OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bisbat de Sant Climent a Saràtov

El bisbat de Sant Climent a Saràtov (rus: Епархия Святого Климента в Саратове, llatí: Dioecesis Saratoviensis Sancti Clementis) és una seu de l'Església Catòlica a Rússia, sufragània de l'arquebisbat de la Mare de Déu a Moscou. Al 2017 tenia 19.000 batejats sobre una població de 45.000.000 habitants. Actualment està regida pel bisbe Clemens Pickel.

## Territori

La diòcesi comprèn un vast territori al sud de la Rússia europea. Estén la seva jurisdicció sobre els fidels catòlics de ritu llatí de les següents unitats polítiques i administratives de la Federació Russa:
* les repúbliques d'Adiguèsia, Baixkíria, Daguestan, Ingúixia, Kabardino-Balkària, Calmúquia, Karatxai-Txerkèssia, Mordòvia, Ossètia del Nord - Alània, Tatarstan, Txetxènia i Txuvàixia;
* els oblasts de Belgorod, Orenburg, Penza, Rostov, Samara, Saràtov, Tambov, Ul'janovsk, Volgograd, Vorónej e Astracan;
* els krais de Krasnodar i Stàvropol;
La seu episcopal és la ciutat de Saràtov, on es troba la catedral de Sant Climent.
El territori s'estén sobre 1.400.000 km², i està dividit en 51 parròquies.

## Història

L'administració apostòlica de la Rússia Europea Meridional dels Llatins va ser erigida el 23 de novembre de 1999 mitjançant la butlla Russicae terrae del papa Joan Pau II, prenent el territori de l'administració apostòlica de Moscou dels Llatins (avui arquebisbat de la Mare de Déu a Moscou.
L'11 de febrer de 2002, per efecte de la butlla Meridionalem Russiae Europaeae del mateix papa Joan Pau II va ser elevada a diòcesi i assumí el nom actual.

## Cronologia episcopal

* Clemens Pickel, des del 23 de novembre de 1999

## Estadístiques

A finals del 2017, la diòcesi tenia 19.000 batejats sobre una població de 45.000.000 persones, equivalent al 0,0% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1999 | 35.000 | 47.000.000 | 0,1 | 34 | 17 | 17 | 1.029 | | 18 | 32 | 52 |
| 2001 | 35.000 | 47.000.000 | 0,1 | 33 | 12 | 21 | 1.060 | | 23 | 34 | 53 |
| 2002 | 35.000 | 47.000.000 | 0,1 | 35 | 12 | 23 | 1.000 | | 28 | 36 | 61 |
| 2003 | 35.000 | 47.000.000 | 0,1 | 39 | 12 | 27 | 897 | | 32 | 46 | 55 |
| 2004 | 35.000 | 47.000.000 | 0,1 | 40 | 18 | 22 | 875 | | 24 | 43 | 57 |
| 2010 | 20.000 | 45.000.000 | 0,0 | 45 | 16 | 29 | 444 | | 34 | 76 | 51 |
| 2014 | 20.000 | 45.000.000 | 0,0 | 41 | 13 | 28 | 487 | | 33 | 67 | 52 |
| 2017 | 19.000 | 45.000.000 | 0,0 | 47 | 19 | 28 | 404 | | 33 | 66 | 51 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2018 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Saratov (anglès)
* Pàgina oficial de la diòcesi (rus)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
* Butlla Russicae terrae (llatí)
* Butlla Meridionalem Russiae Europaeae (llatí)
# Antoni Albalat Salanova

Antoni Albalat Salanova (Castelló de la Plana, 2 de desembre de 1961) és un poeta i periodista valencià. Es graduà a l'Escola Universitària de Formació del Professorat d'EGB de Castelló, especialitat de Ciències Humanes. Ha treballat com a guionista de programes culturals a Ràdio Castelló de la Cadena Ser (1984 –1990) i Canal 9 Ràdio (1990 –1993). És col·laborador del diari Levante-EMV, i ha estat corresponsal a Castelló d'El País, El Temps i El Observador de la Actualidad. També col·laborà amb el Butlletí de la Societat Castellonenca de Cultura. Actualment és tècnic d'informació i assessorament lingüístic de la Universitat Jaume I i membre de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana (AELC). El 1999 va guanyar el Premi Vicent Andrés Estellés de poesia.

## Obres
### Narrativa

* Aviram espars. Vila-real: Ajuntament, 1989
* La ploma de vidre. Alzira: 7 i mig, 1998

### Poesia

* Cinerari de tardor. Nul·les: Ajuntament, 1993
* L'herència dels hidroavions. Alzira: Germania, 1995
* Llibre dels grills. Vila-real: Ajuntament, 1998
* Quines bèsties!. Alzira: Bromera, 1998 [infantil]
* Llibre de voliaines. València: Tres i Quatre, 1999
* Tardor a Llareggubb (amb Lluís Bartomeu Meseguer Pallarés). Alacant: Aguaclara, 1999
* Mar Jaspi. Castelló de la Plana: Ajuntament, 2000
* Els peus de la boira. Lleida: Pagès, 2001
* Gàbia de poesia. Castelló de la Plana: Ajuntament, 2001
* Ritmos: Matemáticas e imágenes. (Haikus) Amb altres autors. Madrid. Nivola Libros y Ediciones, 2002
* Tords. L'Alcora: Ajuntament, 2003
* Tractat del caos. València: Tres i Quatre, 2004
* Baelo Clavdia. Poemes de la factoria de graum, dins Claudia de Vilafamés. La poesia del bodegó. Castelló de la Plana: Diputació Provincial de Castelló, 2011
* Love is. Benicarló: Onada, 2014.
* Cosmos d'aram. (poemes de Balma Albalat Oliver, fractals d'Antoni Albalat). El petit editor. Carcaixent. 2015.
* Güija. Poemes Visuals. Pliegos de la Visión núm. 105. Canal de Navarrés: Babilonia. Paco Pérez Belda. 2021.

## Premis literaris

* Ciutat de Vila-real de narrativa, 1988: Aviram espars
* Vila de Nules de poesia, 1992: Cinerari de tardor
* Ciutat de Vila-real de poesia, 1997: Llibre dels grills
* Les Nits Màgiques del Django's de poesia, 1998: La ploma de vidre
* Samaruc de l'Associació de Bibliotecaris Valencians, 1998: Quines bèsties!
* Tardor de Poesia, 1998: Tardor a Llareggubb
* Vicent Andrés Estellés de poesia, 1999: Llibre de voliaines
* Miquel Peris i Segarra de poesia de Castelló de la Plana, 2000: Mar Jaspi
* Maria Mercè Marçal de poesia, 2001: Els peus de la boira
* Ciutat d'Elx de poesia, 2003: Tractat del caos
* Jaume Bru i Vidal de poesia, 2013: Love is

## Referències

* ↑ López, Laura «Los lenguajes poéticos de Antoni Albalat» (en castellà). Espéculo, núm 16.
* ↑ Antoni Albalat Salanova Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Universitat d'Alacant
* ↑ Antoni Albalat guanya el certamen de poesia «Les nits màgiques del Django's» de Puçol amb el poemari surrealista La ploma de vidre Arxivat 2004-09-04 a Wayback Machine., Universitat Jaume I
* ↑ Antoni Albalat Salanova al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
# Cal Rajoler (Sallent)

Cal Rajoler és una masia situada al municipi de Sallent, a la comarca catalana del Bages. S'hi duu a terme activitat agropecuària.
# Brummen

Brummen és un municipi de la província de Gelderland, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 21.179 habitants repartits sobre una superfície de 85,10 km² (dels quals 1,05 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Voorst, Zutphen i Apeldoorn, al sud-est amb Bronckhorst i al sud-oest amb Rozendaal i Rheden.

## Centres de població

Broek, Cortenoever, Eerbeek, Empe, Hall, Leuvenheim, Oeken, Tonden i Voorstonden.

## Administració

El consistori consta de 19 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 8 regidors
* IPV, 5 escons
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 3 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 3 regidors

## Agermanaments

* Krotoszyn
* Kōriyama

## Enllaços externs

* www.brummen.nl
# The Trainer's Daughter or A Race for Love

The Trainer's Daughter or A Race for Love és una pel·lícula muda de la Edison Manufacturing Company dirigida per J. Searle Dawley i Edwin S. Porter. Basada en l’obra teatral “A Race for Life” de Theodore Kremer (1904), es va estrenar el 23 de novembre de 1907. Es tracta d'un melodrama filmat en una pista de carreres de cavalls que introduí innovadors moviments transversals i de càmera.

## Argument

Jack, propietari d'un cavall de carreres, i la filla d'un entrenador de cavalls estan enamorats. L'entrenador preferiria que la seva filla es casés amb Delmar, propietari de tot un estable. Jack i Delmar aposten pel resultat d'una cursa en què tots dos tenen cavalls competint i la filla de l'entrenador accepta casar-se amb aquell que guanyi. Delmar s'adona que el seu cavall no pot vèncer el d'en Jack i suborna a un noi d'estable perquè drogui el cavall de Jack. El jockey de Jack escolta escolta el pla i intenta intervenir. Delmar el noi el deixen fora de combat i l'amaguen en una casa abandonada. El jockey aconsegueix escapar però no està en condicions de muntar. La filla de l'entrenador convenç a Jack perquè la deixi ocupar el lloc d’aquest i ella guanya la cursa.

## Repartiment

* Edward Boulden
* Miss DeVarney
* William Sorelle
* Mr. Sullivan

## Referències

* 1 2 «The Trainer's Daughter (1907)» (en anglès britànic). A Cinema Story. [Consulta: 30 setembre 2024].
* ↑ Keil, Charlie. Early American Cinema in Transition: Story, Style, and Filmmaking, 1907–1913 (en anglès). University of Wisconsin Pres, 2001-12-10, p. 49. ISBN 978-0-299-17363-0.
* ↑ «The Trainer's Daughter or A Race for Love» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 30 setembre 2024].
* ↑ Singer, Ben. Melodrama and Modernity: Early Sensational Cinema and Its Contexts (en anglès). Columbia University Press, 2001-04-05, p. 193. ISBN 978-0-231-50507-9.
* ↑ «New Edison Films». Moving Picture World, 23-11-1907, pàg. 619.
# Marcus Hurley

Marcus Latimer Hurley (Nova York, 22 de desembre de 1883 - Nova York, 28 de març de 1941) va ser un ciclista estatunidenc que va córrer a primers del segle xx. Es va especialitzar en proves de velocitat, aconseguint guanyar quatre medalles d'or i una de bronze als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904.
Amb tan sols 17 anys, el 1901, va guanyar la prova d'esprint del Campionat de Ciclisme en Pista dels Estats Units de categoria amateur. Els tres anys posteriors revalidaria el títol. El 1904 arribaren els seus grans èxits, sobretot als Jocs Olímpics de Saint Louis en guanyar la medalla d'or a les proves d'1/4 de milla, 1/3 de milla, 1/2 milla i 1 milla, així com la medalla de bronze a la de 2 milles. Aquell mateix any, a Londres guanyà la medalla d'or de la prova d'esprint del Campionat del Món de Ciclisme en Pista.
Fins al 1908 va jugar a bàsquet al New York Athletic Club i a la Universitat de Colúmbia.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Marcus Hurley». [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ «Welcome to the United States Bicycling Hall of Fame», 14-10-2008. Arxivat de l'original el 2008-10-14. [Consulta: 12 setembre 2024].

## Enllaços externs

* (italià) Fitxa de Marcus Hurley
* (anglès) US Bicycling Hall of Fame Arxivat 2008-10-14 a Wayback Machine.
# Bisbat de Sasau

La seu titular de Sasau (llatí: Sasabensis) és una diòcesi suprimida i actual seu titular de l'Església Catòlica.

## Història

Sasau fa referència al monestir de Sant Adrià de Sasau, a la vall de Lubierre, al municipi actual de Borau (Osca). D'aquell monestir avui només resta l'església.
Després de la invasió musulmana d'Hispània, la diòcesi d'Osca romangué vacant durant un segle. Al segle x el territori de l'actual Aragó va quedar sota el domini dels reis de Navarra i, des del punt de vista eclesiàstic, depenia de l'Pamplona. Donada l'extensió de la pròpia diòcesi, el 922 el bisbe Galindo de Pamplona consagrà tres nous bisbes, entre els quals subdividí el territori. Un d'aquests bisbes fou Ferriol, qui assumí el nom de "bisbe de Sasau", perquè, en absència d'un centre habitat de certa grandesa i importància, instal·là la seva seu al monestir que portava el nom de "Sasau" a la vall de Borau. Els bisbes assumiren també el nom de "bisbes d'Aragó", en tat que aquesta petita diòcesi era la primera seu episcopal aragonesa.
El 1077 el rei aragonès Sanç Ramírez elevà a Jaca al rang de ciutat i primera capitat del regne, traslladant-hi la seu aragonesa i posant punt final a la diòcesi de Sasau.
Avui Sasau sobreviu com a seu episcopal titular.

## Cronologia episcopal

* Ignazio (Iñigo) ? † (vers 920)
* Ferriol † (vers 922)
* Fortuny † (933 - 947)
* Oriol † (971 - 978)
* Ató † (981)
* Mancio † (1011 ? - 1036)
* García † (1036 - 1057)
* Sanç † (1058 - 1075)
** Seu traslladada a Jaca

## Bisbes titulars

* Santo Bergamo (15 de desembre de 1969 - 18 de novembre de 1971), nomenat bisbe d'Oppido Mamertina
* Alphonse Gallegos, O.A.R. (24 d'agost de 1981 - 6 d'octubre de 1991)
* Julián Barrio Barrio (31 de desembre de 1992 - 5 de gener de 1996), nomenat arquebisbe de Santiago de Compostel·la
* Juan José Omella Omella (15 de juliol de 1996 - 29 d'octubre de 1999), nombenat bisbe de Barbastre-Montsó
* Giacomo Guido Ottonello (Des del 29 de novembre de 1999)

## Vegis també

* Monestir de Sant Adrià de Sasau
* Bisbat de Jaca

## Fonts

* Dades publicades a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Sasau (anglès)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
* Cronologia episcopal Arxivat 2010-08-26 a Wayback Machine. (castellà)
* Nota històrica sobre la diòcesi Arxivat 2012-01-06 a Wayback Machine. (castellà)
# Cal Flequer

Cal Flequer és una masia situada al municipi de Castellnou de Bages a la comarca catalana del Bages.
# Karl Knabl

Karl Knabl (Múnic, 26 de gener de 1850 - Múnic, 15 de juny de 1904) va ser un pintor de paisatge i gènere alemany.

## Biografia

Va néixer a Múnic, fill de l'escultor Joseph Knabl . Va practicar per primera vegada l'escultura sota les instruccions del seu pare, però es va convertir en pintor de gènere com a deixeble de Carl Theodor von Piloty. De les seves pintures de gènere, els seus motius solen implicar les classes més baixes de la societat.

## Pintures

* alemany: Der bestohlene Geizhals, ('L'avar robat', 1874).
* Die Schusterwerkstatt, ('El taller del sabater', 1875).
* Die kleinen Zitherspieler ('El petit tocador de cítara', 1878).
* An Undiscovered Genius (1879).
* Die Holzfahrt im bayrischen Hochgebirge ('El passeig pel bosc a les muntanyes bavareses', 1883).
* Wilderer ('Caçadors furtius', 1890).
* Auf der Alm ('A l'Alm', 1897).

## Referències

* 1 2 Knabl Meyers Großes Konversations-Lexikon, Band 11. Leipzig 1907, S. 163.
* ↑ Hitz - Kozub / edited by Rudolf Vierhaus Deutsche BIographische Enzyklopaedie
* Aquest article incorpora text d'una publicació que ara és de domini públic: Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds. (1905). "Knabl, Joseph" . New International Encyclopedia (1a ed.).
# Bruno Conti

Bruno Conti (Nettuno, província de Roma el 13 de març de 1955) és un entrenador de futbol italià, que va entrenar a la Roma de la Sèrie A des del 14 de març del 2005 fins al 30 de juny del 2005; en aquest moment està el cap del sector del planter del club.
# Txus Jaio Arrizabalaga

Txus Jaio Arrizabalaga (Markina-Xemein, País Basc, 12 de juny de 1975) és un pilot de ral·li basc, guanyador del Campionat d'Espanya de Ral·lis de Terra dels anys 2002 i 2003 amb un Ford Focus WRC i amb Lucas Cruz de copilot. També ha participat en diverses sessions del campionat del Món entre 1999 i 2003.

## Trajectòria

Txus Jaio s'inicia al 1995 a l'automobilisme amb un Ford Escort. A partir de 1997 s'incorpora al Carlos Sainz Junior Team apadrinat pel mateix Carlos Sainz per disputar proves tant del Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt com del Campionat d'Espanya de Ral·lis de Terra. També realitza participacions puntuals en ral·lis del Campionat Mundial de Ral·lis com el Ral·li de Catalunya i el Ral·li de Portugal de 1999, el Ral·li de Catalunya del 2000 o el Ral·li de Gal·les de 2001. En el Campionat d'Espanya de Ral·lis de Terra, ja dins l'estructura de Ford Espanya, aconseguiria alçar-se amb el títol els anys 2002 i 2003 pilotant un Ford Focus WRC.
Malauradament per Txus Jaio, Ford deixaria el programa esportiu a partir del 2004, disputant aquella temporada el Nacional de Terra amb un Mitsubishi Lancer Evo VII amb l'ajuda de la Diputació Foral de Biscaia. Les temporades posteriors, Jaio solament disputaria proves en format ral·lisprint o ral·lis regionals del País Basc i Cantàbria amb un BMW 325i. Posteriorment va fer algunes exhibicions.
El seu germà petit Borja, també pilot basc, va morir d'accident de cotxe el 1999.

## Referències

* 1 2 «Entrevista a Txus Jaio» (en castellà). Autopista.es, 21-11-2002. [Consulta: 15 desembre 2024].
* 1 2 «“Dirua badozu, erraza da pilotua izatea” - Zamudio» (en basc). [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ «Comienza una nueva prueba del Nacional de Rallyes de Tierra» (en castellà). Cantabria Rallye. [Consulta: 2024].
* ↑ Gorriti, I. «Asier, el motor para un show único» (en castellà), 08-09-2010. [Consulta: 15 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Perfil a ewrc-results
# Bisbat de Tehuacán

El bisbat de Tehuacán (castellà: Diócesis de Tehuacán; llatí: Dioecesis Tehuacaniensis) és una seu de l'Església catòlica a Mèxic, sufragània de l'arquebisbat de Puebla de los Ángeles, que pertany a la regió eclesiàstica Oriente. L'any 2014 tenia 1.005.510 batejats d'un total d'1.079.019 habitants. Actualment està regida pel bisbe Rodrigo Aguilar Martínez.

## Territori

La diòcesi comprèn la part sud-oriental de l'estat mexicà de Puebla.
La seu episcopal és la ciutat de Tehuacán, on es troba la catedral de la Immaculada Concepció.
El territori s'estén sobre 6.294  km² i està dividit en 57 parròquies.

## Història

La diòcesi va ser erigida el mitjançant la butlla del Papa Joan XXIII, prenent el territori dels arquebisbats d'Antequera i de Puebla de los Ángeles.

## Cronologia episcopal

* Rafael Ayala y Ayala † (18 de juny de 1962 - 5 de juliol de 1985 mort)
* Norberto Rivera Carrera (5 de novembre de 1985 - 13 de juny de 1995 nomenat arquebisbe de Ciutat de Mèxic)
* Mario Espinosa Contreras (2 d'abril de 1996 - 3 de març de 2005 nomenat bisbe de Mazatlán)
* Rodrigo Aguilar Martínez, des del 28 de gener de 2006

## Estadístiques

A finals del 2014, la diòcesi tenia 1.005.510 batejats sobre una població d'1.079.019 persones, equivalent al 93,2% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diàques | religiosos | religiosos | parroquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diàques | homes | dones | |
| 1966 | 224.000 | 229.000 | 97,8 | 36 | 36 | | 6.222 | | | | 26 |
| 1970 | 233.000 | 243.000 | 95,9 | 51 | 51 | | 4.568 | | 5 | 67 | 27 |
| 1976 | 280.000 | 300.000 | 93,3 | 63 | 60 | 3 | 4.444 | | 8 | 96 | 35 |
| 1980 | 336.000 | 345.000 | 97,4 | 64 | 59 | 5 | 5.250 | | 9 | 110 | 39 |
| 1990 | 432.000 | 436.000 | 99,1 | 72 | 67 | 5 | 6.000 | | 5 | 163 | 49 |
| 1999 | 902.591 | 925.673 | 97,5 | 86 | 77 | 9 | 10.495 | | 11 | 163 | 53 |
| 2000 | 925.155 | 948.815 | 97,5 | 88 | 80 | 8 | 10.513 | | 9 | 156 | 54 |
| 2001 | 904.885 | 967.791 | 93,5 | 96 | 84 | 12 | 9.425 | | 13 | 159 | 55 |
| 2002 | 919.830 | 977.470 | 94,1 | 97 | 85 | 12 | 9.482 | | 13 | 144 | 57 |
| 2003 | 937.883 | 987.245 | 95,0 | 99 | 88 | 11 | 9.473 | | 13 | 140 | 57 |
| 2004 | 919.126 | 967.471 | 95,0 | 96 | 85 | 11 | 9.574 | | 13 | 140 | 57 |
| 2010 | 962.000 | 1.017.000 | 94,6 | 99 | 90 | 9 | 9.717 | | 9 | 136 | 57 |
| 2014 | 1.005.510 | 1.079.019 | 93,2 | 102 | 93 | 9 | 9.857 | | 9 | 130 | 57 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2015 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Tehuacán (anglès)
* Pàgina oficial de la diòcesi (castellà)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
# McEvoy Motorcycles

McEvoy Motorcycles va ser un fabricant de motocicletes britànic amb seu a Derby que feia servir motors Villiers, Blackburne, British Anzani i JAP. La companyia va cessar el 1929 quan el seu patrocinador Cecil 'Archie' Birkin es va morir en un accident al TT de l'illa de Man.

## Història

Michael McEvoy, llicenciat a l'Eton College, va començar la seva carrera d'enginyeria a la fàbrica Rolls-Royce de Derby i va crear McEvoy Motorcycles el 1924. El primer model de la marca va ser un flat-twin produït el 1925, equipat amb motor British Anzani de 1100 cc. El 1926 el negoci va tenir prou èxit perquè McEvoy deixés la seva feina a Rolls-Royce i es traslladés a uns locals més grans de Derby. La gamma McEvoy es va ampliar per tal d'incloure un model V-twin amb motor JAP 8/45 hp en un avançat xassís "súper esportiu" que era capaç d'assolir el 160 km/h. La moto va ser anunciada per McEvoy com a "la més ràpida gran bicilíndrica britànica que ostenta tots els rècords britànics d'alta velocitat que paga la pena mantenir a la seva classe" ("the Fastest all-British big twin that holds all high speed British records worth holding in its class").
McEvoy va començar a produir motocicletes amb una variada gamma de motors, entre elles una amb un petit motor Villiers de 172 cc. Tot va anar bé fins que el patrocinador financer de la companyia, Archie Birkin, es va morir entrenant-se al TT de l'illa de Man TT de 1928; l'empresa es va liquidar el 1929.

## Èxits en competició

El 1926, l'enginyer i pilot de motociclisme britànic George William Patchett va plegar de Brough Superior per a treballar amb McEvoy com a director de competició. El mateix any, Patchett va registrar un temps de 5:32 a l'exigent Mountain Course del TT de l'illa de Man TT. Patchett també va pilotar motocicletes amb motors Anzani i JAP V-twin amb èxit al circuit de Brooklands, a Weybridge. Durant la seva etapa amb McEvoy, Patchett va establir nou rècords mundials i va guanyar el Campionat de Southport el 1926 a més de 187 km/h.

## Exemplars supervivents

El juliol de 2009 es va vendre en una subhasta a Henley-on-Thames (Oxfordshire) una motocicleta McEvoy de 1928 amb motor JAP V-twin 8/45 hp de 980 cc per 108.200 lliures esterlines.

## Referències

* 1 2 «British Anzani - a company history» (en anglès). Arxivat de l'original el 14/5/2011. [Consulta: 17 octubre 2010].
* ↑ «McEvoy Motorcycles» (en anglès). [Consulta: 17 octubre 2010].
* 1 2 3 4 «1928 McEvoy-JAP 8/45hp 980cc V-twin» (en anglès). Bonhams. [Consulta: 17 octubre 2010].
* ↑ Tragatsch, Erwin. The New Illustrated Encyclopedia of Motorcycles (en anglès). Londres: Quantum Publishing, 2000, p. 560. ISBN 1861603428.
* ↑ «TT Race information» (en anglès). [Consulta: 17 octubre 2010].
* ↑ «1928 McEvoy-JAP» (en anglès). [Consulta: 20 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Galeria de models McEvoy (anglès)
# Bohdan Paczyński

Bohdan Paczyński o Bohdan Paczynski (Vílnius, 8 de febrer de 1940 - 19 d'abril de 2007) va ser un astrònom i astrofísic lituà-polonès, destacat pels seus treballs sobre l'evolució estel·lar, els discs d'acreció i els esclats de raigs gamma. Es va formar a la Universitat de Varsòvia.

## Biografia

El 1981 es va traslladar als Estats Units, on va ser professor d'astrofísica en la càtedra de The Lyman Spitzer Jr. de la Universitat de Princeton. Va ser l'iniciador del projecte polonès per a descobrir matèria fosca en l'espai, denominat Optical Gravitational Lensing Experiment i de l'All Sky Automated Survey, també polonès, destinat a monitorar la fotometria d'aproximadament 10 milions d'estrelles.
Els seus nous mètodes per al descobriment d'objectes estel·lars i realitzar el càlcul de la seva massa usant lents gravitacionals, van suposar el seu reconeixement científic internacional.
Va ser també un dels primers astrofísics a proposar que els brots de llamps gamma es produïen a distàncies astronòmiques. Els seus treballs es van concentrar en l'evolució estel·lar, les lents gravitacionals, les microlents gravitacionals, les estrelles variables, els brots de llamps gamma i l'estructura galàctica.

## Reconeixements

El 1999, es va convertir en el primer astrònom a rebre els tres premis principals de la Royal Astronomical Society, en guanyar la Medalla d'Or, després d'haver guanyat la Medalla d'Eddington el 1987 i el George Darwin Lectureship el 1995.
Entre els seus reconeixements destaca el doctorat honoris causa per la Universitat de Vratislavia que va rebre el 29 de juny de 2005 i el de la Universitat Nicolaus Copernicus de Toruń el 22 de setembre de 2006.
Va morir de càncer cerebral el 19 d'abril de 2007 a Princeton, Nova Jersey.

## Referències

* ↑ Draine, Bruce T. Bohdan Paczyński: A Biographical Memoir. Nationial Academy of Sciences, 2017, p. 14.
* ↑ Dziembowski, W. A. «Bohdan Paczyński (1940–2007)». Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 119, 858, 2007, pàg. 836–841. DOI: 10.1086/521711. ISSN: 0004-6280.
* ↑ Spergel, David. «Bohdan Paczynski (1940–2007) ·». Bulletin of the AAS, 14-08-2021. Arxivat de l'original el 2021-08-14. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ Pearce, Jeremy «Bohdan Paczynski, Pioneering Astrophysicist, Dies at 67» (en anglès). The New York Times, 26-04-2007. ISSN: 0362-4331.