foc llargues s'utilitzen fonamentalment per foc automàtic. Utilitzen munició de fusells, acostumen a disparar-se des d'un suport o bípede.
* Subfusell: arma automàtica lleugera que típicament empra munició de pistola.
* Escopeta automàtica: escopeta capaç de disparar cartutxs de forma automàtica.

## Usos

L'ús d'armes automàtiques acostuma a estar restringit a les forces armades i la policia a la majoria de països. Als estats on se'n permet l'ús per a civils aquest sol estar més regulat i limitat que altres tipus d'armes de foc no automàtiques.

## Vegeu també

* Arma semiautomàtica
* Canó automàtic

## Referències

* ↑ BALFEGÓ i VERGÉS, X. Diccionari policial. Barcelona: Consorci per a la Normalització Lingüística: Generalitat de Catalunya. Departament de Governació, 1994. ISBN 84-604-9545-0 [Consulta: 1r març 2014].
* 1 2 3 4 Cutshaw, Charles Q. Tactical Small Arms of the 21st Century: A Complete Guide to Small Arms From Around the World. Iola, Wisconsin: Gun Digest Books, 28 febrer 2011, p. 250. ISBN 1-4402-2482-X.
* ↑ Carter, Gregg Lee. Guns in American Society: An Encyclopedia of History, Politics, Culture, and the Law. ABC-CLIO, 2012, p. 53. ISBN 978-0-313-38670-1.
# Alberto Míguez

Alberto Míguez (La Corunya, 1940 – Madrid, 25 de novembre del 2009) fou un periodista gallec. Va escriure als diaris Madrid, El País i La Vanguardia entre d'altres. Va cobrir esdeveniments rellevants de l'escena internacional, com el cop d'estat contra Salvador Allende (1973), o la Revolució dels Clavells de Portugal (1974).

## Enllaços externs

* Alberto Míguez, un trotamundos ilustrado, Ignacio Cembrero, El País, 29-9-2009
* Alberto Míguez, Carlos Alberto Montaner, Libertad Digital, 2-10-2009
* 2009 Alberto Míguez, corresponsal de ´La Vanguardia´, Periodista de raza, Jaime Arias- 29/09/2009
# Alberto Terry

Alberto Terry Arias-Schreiber, anomenat Toto, (* 16 de maig, 1929 a Lima - † 7 de febrer, 2006 a Lima) va ser un futbolista peruà que jugava a la posició de migcampista.

## Palmarès

* Lliga peruana de futbol: 1949, 1951
* Copa del Pacífico: 1953, 1954

## Enllaços externs

* Arkivperu: Terry Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Futbolfactory: Toto Terry Arxivat 2013-07-15 a Wayback Machine.
# Alcara li Fusi

Alcara li Fusi (sicilià Alcara li Fusi) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2006 tenia 2.474 habitants. Limita amb els municipis de Cesarò, Longi, Militello Rosmarino, San Fratello i San Marco d'Alunzio.

## Llista d'alcaldes

* 1860 Mileti Nicolò Alcalde
* 1861 – 1863 Frangipane Giuseppe Alcalde
* 1863 Savoia Antonio Comissari
* 1864 – 1870 Bartolo Gentile Giuseppe Alcalde
* 1870 Mileti Nicolò Alcalde
* 1871 Galvagno Pietro Comissari
* 1872 – 1876 Bartolo Gentile Giuseppe Alcalde
* 1876 – 1878 Gentile Giovanni Alcalde
* 1878 – 1880 Bartolo Giuseppe Alcalde
* 1880 – 1884 Bartolo Artale Giuseppe Alcalde
* 1884 – 1891 Ciuppa Celestino Alcalde
* 1891 Rosso Alfonso Comissari
* 1892 – 1895 Bartolo Giuseppe Alcalde
* 1895 Spampinato Carlo Comissari
* 1896 Costa Quartarone Domenico Comissari
* 1897 Strocchi Roberto Comissari
* 1898 – 1900 Lanza Giuseppe Alcalde
* 1900 – 1913 Mileti Giuseppe Alcalde
* 1913 – 1919 Bartolo Giuseppe Alcalde
* 1919 Ceraolo Vincenzo Comissari
* 1919 Di Battista Decio Comissari
* 1920 Miceli Salvatore Comissari
* 1920 – 1922 Mileti Salvatore Alcalde
* 1923 Ciofalo Antonio Comissari
* 1924 Coco Giuseppe Comissari
* 1924 – 1926 Sirna Francesco Comissari
* 1926 – 1930 Lanza Salvatore Podestà
* 1930 – 1931 Miceli Giuseppe Comissari
* 1931 – 1932 Lo Presti Crisostomo Comissari
* 1932 – 1936 Satullo Gaetano Podestà
* 1936 – 1939 Aquino Salvatore Podestà
* 1939 Mazza Luigi Comissari
* 1939 – 1941 Lipari Gioacchino Comissari
* 1941 – 1944 Satullo Gaetano Podestà
* 1944 Urso Pietro Comissari
* 1944 Conti Giovanni Comissari
* 1944 Di Bartolo Francesco Comissari
* 1945 – 1946 Di Bartolo Francesco Alcalde
* 1946 – 1949 Lanza Salvatore Alcalde
* 1949 – 1950 Morelli Gaetano Alcalde
* 1950 L'Abbate Giuseppe Comissari
* 1951 – 1952 Scafidi Francesco Comissari
* 1952 – 1956 Rundo Nunzio Alcalde
* 1956 – 1960 Spinello Angelo Alcalde
* 1960 – 1970 Rundo Giuseppe Alcalde
* 1970 - 1975 Satullo Nicolò Alcalde
* 1975 - 1980 Rundo Nunzio Alcalde
* 1980 - 1988 Spinello Angelo Alcalde
* 1989 Comissari
* 1989 – 1993 Lombardo Ignazio Alcalde
* 1993 – 1998 Pirronello Giuseppe Alcalde
* 1998 – 2002 Lombardo Ignazio Alcalde
* 2002 – 2007 Vasi Antonino Alcalde
* Des de 2007 Spinello Giuseppe Alcalde

## Personatges il·lustres

* Vittorio Laudi
# Aldo de Benedetti

Aldo de Benedetti (Roma, 13 d'agost de 1892 - Roma, 19 de gener de 1970) va ser un dramaturg i guionista italià.
Actiu des de finals dels anys 20 fins que va morir, tant com un escriptor de comèdies lleugeres o com a guionista de les pel·lícules de l'època anomenada dels "telèfons blancs". Com que era d'origen jueu, després de la promulgació de les lleis racials feixistes, el seu nom no podia aparèixer en els títols, com l'autor dels guions o els temes de les pel·lícules. Per la mateixa raó no va poder ser comèdies entre 1938 i el final de la Segona Guerra Mundial. Les seves obres més conegudes i representades (no només a Itàlia) són els següents: Due dozzine di rose scarlatte (Dues dotzenes de roses vermelles), 1936 i Gli ultimi cinque minuti (En els últims cinc minuts), 1951.

## Teatre

* 1931 La resa di Titì.
* 1932 Non ti conosco più.
* 1933. Milizia territoriale.
* 1935. L'uomo che sorride.
* 1936. Due dozzine di rose scarlatte.
* 1945. Sbaglio di essere vivo.
* 1947. L'armadietto cinese.
* 1951. Gli ultimi cinque minuti
* 1956. Buonanotte Patrizia.
* 1960. Il libertino.

## Estrenes en català

* El llibertí, protagonitzat per Joan Capri. Estrenada al Teatre Romea de Barcelona.
* Sóc un viu..., protagonitzat per Joan Capri. Estrenada al Teatre Romea de Barcelona.

## Enllaços externs

* Aldo de Benedetti a l'IMDB
# Aleksandar Radosavljevič

Aleksandar Radosavljevič (nascut el 25 d'abril de 1979) a Kranj és un exfutbolista eslovè, que jugava com a migcampista, i posteriorment entrenador de futbol. Com a futbolista, va ser internacional amb la selecció de futbol d'Eslovènia.

## Enllaços externs

* Perfil - NZS
* Trajectòria a National Football Teams
# Aleksandr Fiódorovitx Avdéiev

Aleksandr Fiódorovitx Avdéiev (rus: Александр Фёдорович Авдеев; 23 de juliol de 1917 – 12 d'agost de 1942) va ser un as de l'aviació soviètica de la Gran Guerra Patriòtica, amb 13 victòries aèries. Participà en la Guerra Sovièticofinesa de 1939-40 i en la Gran Guerra Patriòtica. El 10 de febrer de 1943 va rebre el títol d'Heroi de la Unió Soviètica.

## Biografia

Avdéiev va néixer al poble de Bolxaia Talinka, a l'oblast de Tambov. Durant la dècada de 1930 la seva família es traslladà a Liublino. Allà es graduà a l'escola-taller d'una fàbrica i treballà com a obrer metal·lúrgic a una foneria. Després del treball assistia a un club aeri a Podolsk. El 1938 s'uní a l'Exèrcit Roig i estudià al Col·legi Aeri Militar de Borisoglebsk.

### La Gran Guerra Patriòtica

Des de l'inici de la Gran Guerra Patriòtica serví al Front de Leningrad amb el 153 IAP com a leitenant, sent posteriorment promogut a Starxi Leitenant. El 1941 reclamà 7 victòries aèries en 189 missions. Pilotant un biplà Polikarpov I-153 va abatre el futur as alemany Walter Nowotny del JG 54 sobre Saaremaa el 19 de juliol de 1941, mentre que aquest volava amb un Bf 109 E-7 sobre la badia de Riga. En aquella missió l'avió d'Avdéiev també resultà abatut i passà un mes a l'hospital a causa de les ferides ocasionades per l'impacte.
L'agost de 1942 servia com a pilot d'un P-39 Airacobra al Front de Vorónej. El 12 d'agost de 1942 va ser el primer pilot d'Airacobra que va fer servir un atac d'impacte per abatre un enemic. La seva víctima possiblement va ser el Fw. Franz Schulte del 6./JG 77, un as amb 46 victòries. Ambdós pilots van ser enterrats a Novaia Usman, un poble prop de Vorónej.

## Condecoracions

    Heroi de la Unió Soviètica
    Orde de Lenin
    Orde de la Bandera Roja
    Orde de l'Estrella Roja

## Enllaços externs

* Els Falcons Roigs (rus)
* Foto a 28 GIAP (rus)