OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Bletterans

El cantó de Bletterans és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Lons-le-Saunier. Té 13 municipis i el cap és Bletterans.

## Municipis

* Arlay
* Bletterans
* Chapelle-Voland
* Cosges
* Desnes
* Fontainebrux
* Larnaud
* Nance
* Quintigny
* Relans
* Les Repôts
* Ruffey-sur-Seille
* Villevieux

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | M. Thibert | radical, després RGR |
| 1964-1982 | M. Ducret | CDP, després UDF |
| 1982-1994 | Jean Perraudin | UDF |
| 1994- | Jean Raquin | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Bray-sur-Seine

El cantó de Bray-sur-Seine és un antic cantó francès del departament del Sena i Marne, que estava situat al districte de Provins. Comptava amb 23 municipis i el cap era Bray-sur-Seine.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del cantó de Provins.

## Municipis

* Baby
* Balloy
* Bazoches-lès-Bray
* Bray-sur-Seine
* Chalmaison
* Everly
* Fontaine-Fourches
* Gouaix
* Gravon
* Grisy-sur-Seine
* Hermé
* Jaulnes
* Montigny-le-Guesdier
* Mousseaux-lès-Bray
* Mouy-sur-Seine
* Noyen-sur-Seine
* Les Ormes-sur-Voulzie
* Passy-sur-Seine
* Saint-Sauveur-lès-Bray
* La Tombe
* Villenauxe-la-Petite
* Villiers-sur-Seine
* Villuis

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | Jacques Leboucq | UDSR |
| 1964-1988 | Alain Peyrefitte | UNR, després UDR, després RPR |
| 1988- | Dominique Satiat | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 8.739 | 8.666 | 9.279 | 10.400 | 11.520 | 11.721 | 12.418 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Abadia de Montmajor

L'abadia de Montmajor és un conjunt monàstic situat sobre el mont Ararat a alguns quilòmetres d'Arle al departament de les Boques del Roine (França).

## Història

Construïda a mitans del segle x sobre una roca envoltada d'aiguamolls per monjos benedictins, la petita abadia de sant Pere estén ràpidament la seva influència sobre Arle i la Provença gràcies a una vasta xarxa de priorats (fins a cinquanta-sis al segle xiii) i al pelegrinatge de la Santa Creu, fundat el 1019, que obtenia nombrosos fidels a la regió.
Al segle xi esdevé la necròpoli dels comtes de Provença.
El conjunt de Montmajor està compost d'una ermita (segle xi), d'un monestir de tipus medieval (segle xii), d'una talaia (segle xiv) i d'un monestir clàssic (començament segle xviii).
# Serrat de les Alzines

El Serrat de les Alzines és una serra situada al municipi de Sant Bartomeu del Grau a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 800 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# L'Ossera

L'Ossera és una muntanya de 636 metres que es troba al municipi de Gaià, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Gendrey

El cantó de Gendrey és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Dole. Té 14 municipis i el cap és Gendrey.

## Municipis

* Auxange
* Gendrey
* Louvatange
* Malange
* Ougney
* Pagney
* Le Petit-Mercey
* Romain
* Rouffange
* Saligney
* Sermange
* Serre-les-Moulières
* Taxenne
* Vitreux

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1988 | Gérard Pelleterat de Borde | MRP, després CD UDF-CDS |
| 1988-2001 | Georges Curie | PS |
| 2001- | Michel Ganet | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Lizy-sur-Ourcq

El cantó de Lizy-sur-Ourcq és un antic cantó francès del departament del Sena i Marne, que estava situat al districte de Meaux. Comptava amb 22 municipis i el cap era Lizy-sur-Ourcq.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del cantó de La Ferté-sous-Jouarre.

## Municipis

* Armentières-en-Brie
* Cocherel
* Congis-sur-Thérouanne
* Coulombs-en-Valois
* Crouy-sur-Ourcq
* Dhuisy
* Douy-la-Ramée
* Étrépilly
* Germigny-sous-Coulombs
* Isles-les-Meldeuses
* Jaignes
* Lizy-sur-Ourcq
* Marcilly
* Mary-sur-Marne
* May-en-Multien
* Ocquerre
* Le Plessis-Placy
* Puisieux
* Tancrou
* Trocy-en-Multien
* Vendrest
* Vincy-Manœuvre

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1945-1949 | Gaston Carré | SFIO | |
| 1949-1955 | André Painvin | RPF, després RS | |
| 1955-1973 | Germain Godebski | SFIO, després PS | |
| 1973-1979 | Marcel Pinault | Divers droite | |
| 1979-1982 | Michel Lhuillier | PS | |
| 1982-1983 | Francis Élu | PS | (elecció anul·lada) |
| 1984-1998 | Pierre Meutey | UDF | |
| 1998-2004 | Etienne Wehrel | UMP | |
| 2004-2011 | Francis Élu | PS | |
| 2011- | Jean-Christophe Piéquet | UMP | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | 8.970 | 10.288 | 11.343 | 13.600 | 15.588 | 17.554 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Artropatia

Una artropatia (del grec árthron, articulació i páthos, malaltia) és un terme mèdic per a qualsevol malaltia de l'articulació.
Una artritis és qualsevol artropatia que implica la inflamació d'una o més articulacions. Artrosi s'utilitza normalment com a sinònim d'osteoartritis (inflamació de l'os i l'articulació).
Espondiloartropatia significa artropatia de la columna vertebral.
L'artropatia pot incloure condicions causades per un trauma físic a les articulacions, però s'utilitza més tradicionalment per descriure les següents:
* Artropatia reactiva (M02-M03) és causada per una infecció, però no per una infecció de l'espai sinovial.
* Artropatia enteropàtica (M07) és secundària a una malaltia inflamatòria intestinal, com ara malaltia de Crohn.
* Artropatia per dipòsit de cristalls (M10-M11) implica la deposició de cristalls a les articulacions.
** En la gota, el cristall és l'àcid úric.
** En la pseudogota, el cristall és el pirofosfat de calci.
* Artropatia diabètica (M14.2, E10-E14) és secundària a la diabetis mellitus.
* Artropatia neuropàtica (M14. 6) s'associa amb pèrdua sensorial.

## Referències

* ↑ "arthropathy" en el Diccionari mèdic de Dorland
* ↑ thefreedictionary.com > arthritis in turn citing:
* ↑ arthritis. CollinsDictionary.com. Collins English Dictionary - Complete & Unabridged 11th Edition. Retrieved November 23, 2012.
* ↑ thefreedictionary.com/spondyloarthropathy citing:
# Abadia de Nogent-sous-Coucy

L'Abadia de Nogent-sous-Coucy és una antiga abadia benedictina que podem trobar a prop de Craonne, al departament d'Aisne, (regió de Picardia), França.
Antigament situada sobre la riba dreta de la riba de l'Ailette, l'abadia benedictina de Nogent-sous-Coucy va ser fundada el 1059 per Albéric senyor de Coucy, amb la seva esposa Ade de Marle i la seva sogra Mathilde.
Construïda sobre l'emplaçament d'una antiga capella dedicada a la Santa Verge, l'abadia va ser pròspera el temps que van ser sota la protecció dels senyors de Coucy.
El cèlebre cronista Guibert de Nogent (1053 - † 1124) hi va ser designat abat el 1104.
El 1789 l'abadia va ser desmantellada i va servir llavors de pedrera.
# Cap de la Devesa (Vallcebre)

El Cap de la Devesa és una muntanya de 1219 metres que es troba al municipi de Vallcebre, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Joaquim Puig i Pidemunt

Joaquim Puig i Pidemunt (Osor, 1907 - Barcelona, 1949) fou un comunista català. El 1920 es traslladà a Barcelona i treballà com a cambrer a El Oro del Rin i a l'Hotel Ritz. Des del 1936 fou responsable de la Federació Obrera de Sindicats de la Indústria Gastronòmica, afiliada a la Unió General de Treballadors, i l'agost de 1936 s'afilià al Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC). El 1937 fou vocal per la UGT del Consell d'Economia de Catalunya i el 1938 comissari polític al cos sanitari del V Cos d'Exèrcit.
Durant la Guerra Civil espanyola va combatre al Cinquè Regiment d'Enrique Líster. En acabar la guerra es va exiliar a França on va col·laborar amb la Resistència Francesa, amb el pseudònim de «Jaume Serra». Quan els nazis invadiren França fou internat en un camp de concentració, però es va escapar. Aleshores formà part de la direcció del PSUC i participà en la Resistència.
El 1945 va tornar clandestinament a Catalunya i es va fer càrrec de la direcció de Treball, òrgan clandestí del partit. L'abril de 1947 fou detingut per les autoritats franquistes en l'anomenada caiguda dels 80, una operació policial dirigida pel cap de la Brigada Social, Pedro Polo Borreguero. Puig fou condemnat a mort, i l'afusellaren al Camp de la Bota el 17 de febrer del 1949, amb els companys Angel Carrero Sancho, Pere Valverde Fuentes i Numen Mestre Ferrando.
El procés i la mort de Puig i Pidemunt s'ha demanat que s'incorporin a la causa contra els crims del franquisme que la jutge argentina María Servini va obrir, l'any 2010, emparant-se en el principi de justícia universal i a partir de la querella que van presentar els familiars de dues víctimes. L'11 de desembre de 2013, ICV va registrar la seva denúncia al consolat argentí de Barcelona amb els casos de 47 represaliats del PSUC i CCOO. La denúncia inclou el testimoni dels familiars de Joaquim Puig i Pidemunt.

## Referències

* 1 2 Batista, Antoni. «Les pàgines grogues. "Treball"». A: A la caça del PSUC. Editorial Pòrtic, 2016, p. 44-54. ISBN 9788498093810 [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ «Joaquim Puig i Pidemunt: català, comunista i resistent». universitat.cat. Universitat Comunista dels Països Catalans (UCPC). [Consulta: 15 agost 2015].
* ↑ Carta de comiat a la família abans de ser afusellat Publicada al bloc de Rosa Maria Puig, neboda de Puig i Pidemunt
* ↑ ICV denuncia en el Consolat argentí 47 casos de víctimes del franquisme Europa Press
* ↑ Justícia per fer història. 47 represaliats del PSUC i CCOO s'han adherit a la querella argentina contra els crims del franquisme Reportatge publicat a El Periódico.

## Enllaços externs

* Extret de marxists.org (amb llicència GFDL).
* Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans per Pelai Pagès i María Teresa Martínez de Sas, p. 1115.
# El Pujolet (Sant Mateu de Bages)

El Pujolet és una muntanya de 731 metres que es troba al municipi de Sant Mateu de Bages, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Château-Chinon (Ville)

El cantó de Château-Chinon (Ville) és un cantó francès del departament del Nièvre, situat al districte de Château-Chinon (Ville). Té 15 municipis i el cap és Château-Chinon (Ville).
El nom de Château-Chinon(Ville), que històricament s'havia escrit sense espai entre Chinon i el parèntesi, va ser esmenat el 2009 pel Code officiel géographique amb l'afegit de l'espai en el nom.

## Municipis

* Arleuf
* Blismes
* Château-Chinon (Campagne)
* Château-Chinon (Ville)
* Châtin
* Corancy
* Dommartin
* Fâchin
* Glux-en-Glenne
* Lavault-de-Frétoy
* Montigny-en-Morvan
* Montreuillon
* Saint-Hilaire-en-Morvan
* Saint-Léger-de-Fougeret
* Saint-Péreuse

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | Léon Bondoux | SFIO |
| 1970-2001 | René-Pierre Signé | CIR, després PS |
| 2001- | Henri Malcoiffe | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 8.757 | 8.411 | 7.703 | 7.068 | 6.807 | 6.484 | 6.008 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó d'Aulnay-sous-Bois-Sud

El cantó d'Aulnay-sous-Bois-Sud és un antic cantó francès del departament de Sena Saint-Denis, que estava situat al districte de Le Raincy. Comptava amb part del municipi d'Aulnay-sous-Bois.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del nou cantó d'Aulnay-sous-Bois.

## Municipis

* Aulnay-sous-Bois (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1976 | Bernard Hernandez | PCF |
| 1976-1982 | Pierre Thomas | PCF |
| 1982-1993 | Jean-Claude Abrioux | RPR |
| 1993-2008 | Michel Lacroix | RPR, després UMP |
| 2008- | Jacques Chaussat | UMP, després UDI |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | 22.954 | 24.643 | 24.723 | 27.054 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cap del Tossal

El Cap del Tossal és una muntanya de 1.354 metres que es troba al municipi de Guardiola de Berguedà, a la comarca catalana del Berguedà. Situada a l'extrem de la serra de Gisclareny a la confluència del riu Llobregat i riu de Saldes. El cim és límit del parc natural Cadí-Moixeró.
Accessible amb vehicle fins al mateix cim, hi han instal·lades diferents antenes de telecomunicacions, on hi arriba també xarxa elèctrica.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Edwin Justus Mayer

Edwin Justus Mayer (Nova York, 8 de novembre de 1896 - Nova York, 11 de setembre de 1960) va ser un guionista estatunidenc. Va escriure o coescriure els guions de 47 pel·lícules entre 1927 i 1958. Va treballar en molts guions, però ara se'l recorda pel seu treball amb Ernst Lubitsch. Va treballar amb Lubitsch en els guions de Ser o no ser (1942) i A Royal Scandal (1945). Aquesta última va tenir un mal rendiment a la taquilla, però és considerada per molts com una de les millors pel·lícules de Lubitsch.

## Vida personal i familiar

Mayer va néixer al 71 W. 125th Street a la ciutat de Nova York, fill de Paul, que va néixer a Karlovy Vary mentre la ciutat formava part de l'Imperi Austríac, i Isabella Mayer. Tenia dos germans, les germanes Olga i Estelle. La targeta de reclutament de Mayer per a la Primera Guerra Mundial, emplenada el 1917 o el 1918, mostra que ell i la seva mare vivien junts al 108 W. 95th Street i que treballava a Broadway a Manhattan. A més, la targeta el descrivia com a de complexió alta i esvelta, amb els cabells i els ulls marrons, tot i que va assenyalar que estava cec a l'ull esquerre.
Mayer estava casada amb Frances O'Neill (n. ~1900 a Espanya) i, amb ella, va tenir almenys dos fills, un d'ells va ser l'escriptor i productor de televisió Paul Avila Mayer.

## Filmografia seleccionada

* The Devil Dancer (1927)
* The Love Mart (1927)
* Ned McCobb's Daughter (1928)
* The Divine Lady (1929)
* The Unholy Night (1929)
* Our Blushing Brides (1930)
* Romance (1930)
* Tonight Is Ours (1933)
* Thirty Day Princess (1934)
* The Affairs of Cellini (1934)
* They Met in Bombay (1941)
* Ser o no ser (To Be or Not to Be) (1942)
* A Royal Scandal (1945)
* To Be or Not to Be (1983 - del guió de 1942)

## Referències

* ↑ "United States World War I Draft Registration Cards, 1917-1918," database with images, FamilySearch (https://familysearch.org/ark:/61903/1:1:K6J9-FF9 : 13 March 2018), Edwin Justus Mayer, 1917-1918; citing New York City no 129, New York, United States, NARA microfilm publication M1509 (Washington D.C.: National Archives and Records Administration, n.d.); FHL microfilm 1,766,253.
* ↑ "United States Passport Applications, 1795-1925," database with images, FamilySearch (https://familysearch.org/ark:/61903/1:1:QV5Y-X52D : 16 March 2018), Edwin Justus Mayer, 1924; citing Passport Application, New York, United States, source certificate #382326, Passport Applications, January 2, 1906 - March 31, 1925, 2449, NARA microfilm publications M1490 and M1372 (Washington D.C.: National Archives and Records Administration, n.d.).
* ↑ «archives.nypl.org -- Edwin Justus Mayer papers» (en anglès). archives.nypl.org. [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ "California, County Birth and Death Records, 1800-1994," database with images, FamilySearch (https://familysearch.org/ark:/61903/1:1:QGLW-F2PH : 18 January 2018), Paul Avila Mayer, 28 May 1928; citing Birth, Los Angeles, Los Angeles, California, United States, California State Archives, Sacramento.
# Jean Louis Calandrini

Jean Louis Calandrini (Ginebra, 30 d'agost de 1703 - Ginebra, 29 de desembre de 1758) va ser un científic suís.
El seu pare era un pastor protestant que participà activament en la política de la ciutat de Ginebra. Va estudiar a l'Acadèmia de Ginebra (actualment universitat de Ginebra), en la qual es graduà el 1722. El 1724 va presentar la seva candidatura a catedràtic de filosofia, però en haver-hi tres candidats, les autoritats acadèmiques van concedir la plaça al mes vell, no obstant, en quedar impressionats per la valúa dels dos joves, Calandrini i Gabriel Cramer, els hi van concedir una càtedra compartida de matemàtiques, amb la condició de que mentre un es quedava a Ginebra, l'altra viatjava a l'estranger per aprendre.
A partir de 1734, Calandrini va ocupar la càtedra de filosofia, mentre Cramer es quedava tot sol a la de matemàtiques. El 1750 va abandonar la docència per dedicar-se de ple a la política, com membre del Petit Conseil, primer, i , finalment com a síndic (alcalde o president) de la ciutat.
Va escriure sobre les aurores boreals, els cometes i els efectes dels llamps. També va escriure sobre trigonometria esfèrica, però la seva obra principal va ser una edició anotada i comentada dels Principia d'Isaac Newton, publicada en tres volums a Ginebra entre 1739 i 1742, amb la col·laboració dels matemàtics romans Thomas Le Seur i François Jacquier Aquesta obra va tenir una molt ampla difusió, creant ponts entre catòlics i calvinistes, entre newtonians i leibnitzians.
També va fer alguns estudis de Botànica, motiu pel qual el gènere de plantes Calandrinia el commemora.

## Referències

* ↑ Palfi, 2004, p. 59 i ss.
* ↑ Brezinski, Meurant i Redivo-Zaglia, 2023, p. 440.
* ↑ Guicciardini, 2015, p. 337 i ss.
* ↑ Korenjak, 2023, p. 114.
* ↑ de Candolle, 1830, p. 39.

## Bibliografia

* Brezinski, Claude; Meurant, Gérard; Redivo-Zaglia, Michela. A Journey through the History of Numerical Linear Algebra (en anglès). Society for Industrial and Applied Mathematics, 2023. ISBN 978-1-6119-7722-6.
* de Candolle, Augustin Pyramus. Hisoire de la Botanique Genevoise (en francès). J. Brbezat et Cie, 1830.
* Guicciardini, Niccolò «Editing Newton in Geneva and Rome: The Annotated Edition of the Principia by Calandrini, Le Seur and Jacquier» (en anglès). Annals of Science, Vol. 72, Num. 2, 2015, pàg. 337-380. DOI: 10.1080/00033790.2014.926393. ISSN: 0003-3790.
* Korenjak, Martin. Latin Scientific Literature, 1450-1850 (en anglès). Oxford University Press, 2023. ISBN 978-0-19-886605-3.
* Palfi, Veronique «Le portique de la cathédrale Saint-Pierre et le Panthéon» (en francès). Genava, Vol. 52, Num. 2, 2004, pàg. 59-82. ISSN: 0072-0585.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jean Louis Calandrini» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Cantó de Bondy-Nord-Oest

El cantó de Bondy-Nord-Oest és un antic cantó francès del departament de Sena Saint-Denis, que estava situat al districte de Bobigny. Comptava amb part del municipi de Bondy.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del nou cantó de Bondy.

## Municipis

* Bondy (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1976 | Maurice Coutrot | SFIO, després PS |
| 1976-1988 | Claude Fuzier | PS |
| 1988-2001 | Véronique Neiertz | PS |
| 2001- | Sylvine Thomassin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | - | 23.926 | 24.953 | 27.617 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Abdallah Laroui

Abdallah Laroui (àrab: عبد الله العروي, ʿAbd Allāh al-ʿArwī) (Azemmour, 1933) és un historiador i professor universitari marroquí.

## Biografia

Va néixer el 1933 a la ciutat d'Azemmour, població situada a 75 km al sud de Casablanca. Després de realitzar els seus estudis primaris al seu país, es traslladà a París per ingressar a la Sorbona, on estudià ciències polítiques.
Nomenat agregat cultural a les ambaixades marroquines del Caire i París, posteriorment es dedicà a la docència com a professor d'història de la Universitat Mohammed V de la ciutat de Rabat, càrrec que abandonà l'any 2000, any que fou guardonat amb el Premi Internacional Catalunya concedit per la Generalitat de Catalunya.

## Obra històrica

Autor d'una síntesi de la història del Magrib, es donà a conèixer gràcies a la publicació de la seva obra L'Idéologie arabe contemporaine ('La ideologia àrab contemporània', 1967). En aquesta obra, l'autor analitza els motius en els quals la consciència àrab contemporània es basa per intentar crear la seva oposició vers l'Occident, fugint de tot prejudici o nacionalisme.

## Obra publicada

* 1967: L'Idéologie arabe contemporaine
* 1978: La Crise des intellectuels arabes: traditionalisme ou historicisme?
* 1982: L'Histoire du Maghreb: un essai de synthèse
* 1986: Islam et modernité
* 1998: L'Exil
* 1999: Islam et Histoire: essai d'épistémologie
# Carbonís

El Carbonís és una serra situada al municipi de Cercs a la comarca del Berguedà, amb una elevació màxima de 1.456 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Poul Ruders

Poul Ruders (Ringsted, 27 de març de 1949) és un compositor danès.

## Biografia

Ruders es va formar com a organista, i va estudiar orquestració amb Karl Aage Rasmussen. Les primeres composicions de Ruders daten de mitjans dels anys 1960. Ruders entén el seu propi desenvolupament compositiu com un procés gradual, amb la seva veritable veu emergint amb el concert de cambra Quatre composicions, de 1980. Entre els seus deixebles més notables hi ha Marc Mellits.
Sobre Ruders, el crític anglès Stephen Johnson escrigué: "Pot ser gloriosament, explosivament extravertit un minut; reflexiu, acorralat, intentant mirar-se cap a l'interior el següent. Alts esperits sobreabundants alternen amb un lirisme adolorit, gairebé expressionista; simplicitat i franquesa amb ironia astringent".

## Música

Ruders ha creat una gran quantitat d'obres musicals que inclouen l'òpera i obres orquestrals, entre peces per a càmera, vocals i per a solistes, en una varietat d'estils, des del pastitx vivaldià del seu primer concert per a violí (1981) al modernisme explosiu de Manhattan Abstraction (1982).
Algunes obres seves són: les òperes Tycho (1986), The Handmaid's Tale (1990), Proces Kafka/Kafka's Trial (2005) i Selma Ježková (2007), cinc simfonies, quatre quartets de corda, el Violin Concerto No. 1 (1981), Etude and Ricercare (1994) per a guitarra, The Bells (cançons amb la soprano Lucy Shelton), el Christmas Gospel (1994), dues sonates per a piano, o Abysm (2000) per al Grup de Música Contemporània de Birmingham. Ruders ha escrit diverses obres per al guitarrista clàssic i promotor de la nova música nord-americà David Starobin: Psalmodies (1989) i Paganini Variationsper a guitarra i orquestra (1999–2000), i Psalmodies Suite (1990), Etude and Ricercare (1994) i Chaconne (1996) per a guitarra clàssica. Ruders ha compost un Concerto in Pieces (1995), que és una sèrie de variacions sobre el "Cor de les Bruixes" de l'òpera Dido i Enees de Henry Purcell.
La seva quarta simfonia An organ symphony, amb una part significativa per a orgue, fou un encàrrec internacional conjunt per a l'Orquestra Simfònica de Dallas, l'Orquestra Simfònica d'Odense i l'Orquestra Simfònica de la Ciutat de Birmingham. L'estrena mundial va tenir lloc a Dallas (Texas), el 20 de gener de 2011.

## Referències

* 1 2 «Poul Ruders Biography - 06/2005». Poul Ruders, 01-06-2005. Arxivat de l'original el 4 de febrer 2012. [Consulta: 4 agost 2012].
* ↑ «Poul Ruders' 4. symfoni får britisk førsteopførelse» (en danish). SNYK - ny musik, 10-11-2011. Arxivat de l'original el 2012-01-15. [Consulta: 28 abril 2012].