OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# André Pilette

André Pilette va ser un pilot de curses automobilístiques belga que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
André Pilette va néixer el 6 d'octubre del 1918 a París, França. Va morir el 27 de desembre del 1993 a Etterbeek, Bèlgica.

## A la F1

Va debutar a la segona temporada de la història del campionat del món de la Fórmula 1, l'any 1951, disputant el 17 de juny del 1951 el GP de Bèlgica, que era la tercera prova de la temporada.
André Pilette va participar en un total de catorze curses puntuables pel campionat de la F1, repartides al llarg de set temporades no consecutives a la F1, les que corresponen als anys 1951, 1953, 1954, 1956, 1961, 1963 i 1964.
Pilette va competir en nombroses proves automobilístiques fora de la F1.

## Resultats a la F1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1951 | Ecurie Belgique | Talbot-Lago | Talbot | SUI | 500 | BEL 6 | FRA | GBR | ALE | ITA | ESP | | | - | 0 |
| 1953 | Ecurie Belge | Connaught | Lea-Francis | ARG | 500 | HOL | BEL NC | FRA | GBR | ALE | SUI Ret | ITA | | - | 0 |
| 1954 | Equipe Gordini | Gordini | Gordini | ARG | 500 | BEL 5 | FRA | GBR 9 | ALE Ret | SUI | ITA | ESP | | 19 | 2 |
| 1956 | Equipe Gordini | Gordini | Gordini | ARG | MON 1 | 500 | | | | ALE NVS | ITA | | | - | 0 |
| 1956 | Scuderia Ferrari | Lancia | Ferrari | | | | BEL 6 | | | | | | | - | 0 |
| 1956 | Equipe Gordini | Gordini | Gordini | | | | | FRA 6 | GBR | | | | | - | 0 |
| 1961 | André Pilette | Emeryson | Climax | MON | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE | USA | ITA DNQ | | | - | 0 |
| 1963 | Tim Parnell | Lotus | Climax | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | | | | | - | 0 |
| 1963 | André Pilette | Lotus | Climax | | | | | | | ITA DNQ | USA | MEX | SUD | - | 0 |
| 1964 | Equipe Scirocco Belge | Scirocco | Climax | MON | HOL | BEL Ret | FRA | GBR | ALE DNQ | AUT | ITA | USA | MEX | - | 0 |

### Resum

| Curses | Victòries | Pòdiums | Poles | Voltes ràpides | Punts |
| 14 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 |
# Langònha

Langònha (en francès Langogne) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Punta Lunella

La Punta Lunella és una muntanya de 2.772 m dels Alps de Lanzo i de l'Alta Moriana dins els Alps de Graies, administrativament situat a la region del Piemont (Itàlia).

## Classificació

Segons la SOIUSA, la classificació de la muntanya és la següent:
* Gran part: Alps occidentals
* Gran sector: Alps del nord-oest
* Secció: Alps de Graies
* Subsecció: Alps de Lanzo i de l'Alta Moriana
* Supergrup: Catena Rocciamelone-Charbonnel
* Grup: Grup del Rocciamelone
* Subgrup: cresta Lunella-Arpone
* Codi: I/B-7.I-A.2.b

## Referències

* 1 2 «Punta Lunella, Italy» (en anglès). www.peakbagger.com. [Consulta: 23 juliol 2019].
* ↑ Geoportale IGM - www.pcn.minambiente.it
* ↑ Marazzi, Sergio. Priuli & Verlucca. Atlante Orografico delle Alpi. SOIUSA (en italià), 2005.

## Cartografia

* Cartografia ufficiale italiana 1:25.000 e 1:100.000 - Istituto Geografico Militare (IGM) www.pcn.minambiente.it
* Carta dei sentieri e dei rifugi scala 1:50.000 n.2 Valli di Lanzo e Moncenisio, Istituto Geografico Centrale - Torino
# Mola de Son Pacs

La Mola de Son Pacs és una muntanya de Mallorca, que té una altura de 713 m. Pertany al municipi de Valldemossa. Una part d'aquest massís és una àrea protegida ZEPA.

## Principals accessos

* Des de la carretera que va de Palma a Valldemossa, (Ma-1110)

## Referències

* ↑ «Red Natura 2000-ES0000377 Mola de Son Pacs (ZEPA)». [Consulta: 15 desembre 2024].
# Punta Médiane

La Punta Médiane o Pointe Médiane és una muntanya de 4.097 metres que es troba a la regió de l'Alta Savoia a França. Aquesta agulla forma part de l'aresta del Diable al Mont Blanc du Tacul.

## Referències

* ↑ «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org». [Consulta: 25 agost 2011].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Germaine Greer

Germaine Greer (Melbourne, 29 de gener de 1939) és una escriptora i professora australiana considerada una de les feministes més importants del segle xx. És una de les representants del moviment Women's Lib.
Professora de literatura anglesa a la Universitat de Warwick (Anglaterra). El seu llibre més popular va ser The female Eunuch.
En la seva joventut ella mateixa es considerava com una anarquista. Ha escrit sobre les pròpies experiències respecte al lesbianisme, la violació, l'avortament, la infertilitat i el fracàs matrimonial.
En diversos llibres manté la tesi que la família tradicional, nuclear, suburbana i consumista reprimeix la sexualitat femenina i la converteix en un eunuc. Reivindica una sexualitat desinhibida i sense prejudicis. Les idees de Greer han generat controvèrsia des que el seu primer llibre, The Female Eunuch (1970), la va convertir en un nom familiar. Un èxit de vendes internacional i un text de referència en el moviment feminista. , va oferir una desconstrucció sistemàtica d'idees com ara femenitat i feminitat, argumentant que les dones estaven obligades a assumir rols de submissió a la societat per complir les fantasies masculines del que suposava ser dona.

## Llibres de l'autora

* The Female Eunuch, 1970, ISBN 0374527628 Deutsch:
* The Obstacle Race:The Fortunes of Women Painters and Their Work, 1980, ISBN 1860646778
* Sex and Destiny: The Politics of Human Fertility, 1984, ISBN 0060912502
* Shakespeare, 1986, ISBN 0192875396
* The Madwoman's Underclothes: Essays and Occasional Writings, 1986, ISBN 0871133083
* Daddy, We Hardly Knew You, 1989, ISBN 0241125383
* The Change : Women, Aging and the Menopause, 1993, ISBN 0449908534
* The Whole Woman, 1999, ISBN 0385720033
* One Hundred Poems by Women, 2001, ISBN 0571207340
* Shakespeare: A Very Short Introduction, 2002, ISBN 0192802496
* The Beautiful Boy, 2003, ISBN 0847825868
* Chico, El - El Efebo En Las Artes, 2004, ISBN 8449426006
* Whitefella Jump Up: The Shortest Way To Nationhood, 2004, ISBN 1861977395

## Referències

* ↑ Magarey 2010, pàg. 402–403; Medoff 2010, p. 263; Standish 2014, p. 263; Francis & Henningham 2017. For the date of birth, Wallace 1999, p. 3.
* ↑ Francis, Rosemary; Henningham, Nikki. «Greer, Germaine (1939–)». The Australian Women's Register, 2017. Arxivat de l'original el 14 April 2018.
* ↑ Wallace, Christine. Germaine Greer: Untamed Shrew. Londres: Faber and Faber, 1999.
* ↑ Winant, Carmen «The Meaningful Disappearance of Germaine Greer». Cabinet, 57, Spring 2015.
* ↑ Saracoglu, Melody. (12 de maig de 2014). "Melody Saracoglu on Germaine Greer: One Woman Against the World", Nou Estadista.
* ↑ Reilly, 2010, p. 213.

## Bibliografia

* Reilly, Susan P. «Female Eunuch». A: Wallace, Elizabeth Kowaleski. Encyclopedia of Feminist Literary Theory. Nova York: Routledge, 2010, p. 213.
# Qurnat as-Sawda'

El Qurnat as-Sawda' (en àrab القرنة السوداء, al-Qurna as-Sawdāʾ) és el cim més alt del Líban i de la serralada del mont Líban, amb més de 3.000 metres d'altitud.
# Rambynas

El Rambynas és un turó de 46 metres d'alçada situat a l'oest de Lituània, a la riba del riu Neman. A l'altra banda del riu es troba Rússia, l'exclavament de la regió de Kaliningrad. El turó es troba dins els territoris del Parc Regional Rambynas. Les ciutats més properes són Pagėgiai i Tauragė a Lituània, Neman i Sovetsk a la regió de Kaliningrad.
El turó es creu que ha estat el lloc d'una antiga fortalesa Skalvians, destruïda pels Cavallers Teutònics el 1276. Més tard va ser usat per a cerimònies religioses de rituals lituans pagans. Un vell altar pagà es trobava al cim del turó fins al segle xix, quan la part superior del turó es va inundar pel Niemen. Al segle xx el lloc va ser popularitzat per Vydūnas, que va organitzar els concerts de cors lituans. Diverses llegendes existeixen sobre el turó de Rambynas. El lloc segueix sent popular per als festivals lituans; el Festival de Sant Jonas se celebra anualment en aquest turó.
Una gran part d'aquest turó es veu afectada per l'erosió i les riuades del riu Niemen. Les obres principals per a la seva conservació es van acabar el 2003, per tal d'aconseguir preservar-lo de l'erosió.

## Referències

* Jankevičiūtė, Giedrė. Lietuva. R. Paknio leidykla, 2006, p. 354. ISBN 9986-830-97-4.

## Enllaços externs

* Some pictures
# Mont Recheshnoi

El Mont Recheshnoi (en anglès Mount Recheshnoi, també escrit Recheschnoi) és un estratovolcà molt erosionat que es troba prop del centre del lòbul SO de l'illa Umnak, a les Illes Aleutianes d'Alaska.
El vessant nord-est del Recheshnoi té una de les zones termals més calentes i extenses d'Alaska. La zona geotèrmica de Geyser Bight consta de sis zones d'aigües termals, dues amb fumaroles a la part superior de Geyser Creek i acull l'únic geyser conegut de l'estat. Altres àrees termals es troben a Hot Spings Cove i Partov Cove, a l'istme entre el Recheshnoi i el Mont Okmok.

## Referències

* ↑ 1419108 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Mont Recheshnoi (en anglès)
* ↑ «Mount Recheshnoi Geyser Fields, Umnak». Wondermondo.
* ↑ «Alaska Volcano Observatory». Arxivat de l'original el 2012-11-20. [Consulta: 25 setembre 2014].
* ↑ «Recheschnoi», Global Volcanism Program, Smithsonian Institution.

## Enllaços externs

* Volcans de la Península d'Alaska Peninsula i les illes Aleutianes - Selecció de fotografies
# Fita del Ram

La Fita del Ram és una muntanya que fa frontera entre Esporles i Puigpunyent, a Mallorca. Té una altura de 820 m. L'accés més habitual és des d'Esporles, passant per Son Ferrà i l'ermita de Maristel·la.

## Referències

* ↑ «sa Fita del Ram | enciclopedia.cat». [Consulta: 15 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Descripció de l'excursió (castellà)
# Partido de Democracia Social

El Partido de Democracia Social es fundà a Barcelona l'any 1930 com un partit polític amb la missió d'impulsar la realització de l’ideari republicà. Fou encapçalat per Federico Albadalejo Bravo. Finalment, el juny de 1931, el partit s’uní al Partido Republicano Radical.

## Referències

* ↑ Molas, Isidre (ed.): Diccionari dels Partits Polítics de Catalunya. Segle XX. Enciclopèdia Catalana, S.A. Barcelona, març del 2000. ISBN 84-412-0466-7, plana 190.
# Personel

Personel és un telefilm polonès de 1975 escrit i dirigit per Krzysztof Kieślowski i protagonitzada per Juliusz Machulski, Michal Tarkowski i Wlodzimierz Borunski. La pel·lícula va guanyar el Gran Premi durant el Festival Internacional de Cinema de Mannheim-Heidelberg l'octubre de 1975 i nombrosos premis a festivals nacionals, inclòs el Grand Prix IV Koszalin Film Encounters "The Young and Film" el 1976. La pel·lícula també va guanyar el Gran Premi en l'àmbit de la televisió pel·lícules al Tercer Festival de Cinema Polonès a Gdańsk el 1976, on Kieślowski també va ser guardonat amb el premi dels periodistes. Personel és el primer llargmetratge de Krzysztof Kieślowski.

## Argument

Romek Januchta (Juliusz Machulski) és un jove sensible i honest que té una fascinació per la màgia de l'art. Troba feina de sastre a l'òpera. Enfrontades a la realitat del darrere de les escenes de les produccions escèniques —les baralles, les gelosies petites, la vindicació i la corrupció—, les il·lusions de Romek aviat es trenquen. Un company de sastre ha estat acomiadat per la malícia d'un dels intèrprets, i Romek s'enfronta a l'opció de denunciar el seu amic.

## Repartiment

* Juliusz Machulski com a Romek Januchta
* Michal Tarkowski com a Sowa
* Wlodzimierz Borunski
* Edward Ciosek
* Waldemar Karst
* Wilhelm Klonowski
* Mieczyslaw Kobek
* Helena Kowalczykowa com a tia de Romek
* Tomasz Lengren
* Irena Lorentowicz
* Ludwik Mika
* Henryk Sawicki
* Andrzej Siedlecki
* Krzysztof Sitarski
* Janusz Skalsk

## Premis i nominacions

* Festival Internacional de Cinema de Mannheim-Heidelberg de1975 Gran Premi (Krzysztof Kieślowski) Guanyador
* Festival de cinema polonès de 1976 Premi de la Crítica per al cinema de televisió (Krzysztof Kieślowski) Guanyador
* Premi Lleó de Plata del Festival de Cinema Polonès de 1976 (Krzysztof Kieślowski) Guanyador

## Referències

* ↑ Kieślowski on Kieślowski, 1993, p. 245.
* ↑ «Personel» (en polonès). Сайт «FilmPolski.pl». Arxivat de l'original el 2022-12-13. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ «Awards for Personnel». Internet Movie Database. [Consulta: 20 maig 2012].
* ↑ Kieślowski (1998) p. 94.
* ↑ «Archiwum | 1976 | Laureaci» (en polonès). Сайт Фестывалю польскага мастацкага кіно. Arxivat de l'original el 2021-08-01. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ «1975 | IFFMH-Chronik» (en alemany). Сайт Plantilla:Нп5. Arxivat de l'original el 2024-01-30. [Consulta: 23 abril 2024].

## Bibliografia

* Insdorf, Annette. Double Lives, Second Chances: The Cinema of Krzysztof Kieślowski. Nova York: Hyperion, 1999. ISBN 0-7868-6562-8.
* Kieślowski, Krzysztof. Kieślowski on Kieślowski. London: Faber and Faber, 1998. ISBN 0-571-17328-4.

## Enllaços externs

* Personel a YouTube
# Laofonte

Laofonte (en grec antic: Λαοφόντη) era, segons la mitologia grega, una filla de Pleuró, fill d'Etol, i de Xantipe, filla de Doros. Era germana d'Agènor, Estèrope i Estratonice.
També es deia que era la mare d'Íficle, Leda i Altea per la seva unió amb Testi, però Alcman defensava que el pare de Leda era Glauc, el fill de Sísif.

## Referències

* ↑ Pseudo-Apol·lodor. Biblioteca, I, 7, 7
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 520. ISBN 9788496061972.
* ↑ Alcman. Fragment 15
# Ecgberht II de Kent

Ecgberht II va ser rei de Kent, juntament amb Heaberht, al voltant del 765—779. El govern de Kent feia temps que estava sotmès a Mèrcia.
Ecgberht és conegut per les monedes que s'han trobat i per cartes de donacions d'altres amb el seu nom que van del 765 al 779, en dues de les quals va signar com a testimoni.
Ecgberht II va accedir al tron probablement 765, any en què està datat el primer document amb el seu nom. Aproximadament en aquesta època el rei Offa de Mèrcia, va iniciar accions per acabar governant Kent tot sol i va emetre o confirmar cartes de donacions en relació a Kent. Segons diu a la Crònica anglosaxona, es va lliurar una batalla a Otford l'any 776 i, encara que no es diu el resultat, el fet que sembla haver romàs com a regne independent durant alguns anys després de la batalla, fa pensar que Ecgberht en va sortir victoriós. Se sap que va ser rei fins almenys el 779, data de la darrera carta conservada amb el seu nom.

## Referències

* ↑ «Scriptum 34». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 35». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 36». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 37». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 105». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 110». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 111». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].

## Bibliografia

* Hughes, David. The British Chronicles, Volum 1. Heritage Books, 2007.
* Kelly, S E. Anglo-Saxon Charters, 4. Oxford: British Academy, 1995.
* Sawyer. Anglo-Saxon Charters, 2. Oxford: British Academy, 1968.
* Sherley-Price, Leo; Latham, R.E.. Ecclesiastical History of the English People (Beda). Londres: Penguin, 1991. ISBN 0-14-044565-X.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms in Early Anglo-Saxon England. Seaby, 1990. ISBN 1-85264-027-8.

## Enllaços externs

* Prosopography of Anglo-Saxon England
# Friedrich Stromeyer

Friedrich Stromeyer (Göttingen, 2 d'agost de 1776 – 18 d'agost de 1835), fou un químic alemany que descobrí l'element cadmi.

## Biografia

Stromeyer estudià a la Universitat de Göttingen on es doctorà el 1800 amb Johann Friedrich Gmelin i Louis Nicolas Vauquelin. Formà part de l'equip directiu de la universitat i fou també inspector de farmàcia. Dirigí els treballs de doctorat de Robert Bunsen i de Eilhard Mitscherlich.

## Obra

El 1817 descobrí l'element cadmi quan estudiava els composts del zinc, en els quals es presenta com una impuresa en molt petites quantitats. Fou el primer a recomanar la utilització del midó com a reactiu per identificar el iode en les dissolucions. Estudià la química de l'arsina i de les sals de bismutat.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Strohmeyer, Friedrich». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 222. ISBN 8429270043.
# Harriet Hosmer

Harriet Goodhue Hosmer, més coneguda com a Harriet Hosmer (Watertown, 9 d'octubre de 1830-Watertown, 21 de febrer de 1908), fou una escultora nord-americana, una de les escultores més destacades que treballà a Roma al segle xix i potser l'única que guanyà independència financera completa amb el seu treball artístic.

## Vida

Harriet Goodhue Hosmer fou filla del metge Hiram Hosmer i de Sarah (Grant) Hosmer, l'única dels seus quatre fills que sobrevisqué a l'edat adulta. Educada a l'"Escola de noies de la senyora Charles Sedgwick" a Lenox, va estudiar escultura amb Paul Stephenson a Boston. Van negar-li l'admissió al curs d'anatomia al Boston Medical School i es va traslladar a St. Louis, on finalment va estudiar anatomia al Missouri Medical College.

## Referències

* ↑ «Harriet Goodhue Hosmer | American sculptor» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ «Hosmer, Harriet (1830–1908)» (en anglès). www.encyclopedia.com. [Consulta: 7 febrer 2018].
# Sent Julian de Cremsa

Sent Júlian de Cremsa (en francès Saint-Julien-de-Crempse) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 170 | 147 | 131 | 141 | 158 | 168 | 196 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004-2008 | Alain Baumes | |
| 2008- | Annick Gay | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Pugesa

Una pugesa és una moneda catalana de coure equivalent mig òbol o a un quart de diner.
Es va encunyar principalment a la ciutat de Lleida, on durant segles va ser molt popular. També se'n va encunyar a Àger, Agramunt, Almenar, Balaguer, Camarasa, Cubells, Fraga, Ponts i Vilanova de Meià.
Les emissions de Balaguer durant l'època de la comtessa Teresa d'Entença són les úniques pel comtat d'Urgell en aquell govern.

## Referències

* Pugesa de Lleida Arxivat 2014-02-26 a Wayback Machine. al MNAC
# Albalat dels Ànecs

Albalat dels Ànecs és un antic assentament, avui en dia abandonat, en el municipi de Cabanes, la Plana Alta.
L'interès d'Albalat dels Ànecs radica en l'Ermita fortificada d'Albalat, un exemplar únic de l'arquitectura defensiva de la costa mediterrània. L'ermita fou construïda en el segle xii, posteriorment fortificada pels freqüents atacs. Aquesta construcció s'ubica a la vora del Castell d'Albalat, en ruïnes. A prop d'aquest indret, hi ha diverses torres del segle xv (dels Gats, de Carmelet, de la Sal i del Carme), totes elles amb la mateixa funció defensiva.

## Enllaços externs

* «Albalat dels Ànecs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Castell d'Albalat dels Ànecs
40° 10′ 11.39″ N, 0° 9′ 27.89″ E﻿ / ﻿40.1698306°N,0.1577472°E﻿ / 40.1698306; 0.1577472
# Bugtiteri

El bugtiteri (Bugtitherium) és una espècie extinta de mamífers artiodàctils de la família dels antracotèrids que visqueren al subcontinent indi durant l'Oligocè superior, fa entre 23 i 28,4 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils al Balutxistan Oriental (Pakistan). Es tracta de l'única espècie del gènere Bugtitherium. Era força més gros que tots els altres membres coneguts de la seva família. Estava dotat de dues protuberàncies dorsals de mida considerable a la punta de la premaxil·la. La seva semblança morfològica amb Anthracotherium bugtiense fa pensar que ocupaven nínxols ecològics similars en allò que aleshores era una plana inundable situada en un delta fluvial. El nom genèric Bugtitherium significa ‘bèstia dels Bugti’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Bugtitherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 22 desembre 2024].
* ↑ Métais et al., 2006, p. 354.
* ↑ Métais et al., 2006, p. 349.
* ↑ Métais et al., 2006, p. 354 i 355.

## Bibliografia

* Métais, G.; Antoine, P.-O.; Baqri, S. R. H.; Benammi, M.; Crochet, J.-Y.; De Franceschi, D.; Marivaux, L.; Welcomme, J.-L. «New remains of the enigmatic cetartiodactyl Bugtitherium grandincisivum Pilgrim, 1908, from the upper Oligocene of the Bugti Hills (Balochistan, Pakistan)» (en anglès). Naturwissenschaften, 93, 7, 2006, pàg. 348-355. DOI: 10.1007/s00114-006-0112-3.
# Aurós (Losera)

Aurós (en francès Auroux) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Dinocras megacephala

Dinocras megacephala és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Alimentació

En un primer moment, les larves es nodreixen de matèria vegetal i detritus, i esdevenen carnívores quan depassen els 3 mm de llargària (les seues principals preses són quironòmids, oligoquets i efemeròpters, i, en menor mesura, d'altres plecòpters, tricòpters i coleòpters).

## Paràsits

L'anàlisi del contingut estomacal de les larves d'aquesta espècie ha revelat la presència d'Ancyrophora cornuta, especialment en aquelles que han esdevingut carnívores.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Àustria, Bulgària, Txèquia, Eslovàquia, França, Alemanya, Dinamarca, Grècia, Hongria, Itàlia, Polònia, Romania, Suïssa i els territoris de l'antiga Iugoslàvia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(16):4.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(16):7.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ J. Mouthon i J. Verneaux: Le regime alimentaire de Dinocras megacephala (Klapálek) (Plecoptera, Perlidae). Annls Limnol. 14 (3) 1979: 203-214
* ↑ Baudoin, J. i Mouthon, J., 1976: Nouvel exemple de corrélation entre la présence d'une Grégarine du genre Ancyrophora (Leger, 1892), et le régime alimentaire de l'hôte. C.R. Acad. Sc., t. 282, série D, pàgs. 1285-1287.
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Despax R., 1951. Faune de France, 55, Plécoptères. 280 p.
* ↑ Inventaire des Plécoptères de France: premier bilan (francès)
* ↑ Wild About Denmark (anglès)
* ↑ A study of the plecoptera species in the Cris/Körös rivers Arxivat 2009-05-30 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Aubert J., 1959. Plecoptera, Insecta Helvetica, Fauna, 1 : 1-140.
* ↑ Notes on stoneflies (Plecoptera) from south west Yugoslavia, with description of a new Nemoura (anglès)
* ↑ Bertrand, H., 1954: Les insectes aquatiques d'Europe. Vol. 2. Lechevalier, Ed. Paris, 547 p.
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Klapálek, 1923. Coll. Zool. Selys. 4(2):1-193.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:263.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:257.

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)