OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sophie Hediger

Sophie Hediger (Horgen, 14 de desembre de 1998 - Arosa Lenzerheide, 23 de desembre de 2024) fou una surfista de neu suïssa. Competí als Jocs Olímpics d'hivern de Pequín de 2022, en les categories de cros femení i cros mixt.
Hediger competí en la Copa del món de surf de neu de 2018-2019, de 2019-2020, de 2020-2021 i de 2021-2022.
Morí en una allau a Arosa Lenzerheide, el 23 de desembre de 2024, a 26 anys. Segons transcendí, ella i un conegut es trobaven a la pista etiquetada com a «Diamant negre», atesa la seva dificultat, que en aquell moment estava tancada per risc d'allau.

## Referències

* ↑ «Sophie HEDIGER». olympics.com/beijing-2022. Arxivat de l'original el 12 February 2022. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ «Sophie Hediger 2022 Olympics | NBC Olympics» (en anglès). nbcolympics.com. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ «Sophie HEDIGER». beijing2022.cn. Arxivat de l'original el 12 February 2022. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ «HEDIGER Sophie». fis-ski.com. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ «Swiss Olympic snowboarder dies in avalanche». SWI swissinfo.ch, 24-12-2024. [Consulta: 24 desembre 2024].
* ↑ «La snowboardeuse suisse Sophie Hediger est morte dans une avalanche» (en francès). Le Monde, 24-12-2024.
* ↑ «Sophie Hediger, Olympic Snowboarder From Switzerland, Dies in Avalanche» (en anglès). , 24-12-2024.
* ↑ Tragedy in Arosa, Switzerland, As Avalanche Claims Life of 26-Year-Old Olympic Snowboarder
# Marc Servili Gemin

Marc Servili Gemin (llatí: Marcus Servilius Geminus) va ser un magistrat romà dels segles I aC i I. Formava part de la gens Servília, i era de la família dels Gemin. Va exercir algunes magistratures menors, i segons Valeri Màxim va ser cònsol l'any 3 juntament amb Luci Eli Làmia, però el seu nom no es troba als Fasti.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 239.
# Can Pujol (Vilobí d'Onyar)

Can Pujol és una casa de dues plantes del municipi de Vilobí d'Onyar (Selva) amb vessants a laterals i cornisa d'una filada de teules. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El portal té els brancals de pedra amb impostes que sostenen una llinda de fusta. Actualment presenta una petita teulada de protecció que no forma part de l'edifici original. Les finestres de la planta baixa són senzilles, i les del primer pis són de pedra. La de l'esquerra té gravat un arc conopial a la llinda i la del centre, més gran, també el té però a més presenta una decoració floral central. El tret més remarcable d'aquesta edificació es troba a la façana de la dreta. Es tracta d'una petita finestra rectangular amb dues cares esculpides a l'ampit d'estil arcaitzant. L'interior ha estat molt reformat al llarg del segle XX i els forjats han estat substituïts per revoltons. L'estructura també ha estat modificada subdividint la sala central i les laterals. La part de les quadres conserva unes portes d'arc de mig punt fetes de rajol, possiblement del segle xix. L'edifici es troba voltat d'edificacions annexes i coberts destinats a les feines del camp.

## Història

Sembla que la casa sempre havia estat d'una família que originalment portaven el cognom Pujol però al segle xix es va perdre. L'any 1910, Joan Negre Costa, avi de l'actual propietari, la va tornar a comprar per recuperar-la.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Pujol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Benestar social

El benestar social és un constructe teòric que sorgeix en l'àmbit de l'estat de benestar i que, a més d'estudiar i valorar les formes de vida de les persones, té en compte les formes de distribució equitativa dels recursos d'una societat o grup determinat. Per tant, s'incorporen, en aquest concepte, les idees d'equitat i justícia distributiva. És important perquè remet a la responsabilitat dels estats moderns envers l'augment de la qualitat de vida de la població.
El benestar social és un conjunt de factors que participen en la qualitat de vida de la persona i fan que la seva existència posseeixi aquells elements que donen lloc a la tranquil·litat i satisfacció humana, en definitiva a la felicitat. El benestar social és una condició no observable directament, sinó que és a partir de formulacions com es compren i es pot comparar d'un temps o espai a un altre.
Funciona com a indicador de quines són les condicions de vida que, segons els estàndards de cada societat, han de tenir les persones i, a més, de quins són els graus de satisfacció de les persones referent tant a les necessitats sentides com a les necessitats comparatives respecte a altres grups socials que estimen com a semblants.
El benestar social mesura els graus de satisfacció de les persones, en relació amb les seves necessitats comparatives respecte a altres grups socials que estimen com a semblants. Es refereix a la qualitat de les nostres interaccions i relacions amb els altres, i també al suport que rebem i oferim dins d’una comunitat (Diener, 1999). La vida en comunitat ofereix un escenari propici per conrear i promoure aquest aspecte essencial del benestar humà.

## Vegeu també

* Centre de dia

## Referències

* ↑ Álvarez, Fernando «Promoviendo el bienestar a través de la vida en comunidad: el ‘cohousing’ como ejemplo». Oikonomics (CCBY), 22, 31-05-2024. DOI: 10.7238/o.n22.2409. ISSN: 2339-9546.
# Serrat de la Casa Gran

El Serrat de la Casa Gran és una muntanya de 759 metres que es troba al municipi de Montclar, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Província del Neuquén

Neuquén (en el text de la Constitució provincial: Província de Neuquén o Província del Neuquén) és una de les vint-i-tres províncies que integren la República Argentina. que conformen el país, i un dels vint-i-quatre districtes electorals legislatius nacionals. La seva capital i ciutat més poblada és l'homònima ciutat de Neuquén.
Limita al nord amb la Província de Mendoza, a l'est amb La Pampa i la Río Negro, al sud amb Río Negro i a l'oest amb Xile de qui el separa la Serralada dels Andes.

## Vegeu també

* Caviahue-Copahue.
* Parc Nacional Lanín.

## Referències

* ↑ Constitució de la Província del Neuquén
* ↑ "Jurisdicció de primer ordre" a Argentina
* ↑ Estats Provincials - "La República Argentina és un estat Federal constituït per 23 Províncies i una Ciutat Autònoma".
* ↑ Constitució Nacional Argentina vigent - Segona part "Autoritats de la Nació"
# Santiago Martí Hernández

Santiago Martí Hernández (Alacant, finals segle XIX - Alacant, mitjans segle XX) fou un polític socialista valencià. Quan esclatà la Guerra Civil espanyola fou escollit representant d'UGT i del PSOE al Consell Municipal d'Alacant, vicepresident de la Junta d'Obres del Port i president de la Junta Qualificadora i Expropiadora de Finques Rústiques sense indemnització.
El juny de 1937 fou elegit president del Consell Municipal (alcalde d'Alacant), i com a tal participà en la Conferència Internacional de la Pau de París, on presentà una resolució sobre els bombardeigs en poblacions després del bombardeig del 25 de maig de 1938 sobre el Mercat que causà prop de 300 víctimes. El setembre de 1938 dimití del càrrec, però continuà com a regidor.

## Referències

* ↑ Santiago Martí Hernández, Fundació Pablo Iglesias
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.342. ISBN 9788495484802.
# Acropora cervicornis

Acropora cervicornis és una espècie d'antozou de l'ordre Scleractinia, una de les aproximadament 160 espècies conegudes de corall de banya de cérvol. És una de les 10 espècies més amenaçades pel canvi climàtic.
Viu en colònies coral·lines des de 0 a 30 m de fondària. El límit superior el defineix la força de les onades i el límt inferior pels sediments en suspensió i la disponibilitat de llum.

## Morfologia

És un corall amb branques cilíndriques que fan de pocs centímetres a dos metres de llargada.

## Distribució

Es troba als Keys de Florida, les Bahames i les Illes del Carib. Es troba a l'oest del Golf de Mèxic però és absent a les costes dels Estats Units del Golf de Mèxic i tampoc n'hi ha a les illes Bermudes ni a les costes occidentals de Sud-amèrica.

## Problemàtica

La forma de reproducció d'aquest coral és asexual amb noves colònies que es formen quan una branca trencada es fixa en un substrat, cosa que permet una ràpida recuperació després d'una tempesta però molt difícilment es recupera de malalties o l'emblanquiment dels coralls.
La reproducció sexual es fa un cop l'any als mesos d'agost o setembre, es deixen anar milions de gàmetes]. Les larves de corall viuen com plàncton uns dies fins a trobar un lloc on fixar-se. Però poques larves de corall tenen èxit i hi predomina la reproducció asexual amb baixa diversitat genètica.
Des de 1980, les poblacions d'aquest corall s'han col·lapsat per malalties, increment de la depredació, enblanquiment i altres factors.

## Enllaços externs

* Corall de banya de cérvol (Acropora cervicornis)
* Llei (dels Estats Units) sobre hàbitats crítics en espècies amenaçades
# Serra de Can Vidal

La Serra de Can Vidal és una serra situada al municipi de Copons (Anoia), amb una elevació màxima de 632 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ángel Company Sevila

Ángel Company Sevila (Alacant, finals segle XIX - Alacant, segle XX) fou un anarquista valencià. Militant de la Federació Anarquista Ibèrica i sense formació política prèvia, formà part del Consell Municipal d'Alacant en representació de la FAI i va ocupar l'alcaldia d'Alacant de 8 de setembre de 1938 al 21 de març de 1939, mercè els vots a favor d'Izquierda Republicana.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.165. ISBN 9788495484802.
# Ivalo

Ivalo (Avvil en sami del nord, Â'vvel en sami dels Skolts i Avveel en sami d'Inari) és un poble del municipi d'Inari, a la Lapònia finlandesa, situat a la vora del riu Ivalo a 20 quilòmetres al sud del Llac Inari al cercle polar àrtic. Té una població de 3.998 habitants a partir de 2003 i un petit aeroport. A 30 quilòmetres cap al sud d'Ivalo hi ha un complex de lleure molt popular que es diu Saariselkä. El pas fronterer més proper a Rússia es troba a uns 50 km d'Ivalo: l'estació fronterera de Raja-Jooseppi està gestionada per les autoritats de Finlàndia.

## Personatges il·lustres

* Kati-Claudia Fofonoff, escriptora i traductora.

## Referències

* ↑ «Arctic Circle – Blood & Snow in Finnish Lapland», 08-05-2019. [Consulta: 4 maig 2022]. «Arctic Circle is a crime thriller set in the village of Ivalo, Finland, about 300 km north of the Arctic Circle.»
* ↑ «Inari Lapland». Arxivat de l'original el 2010-09-09. [Consulta: 17 setembre 2009].
* ↑ https://yle.fi/a/74-20061781. YLE.fi. Retrieved 2023-11-23
# Across the Night

Across the Night és el cinquè i últim senzill del quart àlbum de la banda Silverchair, Diorama. El videoclip està filmat seguint l'estil cinematogràfic de principis de segle XX i inclou la participació de l'actor australià Guy Pearce.

## Llista de cançons

CD Senzill AUS (ELEVENCD15)
* "Across the Night"
* "Tuna in the Brine (demo)"
* "One Way Mule (demo)"
* "Luv Your Life (demo)"
* "Across the Night (demo)"
DVD Senzill AUS (ELEVENDVD15)
* "Across the Night (Music video)"
* "After All These Years (Music video)"
* "The Greatest View (Live at the 2002 ARIA Awards)"
Promo 12" AUS (edició limitada a 900 còpies) (ELEVENV15)
* "Across the Night"
* "Tuna in the Brine"

## Enllaços externs

* Across the Night a YouTube
# Sally Buzbee

Sally Buzbee (Walla Walla, Washington, Estats Units, 1966) és una periodista i editora estatunidenca. Ha sigut directora executiva d'Associated Press. El maig de 2021 fou nomenada directora de The Washington Post, esdevenint la primera dona de la història en dirigir aquest diari. Va substituir a Martin Baron, qui es va jubilar el febrer del mateix any.
Buzbee va néixer a Olathe, un poble de l'Estat de Kansas. Va obtenir un bachelor a la Universitat de Kansas i va començar a treballar a Associated Press el 1988, passant per diversos càrrecs fins esdevenir la seva directora executiva. El juny de 2024 va dimitir del càrrec d'editora en cap del Wahington Post.

## Referències

* ↑ «The Washington Post names Sally Buzbee as top editor» (en anglès). NBC News, 11-05-2021.
* ↑ elDiario.es. «La periodista Sally Buzbee, primera mujer en dirigir 'The Washington Post'» (en castellà), 11-05-2021. [Consulta: 11 maig 2021].
* ↑ «Sally Buzbee named Associated Press executive editor» (en anglès). Associated Press, 17-11-2016.
* ↑ Izadi, Elahe; Argetsinger, Amy «Sally Buzbee steps down as executive editor of The Washington Post» (en anglès). Washington Post, 03-06-2024. ISSN: 0190-8286.
# Serra d'Orpinell

La Serra d'Orpinell és una serra situada als municipis de Carme, la Llacuna i Orpí (Anoia), amb una elevació màxima de 736 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Asteroide de tipus C

Els asteroides de tipus C són asteroides amb un alt contingut en carboni. Són el tipus més comú arribant a ser el 75% dels asteroides coneguts; com la seva observació és molt difícil és probable que el seu percentatge sigui encara més elevat, com certament ho és en els asteroides de la part externa del cinturó d'asteroides, a una distància de prop de 2,7 ua, on orbiten i on es concentren en regions més fredes i llunyanes del Sol.

## Característiques

Aquest tipus de cossos celestes és molt fosc, de fet tenen una albedo de 0,03, reflectint el 3%-4% de la llum solar que reben i són similars condrites carbonàcies.
Tenen la mateixa composició del Sol i de la nebulosa solar primitiva, però sense hidrogen, heli i gasos volàtils; presenten compostos que contenen aigua, hidrats.
S'han trobat aquests elements analitzant els espectres de la llum reflectida que conté una forta absorció ultraviolada a una longitud d'ona de prop de 0,4μm - 0,5μm, també presenten l'absorció característica de l'aigua a una longitud d'ona de 3μm. Es coneixen com a primitius, ja que no han canviat d'ençà que se solidificaren, ara fa 4.600 milions d'anys.
A aquest grup pertany el primer asteroide descobert: Ceres, l'any 1801 per Giuseppe Piazzi, i amb els seus 1.000 km de diàmetre és el més gran d'aquest tipus d'objectes, tant que ha estat classificat com a planeta nan.

## Vegeu també

Classificació espectral dels asteroides
# Román Bono Marín

Román Bono Marín (Alacant, 27 d'agost de 1902 - Alacant, 1 de juliol de 1969) fou un polític alacantí, fill d'Antonio Bono Luque i net de Román Bono Guarner, alcalde d'Alacant i procurador en Corts durant el franquisme.
Llicenciat en enginyeria de mines, treballà en l'empresa que havia fundat el seu avi. Quan esclatà la guerra civil espanyola es posà de part dels sublevats i fou empresonat. L'abril de 1937 fou alliberat i s'amagà a l'ambaixada de l'Argentina, a través de la qual embarcà en el vaixell Tucumán i es va incorporar a les tropes franquistes, en les que va combatre com a tinent d'enginyers als fronts de Guadalajara, Terol, Castelló de la Plana, Madrid i Toledo. El 1940 formà part de la gestora municipal d'Alacant, i en fou nomenat alcalde i procurador a Corts Franquistes de febrer de 1942 a abril de 1946. En 1943 va ocórrer l'Explosió Armeria El Gato en Alacant i va formar part de la Comissió pro Damnificats en qualitat de president delegat del governador civil. Durant la resta del seu mandat es van prendre les mesures per a la reconstrucció de la Plaça de l'Ajuntament i els voltants. Des de 1947 fins a la seva mort fou president de la Caixa d'Estalvis del Sud-est. A més fou president del Reial Club de Regates d'Alacant, interí (1939) i posteriorment de ple dret (1941-44).

## Referències

* ↑ Esquela mortuòria, ABC, 11 de juliol de 1969
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ “Memoria y Cuentas relacionadas con el siniestro ocurrido el día 31/07/1943 en la calle R. Altamira de esta ciudad al producirse incendio con explosiones en la casa nº 30” document públic realitzat per la Comissió Especial Pro Damnificats. Editat per l'àrea de Beneficència i Sanitat de l'Ajuntament d'Alacant. Gràfiques Garcia Alacant 1944
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.91. ISBN 9788495484802.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Ambrosio Luciáñez Riesco | Alcalde d'Alacant 1942 - 1946 | Succeït per: Manuel Montesinos Gómiz |
# Actias

Actias és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família Saturniidae. Són arnes les erugues de les quals s'alimenten generalment de fulles de plantes del gènere Liquidambar. Com tots els integrants de la família Saturniidae, als adults els manca un aparell bucal funcional per alimentar-se. En la seva fase adulta solen viure entre tres dies i una setmana.

## Taxonomia

* Actias angulocaudata Naumann & Bouyer, 1998
* Actias artemis (Bremer & Gray, 1853)
* Actias australovietnama Brechlin, 2000
* Actias callandra Jordan, 1911
* Actias chapae Mell, 1950
* Actias dubernardi (Oberthür, 1897)
* Actias felicis (Oberthür, 1896)
* Actias gnoma (Butler, 1877)
* Actias groenendaeli Roepke, 1954
* Actias ignescens Moore, 1877
* Actias isis Sonthonnax, 1897
* Actias kongjiara Chu & Wang, 1993
* Actias laotiana Testout, 1936
* Actias luna (Linnaeus, 1758)
* Actias maenas (Doubleday, 1847)
* Actias neidhoeferi Ong & Yu, 1968
* Actias ningpoana Fielder, 1862
* Actias omeishana Watson, 1912
* Actias parasinensis Brechlin, 2009
* Actias philippinica Naessig & Treadaway, 1997
* Actias rhodopneuma Roeber, 1925
* Actias rosenbergii (Kaup, 1895)
* Actias selene (Hübner, 1806)
* Actias sinensis (Walker, 1855)
* Actias truncatipennis (Sonthonnax, 1899)
# Serra dels Gegants

La Serra dels Gegants és una serra situada als municipis de Sant Pere de Ribes i Sitges (Garraf), amb una elevació màxima de 214 metres.
El 29 de juny de 2012 un incendi l'afectà de manera parcial.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Incendi forestal a Sant Pere de Ribes». gencat.cat, 29-06-2012. [Consulta: 30 juny 2012].
# Astorgi IV Manfredi

Astorgi IV Manfredi (1470 - Ravenna, 24 de desembre de 1509) va ser fill natural de Galeot Manfredi i Cassandra Pavoni, i es va dir de naixement Francesc Manfredi adoptant el nom d'Astorgi en ser proclamat senyor l'octubre de 1503.
Va ser governador de Val di Lemona 1489. Va ser proclamat senyor sobirà de Faenza l'octubre de 1503 però va ser deposat el 19 de novembre del mateix any. Va morir a Ravenna el 24 de desembre de 1509. Estava casat amb Beatriu de Carpegna.
# Pou de glaç de Corbera de Llobregat

El pou de glaç de Corbera de Llobregat, a Corbera de Llobregat (Baix Llobregat), és una obra protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El pou de glaç -situat a prop del pas de la barca i al costat del pas estratègic de la Roca del Droc- és una construcció semisubterrània de grans dimensions, de forma cilíndrica i coberta de cúpula semiesfèrica, amb una estructura externa octogonal que protegia la cúpula. D'aquesta estructura se'n conserven 6 parets: cadascun dels costats de l'octàgon mesura 3,40 de llarg i l'amplada dels murs és de 80 cm. Les mesures totals del pou són 11 metres de diàmetre a la base circular i 8 metres a l'estructura externa octogonal. L'interior del pou es troba en perfecte estat de conservació, fa més de 10 metres des de la base fins a la cúpula i 9,3 metres de diàmetre. Els murs que conformen les parets són de més d'1 metre d'amplada. A la part superior del cilindre hi ha dues obertures per on en el seu dia es deuria entrar el gel. Les marques de petits forats a distància regular als murs de les parets suggereixen els punts d'ancoratge d'alguna estructura de fusta utilitzada per a l'accés des homes que treballaven dins el pou.
A mitjana altura, a 1,5 metres de la cúpula, s'hi va practicar una porta, de factura evidentment posterior a la construcció del pou, i que deuria permetre un accés ràpid al seu interior.
El terra està ple de detritus i material de rebuig llençat sense cura.

## Història

El Baró de Corbera era propietari del castell, una fortalesa amb tres recintes exteriors. Dins el castell, hi havia una ermita consagrada a Santa Magdalena a on arribaven gran nombre de pelegrins. El Senyor de Corbera era arrendatari del Priorat de Sant Ponç i cobrava els censos i delmes del monestir, així com del pas de barca, del molí de farina i del pou de glaç. Igualment eren propietat del baró l'hostal de pelegrins, la carnisseria i el forn de pa, que tenia llogats. Era obligació de l'hostaler vendre, entre altres productes, i especialment durant les festes de la patrona el 22 de juliol, gel o neu, per a la conserva dels aliments i per ús dels habitants i dels forasters que venien de lluny per a venerar la santa. Aquesta informació es troba en un document d'arrendament dels serveis de l'hostal a Pau Massana, responsable de l'hostal entre els anys 1729 i 1731. La menció específica al gel, com a producte entre d'altres que havia de proporcionar, posen de manifest l'existència d'un pou als voltants i l'accessibilitat de l'hostaler per a l'adquisició del gel. No és d'estranyar que el Senyor de Corbera disposés d'un pou de glaç, perquè el gel es considerava un producte de primera necessitat; a més, tenia el títol de Baró i era un dels homes més poderosos de la zona.
Actualment el pou està en terrenys propietat de la marquesa de Pallejà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pou de glaç de Corbera de Llobregat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Pou de glaç de Corbera de Llobregat». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.