OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esquirol volador nan

L' esquirol volador nan (Anomalurus pusillus) és una espècie de rosegador de la família dels anomalúrids. Viu al Camerun, la República Centreafricana, el Congo, la República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, el Gabon, Libèria i Uganda. Es tracta d'un animal arborícola i de costums nocturns. El seu hàbitat natural són els boscos humits tropicals de plana. Està amenaçat per la caça i la desforestació.
El seu nom específic, pusillus, significa ‘minúscul’ en llatí i es refereix a la seva petita mida.

## Descripció

Es tracta d'una espècie d'esquirol volador de mida petita, amb una longitud de cap i cos que varia entre 18,5 i 25,5 centímetres i una cua que fa entre 12 i 20 centímetres de llarg. El seu pes oscil·la entre els 170 i els 300 grams. El pelatge del seu cap és de color gris uniforme, sense presentar contrastos. El color del pelatge de la part superior del cos és variable, podent ser negre, gris o marró oliva, o fins i tot amb clapes de color bronze. La part superior de les membranes és de color gris fosc, amb la part propera a la cua tenyida de groc. Les parts inferiors són de color crema o groguenques, sense cap indici de color marró vermellós. Els flocs de pèls gruixuts que envolten les urpes de les potes del darrere són també de color blanc.

## Referències

* ↑ Dieterlen, F. «Família Anomaluridae». A: Wilson, Don E.; Reeder, DeeAnn (editors). Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference. 3rd. Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ Jackson, Stephen; Schouten, Peter. Gliding Mammals of the World (en anglès). Csiro Publishing, 2012, p. 165-174. ISBN 978-0-643-10406-8.
Famílies i espècies vivents d'anomaluromorfs :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Euarchontoglires · Ordre: Rodentia :
Anomaluridae :
Pedetidae :
Zenkerellidae :
# Estació de via estreta de Sant Feliu de Guíxols

L'estació de via estreta de Sant Feliu de Guíxols és una estació catalogada com a monument del municipi de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici civil, de construcció d'una sola planta rectangular formada per tres cossos units horitzontalment, a cada un d'ell té tres portes d'accés emmarcades en maó vist, essent les de la part central coronades per una cornisa sortint. La part lateral està presidida per una escalinata davant la porta principal franquejada per dues finestres; aquestes obertures també s'emmarquen en maó vista així com els angles de les cantonades. En la part posterior la planta reposa sobre un soterrani amb diverses obertures. L'edifici acaba amb una cornisa ampla que dona pas a la teulada a quatre vessants feta de teules vermelles. Dins de la funcionalitat ressalta l'interès per una simetria i ordre definit per les obertures i la disposició dels tres cossos.
S'hi ha afegit una nau de ferro i prefabricat, amb coberta de fibrociment (uralita) a dos vessants, a la banda esquerra.

## Història

L'estació formava part del circuit del Ferrocarril de via estreta que feia el recorregut de Girona a Sant Feliu de Guíxols. Creat pels guixolencs Joan Casas i Arxer i Enric Herlz, amb capital local, fou inaugurat el 30 de juny de 1892 i durà fins al 1970. Inicialment, aquesta via tenia 39 km de recorregut, però el 1924 es perllongarà fins al moll per exportar mercaderies. Feu un gran servei a la comarca i a la indústria suro-tapera, al mateix temps que oferia una sortida al mar als habitants de Girona d'altres indrets no costaners.
Actualment, l'estació es troba integrada en un conjunt de construccions del "Col·legi Públic l'Estació".

## Referències

* 1 2 3 4 «Estació de ferrocarril». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 maig 2012].
# Civèrgas

Civèrgas (en francès Sivergues) és un municipi francès situat al departament de la Valclusa i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 136 | 135 | 125 | 109 | 107 | 109 | 86 | 106 | 96 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 104 | 107 | 108 | 100 | 103 | 101 | 81 | 77 | 67 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 57 | 47 | 50 | 42 | 39 | 44 | 35 | 40 | 16 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 29 | 33 | 38 | 41 | 39 | 30 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2001 | Raoul Esparon |
| 2001-2008 | Yves Le Dizes |
| 2008- | Gisèle Martin |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Valclusa
# Estació de Seguers - Sant Pere Sallavinera

Mapa sinòptic línia RL4 :
Seguers - Sant Pere Sallavinera és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al nord del municipi de Sant Pere Sallavinera, allunyada del nucli urbà, a la comarca de l'Anoia. L'estació es troba a la línia Barcelona-Manresa-Lleida i hi tenen parada trens de la línia R12 dels serveis regionals de Rodalies de Catalunya, operat per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Manresa o Saragossa va entrar en funcionament l'any 1860 quan va entrar en servei el tram construït per la Companyia del Ferrocarril de Saragossa a Barcelona entre Manresa (1859) i Lleida.
L'any 2016 va registrar l'entrada de menys de 1.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Rodalia de Lleida :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Lleida Pirineus | Calaf | | Aguilar de Segarra | Terrassa Estació del Nord |

## Referències

* ↑ «Línia R12». Rodalies.gencat.cat. Rodalies de Catalunya.
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Ben Roy Mottelson

Ben Roy Mottelson (Chicago, 9 de juliol de 1926 - Copenhaguen, 13 de maig de 2022) fou un físic danès, d'origen estatunidenc, guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1975.
Va néixer el 9 de juliol de 1926 a la ciutat de Chicago, ciutat de l'estat nord-americà d'Illinois. Va estudiar física a la Universitat de Purdue el 1947 i es doctorà a la Universitat Harvard el 1950.
El 1948 inicià les seves col·laboracions a l'Institut Niels Bohr de Dinamarca, al costat de Aage Niels Bohr i Leo James Rainwater, al voltant de l'estructura del nucli atòmic cosa que els va permetre descriure la mecànica quàntica del nucleó. El 1971 aconseguí la ciutadania danesa, i el 1975 fou guardonat amb el Premi Nobel de Física, juntament amb els seus col·laboradors, per la seva recerca en la descripció quàntica dels nucleons.

## Enllaços externs

* «Ben Roy Mottelson» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Acinonyx pardinensis

Acinonyx pardinensis és una espècie extinta de fèlid que visqué durant el Plistocè. El seu parent vivent més proper és el guepard. Probablement tenia un aspecte i un estil de vida similars al del guepard, excepte pel fet que A. pardinensis tenia la mida d'un lleó (és a dir, era dues vegades més que el guepard). Pesava uns 120 kg i tenia una llargada corporal de 2 m sense comptar la cua, que devia fer 1,40 m.
Visqué a Euràsia durant el Plistocè inferior i mitjà. Durant el Plistocè mitjà compartí l'hàbitat amb jaguars i guepards, cosa que podria haver contribuït al seu declivi.
# Beggen

Beggen és un dels 24 barris de la ciutat de Luxemburg. El 2012 tenia 3.047 habitants.
Està situat al nord de la ciutat, la zona és més coneguda pel Football Club Avenir Beggen i l'estadi Henri Dunant. L'ambaixada de Rússia a Luxemburg també està localitzada al castell de Beggen en aquest barri.

## Vegeu també

* Barris de la Ciutat de Luxemburg
# Gat daurat africà

El gat daurat africà (Caracal aurata) és un felí salvatge de mida mitjana que viu a les selves pluvials africanes. Anteriorment havia estat classificat en el seu propi gènere, Profelis, però fou traslladat a Caracal basant-se en dades filogenètiques.

## Referències

* ↑ Johnson, W. E.; Eizirik, E.; Pecon-Slattery, J.; Murphy, W.J.; Antunes, A.; Teeling, E.; O'Brien, S.J. «The Late Miocene Radiation of Modern Felidae: A Genetic Assessment» (en anglès). Science, 311, 5757, 2006, pàg. 73–7. Bibcode: 2006Sci...311...73J. DOI: 10.1126/science.1122277. PMID: 16400146.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# La Bastida dei Jordans

La Bastida dei Jordans (en francès La Bastide-des-Jourdans) és un municipi francès situat al departament de la Valclusa i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 811 | 850 | 839 | 783 | 805 | 855 | 804 | 808 | 891 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 916 | 921 | 844 | 813 | 811 | 709 | 625 | 596 | 561 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 559 | 546 | 509 | 410 | 446 | 460 | 463 | 451 | 463 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 471 | 522 | 540 | 597 | 814 | 964 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1979-2001 | Francis Arniaud | |
| 2001- | Michel Ruffinati | PS |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Valclusa
# Blanca Maria Sforza

Blanca Maria Sforza (Pavia, Milà 1472 - Innsbruck, Sacre Imperi Romanogermànic 1510) fou una princesa de Milà que posteriorment fou duquessa consort de Savoia i emperadriu consort del Sacre Imperi Romanogermànic.

## Antecedents familiars

Va néixer el 5 d'abril de 1472 a la ciutat de Pavia, que en aquells moments formava part del Ducat de Milà, sent filla del duc Galeazzo Maria Sforza i Bonna de Savoia. Era neta per línia paterna de Francesc I Sforza i Blanca Maria Visconti, i per línia materna del duc Lluís I de Savoia i Anna de Lusignan.
Morí a la ciutat d'Innsbruck el 31 de desembre de 1510, i fou enterrada posteriorment a l'abadia de Stamps.

## Núpcies i descendents

Fou casada el 1472, amb només dos anys, amb el duc Filibert I de Savoia. El duc va morir a la primavera de 1482, deixant a Blanca vídua amb deu anys.
Aviat el rei Matías Corvino d' Hongria va demanar la mà de Blanca per al seu fill il·legítim Joan Corví, de 13 anys, i la cerimònia de matrimoni fou celebrada a Milà a través d'ambaixadors. La parella no es va arribar a trobar en persona i posteriorment el Papa va anul·lar el matrimoni l'11 de novembre de 1493.
Es casà, el 16 de març de 1494, a la ciutat tirolesa de Hall amb el futur emperador Maximilià I del Sacre Imperi Romanogermànic, vídu de Maria de Borgonya. D'aquesta unió tampoc tingueren descedents.

## Referències

* 1 2 3 Rill, Gerhard. «BIANCA MARIA Sforza, regina dei Romani e imperatrice» (en italià). Dizionario Biografico Treccani. [Consulta: 4 març 2021].
* 1 2 «Genealogía de Blanca María Sforza Saboya» (en castellà). [Consulta: 4 març 2021].
# Murilo Zauith

Murilo Zauith (Barretos, 17 de juliol de 1950) és un polític i empresari brasiler. Va ser diputat estatal, federal i alcalde de Dourados. Fins 2022 fou el vicegovernador de Mato Grosso do Sul. Empresari en la ciutat de Dourados, és propietari del Centro Universitário da Grande Dourados (Unigran), una de les majors facultats de Mato Grosso do Sul.

## Referències

* ↑ «Vice-governador, Murilo Zauith deixa comando de secretaria». [Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ «Especial: Entrevista de Murilo Zauith “À Gente”» (en portuguès brasiler). [Consulta: 4 novembre 2022].
# Acoustic (EP de Coldplay)

Acoustic és un EP promocional de la banda anglesa Coldplay llançat el 2000. El CD es va regalar amb el diari The Independent el diumenge 29 d'octubre de 2000 al Regne Unit.

## Enllaços externs

* Acoustic a Discogs (anglès)
* Acoustic a Coldplay Wiki (anglès)
Viccionari
# Goril·la de les planes oriental

El goril·la de les planes oriental (Gorilla beringei graueri) és una subespècie de goril·la oriental que es troba únicament a les selves de l'est de la República Democràtica del Congo.
Aquesta subespècie és més robusta que el goril·la de les planes occidental, presenta unes dents més llargues, un maxil·lar inferior més reforçat i un tors més ampli. Com en altres espècies de goril·les, l'esquena dels mascles es torna platejada en arribar a la maduresa.

## Hàbitat i dieta

Aquest goril·la és predominantment herbívor i sobretot folívor. És famós per menjar-se totes les fulles d'una planta. També menja fruits, llavors, brots de bambú i insectes.

## Mida

Aquesta subespècie de goril·la és el primat vivent més gran. El mascle pot arribar a pesar 225 kg i a mesurar 1,83 m en llibertat, arribant a molt més en captivitat.

## Conducta

El goril·la de les planes oriental sol ser sociable i pacífic. Viuen en grups d'entre 5 i 30 individus. Els mascles d'esquena platejada (mascles alfa) són els líders del grup i s'encarreguen de portar el grup a on pugui alimentar-se i refugiar-se. En arribar a la maduresa, els mascles van abandonant el grup per formar un de nou amb diverses femelles, fins a aquest moment poden ser solitaris, però solen associar-se amb altres mascles.

## Reproducció

Després d'un període de vuit mesos i mig la femella pareix a una o poques vegades dues cries. La lactància dura 12 mesos. La cria gateja als 9 mesos i pot caminar a les 35 setmanes. Aquestes cries no se separen de la mare fins als 3 o 4 anys i la maduresa sexual arriba als 11 o 12 anys.

## Referències

* Butynski et al (2000). Gorilla beringei ssp. graueri. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 10 maig 2006 (en anglès). Database entry includes justification for why this subspecies is endangered

## Enllaços externs

* Eastern Lowland Gorilla Numbers Plunge to 5,000, Study Says National Geographic News, March 2004.
# Sant Cosme i Sant Damià de Queixans

Sant Cosme i Sant Damià de Queixans és una església protegida com a bé cultural d'interès local del municipi de Fontanals de Cerdanya (Cerdanya).Rodejada del cementiri excepte la façana principal que forma un frontispici, encimat pel campanar quadrat piramidal. La portalada és de mig punt i s'hi pot llegir l'any 1775. Els batalls de la porta estan coberts d'originals ferros forjats. És d'una sola nau, amb volta de canó, dues capelles laterals i dues finestres a la paret lateral dreta. En l'absis s'hi observen uns arcs cecs i finestra absidal.
Sembla que antigament estava dedicada a l'apòstol Sant Jaume el Major. El Papa Urbà VIII per tal d'incrementar la devoció als nous Patrons, concedí el 13 d'abril de 1630 indulgència plenària en el dia d'aquella festa patronímica, a tots els qui, prèvia la recepció dels sagraments de penitència i comunicació, visitessin l'església. L'any 1198, els partidaris del Comte de Foix calaren foc a les portes i s'emportaren tots els ornaments, maltractant la capella.

## Referències

* 1 2 «Sant Cosme i Sant Damià de Queixans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 maig 2012].
# Meunas

Meonas (en francès Méounes-lès-Montrieux) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1141 | 1033 | 1073 | 1239 | 1180 | 1162 | 1186 | 1116 | 1149 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1073 | 1056 | 1020 | 1073 | 1023 | 739 | 713 | 640 | 612 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 572 | 577 | 621 | 587 | 551 | 596 | 513 | 457 | 465 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 550 | 585 | 632 | 928 | 1010 | 1246 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Claude Cogordan | |
| 2008- | Jean-François Massue | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Caterina de Gènova

Caterina Fieschi Adorno (Gènova, 1447-15 de setembre de 1510) fou una noble i mística cristiana italiana, també coneguda amb el nom de Santa Caterina de Gènova. És considerada santa de l'Església Catòlica, fou canonitzada el 1737 per Climent XII.
Nascuda a Gènova el 1447 en el si d'una família noble, filla de Jacopo Fieschi i Francesca di Negro. Els Fieschi eren una família de renom, dos dels seus membres havien estat papes, Innocenci IV i Adrià V, i el mateix Jacopo havia estat virrei de Nàpols. En l'hagiografia Caterina és descrita com una nena molt religiosa, practicant de penitències, a més de tranquil·la, senzilla i extremadament obedient. Quan tenia tretze anys volgué entrar en un convent, però les monges ho rebutjaren a causa de la joventut de Caterina. Des d'ençà aleshores deixà aquesta idea de banda, i als setze anys fou casada amb el noble Giuliano Adorno.
El matrimoni fou un desastre, el seu marit li era infidel, era violent i malbaratador. No hi ha gaires detalls al respecte, però sembla que els primers cinc anys de matrimoni, Caterina romangué en silenci submisa al seu marit, i els cinc següents buscà consol als seus problemes fora de casa. Aquestes distraccions innocents, més el cansament i la depressió per la seva situació, feren que volgués tornar al seu antic fervor religiós. Als deu anys de matrimoni se li atribueix un episodi místic a la seva vida, un dia de molta melangia fou aconsellada per confessar-se amb el confessor de les monges del convent, però quan es va agenollar al confessionari, un raig de llum divina traspassà la seva ànim i en un moment manifestà la seva pròpia pecaminositat i l'amor de Déu amb la mateixa claredat. Amb aquesta revelació arribà a perdre el coneixement i entrà en èxtasi. Després de recuperar-se, posposà la confessió i tornà a casa.
Durant vint-i-cinc anys es dedicà a confessar-se constantment, explicant els episodis de revelacions que tenia a voltes, que foren compilats en les seves Memòries. Finalment quedà vídua el 1497, i després es dedicà a tenir cura dels malalts del gran Hospital de Gènova, on fou gerent i tresorera. Als pobres els sorprenia que no només els proporcionés auxili, sinó també els assistís quan estaven malalts als hospitals. Caterina morí el 15 de setembre de 1510, segons es diu extenuada de la feina física i espiritual. Fou beatificada el 1675 per Climent X i canonitzada el 1737 per Climent XII després d'examinar els seus escrits, que contenien doctrina suficient per provar la seva santedat.
Escrigué en italià un Tractat sobre el purgatori i Diàleg entre l'ànima i el cos, i diverses obres de pietat i devoció.

## Referències

* 1 2 3 4 «St. Catherine of Genoa» (en anglès). Catholic Encyclopedia. Wikisource, 1913. [Consulta: 27 febrer 2018].
* 1 2 Díez Canseco, Vicente. Diccionario biográfico universal de mujeres célebres (en castellà). Tom I, 1844, p. 31.
# Benimaurell

Benimaurell (o poble de dalt) és un dels quatre nuclis de població que formen la Vall de Laguar a la Marina Alta. Es troba a 547 msnm. Aquest és el poble més alt dels que componen la Vall de Laguar. El topònim de "Benimaurell" fa referència a "Fill del Moret". A la Plaça del poble trobem una antiga morera, una Biblioteca Municipal i l'església de Sant Cosme i Sant Damià.
# Acquaro

Acquaro és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Vibo Valentia. L'any 2010 tenia 2.655 habitants. Limita amb els municipis d'Arena, Dasà, Dinami, Fabrizia, San Pietro di Caridà i Sant'Angelo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2010- | Giuseppe Barilaro | Llista Cívica |

## Galeria fotogràfica

* L'església gran
* La part rural del país
* La plaça principal amb la font de Neptú
* La plaça i el nucli antic
* L'estàtua de Sant Joan
* Les tres estàtues de la plaça principal
# Otmar Suitner

Otmar Suitner (Innsbruck, 6 de maig de 1922 - Berlín, 8 de gener de 2010) fou un director d'orquestra austríac.
Va ser alumne de Clemens Krauss al Mozarteum de Salzburg, i va començar la seva carrera durant la Segona Guerra Mundial. Va arribar a ser director titular de l'Òpera Estatal de Dresden i de la Staatskapelle el 1960, i va gaudir d'una reeixida carrera internacional. Va ser particularment popular al Japó on la seva col·lecció de versions d'Antonín Dvořák, luxosament editada, és un best-seller.

## Referències

* ↑ «Otmar Suitner». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Domestik

Domestik és una pel·lícula de esportiu txeca del 2018 dirigit per Adam Sedlák. Es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary l'1 de juliol de 2018.

## Argument

La pel·lícula tracta sobre Roman i la seva dona Šarlota. Roman és un motorista professional obsessionat per guanyar. Intenta posar-se en forma després d'una lesió. La seva dona Šarlota intenta quedar-se embarassada, però l'obsessió d'en Roman fa que la seva relació es deteriori.

## Repartiment

* Jiří Konvalinka com a Roman
* Tereza Hofová com a Šarlota
* Miroslav Hanuš com a Doctor
* Tomáš Bambusek com a Kustod

## Ressenya

Hossein Eidizadeh va escriure per a Kinoscope que "Pràcticament tota la pel·lícula passa a l'apartament de Roman. Durant la major part de la pel·lícula, el veiem pedalant boig en una bicicleta estàtica; nosaltres veure l'expansió i la contracció dels seus músculs, com si estiguéssim seguint les rutines d'una rata de laboratori sota examen. T'acostes tant a Roman i a la seva obsessió que, al final de la pel·lícula, estàs sense alè, com si haguessiu pedalat dues hores. La primera pel·lícula de Sedlák és visualment convincent, crea una atmosfera nefasta en la qual l'únic so que s'escolta és la respiració de Roman, el seu cicle i la màquina d'oxigen. Šarlota (Tereza Hofová), anhela un nadó i la presència de la tenda d'oxigen afegeix un altre nivell a aquesta ja horrorosa història d'alienació i deixa pas al final difícil d'oblidar d'aquest thriller domèstic."

## Premis

Al LI Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya va obtenir una menció especial al Premi Noves Visions i va guanyar el Premi Ciutadà Kane a la direcció revelació.

## Referències

* ↑ «Ve Varech se za český film budou prát snímky Domestik a Všechno bude». iDNES.cz, 06-09-2018. [Consulta: 18 agost 2018].
* ↑ «53. MFF KV - Domestik se představuje v intenzivním traileru - Totalfilm.cz» (en txec). www.totalfilm.cz. [Consulta: 6 setembre 2018].
* ↑ kinobox.cz, team at. «Jiří Konvalinka: Domestik je nekompromisní, moc podobných filmů u nás není» (en txec). Kinobox.cz. [Consulta: 8 setembre 2018].
* ↑ «TOP FIVE FILMS AT THE 53RD KARLOVY VARY INTERNATIONAL FILM FESTIVAL». Kinoscope. [Consulta: 6 gener 2019].
* ↑ Palmarés: 'Clímax' y 'Lazzaro Feliz' arrasan en el Festival de Sitges 2018, Fotogramas, 18 d'octubre de 2018

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube