OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Víctor Osorio Reyes

Victor Osorio Reyes, periodista xilè, va ser un dels principals fundadors del Comitè Pro FESES l'abril de 1985, sota la dictadura militar d'Augusto Pinochet. El comitè Pro FESES va agrupar els estudiants secundaris en oposició al règim castrense, aixecant la lluita contra el seu projecte d'educació de mercat i proposant-se la reconstrucció de la FESES (Federació d'Estudiants Secundaris de Santiago), principal organització dels estudiants secundaris fins a l'11 de setembre de 1973, quan va ser proscrita.
El moviment estudiantil secundari va ser un dels moviments socials clau en la lluita contra el règim militar, arribant el maig de 1986 a encapçalar la paralització de la majoria dels estudiants de Santiago en rebuig del projecte de traspàs de l'administració dels liceus a les municipalitats (municipalització). Aquell mateix any, l'organització va integrar l'Assemblea Nacional de la Civilitat, multigremial que en va convocar el 2 i 3 de juliol a l'Atur Nacional de major envergadura en la història recent del país.
La trajectòria del moviment estudiantil secundari durant la dictadura militar va ser recollida pel documental Actores Secundaris, n'estrenat el novembre de 2004, un de dels més vistos en la història del cinema xilè i que va ser una de les fonts d'inspiració de l'atur nacional que els estudiants secundaris van realitzar el maig del 2006.
Des dels anys 90, Osorio es va dedicar al periodisme, laborando en mitjans de comunicació com el diari La Nación i la revista Ercilla, a més de ser Editor Nacional de l'Agència United Press International, UPI, i Editor d'Informacions i Reportatges del diari El Metropolitano.
També va ser coautor del llibre d'investigació periodística "Els Fills de Pinochet" (Editorial Planeta, Santiago, 1995) i va ser un dels 62 periodistes que van participar en l'obra col·lectiva "Morir és la Notícia" (Ernesto Carmona Editor, Santigo, 1997). Va rebre una menció honrosa en la Vuitena Versió del Premi Llatinoamericà de Periodisme José Martí, patrocinat per l'Agència Informativa Llatinoamericana Premsa Llatina.
Actualment és director periodístic del diari electrònic Crònica Digital.
# Sent Jan (Alta Viena)

Sent Jan Ligora (en francès Saint-Jean-Ligoure) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 491 | 572 | 448 | 481 | 436 | 419 | 412 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Michèle Gualde | |
| 2008- | Didier Marcellaud | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Barisó III de Torres

Barisó III de Torres (1221-1236) fou fill de Marià II de Torres, al que va succeir com a jutge de Torres el 1233 Els nobles oposats als Visconti van nomenar regent a Orsoc de Serra. Barisó fou assassinat a Sorso per una revolta el 1236 qualificada de revolta legal del poble segons les lleis del jutjat però segurament instigada pels nobles progenovesos, els Dòria i els Malaspina. No va deixar successió i els seus drets van passar a la seva germana Adelàsia de Torres.
# Basement Jaxx

Basement Jaxx és un duo britànic de música house format per Felix Buxton i Simon Ratcliffe que es va fer popular a finals dels noranta. El grup va començar el 1994 a Brixton, un barri al sud de Londres.
Atlantic Jaxx Recordings és una compilació de cançons del seu segell Atlantic Jaxx des de 1994 fins a 1997. Inclou dos èxits d'esta primera època: «Samba Magic» i «Flylife».
El 1999, Basement Jaxx va llançar el seu primer àlbum, Remedy, que inclou els èxits «Red Alerr”, «Rendez Vu", «Jump N' Shout”, i «Bingo Bango”. Red Alert” es va usar en un anunci de Coca-Cola. També va llançar Jaxx Unreleased, una compilació de cares B, remescles i altres.es
El seu següent àlbum el 2001, Rooty, inclou «Romeo», «Just 1 Kiss», «Where's Your Head At?» i «Get Me Ofg». El vídeo musical de «Romeu» és una paròdia de les pel·lícules de Bollywood. «Where's Your Head At?» que utilitza un sample de «M.E.» de Gary Numan, es va convertir en un gran èxit internacional en 2002, i es considera una de les seues millors cançons.
En 2003 va aparéixer el seu tercer àlbum, Kish Kash, amb contribucions de Lisa Kekaula (Bellrays), Me'shell Ndegeocello, Dizzee Rascal, Cotlyn Jackson, J.C. Chasez, Siouxsie Sioux, i Phoebe. Kish Kash va guanyar el Grammy al millor àlbum de música dance en 2005.

## Discografia
### Àlbums

* Remedy (1999)
* Rooty (2001)
* Kish Kash (2003)
* Crazy Itch Radio (2006)
* Scars (2009)
* Zephyr (2009)
* Junto (2014)

### Compilacions

* Atlantic Jaxx Recordings: A Compilation (1997)
* Jaxx Unreleased (1999)
* The Singles (2005)

## Enllaços externs

* Web oficial (en anglés)
* Discografia en Discogs.com (en anglés)
# Residencial Costa Blanca

El Residencial Costa Blanca (anteriorment Torres Soinsa) és un complex de dos gratacels, denominats Costa Blanca 1 i Costa Blanca 2. El primer és el més alt amb 116 metres d'altura situat a Benidorm (Marina Baixa, País Valencià). Amb 36 plantes, se situa a la zona dels Jutjats. Es caracteritza per un frontal ample i un lateral molt estret. Empren els colors blanc i gris per a les façanes i el color roig característic dels tancaments. Destaca per la seua elevada ràtio de esveltesa d'1:13 (ràtio altura/diàmetre = 116 m / 8,5 m = 13).

## Referències

* ↑ Pérez Aranda, Francisco Ramón. «Guia de Rascacielos de Benidorm». Issuu p. 30. Concejalía de Diseño e Imagen. Ayuntamiento de Benidorm, 2011. [Consulta: 4 gener 2016].
* ↑ Luis Fernández-Galiano «Benidorm en positivo». , 03-08-2002.
# Parapeytoia yunnanensis

Parapeytoia yunnanensis és un gènere extint de dinocàrides que van viure fa 530 milions d'anys; va ser trobat en les pissarres de Maotianshan a la Xina. Com és el cas dels anomalocàrides, Parapeytoia tenia dues arpes principals davant i també una boca rodona similar a una rodanxa de pinya, ulls pedunculats, i cua lobulada carnosa amb forma de ventilador. Parapeytoia tenia almenys 14 parells de lòbuls en els costats del cos.
Molts científics discuteixen de si Parapeytoia era un anomalocàrida veritable, o una mica més estretament vinculat a Yohoia o a Haikoucaris, perquè a diferència d'altres anomalocàrides, com Amplectobelua, tenia potes. Parapeytoia tenia en total 13 parells de potes; els primers dos parells eren gairebé dues vegades més petits que les altres potes. Atès que tenia potes, va passar probablement la major part del seu temps en el fons marí buscant preses. L'aliment de Parapeytoia va incloure probablement artròpodes, entre ells trilobits), cucs, mol·luscs primitius i unes altres de les criatures oposades en la diversitat de la Xina prehistòrica.
# Gabriel Salazar

Gabriel Salazar (Xile, 1936) és un historiador xilè, l'exponent més important de la historiografia d'esquerres d'aquest país.
Va estudiar història a la Universitat de Xile (1960, realitzant de manera paral·lela estudis sobre filosofia i sociologia. Sent un home d'esquerres va ingressar al MIR el 1970, convertint-se en un dels seus dirigents.
Posteriorment al cop d'estat de 1973 va ser detingut i conduït al centre de detencions Villa Grimaldi, d'on va sortir el 1976, partint al Regne Unit, país que li va oferir una beca per continuar els seus estudis, obtenint un doctorat d'Història Econòmica i Social a la Universitat de Hull.
Va tornar a Xile junt amb la seva família el 1985, editant aquest any el seu llibre més important: "Labradores, Peones y Proletarios", que ha sigut reconegut com una de les aportacions historiogràfiques més importants i innovadores dels últims temps.
Treballa com a professor d'Història de Xile Contemporània i Història Social de Xile a la Universitat de Xile. També treballa a la Universitat ARCIS, on actualment és el director del Programa de Mestria de Ciències Socials.
La seva aportació més important a la historiografia del país és haver fundat i ser un dels principals exponents de la Història Social, branca historiogràfica que es dedica a estudiar el subjecte popular i investigar sobre els fets socials des de la visió de les classes més baixes de la societat.
Destaquen els seus estudis sobre el subjecte popular del segle xix i les seves investigacions sobre els moviments socials a través del segle xx.

## Obres

* Labradores, Peones y Proletarios (1985)
* Violencia Política Popular en las Grandes Alamedas (1990)
* Los Intelectuales, los Pobres y el Poder (1995)
* Autonomía, Espacio y Gestión (1998)
* Manifiesto de Historiadores (compilador) (1999)
* Historia Contemporánea de Chile (Junto con Julio Pinto) (1999)
* Ferias libres: espacio residual de soberanía popular (2002)
* Historia de la acumulación capitalista en Chile (2003)
* La Construcción del Estado en Chile (1800-1830) (2006)
# Meusac (Alta Viena)

Meusac (en francès Meuzac) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.033 | 1.067 | 1.007 | 834 | 753 | 691 | 721 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1959-1977 | Léon Lebreau |
| 1977-1995 | Marcel Fargeas |
| 1995-2008 | Guy Montet |
| 2008- | Christian Redon-Sarrazy |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Kristin Ross

Kristin Ross (1953) és una professora emèrita de literatura comparativa de la Universitat de Nova York. És principalment coneguda per la seva feina en cultura i literatura francesa dels segles xix, xx i xxi.

## Trajectòria

Ross es va doctorar a Yale el 1981 i des de llavors ha publicat diversos llibres, incloent The Emergence of Social Space: Rimbaud and the Paris Commune (1988), Fast Cars, Clean Bodies: Decolonization and the Reordering of French Culture (1995) and May '68 and its Afterlives (2002). El 2004 va editar Anti-Americanisme amb Andrew Ross. El 2015 va publicar el seu llibre Communal Luxury: The Political Imaginary of the Paris Commune.
Per Fast Cars, Clean Bodies, Ross va el premi de la crítica i el Premi Lawrence Wylie d'estudis culturals francesos. Ross també ha rebut una Guggenheim Fellowship i una altra de l'Institut d'estudis avançats de Princeton, Nova Jersey.
A nivell català, la seva obra The Emergence of Social Space: Rimbaud and the Paris Commune va influir en la primera novel·la de Biel Mesquida.
Ross també ha traduït diverses obres del francès a l'anglès.

## Bibliografia seleccionada

* (co-editor, with Alice Kaplan). Everyday Life, co-ed., Yale French Studies, no. 73. Fall 1987. ISBN 9780300040470
* The Emergence of Social Space: Rimbaud and the Paris Commune. University of Minnesota Press. 1988. ISBN 9780816616862
** French translation, Les Prairies Ordinaires, 2012.
* Fast Cars, Clean Bodies: Decolonization and the Reordering of French Culture. MIT Press. 1995. ISBN 9780262181617
** French translation, re-edition, Flammarion, 2006.
* May '68 and Its Afterlives. Chicago. 2002. ISBN 9780226727974
** French translation, Le Monde Diplomatique/Complexe, 2005. Re-edition Editions Agone 2011.
* (co-editor, with Andrew Ross). Anti-Americanism. NYU Press, 2004. ISBN 9780814775677
* (contributor) Democracy in What State?. Columbia University Press, 2011. ISBN 9780231152983
* Communal Luxury: The Political Imaginary of the Paris Commune. Verso, 2015. ISBN 9781781688397
** French edition, La Fabrique, 2015.
* (translator and preface). 'The Zad and NoTav: Territorial Struggles and the Making of a New Political Intelligence.' (Verso 2018). Translation of the Mauvaise Troupe's 'Contrées.'
* The Commune Form:The Transformation of Everyday Life. Verso, 2024. ISBN 9781804295311

## Referències

* 1 2 Faculty Page Bio at NYU
* ↑ Guillamon, Julià. La ciutat interrompuda ; seguit d'El gran novel·lloide sobre Barcelona. 1. ed. Barcelona: Editorial Anagrama, maig 2019. ISBN 9788433915702.
# Abel Luís da Silva Costa Xavier

Abel Luís da Silva Costa Xavier (nascut el 30 de novembre de 1972 a Nampula) és un futbolista portugués d'origen moçambicà, que ocupa la posició de defensa.

## Trajectòria

Va debutar a la primera divisió portuguesa amb l'Estrela da Amadora, del qual va passar al Benfica, amb qui va guanyar la lliga de 1994. L'any següent marxa a la Sèrie A italiana, a les files de l'AS Bari, el primer del que seria un recorregut d'Abel Xavier arreu del continent europeu: la lliga espanyola (Reial Oviedo), l'holandesa (PSV Eindhoven), l'anglesa (Everton FC i després Liverpool FC), la turca (Galatasaray Spor Kulübü), l'alemanya (Hannover 96) i de nou la italiana, quan arriba el 2004 a les files de l'AS Roma.
A l'inici de la 2005/2006, Abel Xavier es va trobar sense equip, però va poder signar a darrera hora amb el Middlesbrough FC, per tal de substituir Michael Reiziger. Però, en un partit de competició europeu, va donar positiu en un control antidòping, sent sancionat per 18 mesos, tot i que posteriorment es reduiria a 12, fins a desembre de 2006. Tot i això, el club anglès el va mantindre en el planter i Abel Xavier va jugar amb aquest conjunt la segona part de la lliga 06/07.
L'estiu del 2007 anuncia el seu fitxatge per Los Angeles Galaxy de la Major League Soccer, on va romandre un any.

## Selecció

Abel Xavier va disputar 20 partits internacionals amb la selecció portuguesa de futbol. Va ser una de les figures del combinat d'aquest país a l'Eurocopa del 2000, quan Portugal va arribar a les semifinals. També va estar present al del 2002, on només va jugar part del partit de primera fase contra Corea del Sud.
# Bat (mitologia)

Bat és una deessa celeste, associada a la fertilitat, en la mitologia egípcia.

## Iconografia

Es va representar com a dona amb orelles i banyes de vaca que portava un tocat amb dues varetes enrotllades cap a dins que després es transformaria en un sistre.
En les imatges en dues dimensions, ambdues deesses Hathor i Bat són sovint representat amb el rostre tornat cap endavant, i no en el perfil com els altres déus. Aquesta podria ser la de fomentar el paper d'aquestes deesses com a testimonis que tot ho veu, deesses del sol. Fins i tot les deïtats antigues com Wadjet, es mostren a la part davantera.

## Mitologia

Deessa celeste molt antiga, que ja figura a la paleta de Narmer i en els Textos de les Piràmides. Va romandre en el panteó egipci com deïtat secundària, ja que molt aviat va ser fusionada amb Hathor. El seu animal sagrat era la vaca, en relació amb Hathor. A partir de l'Imperi Mitjà es troba representada en el sistre seshesh.
La majoria dels noms de la deessa inclouen clares referències a la naturalesa del boví, com Gran Vaca Salvatge, que també es diu Bat, l'origen es desconeix, han fet diverses suposicions que simbolitzen el que és un bat de poder, observa el passat i el futur, o que podria simbolitzar les dues ribes del Nil, o fins i tot simbolitzen les dues parts d'Egipte unides l'Alt i el Baix Egipte. Fins i tot en forma humana, el seu rostre és el doble, ja que el morro de la vaca té un lloc d'honor de la corona.

## Culte

Com a deessa del Nomós VII de l'Alt Egipte, va ser venerada en la seva capital, Hut-Sejem (Diòspolis Parva)
Viccionari
# Torre Levante

La Torre Levante és un gratacel de 120 metres d'altura situat a Benidorm (Marina Baixa, País Valencià). Amb 33 plantes, se situa a la zona del Platja de Llevant, en primera línia de platja. Aquesta torre va ser l'edifici més alt de Benidorm des de 1985 fins a 2002, quan es va construir el Gran Hotel Bali de 186 metres. Va ser el primer edifici de Benidorm a superar les 30 plantes.

## Referències

* ↑ Pérez Aranda, Francisco Ramón. «Guia de Rascacielos de Benidorm». Issuu p. 24. Concejalía de Diseño e Imagen. Ayuntamiento de Benidorm, 2011. [Consulta: 4 gener 2016].
* ↑ «Torre Levante». CTBUH. [Consulta: 7 gener 2016].
# Schinderhannes bartelsi

Schinderhannes bartelsi és un artròpode extingit pertanyent a la família Hurdiidae conegut a partir d'un espècimen de les pissarres de Hunsrück (Alemanya) del Devonià inferior. El seu descobriment va ser sorprenent, perquè, amb anterioritat, els anomalocarídids només s'havien conegut de fòssils del Cambrià, 100 milions d'anys abans.
Els anomalocarídids, com Anomalocaris, guarden relació amb els artròpodes, encara que són molt diferents de qualsevol organisme actual. Tenien un exoesquelet segmentat amb lòbuls laterals utilitzats per nedar, grans ulls compostos i un parell de grans arpes que s'assemblen a la cua d'una gamba.
# Toni Martín

Toni Martín (Premià de Mar, Maresme, 31 de juliol de 1970) és autor i director teatral. Es va llicenciar en en dramatúrgia i direcció escènica per l'Institut del Teatre. Ha estat un dels creadors, director i guionista dels Premis Butaca de teatre de Catalunya (1995-2022) L’any 2008 va guanyar el Premi Max al millor text en català amb Carme Portaceli i Roig per Fairy (Contes de fades).

## Obres

* Canvis (1995)
* Buits (2004)
* The Hamlet Circus (2009)
* Exposició (2010)
* Guapos o pobres (2014)
* El gos Iago (2017)
* El sexe fort (2019)
* La diferencia inexistente (2020)
* Les capitalistes (2021)
* Els privilegiats (2022)

## Direccions teatrals

* Poemas, canciones y “sombras” de Federico García Lorca (Espai l’Amistat)
* Desenterrats (Teatre Estudi - Institut del teatre -)
* No tinc por (Sala Muntaner)
* Caesar Project (Centre penitenciari Can Brians)
* The Hamlet Circus (Teatre Romea)
* Where is my home? (Espai l’Amistat)
* Marry me a little d’Stephen Sondheim (Teatre Lliure)
* Guapos i pobres (Teatre Goya)
* La diferencia inexistente (Espai l’Amistat)

## Referències

* ↑ Toni Martín al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ Qui som Arxivat 2017-10-25 a Wayback Machine. a l'espai l'amistat
* ↑ Toni Martin i Carme Portaceli al web dels premis Max
* ↑ Palmarès dels Premis Max 2008 a La Vanguardia
* ↑ La gala de los XI Premios Max, en directo, El País, 4 de febrer de 2008
# Mesoarga

Sant Peire de Mesoarga (en francès Saint-Pierre-de-Mézoargues) és un municipi francès situat al departament de les Boques del Roine i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 198 | 198 | 190 | 187 | 200 | 210 | 210 | 195 | 226 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 226 | 242 | 229 | 223 | 219 | 119 | 224 | 196 | 205 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 213 | 210 | 204 | 190 | 215 | 258 | 198 | 193 | 204 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 218 | 204 | 182 | 215 | 217 | 225 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Lefebvre | |
| 2008- | Jacky Picquet | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de les Boques del Roine
# Abendmusik

Abendmusik (en alemany "música de tarda", en plural Abendmusiken) és un concert que es brinda en aquest període del dia, usualment en una església.

## Història

Específicament, aquesta designació abendmusik es refereix a una sèrie d'esdeveniments en l'Església de Santa Maria (Lübeck, Alemanya), que van començar al segle xvii i es van estendre fins al 1810. Finançat per empresaris locals i per tant, d'entrada lliure per al públic, Franz Tunder (organista d'aquesta església des del 1641 fins al 1667) va ser el primer a oferir aquest tipus de concert amb música d'orgue i una varietat de músiques vocals. Va ser amb el seu successor, Dieterich Buxtehude (organista a Lübeck des de 1668 fins a 1707) que aquests concerts van aconseguir certa prominència i es va establir que es representessin els cinc diumenges que precedeixen el Nadal. Buxtehude i els seus successors fins i tot van arribar a compondre oratoris de cinc parts per a ser representats al llarg d'aquestes cinc jornades.
L'organista Walter Kraft (1905-1977) va renovar aquesta tradició el 1926.
# Batalla de Frankenhausen

La batalla de Frankenhausen va ser on es va decidir el resultat de la Guerra dels camperols que va esclatar l'any 1524 a Alemanya.
No s'ha de pensar que fos un moviment aïllat, ja que altres 18 moviments similars (cal esmentar al País Valencià i a Mallorca les Germanies), es produïren al llarg del segle xvi. Però a diferència de les altres revoltes aquesta té un important component religiós.
De fet, el moviment es va desencadenar el 1524 quan les comunitats reformades van afirmar que tenien dret a elegir lliurement el seu pastor. Luter no va reaccionar en un primer moment i promogué per tot la pau, però quan va veure l'extensió del moviment i l'acusació dels prínceps que el designaven com a cap de la revolta, va enviar el cavaller Felip I de Hessen a reprimir el moviment dels camperols liderats pel mil·lenarista Thomas Müntzer.
Luter va triar aquesta ocasió per aprovar una reforma de la reforma, passant d'una reforma sense fil conductor a una reforma institucionalitzada des de dalt, és a dir, amb l'ajut del poder civil. Per tant, va decidir assignar un poder de reforma al príncep, el jus reformandi a través del qual es converteix tot un territori quan el titular de l'autoritat civil, tria la religió reformada i es converteix en garant de l'autoritat religiosa que pot controlar l'acció dels pastors en el seu territori.
El 15 de maig de 1525 a la Batalla de Frankenhausen, al voltant de 6.000 persones van morir i Tomás Müntzer fou capturat. Va ser executat el 27 de maig.
# Festival de Música Contemporània d'Alacant

El Festival de Música Contemporània d'Alacant és un festival internacional de música clàssica, que se celebra cada any en la primera quinzena de setembre des de 1985 a la ciutat valenciana d'Alacant.
Organitzat pel Centre per a la Difusió de la Música Contemporània, amb el patrocini de l'INAEM i la col·laboració de l'Ajuntament d'Alacant i altres entitats públiques i privades. El festival mostra i promou la creació musical contemporània i la seua programació es realitza fonamentalment en sala tancada, però també inclou algun concert a l'aire lliure.

## Referències

* ↑ «XX Festival Internacional de Música Contemporánea de Alicante» en LaRed, 15 de septiembre de 2004.
* ↑ Soler Martín, Vicky: «XXVI Festival de Música Contemporánea de Alicante: estrenos, homenajes y nuevas propuestas» en SulPonticello, 10, mayo de 2010.