OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forns de Can Blanc

Els Forns de Can Blanc es troben al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Òrrius (el Maresme).

## Descripció

Són 2 forns diferents que es troben a prop de Can Blanc: el de dalt del camí (més petit) té unes mides aproximades de 2,5 x 3 metres de planta i 3 m d'alçària. Dues de les parets laterals estan derruïdes. La boca, ran de terra, és molt petita. Podria tractar-se d'un forn de calç. El de la part inferior, més gran, presenta uns detalls constructius més elaborats i està en millor estat. Les quatre parets de la cambra estan senceres, amb dues boques d'entrada simètriques fetes de volta de totxo. La planta és aproximadament de 3,5 x 3 m i 4 m d'alçària, amb una graella típica de forn de terrissa.

## Accés

Són ubicats a Òrrius: cal situar-se a la masia de Can Blanc, a la pista que va d'Òrrius al Coll de Gironella. Uns 70 m més avall de la masia surt un caminet a l'esquerra que s'enfila i de seguida entronca amb un altre, que agafem a la dreta. Al cap de 100 m el camí travessa el torrent fent un revolt i 30 m més endavant hi ha els dos forns, un a cada banda. Coordenades: x=446626 y=4599650 z=359.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 71.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* Panoramio Arxivat 2016-11-03 a Wayback Machine. (català)
* Òrrius - Catalunya - Around (català)
# Babistanes

Babistanes fou un magnat babiloni que va prendre part activa en el complot contra Darios III de Pèrsia, i inicialment va estar al costat de Bessos de Bactriana quan aquest es va proclamar rei el 330 aC, però tot seguit el va abandonar i es va posar al servei d'Alexandre el Gran.
# Johann Heinrich Friedrich Link

Johann Heinrich Friedrich Link (2 de febrer de 1767, Hildesheim - 1 de gener de 1851, Berlín) fou un botànic alemany.
El 1792 esdevingué professor de química, zoologia i botànica a Rostock. El 1797 seguí el comte Johann Centurius von Hoffmannsegg en un viatge botànic a Portugal. El resultat d'aquest viatge foren el relat Bemerkungen auf einer reise durch Frankreich, Spanien und vorzüglich Portugal (1801-04) i l'obra Flore portugaise (1809-40), aquesta última preparada juntament amb von Hoffmannsegg.
El 1811 esdevingué professor de química i botànica Breslau fins que el 1815 fou cridat a Berlín per exercir-hi de professor de medicina i de director del jardí botànic. Això li proporcionà el material per escriure nombrosos escrits i obres de botànica. Fou ell qui demostrà el 1838 per mitjà d'una investigació al microscopi que l'hulla i la torba tenen, en principi, la mateixa composició. Obres de contingut més popular foren Handbuch zur Erkennung der nutzbarsten und am häufigsten vorkommenden Gewächse (1829-33), Die Urwelt und das Alterthum, erläutert durch die Naturkunde (1820-22; segona edició el 1834), succeïdes per Das Alterthum und der Übergang zur neuern Zeit (1842).
Link fou nomenat membre estranger de l'Acadèmia de les Ciències de Suècia el 1840.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* Link, Heinrich Friedrich al Nordisk familjebok.
# Ilham Alíev

Ilham Alíev (àzeri: İlham Əliyev) (Bakú, 24 de desembre de 1961) és el president de l'Azerbaidjan des del 2003. Va succeir el seu pare, Heidar Alíev, que havia presidit el país entre 1993 i 2003. És el líder del Partit del Nou Azerbaidjan (Yeni Azərbaycan Partiyası). Parla àzeri, turc, anglès, francès i rus, i és musulmà xiïta.
Ilham Aliyev és fill d'Heydar Aliyev, president de l'Azerbaidjan de 1993 a 2003. La seva mare Zarifa Aliyeva era una oftalmòloga azerbaidiana. També té una germana gran, Sevil Aliyeva. El 1977, Ilham Aliyev va entrar a l'Institut Estatal de Relacions Internacionals de Moscou (MGIMO-MSIIR) i el 1982, va continuar la seva formació com a postgrau. El 1985 es va doctorar en història. De 1985 a 1990, Aliyev va donar una conferència al MSIIR. De 1991 a 1994, va dirigir un grup d'empreses industrials-comercials privades. Entre 1994 i 2003, va ser vicepresident, i més tard primer vicepresident de SOCAR, l'empresa estatal de petroli i gas de l'Adzerbaidjan. Des de 1997, Alíev és el president del Comitè Olímpic Nacional de l'Azerbaidjan. Està casat amb Mehriban Aliyeva, vicepresidenta del país.

## Referències

* 1 2 3 «Azerbaijan: Presidential Elections 2003», 13-10-2003. Arxivat de l'original el 2020-10-20. [Consulta: 21 octubre 2020].
* ↑ «A Challenger In Azerbaijan's Ruling Family?». Radio Free Europe/RadioLiberty. [Consulta: 26 gener 2021].
* 1 2 3 «President Biography». Government of Azerbaijan. Arxivat de l'original el 20 gener 2015. [Consulta: 19 gener 2013].
* 1 2 3 «PRESIDENT » Biography». [Consulta: 23 març 2017].
* ↑ «Ilham Aliyev | president of Azerbaijan». Encyclopedia Britannica [Consulta: 23 març 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-02-25. [Consulta: 18 setembre 2022].
# Marcello Bergamo

Marcello Bergamo (Ponte di Piave, Treviso, Vèneto, 16 de desembre de 1946) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1969 i 1978. El seu germà Emmanuele també fou ciclista professional. En el seu palmarès destaquen la Milà-Torí de 1973 i la general de la Volta a Llevant de 1974.

## Palmarès

* 1970
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1971
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1973
** 1r a la Milà-Torí
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1974
** 1r al Giro de Campania
** 1r a la Volta a Llevant i vencedor d'una etapa
** 1r al Circuit de Premeno
** Vencedor d'una etapa del Giro de Puglia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1969. 23è de la classificació general
* 1970. 27è de la classificació general
* 1971. Abandona (3a etapa)
* 1972. 13è de la classificació general
* 1973. Abandona (11a etapa)
* 1974. Abandona (18a etapa)
* 1975. 20è de la classificació general
* 1976. Abandona (20a etapa)
* 1977. 87è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1976. 38è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «BERGAMO Marcello». [Consulta: 19 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Marcello BERGAMO» (en italià). [Consulta: 19 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Marcello Bergamo a sitiodeciclismo.net
# Estadi Félix Capriles

L'Estadi Sudamericano Félix Capriles és un estadi esportiu de la ciutat de Cochabamba, Bolivia.
Té una capacitat per a 35.000 espectadors, 32.100 per a partits internacionals. És la seu dels clubs Club Jorge Wilstermann, Club Aurora, Club Enrique Happ i Litoral Cochabamba.
L'estadi va ser inaugurat l'any 1938. El 31 de març de 1963, Bolívia derrotà el Brasil per 5-4 en aquest estadi, fet que donà a la selecció boliviana el títol continental. També va ser seu a la Copa Amèrica de futbol de 1997.

## Referències

* ↑ «Estadio Félix Capriles | Cochabamba - Bolivia». Arxivat de l'original el 2015-02-09. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ CONMEBOL. Anuario Conmebol Sudamericana 2022, 3 April 2023, p. 28 [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ «South America stadiums». Fussballtemple.net. [Consulta: 22 setembre 2011].
* ↑ «El legado histórico del Félix Capriles» (en castellà). Opinion.com, 22-04-2018. [Consulta: 24 juny 2018].
# Floire et Blancheflor

Floire et Blancheflor és una novel·la anònima del segle xii que narra l'amor entre els joves del títol i que es considera la primera novel·la cortesana, avantpassada de la novel·la sentimental de caràcter romàntic posterior. Es conserven dues versions de l'obra: una anomenada aristocràtica, probablement més fidel a l'original, i una altra anomenada popular on les desgràcies dels amants apareixen exagerades i amb episodis afegits. La novel·la està escrita en vers apariats i va ser traduïda a nombroses llengües vernacles pel seu gran èxit.

## Argument

Floire és un jove sarraí que s'enamora des de la infantesa de Blancheflor, la filla d'una cristiana presonera de la seva família. Ambdós s'eduquen junts i pensen casar-se però els pares de Floire s'hi oposen i venen la noia al propietari d'un harem. Floire deixa casa seva i viu nombroses aventures fins a aconseguir alliberar-la. Posteriorment tornen a la seva pàtria i ell es converteix al cristianisme per poder casar-se amb la seva estimada.

## Anàlisi

La novel·la conté nombrosos elements de les històries de cavalleries, com les proves que ha de patir Floire per aconseguir retornar amb la seva estimada però el tractament de la relació entre ells dos, que és l'únic motor de les seves accions i no pas la glòria, allunyen aquesta obra d'altres de l'època. L'absència de combats en la versió aristocràtica reforça aquest allunyament.
S'hi aprecia la influència de la literatura oriental en alguns dels episodis de l'obra. L'exotisme buscat en la descripció dels ambients i la menció de ciutats allunyades d'Occident tindran gran èxit i seran constants en altres novel·les cortesanes posteriors, antecedents de la novel·la bizantina.

## Referències

* ↑ Riquer, Martí de. Histoira de la literatura universal. Planeta, 1991. ISBN 9788432026706.
2 Traducció al català actual: Floris i Blancaflor, Peres, Sunyer Enric. Lulu 2024 ISBN
# NOP (codi)

En informàtica, un NOP, no-op o NOOP (pronunciat "no op"; abreviatura de no operació) és una instrucció de llenguatge màquina i la seva mnemotècnica del llenguatge ensamblador, declaració de llenguatge de programació o ordre de protocol informàtic que no fa res.

## Instruccions en llenguatge màquina

Alguns conjunts d'instruccions d'ordinador inclouen una instrucció el propòsit explícit de la qual és no canviar l'estat de cap dels registres, senyals d'estat o memòria accessibles pel programador. Sovint es necessita un nombre ben definit de cicles de rellotge per executar-se. En altres conjunts d'instruccions, no hi ha cap instrucció NOP explícita, però la mnemotècnica del llenguatge ensamblador NOP representa una instrucció que actua com a NOP; per exemple, a l'SPARC, sethi 0, %g0.
Un NOP no ha d'accedir a la memòria, ja que això podria provocar un error de memòria o de pàgina.
Un NOP s'utilitza més habitualment amb finalitats de temporització, per forçar l'alineació de memòria, per prevenir perills, per ocupar una ranura de retard de branca, per anul·lar una instrucció existent, com ara un salt, com a objectiu d'una instrucció d'execució o com a lloc- el titular per ser reemplaçat per instruccions actives més endavant en el desenvolupament del programa (o substituir les instruccions eliminades quan la reorganització seria problemàtica o requereix molt de temps). En alguns casos, un NOP pot tenir efectes secundaris menors; per exemple, a la sèrie de processadors Motorola 68000, el codi operatiu NOP provoca una sincronització de la canalització.
A continuació es mostren exemples d'instruccions NOP per a algunes arquitectures de CPU:
| Arquitectura CPU | mnemonic | Bytes | Opcode | Notes |
| Intel x86 CPU família | NOP | 1; 1–9 for i686 and x86-64 | 0x90 | 0x90 descodifica a xchg eax, eax en tots els modes excepte en mode llarg, on el codi operatiu 0x90 encara no té cap efecte. Les codificacions més llargues es descriuen al manual d'Intel. |
| Intel 8051 / MCS-51 família | NOP | 1 | 0x00 | |
| ARM A32 | NOP | 4 | 0x00000000 | Això significa andeq r0, r0, r0. La instrucció de muntatge nop probablement s'ampliarà a mov r0, r0 que està codificat 0xE1A00000 (arquitectura little-endian). |
Des del punt de vista del disseny de maquinari, les àrees no mapejades d'un autobús sovint estan dissenyades per retornar zeros; com que el comportament de la diapositiva NOP és sovint desitjable, dona un esbiaix a codificar-lo amb el codi d'operació de tots zeros.

## Referències

* ↑ «What is no op (no operation)? | Definition from TechTarget» (en anglès). [Consulta: 13 novembre 2023].
* ↑ «Motorola 68000 Programmer's Reference Manual» (en anglès).
* ↑ «Intel 64 and IA-32 Architectures Software Developer's Manual: Instruction Set Reference A-Z». [Consulta: 1r març 2012].
* ↑ «4.8.4. NOP ARM pseudo-instruction» (en anglès). RealView Compilation Tools for BREW Assembler Guide.
# Eduard Amigó de Lara

Eduard Amigó de Lara (Barcelona, 1833 - Buenos Aires, 1902) fou un pianista i compositor català. Cèlebre concertista d'harmònium, premiat al Conservatori de París l'any 1865.
Va fer els primers estudis en la capital catalana, continuant-los al Conservatori de París; on va obtenir la medalla d'or i va recórrer les principals ciutats d'Europa i Amèrica donant concerts d'harmònium, instrument que dominava admirablement. Tant la Isabel II com l'infant Sebastià, l'atorgaren la seva protecció; fou professor del Conservatori de Madrid. En esclatar la Revolució de 1868, acompanyant la reina a París, no retornant a Espanya fins a la Restauració. Emprengué llavors un viatge a Amèrica per donar una sèrie de concerts i l'any 1888 s'establí a Argentina, on va excercir diversos càrrecs artístics. Va morir a Buenos Aires l'any 1902.

## Referències

* 1 2 Cortès i Mir, Francesc. «IX». A: Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 2003, p. 41. ISBN 84-297-5283-8 [Consulta: 14 novembre 2015].
* ↑ «Amigó de Lara, Eduardo [Eduard]». Enciclopèdia Espasa, Vol. 5, pàg. 184.
# Múscul palmar menor

El múscul palmar menor o múscul palmar llarg (musculus palmaris longus), es pot observar com un petit tendó situat entre el múscul flexor radial del carp i el flexor cubital del carp, encara que no sempre és present. El múscul no es troba en un 14 per cent de la població; però, aquest nombre varia en gran manera segons la població, sent diferent entre els natius d'Àfrica, l'Àsia i les poblacions americanes. L'absència d'aquest múscul no té un efecte sobre la força d'adherència.
El palmar llarg és innervat pel nervi medià.

## Estructura, insercions

És un múscul prim, fusiforme, situat en la cara medial del flexor radial del carp.
S'origina en l'epicòndil medial de l'húmer mitjançant el tendó flexor comú, dels septes intermuscular i els músculs adjacents, i de la fàscia antebraquial.
S'insereix a través d'un tendó prim i aplanat, que passa per sobre de la part superior del retinacle flexor, i s'insereix en la part central del retinacle flexor i la part inferior de l'aponeurosi palmar, l'enviament d'una freqüència de lliscament tendinós als curts músculs del polze.

## Notes

* ↑ En el Diccionari enciclopèdic de medicina no apareix la denominació de múscul palmar llarg, la traducció que s'ajusta més a la denominació de la Terminologia Anatomica (palmaris longus). En canvi, el Termcat considera que el múscul palmar menor és una sinonímia complementària de la denominació principal: "múscul palmar llarg". Vegeu TERMCAT, Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 23 març 2014].
* ↑ «The prevalence of absence of the palmaris lon... [J Hand Surg Br. 2005] - PubMed - NCBI».
* ↑ Sebastin SJ, Lim AY, Bee WH, Wong TC, Methil BV. «Does the absence of the palmaris longus affect grip and pinch strength?». J Hand Surg Br, Vol. 30, num. 4, pàg. 406-408. DOI: 10.1016/j.jhsb.2005.03.011. PMID: 15935531.
* ↑ Drake, Richard L.; Vogl, Wayne; Tibbitts, Adam W.M. Mitchell; illustrations de Richard; Richardson, Paul. Gray's anatomy for students. Filadelfia: Elsevier/Churchill Livingstone, 2005. ISBN 978-0-8089-2306-0.
* 1 2 3 Gray's Anatomy (1918).
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Cara posterior dels ossos de l'avantbraç esquerre.
* Superfície dorsal dels ossos de la mà esquerra.
* Secció transversal de la part mitjana de l'avantbraç.
* Superfície posterior de l'avantbraç. Músculs profunds.
* Secció transversal a través dels extrems distals del radi i el cúbit.
* Secció transversal a nivell del canell i els dits.
* Beines mucoses dels tendons en la part posterior del canell.
* Múscul palmar menor
* Múscul palmar menor
* Múscul palmar menor

## Enllaços externs

* LUC ecu
# Múscul abductor del menovell

El múscul abductor del menovell o abductor del dit petit (musculus abductor digiti minimi manus) és un múscul curt i aplanat de la mà, es troba a la regió interna palmar, en l'eminència hipotènar del palmell de la mà.
Sorgeix des de l'os pisiforme i del múscul cubital anterior, el qual acaba en un tendó llis que es divideix en 2 parts: un s'uneix a la primera falange del dit petit, l'altre a la vora ulnar de l'aponeurosi del flexor curt del menovell.
Està innervat pel nervi cubital, pel que fa a la irrigació, l'artèria encarregada és l'artèria cubital.
La seva funció és adduir el menovell respecte a l'eix del cos, o abduir-lo respecte a l'eix del dit mitjà de la mà. En casos de polidactília, el sisè dit és regit per aquest múscul.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ TERMCAT, Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Secció transversal del canell
* Artèries radial i cubital.
* Artèries radial i cubital, vista profunda
# Cassini

«Cassini» té aquests significats:
# Lurocalis

Lurocalis és un gènere d'ocells de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae), propi de la zona neotropical.

## Taxonomia

El gènere Lurocalis va ser introduït el 1851 per l'ornitòleg nord-americà John Cassin. L'espècie tipus va ser designada com Caprimulgus nattereri (Temminck, 1822), per George Robert Gray el 1855. Aquest tàxon és ara considerat com una subespècie de l'enganyapastors cuacurt. El nom del gènere combina el grec antic «oura» que significa "cua" amb «kolos» que significa "atrofiat".
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* enganyapastors cuacurt (Lurocalis semitorquatus).
* enganyapastors ventre-rogenc (Lurocalis rufiventris).

## Referències

* ↑ Cassin, John. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia. v.5 (1850-1851). Philadelphia: Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 1850, p. 175–190.
* ↑ Cottrell, G. William; Greenway, James C.; Mayr, Ernst; Paynter, Raymond A.. Check-list of birds of the world (en anglès). v.4 (1940). Cambridge: Harvard University Press, 1940, p. 184.
* ↑ Gray, George Robert. Catalogue of the genera and subgenera of birds contained in the British Museum (en anglès). London: Printed by order of the Trustees, 1855, p. 12.
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names: From Aalge to Zusii. 1. Aufl.. London: Christopher Helm, 2010, p. 232. ISBN 978-1-4081-2501-4.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Nightjars, Oilbird, potoos, frogmouths – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 19 desembre 2024].
# Dosseret

El dosseret és un element arquitectònic decoratiu volat en forma de volta, normalment de grandària reduïda, situat horitzontalment sobre estàtues adossades a una façana o en sepulcres, utilitzat especialment en l'arquitectura gòtica.

## Generalitats

El dosseret constitueix una coberta ornamental que protegeix una imatge o un altar, etc. i generalment està fixat per un dels seus costats al mur o a l'estructura de l'edifici on es troba.
El dosseret és un element característic de l'arquitectura gòtica, després repetit novament en el període neogòtic, generalment realitzat en pedra tallada, encara que també es troba realitzat en fusta, especialment en retaules d'esglésies.
El dosseret apareix com una petita coberta de volta realitzada amb una decoració rica i detallada, rematada per pinacles segons l'estètica del gòtic. Sovint es troba a les façanes i en els brancals i trencallums de les portades.

## Galeria d'imatges

* Retaule major, Catedral de Santa Maria, Tarragona
* Timpà, Santa Maria del Mar, Barcelona
* Detall del trencallums de la Porta del Mirador, Catedral de Mallorca
* Porta dels Apòstols, Catedral de Girona
* Detall de la coronació del mainell de la porta dels Apòstols, Seu Vella de Lleida

## Referències

* ↑ «2-02 (Església. Elements exteriors)». A: Diccionari visual de la construcció. Generalitat de Catalunya - Departament de Política Territorial i Obres Públiques, 2001. ISBN 84-393-5046-5 [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ «dosseret». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
Viccionari
# Josep Còdol i Ventura

Josep Còdol i Ventura (Barcelona, 1865 – 8 de febrer de 1935) va ser pianista, compositor i professor del Conservatori del Liceu.
Adquirí els seus primers coneixements musicals a l'escolania de la catedral de Barcelona, i els amplià al Conservatori del Liceu. Entrà al claustre d'aquest conservatori i hi restà cinquanta anys ensenyant solfeig i piano. Autor de moltes composicions musicals, llegà els seus papers al compositor i pedagog Josep Barberà Humbert. El fill d'aquest, Claudi Barberà, en feu donació a la Biblioteca de Catalunya.

## Obres

* A orillas del Cinca: zarzuela en un acto y tres cuadros (1897), lletra de Timeoteu Coll i Vilades i Antoni Fargas
* Andante (s.a.)
* Bolero (s.a.)
* "Etoile du matin" des jeunes pianistes: petits études faciles et progressives pour les petites mains (1913), coautor amb Francesc de Paula Sánchez i Gavagnach
* Marcha (s.a.)
* Minué (s.a.), per a instruments d'arc.
* No em deixis, vals
* Las primera hojas, nocturno (1887), per a piano
* Serenata pastoril (1891), per a piano
* Smart Sport (1900), vals
* Solfeo (s.a.)

## Referències

* ↑ «Necrològica» (en castellà). La Vanguardia, pàg. 1.
* ↑ «Memòria». Biblioteca de Catalunya, 2002. Arxivat de l'original el 2007-02-21.
* ↑ Programa imprès de la funció pràctica del Conservatori del Liceu que tingué lloc l'abril de 1894. Topogràfic: BC, M 3419.
* ↑ Programa imprès de la funció pràctica del Conservatori del Liceu que tingué lloc el 10 de març de 1894. Topogràfic: BC, M 3419.
* ↑ Programa imprès del concert lírico-dramàtic que tingué lloc al Gran Teatre del Liceu el 2 d'abril de 1892. Topogràfic: BC, M 3419.
* ↑ Programa imprès del concert que el Conservatori del Liceu organitzà en benefici de la família de Gabriel Balart i que tingué lloc al Círculo de la Izquiera del Ensanche (Barcelona) el 15 de juny de 1895. Topogràfic: BC, 3419
* ↑ «No em deixis». Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya, 1900. [Consulta: 15 novembre 2021].
* ↑ «Smart sport». Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya, 1900. [Consulta: 15 novembre 2021].
* ↑ Programes impresos dels acte de lliurament de premis als alumnes del Conservatori del Liceu que tingueren lloc el 20 de desembre de 1897 i el 31 de desembre de 1900. Topogràfic: BC, M 3419.

## Bibliografia

* Francesc de Paula Sánchez i Gavagnach, dir; V.Costa, A.Buyé, J.Còdol, J.Font i J.Lamote Estudios melódicos: para uso de los alumnos del curso preliminar de piano del conservatorio del Liceo de S.M.Isabel II Barcelona: R.Guardia, 1895