OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bicci di Lorenzo

Bicci di Lorenzo (Florència, 1373-1452) fou un pintor i escultor de l'escola florentina del Renaixement, fill del pintor Lorenzo di Bicci i pare del pintor Neri di Bicci. Va col·laborar amb el seu pare en l'execució del tabernacle de la Madonna a l'església de Sant Salvi de Florència. Fou el mestre d'Andrea di Giusto i temporalment també de Giovanni di Ser Giovanni. Plantilla:Cal referències

## Biografia

Nascut a Florència el 1373, es va unir al taller del seu pare, Lorenzo di Bicci. Es va casar el 1418 i el 1424 es va registrar en el gremi de pintors de Florència.
Després dels primers treballs -en gran manera frescos- en col·laboració amb el seu pare, va rebre, segons Vasari, una sèrie d'encàrrecs importants dels Mèdici per a un cicle de frescos de personatges il·lustres per al Palazzo Medici. Per a l'Òpera del Duomo, va pintar els frescos dels apòstols. També va pintar un Sant Cosme i sant Damià i frescos que representen la dedicació de la mateixa església de Sant Egidi a l'hospital de Santa Maria Nuova.
Es considera que les seves millors obres són la Madonna del tro, actualment a la Galeria Nacional de Parma, les Tres històries de sant Nicolau, tríptic a la catedral de Fiesole, i una Nativitat a l'església de San Giovannino dei Cavalieri, a Florència. Hi ha frescos seus a l'entrada de la capella Compagnie a l'església de Santa Trinita, i en els voltants de Florència, es troben frescos a Empoli i a Lastra a Signa.
El seu fill, Neri di Bicci, també va ser un pintor i es va fer càrrec del taller familiar. Bicci di Lorenzo es va morir a Florència el 1452 i va ser enterrat a l'església de Santa Maria del Carmine.

## Obres

* À Florència:
** Nativitat (1435), església de San Giovannino dei Cavalieri.
** Coronació de la Verge, basílica de la Santa Trinitat.
** Sant Judes Tadeu, fragment d'un fresc tret del Duomo durant la restauració del segle xvii, conservat al Museo dell'Opera del Duomo.
** Noces místiques de santa Caterina d'Alexandria, església de Santa Felicita.
** Tríptic Tres històries de sant Nicolau, al Duomo de Fiesole.
** Madonna in trono e santi, San Felice in Piazza.
** Frescos a l'església de Santa Maria Vergine della Croce al Tempio.
** Anunciació.
** Uomini Illustri, 'homes il·lustres', frescos al Palazzo Medici (destruïts però testimoniats per Giorgio Vasari).
* A la resta d'Itàlia:
** San Niccolò da Tolentino protegge Empoli dalla peste, Collegiata di Sant'Andrea, Empoli.
** Madona del tro (1433), Galleria Nazionale de Parma.
** Els evangelistes, frescos a la volta de l'absis de la basílica de Sant Francesc d'Arezzo, treballs interromputs per la seva mort el 1452 i continuats per Piero della Francesca.
# Portada/efemèride gener 1

Pepeta Planas
« 31 de desembre · 1 de gener · 2 de gener »
# Can Frigola (Fontcoberta)

El Can Frigola és un mas al municipi de Fontcoberta a la comarca catalana del Pla de l'Estany.
# Boïgot del Músic

El Boïgot del Músic és una antiga boïga del terme municipal Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà. És en terres dels Masos de la Coma.
Es troba a l'extrem de ponent de la Coma d'Orient, al lloc per on discorren la Pista de Boumort (més amunt i a ponent) i la Pista dels Masos de la Coma (més avall i a llevant). És a llevant del paratge de Sant Andreu, al nord de l'Obaga de la Coma i del Serrat de la Capella.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bill Vukovich

Bill Vukovich fou un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 13 de desembre del 1918 a Fresno, Califòrnia.
Vukovich va ser campió de diferents modalitats de motor, fins a córrer a la Champ Car a les temporades 1951-1955 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis d'aquests anys i que va guanyar els anys 1953 i 1954.
Bill Vukovich va morir en un accident el 30 de maig del 1955 disputant la cursa a Indianapolis, Indiana.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1951 | 81 | 20 | 133.725 | 16 | 29 | 29 | 0 | Dipòsit de l'oli |
| 1952 | 26 | 8 | 138.212 | 2 | 17 | 191 | 150 | Direcció |
| 1953 | 14 | 1 | 138.392 | 1 | 1 | 200 | 195 | Va GUANYAR |
| 1954 | 14 | 19 | 138.478 | 15 | 1 | 200 | 90 | Va GUANYAR |
| 1955 | 4 | 5 | 141.071 | 3 | 25 | 56 | 50 | Accident |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 676 | 485 | |
| Curses | 5 |
| Poles | 1 |
| Voltes líder | 485 |
| Victòries | 2 |
| Top 5 | 2 |
| Top 10 | 2 |
| Retirades | 3 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitzats pel campionat de la F1.
Bill Vukovich va participar en 5 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1951.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 5
* Poles: 1
* Voltes Ràpides: 3
* Victòries: 2
* Pòdiums: 2
* Punts vàlids per la F1: 19
# Can Barret

Can Barret és una masia situada al municipi de les Planes d'Hostoles, a la comarca catalana de la Garrotxa.
# Can Gelats

Can Gelats és un mas situat al municipi de Sant Andreu Salou, a la comarca catalana del Gironès.
# A Espera

A Espera és un curtmetratge brasiler de 1986 escrit i dirigit per Luiz Fernando Carvalho i Maurício Farias.Basat en el llibre Fragments d’un discours amoureux de Roland Barthes, el curtmetratge va rebre premis com Millor Curtmetratge, Millor Actriu (Marieta Severo) i Millor Fotografia (Walter Carvalho) al 13è Festival de Gramado.; Millor curtmetratge (Conquilla d’Or) al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià (Espanya); i el Premi Especial del Jurat al Festival Ste Therèse (Canadà).

## Argument

A Espera aborda l'angoixa i l'ànsia de l'amant que espera l'arribada de la seva estimada. En un restaurant, el narrador registra les diverses possibilitats d'aquella espera (la dona és retarda, arriba molt tard, no es presenta a la reunió), mentre ella mateixa, la narradora, espera ansiosament algú. André (Diogo Vilela) té una trobada amb la Silvia (Malu Mader), la seva amant. L'entorn és un bar. En el moment oportú, arriba i espera... Les diferents possibilitats que envolten l'espera d'André són presentades per una narradora (Marieta Severo). Dotada de poders màgics, entre els habituals del bar, fa que la Silvia es retardi, arribi, arribi tard, arribi molt tard, o no aparegui a la reunió. I així, en cadascuna d'aquestes etapes, André es veurà portat a sensacions incontrolables.

## Repartiment

* Diogo Vilela.... André
* Malu Mader.... Silvia
* Marieta Severo.... narradora
* Felipe Martins, Gilles Gwizdek, Karen Acioly i Marise Farias

## Detalls de producció

El curtmetratge es va rodar en només vuit dies al restaurant Assyrius, al Teatre Municipal de Rio de Janeiro. L'argument va ser escrit per Luiz Fernando Carvalho després de llegir el llibre Fragments d’un discours amoureux, de Roland Barthes, sobretot pel que fa al capítol que fa referència a l'espera. En aquell moment, nouvingut al cinema, el jove director de 22 anys va escriure el guió durant una sola nit. Va desenvolupar el guió amb Maurício Farias, amb qui va compartir la direcció del curt.

## Premis

El guió va guanyar el Premi de Promoció del Curtmetratge Embrafilme. El curtmetratge va rebre els premis següents: Millor curtmetratge, Millor actriu (Marieta Severo) i Millor fotografia (Walter Carvalho) al 13è Festival de Gramado; Conquilla d’Or al millor curtmetratge al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1986 i Premi Especial del Jurat del Festival de Ste Therèse (Canadà).

## Referències

* ↑ Helena Salem. «Invenção, o novo espaço para os curta-metragens». O Globo, 17-07-1986.
* ↑ Helena Salem. «O Homem da Capa Preta, o Melhor de Gramado». O Globo, 14-04-1986.
* ↑ Helena Salem. «Marieta Severo, premiada em Gramado, pensa em mais filmes». O Globo, 15-04-1986.
* ↑ «Lista de vencedores do Festival de Gramado de 1986». FestivaldeGramado.net. Arxivat de l'original el 2017-04-15. [Consulta: 20 gener 2024].
# Brad Dexter

Brad Dexter (en serbi: Бред Декстер, Bred Dekster) (Goldfield, Nevada, 9 d'abril de 1917 – Rancho Mirage, Califòrnia, 12 de desembre de 2002) va ser un actor serbo-estatunidenc, conegut pel seu paper de Harry Luck en Els set magnífics.

## Biografia

Nascut a Goldfield, Nevada, d'ascendència sèrbia. Corpulent, morè i atractiu, en general donaven a Brad Dexter papers secundaris de caràcter rude. Va començar la seva carrera amb el nom de Barry Mitchell. Durant aquells anys va ser boxejador aficionat mentre estudiava interpretació al Teatre Pasadena. Durant la Segona Guerra Mundial es va allistar al Cos d'Aviació de l'exèrcit nord-americà apareixent en films com Winged Victory. La seva carrera a Hollywood va durar més de quatre dècades. Altres pel·lícules en les quals va aparèixer van ser L'últim tren de Gun Hill, Kings of the Sun, o Johnny Cool.
També va ser coneguda la seva amistat amb el cantant i actor Frank Sinatra a partir de 1964 quan presumiblement el va salvar d'un ofegament. Sinatra nedava a la platja al costat de la seva parella quan va començar a ser empès pel corrent. Dexter immediatament va saltar en la seva ajuda i va ser capaç de salvar la vida d'ambdós. A partir de llavors va aparèixer en algunes pel·lícules amb Sinatra, com Von Ryan's Express com Sergent Bostick o None But the Brave. La relació es va refredar, segons Dexter, perquè Sinatra mai no va reconèixer que Dexter li havia salvat anteriorment la vida. Va morir a Ranxo Mirage, Califòrnia, d'enfisema.

## Filmografia

* 1944: Winged Victory
* 1946: Heldorado
* 1947: Simbad, el mariner (Sinbad the Sailor)
* 1952: Macau (Macao)
* 1952: The Las Vegas Story
* 1953: 99 River Street
* 1955: Violent Saturday
* 1955: Untamed
* 1956: Between Heaven and Hell
* 1956: The Bottom of the Bottle
* 1957: The Oklahoman
* 1958: Run Silent, Run Deep
* 1959: L'últim tren de Gun Hill (Last Train from Gun Hill)
* 1960: 13 Fighting Men
* 1960: Vice Raid
* 1960: Els set magnífics (The Magnificent Seven)
* 1961: X-15
* 1961: The George Raft Story
* 1961: Twenty Plus Two
* 1962: Taras Bulba
* 1963: Johnny Cool
* 1963: Els reis del sol (Kings of the Sun)
* 1964: Invitació a un pistoler (Invitation to a Gunfighter)
* 1965: Blindfold
* 1965: L'Express del coronel Von Ryan
* 1965: Bus Riley's Back in Town
* 1965: None But the Brave
* 1973: Jory
* 1975: Xampú (Shampoo)
* 1976: Vigilante Force
* 1977: The Private Files of J. Edgar Hoover
* 1978: House Calls
* 1979: L'hivern assassí (Winter Kills)
# Liu Yu (senyor de la guerra)

    En aquest nom xinès, el cognom és Liu.
Liu Yu :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 劉虞 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 刘虞 |
Liu Yu (mort el 193) va ser un senyor de la guerra i un polític durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa.
Durant la campanya contra Dong Zhuo, la coalició Guandong li va demanar a Liu de declarar-se ell mateix emperador, ja que era membre del clan familiar dels emperadors de la dinastia Han, però Liu ho va rebutjar. Va ser més tard mort pel senyor de la guerra Gongsun Zan sota les falses acusacions sobre que estava conspirant per apoderar-se del tron.

## Família

* Avantpassat: Liu Jiang (劉彊), el Príncep Gong de Donghai, príncep hereu deposat de l'Emperador Guangwu
* Avi: Liu Jia (劉嘉), va servir com a ministre de la Casa
* Pare: Liu Shu (劉舒), va servir com a Administrador de Danyang
* Fill: Liu He (劉和), va servir Assistent de Palau (侍中). Va ser capturat i mantingut com a rehena per Yuan Shu, però es va poder escapar i se'n va anar a unir-se a Yuan Shao. Ell va buscar venjança amb antics subordinats del seu pare en contra de Gongsun Zan després que Gongsun va matar el seu pare.

## Referències

* ↑ de Crespigny, Rafe. «9 End of an Empire (185–189).». A: Fire over Luoyang. Brill, 2017, p. 418-473.
* ↑ de Crespigny, Rafe. A Biographical Dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23-220 AD) (en anglès). BRILL, 2006-12-01, p. 1085. ISBN 978-90-474-1184-0.
* ↑ de Crespigny, Rafe. Imperial Warlord: A Biography of Cao Cao 155-220 AD (en anglès). BRILL, 2010-08-18, p. 121. ISBN 978-90-04-18830-3.
# Bill Whitehouse

Bill Whitehouse va ser un pilot de curses automobilístiques britànic que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Bill Whitehouse va néixer l'1 d'abril del 1909 a Plumstead, Anglaterra i va morir el 14 de juliol del 1957 en un accident al Circuit de Reims-Gueux, França.

## A la F1

Va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1954 (la cinquena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 17 de juliol del 1954 el GP de Gran Bretanya al Circuit de Silverstone.
Bill Whitehouse va participar en una única cursa puntuable pel campionat de la F1, no aconseguint acabar-la i no assolí cap punt pel campionat de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1954 | Bill Whitehouse | Connaught | Lea-Francis | ARG | 500 | BEL | FRA | GBR Ret | ALE | SUI | ITA | ESP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Can Caupenes

Can Caupenes és una masia situada al municipi d'Arbúcies, a la comarca catalana de la Selva.
# Cal Cameta

Cal Cameta és una masia del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès). Es troba a la vora del Cardener.
# Adobogíona la Jove

Adobogíona (c. 70 aC - c. 30 aC ) fou una filla il·legítima del rei Mitridates VI del Pont. La seva mare era la princesa gàlata Adobogíona la Vella. Després de la mort del seu pare, Adobogíona es va casar amb el noble Càstor de Galàcia, tetraca de tots els gàlates del 41/40 al 37/36 aC. El seu fill, Deiòtar Filadelf, es va convertir en l'últim rei de Paflagònia en algun moment abans del 31 aC i va governar fins a la seva mort al voltant del 6 dC.

## Referències

* Ton Derks/Nico Roymans, Ethnic Constructs in Antiquity: The Role of Power and Tradition, Amsterdam: Amsterdam University Press, 2009, pàg. 137.
# Llau del Cornàs

La llau del Cornàs és una llau afluent del riu de Serradell que discorre íntegrament pel terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins del seu antic terme de Toralla i Serradell.
Es forma a la mateixa carena de la Serra de l'Estall, al Racó de Carlos, a 1.565 m. alt., i davalla cap al sud-sud-est, de forma paral·lela a l'Obaga del Mu, que s'estén a migdia de la llau del Cornàs, al vessant septentrional del Serrat de Ladres. Deixa a l'esquerra el paratge del Cornàs, d'on pren el nom, i més endavant se li ajunta per la dreta, ja al moment d'arribar al fons de la vall, el barranc de la Boscarrera. Al cap de poc, per l'esquerra, li arriba el barranc del Carant de l'Os i el barranc de les Boïgues. Finalment, s'ajunta amb el barranc del Grau per formar conjuntament el riu de Serradell.

## Referències

* ↑ «llau del Cornàs». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ Puigjaner, Josep-Maria. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 2003, p. 1328. ISBN 978-84-393-6189-3.
* ↑ «Riu de Serradell». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fiona May

Fiona May (Slough, Regne Unit 1969) és una atleta britànica, ja retirada, i nacionalitzada posteriorment italiana, especialista en salt de llargada.

## Biografia

Va néixer el 12 de desembre de 1969 a la ciutat de Slough, població situada al comtat de Berkshire, en una família d'orígens jamaicans. L'any 1994 va obtenir la nacionalitat italiana en casar-se amb el seu entrenador Gianni Iapichino.

## Carrera esportiva
### Amb el Regne Unit

Va participar, als 18 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on va obtenir la sisena posició en la final femenina de salt de llargada, aconseguint guanyar així un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya) no aconseguí passar de la primera ronda.
En representació del Regne Unit aconseguí guanyar el Mundial Júnior d'atletisme de 1988 i en representació d'Anglaterra guanyà la medalla de plata en els Jocs de la Commonwealth de 1990.

### Amb Itàlia

Va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la competició olímpica de salt de llargada, un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), els seus cinquens Jocs, no passà de la ronda de classificació inicial.
Al llarg de la seva carrera amb Itàlia ha guanyat quatre medalles en el Campionat del Món d'atletisme, dues d'elles d'or; una medalla d'or en el Campionat del Món d'atletisme en pista coberta, dues medalles en el Campionat d'Europa de l'especialitat i una medalla d'or en els Jocs del Mediterrani.
# Billy Garrett

Billy Garrett (24 d'abril del 1933 a Princeton, Illinois - 15 de febrer del 1999 a Glendale, Califòrnia) fou un pilot estatunidenc de curses automobilístiques. Garrett va córrer a la Champ Car a les temporades 1956-1958 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis dels anys 1956 i 1958.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1956 | 41 | 29 | 140.559 | 30 | 16 | 194 | 0 | A 6 voltes |
| 1958 | 43 | 15 | 142.778 | 22 | 21 | 80 | 0 | Motor |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 274 | 0 | |
| Curses | 2 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 0 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 0 |
| Top 10 | 0 |
| Retirades | 1 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1.
Billy Garrett va participar en 5 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1956.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 2
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Pòdiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 0
# Can Lloreda (Montagut i Oix)

Can Lloreda és una masia situada al municipi de Montagut i Oix, a la comarca catalana de la Garrotxa.
# Bosc de Llania

El Bosc de Llania és un bosc del Pallars Jussà situat en el terme municipal de Conca de Dalt, dins del territori de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà.
Està situat a l'antiga quadra de Llania, despoblada des de mitjan segle xix. Aquesta quadra està situada a l'esquerra de la Noguera Pallaresa, poc després de deixar enrere el Congost de Collegats. El despoblament de la zona ha fet que en l'actualitat el bosc de Llania hagi esdevingut quasi del tot impracticable, i les masies que contenia, com Llania de Dalt, hagin quedat del tot aïllades, en haver-se perdut els camins que hi duien.
A l'extrem sud-oest del bosc de Llania hi ha les restes de la Casa Vella de Llania, o Llania de Baix, al costat nord-est de la presa i el pantà de Sossís.
# Brakel

Brakel és un municipi belga de la província de Flandes Oriental a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Brakel, Elst, Everbeek, Michelbeke, Nederbrakel, Opbrakel, Parike, Sint-Maria-Oudenhove i Zegelsem.

## Personatges

* Peter Van Petegem, ciclista.
* Staf de Clercq, polític.
# Bruc d'aiguamoll

El bruc d'aiguamoll (Erica tetralix) és un petit arbust perenne pertanyent a la família de les ericàcies.

## Descripció

És un camèfit fruticós (de 10-20 cm d'alçada) de tiges ramificades, radicants i ascendents. Les fulles són linear-oblongues, de 3-6 mm de longitud i presenten uns cilis marginals llargs i rígids, s'uneixen en grups de quatre (d'ací el seu nom). Les flors estan agrupades en petites umbel·les terminals. La corol·la és d'un rosa intens i de 5-7 mm, amb els estams inclosos dins. La seua època de floració va des de juny fins a octubre. Presenta una pol·linització entomògama i una dispersió baròcora de les llavors, dispersades per l'acció de la gravetat.

## Hàbitat

És una planta típica de les torberes amb esfagnes sobre sòl silícic. També es pot trobar en molleres, praderies molles, aiguamolls de muntanya i a les vores de rierols, sempre que siguen a 1.600-2.000 metres d'altitud. Rarament creix fins als 2.300 metres.
Forma part d'una associació vegetal especialitzada en aquests tipus d'entorns: Parnassia palustris, Drosera rotundifolia, Narthecium ossifragum, Carex nigra, Veratrum album, Tofieldia calyculata, Swertia perennis, Veratrum album, Dactylorhiza maculata, Gymnadenia conopsea i Pinguicula grandiflora.
Són plantes sensibles a l'assecament i als canvis de les característiques de l'aigua. Cal tindre en compte tant les alteracions directes com les que es puguen donar aigües amunt. La freqüentació i el trepig provoquen una certa eutrofització del medi i poden disminuir la capacitat competitiva del bruc d'aiguamoll; les formacions més higròfiles (les que presenten esfagnes) queden malmeses.

## Distribució

Espècie de distribució atlàntica, present a la part nord-oest de la península Ibèrica, serralada Cantàbrica i sistema Ibèric central. Les poques poblacions que es troben als Països Catalans estan molt aïllades de la resta, principalment al Pirineu, concretament a la vall de Molières i a la vall de Conangles, on constitueixen les poblacions més orientals de tota la península ibèrica.

## Estat de conservació

Aquesta espècie de bruc està catalogada com a vulnerable i protegida per llei (Decret 172/2008 de la Generalitat de Catalunya). No es permet la seua collida en cap cas.

## Galeria

* Detall de la tija i les fulles
* Detall de la flor
* Bruc d'aiguamoll a Niedersachsen (Alemanya)
* Il·lustració que apareix a la Flora Batava, volum I (1800)

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 170-171. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2016-03-14. [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 2 gener 2016].

## Enllaços externs

* «erica tetralix». Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 9 novembre 2013].
* De l'Institut d'Estudis Catalans; Landes de bruc d'aiguamoll (Erica tetralix), acidòfiles i higròfiles, de l'estatge subalpí dels Pirineus Centrals.
# Can Garrigó (Bigues)

Can Garrigó, també coneguda com a Can Garriga és una masia a Bigues (poble del Vallès) al sector central del terme municipal de Bigues i Riells, a migdia del Turó. Forma part de la Parròquia de Bigues i de l'església parroquial de Sant Pere de Bigues, a l'extrem meridional de les quals es troba, i és a llevant de la urbanització de Mont Paradís i al nord-oest de la de Can Barri.
# Bosc de Sant Corneli

El Bosc de Sant Corneli és un bosc del Pallars Jussà situat en el terme municipal de Conca de Dalt, dins del territori de l'antic terme d'Aramunt, al Pallars Jussà.
Està situat al vessant septentrional de la muntanya de Sant Corneli, amb el límit oriental, aproximadament, al sud del poble de Pessonada i l'occidental a la carena que davalla cap al pantà de Sant Antoni. Era el tros de bosc que antigament pertanyia al terme d'Aramunt, actualment integrat en el de Conca de Dalt.
La seva continuïtat pel costat de llevant és el Bosc de Pessonada.