OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Franquesa Fonoll

Antoni Franquesa Fonoll, també conegut Toni, Ton, Felipe o Niño (Vic, Osona, 1920- Montcada, 1950) va ser un guerriller antifranquista català.

## Biografia

Altres fonts situen el seu naixement a Santa Eulàlia de Riuprimer, Osona, l'any 1920. El 19 de juliol de 1936 s'incorporà a les milícies de la Joventut Comunista Ibèrica (JCI), l'organització juvenil del Partit Obrer d'Unificació Marxista (POUM), on romangué fins que passà a la 42a Divisió de l'Exèrcit Popular després de la militarització de les milícies. El 1939, amb el triomf franquista, creuà els Pirineus i va ser internat al camp de concentració d'Argelers, on retrobà son pare, antic dirigent sindicalista que acabà sent afusellat pels nazis. Antoni Franquesa aconseguí fugir del camp i, immediatament després, s'incorporà a la lluita antifranquista a l'interior de la Catalunya ocupada. El 1941 va ser detingut i va estar tancat a la presó Model de Barcelona fins al 1944. De bell nou a França, durant anys va ser enllaç del POUM i la Confederació Nacional del Treball (CNT) i «guia de frontera», traslladant militants antifranquistes d'una banda a l'altra de la frontera. Bon coneixedor del Pirineu català, també va fer serveis per al Deuxième Bureau, el servei d'informació de l'Exèrcit francès i de la Resistència. Desvinculat del POUM, s'afilià a la CNT del sector «apolític», i, sembla que arran d'haver conegut a la presó el guerriller llibertari Celedonio García Casino, s'afegí als grups d'acció anarquistes. El juliol de 1948 creuà la frontera amb Josep Lluís Facerías ("Face") i participà en un atracament a Barcelona. Després retornà a França, però el 26 d'agost de 1949 va ser ferit —un tret a la boca i un altre al braç amb fractura— en una emboscada ordida per la Guàrdia Civil a la frontera pirinenca i on moriren Enrique Martínez Marín i Celedonio García Casino. El març de 1950 retornà a la Península amb Facerías i intervingué en diverses accions, com ara la col·locació d'una bomba l'1 d'abril («Día de la Victoria») i l'atracament frustrat realitzat el 17 d'aquell mateix mes. El 19 d'abril de 1950 Antoni Franquesa Fonoll, Cèsar Saborit Carrelero i Facerías atracaren un forn de pa a Cerdanyola; el grup va ser interceptat per la Guàrdia Civil en un control de carreteres a prop de Santa Maria de Montcada i Franquesa caigué abatut, mentre Saborit i Facerías aconseguiren fugir camps a través sota una pluja de bales. Franquesa, en morir, tenia dos fills bessons molt menuts.

## Referències

* ↑ Els maquis i els fallits atemptats contra l'alcalde Marcet. Antonio Santamaría
* ↑ Antoni Franquesa Funoll (1920-1950). Estel Negre
* ↑ Franquesa Fonoll, Antoni. Diccionari Biogràfic del moviment obrer als Països Catalans
# Cantó de Châteauneuf-sur-Loire

El cantó de Châteauneuf-sur-Loire és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte d'Orleans. Té 12 municipis i el cap és Châteauneuf-sur-Loire.

## Municipis

* Bouzy-la-Forêt
* Châtenoy
* Châteauneuf-sur-Loire
* Combreux
* Fay-aux-Loges
* Germigny-des-Prés
* Saint-Aignan-des-Gués
* Saint-Denis-de-l'Hôtel
* Saint-Martin-d'Abbat
* Seichebrières
* Sury-aux-Bois
* Vitry-aux-Loges

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1973 | Claude Lemaître-Basset | radical, després divers gauche |
| 1973-1998 | Pierre Fontenoy | CD, després UDF-CDS |
| 1998-2011 | Daniel Mériau | RPR, després UMP |
| 2011- | Anne Besnier | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 11.310 | 11.883 | 13.397 | 15.151 | 16.760 | 18.566 | 21.467 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Bacong

Bacong és un municipi de la província de Negros Oriental, a la regió filipina de les Visayas Centrals. Segons les dades del cens de l'any 2007 té una població de 28.310 habitants distribuïts en una superfície de 40,30 km².

## Divisió administrativa

Bacong està políticament subdividit en 22 barangays.
| Balayagmanok Banilad Buntis Buntod Calangag Combado Doldol Isugan | Liptong Lutao Magsuhot Malabago Mampas North Poblacion Sacsac | San Miguel South Poblacion Sulodpan Timbanga Timbao Tubod West Poblacion |
# Ichchapuram

Ichchapuram fou un antic territori del tipus zamindari, formant un tahsil dins el districte de Ganjam, a Orissa, Índia, amb una superfície de 777 km² i una població el 1901 de 83.500 habitants en 266 pobles. La capital era Ichhapur (Ciutat del Desig), fora del tahsil, a la taluka veïna de Berhampur amb una població el 1901 de 9.975 habitants. Els principals rages zamindars del tahsil eren els de Chitaki, situat a la zona del riu Bahuda; els de Surangi i Jarada eren principalment zona de jungla. Inicialment Ichchapur fou seu d'un governador musulmà d'un dels districtes del sarkar de Chicacole i després capital d'un districte britànic.
Vegeu Ichapur

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Cantó de Châteauneuf-sur-Cher

El cantó de Châteauneuf-sur-Cher és un cantó francès del departament del Cher, situat al districte de Saint-Amand-Montrond. Té 11 municipis i el cap és Châteauneuf-sur-Cher.

## Municipis

* Chambon
* Châteauneuf-sur-Cher
* Chavannes
* Corquoy
* Crézançay-sur-Cher
* Saint-Loup-des-Chaumes
* Saint-Symphorien
* Serruelles
* Uzay-le-Venon
* Vallenay
* Venesmes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | M. Vannier | radical |
| 1964-1988 | Daniel Perrot | PCF |
| 1988-1994 | Jean Vigneron | PCF |
| 1994- | William Pelletier | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 4.699 | 5.044 | 4.939 | 4.554 | 4.631 | 4.458 | 4.621 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Wilaya Nokhtxiycho

Wilaya Nokhtxiycho (en txetxè: Вилаят Нохчийчоь, rus: Джамаат Нохчийчоь) també com a Forces Armades de la Wilaya Nokhtxiycho de l'Emirat del Caucas és una formació paramilitar armada que va operar al territori de la República Txetxena el 2007-2015. És una de les 6 províncies (una Wilaya) de l'Emirat Caucàs.
La wilaya consisteix en diferents fronts, sectors i djamaats que formen la república de Txetxènia on operen els mujahidins.

## Referències

* ↑ «Амир Имарата Кавказ упразднил Кабинет Министров и Парламент бывшей ЧРИ». Kavkazcenter.com. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Амиры Вилайята Нохчийчоь, вышедшие из-под байата Докке Умарову». Arxivat de l'original el 2011-02-26. [Consulta: 9 octubre 2011].
* ↑ Kavkaz-Center. «Амир Имарата Кавказ упразднил Кабинет Министров и Парламент бывшей ЧРИ» (en rus). [Consulta: 10 novembre 2024].
# Dia de l'Esperanto

El Dia de l'Esperanto (en esperanto: Esperantotago o naskiĝtago de Esperanto) és una data celebrada internacionalment el 26 de juliol, dia de la primera publicació del Unua Libro, el primer llibre per aprendre la gramàtica de l'idioma, creat pel Doktoro Esperanto (pseudònim de L. L. Zamenhof). La data (26 de juliol de 1887 segons el calendari gregorià, 14 de juliol de 1887 segons el calendari julià aplicat llavors a Rússia) commemora la segona aprovació del llibre per part de la censura russa, rebent el permís de publicar-se. L'objectiu principal de la commemoració del Dia de l'Esperanto és promoure i destacar la cultura i la literatura esperantista internacionalment. Es calcula que hi ha diverses desenes de milers d'obres escrites en esperanto, i cada any s'hi afegixen nous textos literaris, cançons i fins i tot pel·lícules.
En algunes ocasions, el Dia de Zamenhof (15 de desembre), dia del naixement de L. L. Zamenhof, i també anomenat Dia de la Literatura en Esperanto o Dia del Llibre en Esperanto, és anomenat erròniament també Dia de l'Esperanto.
En l'actualitat, hi ha una presència significativa de parlants d'Esperanto a tot el món, amb una estimació de milions de persones, i es troben en la majoria dels Estats membres de les Nacions Unides. Inspirats pel seu fundador, Zamenhof, aquests parlants treballen amb l'objectiu d'unir les persones en un esperit de pau i fraternitat.

## Referències

* ↑ «Esperanto-tago». Vilaweb.cat, desembre 2011. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Día del Esperanto: ¿en qué consiste este idioma tan peculiar?» (en castellà). Antena3, 26-07-2023. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «El Día Internacional del Esperanto» (en castellà). Muy Interesante, 15-12-2011. Arxivat de l'original el 2023-07-26. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ unesperante. «Esperanto-tago kaj la Internacia Tago de Amikeco 2021» (en esperanto), 31-07-2021. [Consulta: 26 juliol 2023].
# Cantó d'Orléans-Bannier

El cantó d'Orléans-Bannier és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte d'Orleans. Compta amb part del municipi d'Orleans.

## Municipis

Ocupa alguns barris de la zona nord-oest d'Orleans:
* Blossières - Murlins
* Acacias
* Châteaudun - Faubourg-Bannier
* Gare

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. de Bodinat | MRP |
| 1949-1961 | Pierre Perroy | CNIP |
| 1961-1967 | Pierre Gabelle | MRP, després CD |
| 1967-1973 | André Chêne | PCF |
| 1973-1979 | M. Philardeau | Divers droite, després UDF-CDS |
| 1979-1985 | Claude Émonet | UDF-CDS |
| 1985-1992 | Henri Chartier | RPR, després Divers droite |
| 1992-1994 | André Dabauvalle | UDF |
| 2004- | Joëlle Beauvallet | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| - | - | - | - | 18.530 | 19.656 | 20.032 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Bahij al-Khatib

Bahij Bay al-Khatib o Bahidj Bey al-Khatib (àrab: بهيج بك الخطيب, Bahīj Bak al-Ḫaṭīb) (1899-1981) fou un funcionari i president de Síria del 10 de juliol de 1939 al 16 de setembre de 1941. El president Bahidj Bey al-Khatib va néixer i es va educar al Mont Líban, a Souk al-Gharib.
Al-Khatib era d'una família musulmana sunnita aristocràtica notable al Xuf, al Mont Líban, que no havia intervingut en política. Bahij era comerciant d'oli a Beirut i partidari de relacions fraternals entre els libanesos i els sirians. Va començar la seva carrera política quan es va incorporar al funcionariat establert per França després de la posada en marxa del mandat francès a Síria, el juliol de 1920. En raó de la seva intel·ligència i la seva lleialtat a França i a la administració francesa, fou ascendit a director de policia i de seguretat pública, i va fer una campanya de intimidació i fustigament contra l'oposició nacionalista.
Quan el president Hashim al-Atassi va dimitir el 7 de juliol de 1939 del seu càrrec, en protesta (entre altres raons) per la cessió a Turquia del sandjak d'Alexandreta i pel conflicte sobre la independència de la república Siriana amb les autoritats franceses, l'alt comissionat Gabriel Pouaux va suspendre la constitució i va emetre un decret nomenant un consell de directors de departaments com a poder legislatiu i executiu sota la presidència d'un burocrata fidel, que fou al-Khatib, un càrrec equivalent al de President de la república. Però en raó del esdeveniments de la Segona Guerra Mundial i de les evolucions de la política mundial, va ser posteriorment convidat a dimitir pel dirigent de la França Lliure Charles de Gaulle el 1941 quan britànics i francesos lliures van agafar el control de Síria i el Líban i aviat van constatar que era molt impopular.
No va tornar a participar en política i va morir el 1981.
# Cantó de La Guerche-sur-l'Aubois

El cantó de La Guerche-sur-l'Aubois és un cantó francès del departament del Cher, situat al districte de Saint-Amand-Montrond. Té 9 municipis i el cap és La Guerche-sur-l'Aubois.

## Municipis

* Apremont-sur-Allier
* La Chapelle-Hugon
* Le Chautay
* Cours-les-Barres
* Cuffy
* Germigny-l'Exempt
* La Guerche-sur-l'Aubois
* Jouet-sur-l'Aubois
* Torteron

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Frédéric Chauveau | PCF |
| 1951-1976 | Gaston Portugale | radical |
| 1976-1994 | Christian Gigot | PCF |
| 1994-2008 | Daniel Devoize | PCF |
| 2008- | Serge Méchin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.320 | 9.035 | 8.845 | 8.850 | 8.514 | 8.665 | 8.963 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó d'Orléans-La Source

El cantó d'Orléans-La Source és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte d'Orleans. Compta amb part del municipi d'Orleans.

## Municipis

Ocupa el barri de La Source, al sud d'Orleans:

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-2008 | Jean-Pierre Delport | PS |
| 2008- | Michel Ricoud | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| - | - | - | - | 21.968 | 21.370 | 17.527 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Baiga

La tribu Baiga és un grup tribal dels estats de Madhya Pradesh i Jharkhand a l'Índia, especialment als districtes de Madla i Balaghat. Estan dividits en les subcastes Bijhwar, Narotia, Bharotiya, Nahar, Rai Bhaina, i Kadh Bhaina. El 1981 eren uns 250.000 (25000 el 1901 però es comptabilitzaven 71.000 més separadament del subgrup dels binjhals o binjhwars que vivien a Sambalpur i estaven hinduitzats, que en altres llocs formaven una casta de la tribu). Són una cultura única i no es relacionen amb altres tribus ni surten de la seva comunitat; la seva relació és endogàmica. Quan hi ha una mort abandonen la casa i en fan una de nova; viuen de la selva i els agrada un licor anomenat mahua daru que fabriquen ells mateixos. Els tatuatges formen part del seu estil de vida.
Se suposa que són una branca dels bhuiyes de Chhota Nagpur i de soca dravídica. La tribu bhaina (plural bhaines) de Bilaspur probablement tenen origen en el mateix grup. La tribu bhúmia (plural bhúmies, "Guardians de la Terra" probablement formaven part de la mateixa tribu; els Raibhaina (Raibhaines) s'esmente com a subcasta dels baigues al districte de Balaghat. La subcasta dels gondwaines (gondwaina) són el nivell inferior perquè mengen porcs i mones.
El matrimoni es fa a l'edat adulta i la novia és comprada; el pare assisteix a la cerimonia dalt d'un elefant; les vídues es casen tradicionalment amb un germà més jove del marit; el divorci es fa de comú acord. Els morts són enterrats per no ser devorats pels animals i són posats a les tombes despullats i amb el cap mirant al sud; al membres importants s'hi inclouen alguns objectes (rupies, tabac); la tomba es cobreix amb plataforma de pedra (bhiri) i els parents hi van a resar. Els seus sacerdots són grans coneixedors dels costums religiosos i d'herbes medicinals. El seu sistema de cultiu era cremar una terra i cultivar-la només un cop, però això fou prohibit pels britànics i pel govern indi; la seva cultura els prohibeix llaurar la terra dues vegades però progressivament es van adaptant. Recullen productes naturals i casen animals. Mai mengen amb altres castes i a la gana de 1897 es van trobar gent morta a les seves cabanes a poca distància de llogarets on sobrava menjar. El llenguatge que parlen és un dialecte de l'hindi.

## Enllaços externs

* Els baigues Arxivat 2011-01-24 a Wayback Machine.
* Fotos
* Baiga a Youtube
* Nord-est de l'Índia
# Indargarh

Indargarh fou un estat tributari protegrit de l'Índia, un jagir de Kotah regit per una dinastia chahuan. El formaven 92 pobles i 26.208 habitants (1891).
La dinastia local té el seu ancestre en Ratan Singh de Bundi (1608-1632) el fill del qual Rao Madan Singh fou rao de Kotah (1631-1636); el seu germà Kunwar Gopinath Singh va tenir tres fills, el primer Chatra Singh fou raja a Bundi (1632-1658), i el segon Indra Sal fou el fundador d'Indargarh (que portà el seu nom). El va succeir el seu fill Gaj Singh i a aquest un fill seu; a la segona meitat del segle XIX regnava Sangram Singh que no va tenir fills i va adoptar a Sher Singh (fill del maharaja de Chhapol) que va pujar al tron el 1879; al seu torna tampoc va tenir fills i va adoptar a Sumer Singh de la familia de Chhapol; no va tenir fills mascles i el va succeir el 1949 el seu filla adoptiu Bhagwati Singh fill del Maharaja Balbir Singhji de Khatoli. Els jagirs forens abolitas després de 1950.

## Referències

* Genealogia Arxivat 2009-08-09 a Wayback Machine.
# Cantó d'Orléans-Saint-Marc-Argonne

El cantó d'Orléans-Saint-Marc-Argonne és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte d'Orleans. Compta amb part del municipi d'Orleans.

## Municipis

Ocupa el barris situats al nord-est d'Orleans:
* Barrière St-Marc.
* La Fontaine.
* Argonne - Nécotin - Belneuf.
* St-Marc - Faubourg-Bourgogne - Argonne-Sud.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1976 | Jean Grosbois | UDSR, després RGR, després radical |
| 1976-1982 | M. Chabot | Divers droite |
| 1982-1988 | Michel de la Fournière | PS |
| 1988-2001 | Guy Civil | PS |
| 2001-2008 | Grégoire Mallein | UDF-RAD |
| 2008- | Micheline Prahecq | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| - | - | - | - | 17.125 | 17.701 | 17.527 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó d'Authon-du-Perche

El cantó d'Authon-du-Perche és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Nogent-le-Rotrou. Té 15 municipis i el cap és Authon-du-Perche.

## Municipis

* Les Autels-Villevillon
* Authon-du-Perche
* La Bazoche-Gouet
* Beaumont-les-Autels
* Béthonvilliers
* Chapelle-Guillaume
* Chapelle-Royale
* Charbonnières
* Coudray-au-Perche
* Les Étilleux
* Luigny
* Miermaigne
* Moulhard
* Saint-Bomer
* Soizé

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Charles Sédillot | radical |
| 1958-1964 | Baró Antoine de Layre | Divers droite |
| 1964-1988 | Marcel Alcover | radical, després MRG |
| 1988-2008 | Guy Vella | RPR, després UMP |
| 2008-2010 | Yani Pichard | Divers droite |
| 2010- | Françoise Hamelin | Sense etiqueta |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 6.417 | 7.034 | 6.732 | 5.918 | 5.662 | 5.690 | 5.815 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Baikunthpur, Koriya

Baikunthpur és una vila i el centre administratiu del districte de Korea o Koriya a l'estat de Chhattisgarh, Índia. Fou declarada capital al crear-se el districte de Korea el 25 de maig de 1998 segregat del districte de Surguja, dins de Madhya Pradesh, i va passar a Chhattisgar quan es va crear l'estat l'1 de novembre del 2000. Està situada a una altura de 700 metres. Està poblada principalment de kols, bhuniyars i gonds.
# Indawgyi

Indawgyi és un llac de Birmània, el més gran del país, a l'estat Katxin, a la municipalitat de Mohnyin. Mesura 13 km d'est a oest i 24 km de nord a sud. Al seu entorn hi ha uns 20 pobles la majoria poblats per shans, però alguns per katxins. La regió forma la Indawgyi Lake Wildlife Sanctuary, establert el 1999 pel Ministeri d'Ecoturisme, amb una superfície de 780 km² i gran varietat de mamífers i ocells. El llac desaigua pel riu Indaw que corre al nord-est i després al sud-est fins a arribar a l'Irawaddy una mica al sud de Myitkyina. La pesca és abundosa. Antigament sota el domini britànic, va estar a la jurisdicció del districte de Myitkyina a l'Alta Birmània.

## Referències

* ↑ «Indawgyi Lake». Encyclopædia Britannica Online. [Consulta: 20 febrer 2006].
* 1 2 «Indawgyi Lake Wildlife Sanctuary». Ministry of Ecotourism. Arxivat de l'original el 2006-03-25. [Consulta: 20 febrer 2006].

## Enllaços externs

* Indawgyi lake wildlife sanctuary - Kachin state (anglès)
# Cantó d'Outarville

El cantó d'Outarville és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte de Pithiviers. Té 18 municipis i el cap és Outarville.

## Municipis

* Andonville
* Aschères-le-Marché
* Attray
* Autruy-sur-Juine
* Bazoches-les-Gallerandes
* Boisseaux
* Charmont-en-Beauce
* Châtillon-le-Roi
* Chaussy
* Crottes-en-Pithiverais
* Erceville
* Greneville-en-Beauce
* Jouy-en-Pithiverais
* Léouville
* Montigny
* Oison
* Outarville
* Tivernon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. Lemaire | UDSR |
| 19..-1982 | M. Madre | Divers droite |
| 1982-1994 | Pierre Mondine | RPR |
| 1994-2003 | Pierre Bonnin | RPR, després UMP |
| 2003-2008 | Dominique Villette | UMP |
| 2008- | Patrick Choffy | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.691 | 7.359 | 7.218 | 7.366 | 7.666 | 8.154 | 8.904 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Bonneval

El cantó de Bonneval és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Châteaudun. Té 20 municipis i el cap és Bonneval.

## Municipis

* Alluyes
* Bonneval
* Bouville
* Bullainville
* Dancy
* Flacey
* Le Gault-Saint-Denis
* Meslay-le-Vidame
* Montboissier
* Montharville
* Moriers
* Neuvy-en-Dunois
* Pré-Saint-Évroult
* Pré-Saint-Martin
* Saint-Maur-sur-le-Loir
* Sancheville
* Saumeray
* Trizay-lès-Bonneval
* Villiers-Saint-Orien
* Vitray-en-Beauce

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Gaëtan Lamirault | SFIO |
| 1951-195. | Alain Patel | radical |
| 195.-1982 | Gaëtan Lamirault | Divers gauche, després SFIO, després PS |
| 1982-1988 | René Haricot | PS |
| 1988-2001 | Joël Billard | DL |
| 2001- | Michel Boisard | GAEL |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 10.425 | 11.300 | 10.691 | 10.426 | 10.060 | 10.152 | 11.564 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Baixo Mondego

El Baixo Mondego és una subregió estadística portuguesa, part de la Regió Centre i del Districte de Coïmbra. Limita al nord amb el Baixo Vouga i amb el Dão-Lafões, a l'est amb Pinhal Interior Norte, al sud amb Pinhal Litoral i a l'oest amb l'oceà Atlàntic. Àrea: 2062 km². Població (2001): 340 342. Comprèn 8 concelhos:
* Cantanhede
* Coimbra
* Condeixa-a-Nova
* Figueira da Foz
* Mealhada
* Mira
* Montemor-o-Velho
* Mortagua
* Penacova
* Soure
Les ciutats principals són Coimbra i Figueira da Foz.