OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Limeirac

Limeirac (en francès Limeyrat) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 271 | 343 | 394 | 408 | 427 | 435 | 447 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Sauti | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 13 novembre 2010].
# Senta Orsa

Senta Orsa (en francès Sainte-Orse) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 527 | 486 | 460 | 404 | 372 | 358 | 372 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1978-2001 | Guy Mespoulède | |
| 2001- | Camille Géraud | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 13 novembre 2010].
# Tenon

Tenon (en francès Thenon) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.130 | 1.096 | 1.253 | 1.259 | 1.339 | 1.204 | 1.291 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Dominique Bousquet | UMP |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 14 novembre 2010].
# Creissençac e Pissòt

Creissençac e Pissòt (en francès Creyssensac-et-Pissot) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 155 | 138 | 128 | 126 | 178 | 201 | 214 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1997-2008 | Yves Chapeyrou | |
| 2008- | Claude Denis | |

## Personatges il·lustres

* Valentin Huot, ciclista

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 14 novembre 2010].
# Mascaró (arquitectura)

En arquitectura un mascaró és una cara de pedra o d'un altre material que es col·loca a les fonts o en altres construccions com els entaulaments, sota els balcons, a la clau de les arcades, a l'obertura de grutes, etc.
Se'ls dona un caràcter seriós o grotesc. Normalment són rostres de faunes, savis, nàiades, etc. Els arquitectes dels segles XVII i XVIII feren un gran ús de mascarons en les façanes dels edificis d'aquella època.

## Galeria d'imatges

* Quatre mascarons d'inspiració antiga, carrer dels Petits-Champs, París.
* Mascarons del Pont Nou, París.
* Plaça Stanislas, Nancy, Lorena.
* Somerset House, Londres.
* Castell de Kronborg, Dinamarca.
* Tropaeum Traiani.
* Mascaró d'Auguste Rodin, jardin des serres d'Auteuil, París.
* Mascaró art nouveau, Riga.
* Mascaró del castell de la Buzine.
* Una columna Morris a Épinal, carrer Gaston-Zinck. Petits mascarons en forma de cap de lleó decoren la part superior, com a la majoria dels edificis. Aquest model és a més equipat amb una font que reprèn, en versió més grossa, el mateix motiu.
# Alambí

L'alambí o alambic (de l'àrab al-inbiq الأنبيق), també anomenat popularment olla o fassina, és l'aparell utilitzat per a destil·lació de líquids mitjançant un procés d'evaporació per escalfament i posterior condensació per refredament. Trobem les primeres descripcions de l'alambí al segle ix en el "Llibre dels secrets" d'Ar-Razí. També en feu una descripció Abu Al-Qasim, al segle xi. Era utilitzat per a produir perfums, medicines i l'alcohol procedent de fruites fermentades.
És una eina de destil·lació simple que està constituïda per una caldera o retorta, on s'escalfa la barreja. Els vapors emesos ascendeixen per la part superior i es refreden en un serpentí situat en un recipient refrigerat per aigua. El líquid resultant s'arreplega en el dipòsit final.
Els alambins de laboratori solen ser de vidre, però els utilitzats per a destil·lar begudes alcohòliques es fabriquen normalment de coure, perquè aquest material no proporciona sabor a l'alcohol, resisteix els àcids i condueix bé la calor.
Quan es destil·len líquids procedents de la fermentació alcohòlica de fruites, com l'alcohol bull a una temperatura (80 °C), inferior a la de l'aigua, els vapors que primer es formen són els d'aquell, encara que barrejats amb una menuda proporció d'aigua, i s'aconsegueix destil·lar una substància amb major grau alcohòlic que l'original.

## Vegeu també

* Destil·lació
* Potabilització
* Cisterna
* Aljub
* Aigua destil·lada
* Osmosi inversa

## Enllaços externs

* Al-Ambik.es: Funcionament d'un alambí i informació sobre de la destil·lació (castellà)
* Alambiques.com (castellà)

## Referències

* ↑ «alambic» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 17; entrada "aiguardent"
* ↑ «Alambí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ballinasloe

Ballinasloe (en irlandès Béal Átha na Sluaighe o "boca del gual per les tropes") és una ciutat d'Irlanda, al comtat de Galway, a la província de Connacht.

## Nom i història

La ciutat es va desenvolupar com un punt d'encreuament en el riu Suck, un afluent del riu Shannon. El topònim en irlandès reflecteix aquest propòsit. L'última part del nom indica que la ciutat ha estat un lloc de trobada des de l'antiguitat. El patró de Ballinasloe és Sant Grellan, a qui la tradició considera constructor de la primera església a Kilcloony. En reben el nom un club de l'Associació Atlètica Gaèlica, la branca de la Conradh na Gaeilge i una escola.

## Agermanaments

* Chalonnes-sur-Loire

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland

## Enllaços externs

* ballinasloe.com Arxivat 2012-07-19 at Archive.is
* ballinasloe.org
* Tourist Information for Ballinasloe
# Alfonso Subero Calvo

Alfonso Subero Calvo, més conegut com a Tito (Calahorra, 18 de gener de 1970) és un exfutbolista riojà, que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Comença a destacar al club de la seua ciutat, el CD Calahorra. El 1991 fitxa pel CD Numancia, de Segona B, i a l'any següent hi debuta a la categoria d'argent en incorporar-se al Sestao Sport. Hi disputa 26 partits eixe any, en el qual descendeix a Segona B, on hi roman una campanya amb l'equip verd-i-negre.
El 1994 recala al Deportivo Alavés. Es fa amb la titularitat del conjunt de Mendizorroza, amb qui ascendeix a Segona Divisió a 1995 i a Primera el 1998. Però, a partir de 1997 havia passat a ser suplent, i disputa 18 partits a la màxima categoria amb els alabesos.
L'any següent fitxa pel CD Leganés, on serà suplent dues temporades. Hi recupera la titularitat amb el Burgos CF, a la campanya 01/02 de Segona Divisió. Eixe any els castellans baixen a la categoria de bronze, el mateix que succeirà l'any següent amb la SD Compostela, amb qui disputa 25 partits.
Entre 2003 i 2006 milita al CD Mirandés, tant a Segona B com a Tercera Divisió. En total, ha sumat 197 partits a les màximes divisions.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Falç de Fetillera

Falç de Fetillera és l'actual nom de la banda anteriorment coneguda com a Falç de Metzinera. És una banda de folk, rock, stoner, doom, i música tribal de fusió amb el món ocult de Barcelona. Està formada per dos músics i una ballarina, la Marta Moreno a la veu, flauta, baix i tambor, la Claudia González a la veu, bateria, percussions, i flauta, i l'Anna de Mas com a ballarina, tambor, i cròtals, tot i que a vegades s'acompanyen de més ballarines (la Marta Eres, la Nur Bloodrose, la Susan Le Noir, la Zana) i altres músics de suport en viu com ara l'Ivan Ruiz (Greus, Moksha, Shorebreak, XMilk) a la bateria, la Laura Carreras com a vocalista, l'Ismael Viru com a suport de percussions i ambient, i l'Anna Puerto a la gralla. Les seves actuacions en viu s'inspiren en les vivències personals de la bruixeria tradicional i la figura de les bruixes a Catalunya, inspirant-se en el més primitiu, i mesclant música, narració, dansa i foc. El 21 de juny de 2023 publicaren nou àlbum "Vol II" compost per separat entre la Bretanya Francesa (Claudia) i Sabadell (Marta), però sense deixar de banda la temàtica de la bruixeria i els sortilegis en les lletres, alhora que seguiren introduint els temes amb bases instrumentals i versos parlats.
El 2024 es produeix un canvi en la formació que impulsa a fer un canvi de cicle en la banda, el qual dona com a resultat Falç de Fetillera.

## Referències

* ↑ Hostyuk, Vlad ««Vol I» de Falç de Metzinera: una experiència artística a diversos nivells». Sonsdexaloc, 11-06-2020 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Dolz, Salomenita «Falç de Metzinera- Vol I». Confined Rock!, 23-06-2020 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Vila, Albert «Entrevista a Falç de Metzinera: 'La brujería no es algo feliz ni es hippy ni es auto-ayuda, como muchos la describen sin darse cuenta'». Science of Noise - Rock Magazine, 13-11-2019 [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «Falç de Fetillera». Bandcamp.
* ↑ «Falç de Metzinera: música i bruixeria a la Sala Monasterio». Barcelona Cultura, 30-12-2019 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Falç de Metzinera» (en anglès americà). Estudio Mazmorra. [Consulta: 14 desembre 2024].
* ↑ «VOL I». Falç de Metzinera, 30-08-2019 [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «VOL II». Falç de Metzinera, 21-06-2023 [Consulta: 22 juny 2023].

## Enllaços externs

* Falç de Metzinera - Full Show Online in "Gather the Witches Fest"
# Estació de Bellpuig

Mapa sinòptic línia RL3 :
Mapa sinòptic línia RL4 :
Bellpuig és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al nord de la població de Bellpuig a la comarca de l'Urgell. L'estació es troba a la línia Barcelona-Manresa-Lleida i hi tenen parada trens de la línia R12 dels serveis regionals de Rodalies de Catalunya, operat per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Manresa o Saragossa va entrar en funcionament l'any 1860 quan va entrar en servei el tram construït per la Companyia del Ferrocarril de Saragossa a Barcelona entre Manresa (1859) i Lleida. De l'èquip tècnic de l'estació original encara s'hi troava encara el 1996 uns elements interessants des del punt de vista de l'arqueologia industrial: dues estructures metàl·lics per abastir d'aigua els trens a vapor i així com la grua del moll.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 8.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Rodalia de Lleida :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Lleida Pirineus | Castellnou de Seana | | Anglesola | Cervera |
| Lleida Pirineus | Castellnou de Seana | | Anglesola | Terrassa Estació del Nord |

## Galeria d'imatges

* Entrada a l'estació
* Surtidor d'aigua en desús per les locomotores de vapor
* Grua en l'antiga zona de mercaderies de l'estació

## Referències

* ↑ «Línia R12». Rodalies.gencat.cat. Rodalies de Catalunya.
* ↑ Costa i Solé; García Hermosilla, Carles, Roger «El patrimoni històrico industrial de Tàrrega. Una proposta d'anàlisi» (pdf). Urtx: revista cultural de l’Urgell, Núm. 9, 1996, pàg. 14-15.
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estació de Tàrrega

Mapa sinòptic línia RL3 :
Mapa sinòptic línia RL4 :
Tàrrega és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al nord de la població de Tàrrega a la comarca de l'Urgell. L'estació es troba a la línia Barcelona-Manresa-Lleida i hi tenen parada trens de la línia R12 dels serveis regionals de Rodalies de Catalunya, operat per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Manresa o Saragossa va entrar en funcionament l'any 1860 quan va entrar en servei el tram construït per la Companyia del Ferrocarril de Saragossa a Barcelona entre Manresa (1859) i Lleida.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 29.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Rodalia de Lleida :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Lleida Pirineus | Anglesola | | Cervera | Cervera |
| Lleida Pirineus | Anglesola | | Cervera | Terrassa Estació del Nord |

## Referències

* ↑ «Línia R12». Rodalies.gencat.cat. Rodalies de Catalunya.
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Ken Kutaragi

Ken Kutaragi (japonès: 久夛良木 健) (Tòquio, 2 d'agost de 1950) és un tecnòleg i empresari d'enginyeria japonès. És l'antic president i CEO de Sony Interactive Entertainment (SIEI), la divisió de videojocs de Sony Corporation, i actual president i CEO de Cyber AI Entertainment. Se'l coneix com "El pare de la PlayStation", ja que va supervisar el desenvolupament de la consola original i els seus successors i derivats, incloses la PlayStation 2, la PlayStation Portable i la PlayStation 3. Va marxar de Sony el 2007, abans del llançar PlayStation 4.

## Biografia

Ken Kutaragi va néixer a Tòquio, Japó. Els seus pares, encara que no eren rics, segons els estàndards japonesos, van ser capaços de mantenir el seu propi negoci –una petita impremta de la ciutat. Mentre Kutaragi creixia, l'animaven perquè explorés les seves habilitats mecàniques a la planta, i quan sortia de l'escola hi treballava. A més de les seves tasques a la fàbrica dels pares, Kutaragi era estudiós i d'alt nivell; normalment se'l descrivia com un "clar matrícula d'honor".
Kutaragi sempre va tenir el desig de "reparar", desmuntant moltes vegades les joguines per veure com funcionaven. Aquesta curiositat es va traslladar des de la seva infantesa, portant-lo, ja com a adolescent, a aprendre allò intricat de l'electrònica. De fet, finalment el seu amor per l'electrònica el va portar a matricular-se a la universitat Denki Tsushin, on va obtenir un títol a Electrònica a la dècada de 1970.
Immediatament després de la seva graduació, Kutaragi va començar a treballar per a Sony al laboratori d'investigació digital a mitjans dels anys setanta. Tot i que al seu moment es va creure que era una decisió radical, Kutaragi sentia que Sony estava "a l'avantguarda". Ràpidament es va guanyar una reputació d'excel·lent solucionador de problemes i enginyer avançat, guanyant-se aquesta reputació en treballar en molts projectes amb èxit, incloent les primeres pantalles de cristall líquid (LCD) i càmeres digitals.

## Referències

* ↑ Kageyama, Yuri «Demoted Sony Guru is outspoken». The San Francisco Examiner. Associated Press, 05-04-2005.
* 1 2 3 Fahey, Rob. «Farewell, Father» (en anglès), 27-04-2007.
# Polònia al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Polònia va ser un dels països fundadors que va debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior en 2003.
Polònia ha participat en totes les ocasions, excepte entre 2005 i 2015 després d'haver quedat en últim lloc (en 2004 va quedar en empat amb Letònia) Més endavant, va haver-hi diversos rumors sobre si Polònia hi retornaria en 2008, però definitivament no es van complir. No obstant això, el 13 de juliol de 2016 es va publicar que Polònia tornaria a participar en el festival infantil.
D'altra banda, el 25 de novembre de 2018, Polònia es va coronar com a país guanyador de l'edició de Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2018, celebrat a Minsk, Belarús, amb la cantant Roksana Węgiel i la seva cançó " Anyone I want to be" amb 215 punts. Al festival organitzat a casa, la jove cantant Viki Gabor es va coronar com a guanyadora, marcant així una fita que no s'havia vist des de la primera edició.
Polònia juntament amb França, són els únics països que han guanyat el festival mentre han sigut amfitrions.

## Participacions

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2003 | Copenhaguen | Katarzyna Żurawik | «Coś mnie nosi» | 16 | 3 |
| 2004 | Lillehammer | KWADro | «Lap życie» | 17 | 3 |
| No hi va participar entre 2005 i 2015 ||||||
| 2016 | La Valletta | Olivia Wieczorek | «Nie zapomnij» | 11 | 60 |
| 2017 | Tbilisi | Alicja Rega | «Mój dom» | 8 | 138 |
| 2018 | Minsk | Roksana Węgiel | «Anyone I Want To Be» | 1 | 215 |
| 2019 | Gliwice | Viki Gabor | «Superhero» | 1 | 278 |
| 2020 | Varsòvia | Alicja Tracz | «I'll Be Standing» | 9 | 90 |
| 2021 | París | Sara James | «Somebody» | 2 | 218 |
| 2022 | Erevan | Laura | «To The Moon» | 10 | 95 |
| 2023 | Niça | Maja Krzyżewska | «I Just Need A Friend» | 6 | 124 |
| 2024 | Madrid | Dominik Arim | «All Together» | 12 | 61 |
| 2025 | | | | | |

## Festivals organitzats a Polònia

| Edició | Ciutat seu | Ubicació | Presentantdors |
| Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2019 | Gliwice | Arena de Gliwice | Roksana Węgiel, Ida Nowakowska i Aleksander Sikora |
| Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2020 | Varsòvia | Estudio 5F de TVP | Ida Nowakowska, Małgorzata Tomaszewska i Rafał Brzozowski |

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20081020013008/http://www.esctoday.com/news/read/11162
# Nicolás de Ovando

Nicolás de Ovando i Càceres (Brozas (Cáceres), 1460 fou fill del capità Diego Fernández de Càceres i Ovando i de la seva primera dona Isabel Flores de las Varetas, Dama de la reina Isabel I de Castella, i mor el 29 de maig de 1511. Va ser governador i administrador colonial de la Hispaniola, des de 1502-1509, succeint en el càrrec a Francisco de Bobadilla.

## Expedició a la Hispaniola

El 13 de febrer de 1502 va sortir d'Espanya amb 30 embarcacions, sent aleshores la flota mercant més gran amb destinació cap al continent americà. L'expedició estava formada per un total de 2.500 colonitzadors.
El pla d'Ovando, traçat pels Reis Catòlics era desenvolupar tant l'economia bàsica de la Hispaniola, com també establir les estructures polítiques, socials, religioses i administratives de la colònia.
Al costat d'ell també va viatjar Francisco Pizarro, qui més tard exploraria la regió oest d'Amèrica del Sud i conquistaria l'Imperi Inca. Així mateix, en una altra embarcació d'aquest viatge, estava el religiós Bartomeu Casas o Casaus, més tard conegut com "El Protector dels Indis".

## Administració

Quan Ovando va arribar a la Hispaniola l'any 1502, va trobar als nadius en un estat de revolta. Va esclafar-la sense pietat a través d'una sèrie de campanyes sagnants. El govern d'Ovando va ser d'una gran crueltat cap als indis. Quan els espanyols van arribar el 1492, la població indígena es va estimar en uns 500.000. Segons un cens realitzat en 1507, la població indígena s'havia reduït a 60.000 habitants.
Ovando va fundar diverses ciutats a la Hispaniola i també va desenvolupar la indústria minera, va introduir el cultiu de la canya de sucre amb les plantes importades de les Illes Canàries, i posar en marxa les expedicions de descobriment. La Corona espanyola no només estava interessada en l'ús dels natius per ajudar a proporcionar aliments, sinó també volien explotar mà d'obra indígena per extreure l'or de les mines properes.
Ovando va ordenar la primera importació d'esclaus d'ascendència africana (ladins) a les Amèriques. La majoria dels esclaus van ser enviats a treballar en els camps de canya de sucre.
Ovando va ser cridat a Espanya el 1509 pel rei Ferran. Va ser succeït per Diego Colom, però se li va permetre retenir la possessió de tots els seus béns.
Va morir el 29 maig de 1518 a Madrid, Espanya.

## Referències

* ↑ Bedini, Silvio A; Buisseret, David. The Christopher Columbus encyclopedia (en anglès). Nova York: Simon & Schuster, 1992, p. 527-528.
* ↑ «Nicolás de Ovando | Real Academia de la Historia». [Consulta: 14 gener 2024].
# George Sidney

George Sidney (Long Island, Nova York, 1917 - Las Vegas, Nevada, 2002) fou un director de cinema estatunidenc que va treballar principalment per la Metro-Goldwyn-Mayer.
Fill d'actors, estigué vinculat al món de l'espectacle des de petit com a actor en vodevils i en el cinema mut. Després de rebre dos Oscars, pels curtmetratges Quicker'n a Wick (1940) i Of Pups and Puzzles (1941), rodà el seu primer llargmetratge Free and Easy (1941).
El musical fou el gènere més vinculat a la seva trajectòria, així, dos anys després en va dirigir el primer, Thousands Cheer, i varen seguir Anchors Aweigh (1945), interpretada per Frank Sinatra i Gene Kelly i que fou guardonada amb cinc premis Oscar, entre els quals el de millor pel·lícula; Magnòlia (1951); Kiss Me Kate (1953) –adaptació d'un musical de Cole Porter–; La història d'Eddy Duchin (1956); Pal Joey (1957), o Viva Las Vegas (1953), amb Elvis Presley. També realitzà films d'aventures que palesen una gran influència dels musicals, com Els tres mosqueters (1948) i Scaramouche (1952), i una pel·lícula interpretada per Cantinflas, Pepe (1960). L'any 1968 dirigí el seu darrer film, Half a Sixpence. Fou director del Sindicat de Directors d'Amèrica en dues ocasions (1951-59 i 1961-67).

## Filmografia parcial

* Manhattan Melodrama (1934)
* Pilot N° 5 (1943)
* Thousands Cheer (1943)
* Lleveu àncores! (Anchors Aweigh) (1945)
* Ziegfeld Follies (1945)
* The Harvey Girls (1946)
* Holiday in Mexico (1946)
* Cass Timberlane (1947)
* Els tres mosqueters (The Three Musketeers) (1948)
* The Red Danube (1949)
* Key to the City (1950)
* Annie Get Your Gun (1950)
* Show Boat (1951)
* Scaramouche (1952)
* La reina verge (Young Bess) (1953)
* Kiss Me Kate (1953)
* Jupiter's Darling (1955)
* La història d'Eddy Duchin (The Eddy Duchin Story) (1956)
* Jeanne Eagels (1957)
* Pal Joey (1957)
* Pepe (1960)
* Bye Bye Birdie (1963)
* Viva Las Vegas (1964)
* The Swinger (1966)
* Half a Sixpence (1967)

## Referències

* ↑ «2 Film Vets Die Within One Week; Al Lichtman at 70, Louis K. Sidney 63». Variety. February 26, 1958: 16 – via Archive.org.
* ↑ «Stevenson preps his 20th Disney film in 21 years». Daily Variety, 14-07-1977, p. 1.
* ↑ «Star, Producer, Director Identification with All-Time Top-Grossing Features». Variety, 05-01-1966, p. 3.
# Sent Micheu de Viladés

Sent Micheu de Viladés (en francès Saint-Michel-de-Villadeix) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 259 | 283 | 248 | 263 | 258 | 288 | 291 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Claude Dupont | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 15 novembre 2010].