OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thara

Thara o Tharad fou un estat tributari protegit de l'agència de Palanpur.
Originalment fou regit per rajputs chauhans; fou conquerit per musulmans al final del segle XII o inicis del XIII i la família regnat fou relegada a Vav que va conservar (1244). Després de passar als jhaloris i als babis de Radhanpur fou retornat per aquestos als vaghelas kanjis el 1759, en la persona del cap rajput chauhan de Morvada o Morwara (que posseïa aquest principat des del 1508), que el va conservar fins després de la independència índia. El 1819 el cap local, amenaçat pels khoses, es va posar sota protectorat britànic. El 1821 el govern britànic va establir que Tharad no pagaria tribut fins que els ingressos pugessin un 50% quan es pagaria un terç de la recaptació; aquest acord va estar vigent fins al 1825 quan tots els estats foren alliberats de tribut. El thakur el 1882 era Khengarsingh amb seu a Thara o Tharad.
Thara o Tharad tenia una superfície de 3.270 km² i una població de 16.401 habitants el 1901; el formaven 51 pobles i incloïa Mervada o Morwara. La població el 1881 s'assenyala com de 65.494 habitants amb 154 pobles.
Quan es va establir el sistema de thanes pels petits estats, Thara fou inclos a la thana de Kankrej, però el 1874 es va crear una thana que va portar el nom de Thara o Tharad amb els principats tributaris del principat de Tharad. La thana de Tharad fou abolida el 14 de setembre de 1904 i la jurisdicció dels petits tributaris -anomenats jamaiya- va passar directament al thakur de Thara.

## Bandera

La bandera era verda amb l'escut brodat en plata al cantó.

## Llista de thakurs

* Khanji (de Mervada) 1759 - 1786
* Harbhamji Khanji 1786 - 1823 (fill)
* Karansinhji Vanaji 1823 - 1859 (germà)
* Khengarsinhji Vanaji 1859 - 1892 (fill)
* Abhaisinhji Khengarsinhji 1892 - 1910 (fill)
* Daulatsinhji Abhaisinhji 1910 - 1921 (fill)
* Bhimsinhji Daulatsinhji 1921 - 1948 (fill)

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Alfredo Urdaci Iriarte

Alfredo Urdaci Iriarte (Pamplona, Navarra, 22 de desembre de 1959) és un periodista espanyol llicenciat en Ciències de la Informació per la Universitat de Navarra en 1983 i en Filosofia per la Universitat Complutense de Madrid.
Va començar la seva carrera periodística en el desaparegut Diario 16 i en 1985 va passar a Ràdio Nacional d'Espanya, on va exercir com a corresponsal en Roma.
Director dels serveis informatius de Televisió Espanyola i presentador de la 2a edició de Telediario, des de 1998.
Durant el període que va dirigir els informatius es va produir la primera condemna per manipulació informativa d'un mitjà públic a Espanya, en ser denunciada Televisió Espanyola pel sindicat Comissions Obreres (CCOO) per haver minimitzat l'impacte de la vaga general del 20-J, durant el segon mandat de José María Aznar com a president del Govern.
Com a responsable del servei Alfredo Urdaci va ser l'encarregat de llegir la rectificació de les informacions per mandat judicial. Encara que va complir formalment la sentència, ho va fer llegint la rectificació després dels crèdits i la sintonia de fi de l'informatiu, a una velocitat major de l'habitual i llegint el nom del demandant com "ce ce o o", quan la lectura de sigles és una pràctica inusual en televisió i ràdio.
Aquest fet va provocar que Comissions Obreres demanés aclariments al jutge sobre si era vàlida l'execució de la sentència. El jutge va estimar que no s'havia complert adequadament, encara que el sindicat va refusar sol·licitar-ne una nova execució.
Urdaci va ser premiat per Manuel Fraga per la seva cobertura informativa del desastre del Prestige. Durant part de l'any 2003 va presentar el seu informatiu al costat de Letízia Ortiz, fins que es va fer públic el compromís d'aquesta amb el príncep Felip de Borbó.
Alfredo Urdaci va tenir un paper incòmode en ser l'encarregat de presentar l'especial informatiu de Televisió Espanyola per a la nit electoral del 14 de març de 2004. Quan es perfilava la victòria socialista molts simpatitzants dels partits d'esquerra corejaven consignes en les connexions de TVE que ell mateix introduïa tals com: Urdaci, al telecupó, Urdaci, et queda un telediari, Urdaci, també, a la cua de l'INEM. I fins i tot a Catalunya s'escoltaven eslògans com Urdaci, dimissió, de 'La Farola' director.
Després del triomf del PSOE en les eleccions de març de 2004, el 23 d'abril de 2004 s'acomiada de l'audiència, sent destituït del seu càrrec uns dies després. Se li va oferir un lloc de treball com documentalista, encara que va rebutjar l'oferta i va passar a l'excedència en TVE.
És autor del llibre Días de ruido y furia (Dies de soroll i fúria), de l'Editorial Plaza&Janés, Barcelona (2005), sobre la seva última etapa com a director de serveis informatius, encara que aquest llibre ha hagut de ser retirat de la distribució després de reconèixer Urdaci que contenia afirmacions falses sobre unes suposades declaracions del periodista Fernando Delgado en la cadena SER durant la jornada electoral del diumenge 14 de març de 2004. Aquestes frases hauran de ser eliminades en les futures edicions del llibre.
# Margarita Méklina

Margarita Maràtovna Méklina, rus: Маргари́та Мара́товна Ме́клина— (Leningrad, URSS, 15 de juliol de 1975) és una contista i novel·lista que resideix entre Europa i els Estats Units. Autora de sis llibres i guanyadora de premis literaris a Rússia, ha publicat àmpliament en anglès i va ser nominada al premi Pushcart per The Conium Review.
Meklina es va matricular a la Facultat de Filologia de la Universitat Pedagògica Russa (Sant Petersburg) i en migrar als Estats Units el 1994 es va instal·lar a Califòrnia.
Les seves novel·les de la dècada de 1990 sovint es van construir al voltant de temes de sexualitat marginada, combinats amb elements postmodernistes i de la nova sinceritat, i van crear un nou lèxic rus del gènere. Algunes de les seves obres han estat traduïdes a l'anglès, l'italià, el castellà i el japonès. El seu recull de contes The Battle at St. Petersburg (Moscou, 2003) va rebre el premi Andrei Beli, fet que la va convertir en l'autora més jove en rebre el guardó. El volum de ficció de temàtica queer Love Has Four Hands (Moscou, 2008) i el volum My Criminal Connection to Art van rebre el Premi Rus el 2009. La col·laboració amb l'escriptor Arkadi Dragomósxenko va donar lloc a una col·lecció sobre el seu intercanvi epistolar, que es va publicar com a POP3.
Gran part de la ficció en anglès de Méklina explora diversos temes al voltant de la memòria, la col·laboració creativa i l'experiència bifurcada dels desplaçats i reinventats culturalment. La seva novel·la per a joves adults, The Little Gaucho Who Loved Don Quixote, va ser semifinalista per al premi Amazon de Novel·la Innovadora de 2013.

## Referències

* ↑ «Unmanned Press: January Short of the Month: Multiple Children by Margarita Meklina» (en anglès). unmannedpress. Arxivat de l'original el 2022-04-05.
* ↑ «Margarita Meklina» (en anglès), 13-11-2013. [Consulta: 27 desembre 2024].
* ↑ «Slavia - rivista trimestrale di cultura». [Consulta: 27 desembre 2024].
* ↑ el armario de acero.
* ↑ «The Subaru Monthly». Shueisha, 2013. ISSN: 05459-10.
* ↑ ««Преступная связь с искусством» Маргариты Меклиной | Ельцин Центр». [Consulta: 27 desembre 2024].
* ↑ Zagranitsa isskustvo Rossii Arxivat 24-09-2015 a Wayback Machine. - vegeu Margarita Meklina
* ↑ «Физиология времени — Booknik.ru (Fisiologia del temps: conversa de Dmitrij Dejch amb Margarita Meklina)». [Consulta: 27 desembre 2024].
# Serrat de Can Batlle

La Serrat de Can Batlle és una serra situada al municipi de Santa Pau a la comarca de la Garrotxa, amb una elevació màxima de 587 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turmapuri

Turmapuri fou un estat tributari protegit del tipus zamindari al tahsil de Sakoli al districte de Bhandara a les Províncies Centrals. El centre estava a una 8 km al nord de Sakoli i el formaven 5 pobles amb una superfície de 34 km². La població el 1881 era de 979 habitants principalment gonds i goares, encara el que el zamindar no pertanyia a aquestes ètnies i era de casta mana.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Alfric d'Abingdon

Alfric d'Abingdon (Kent?, s. X - Canterbury, 16 de novembre de 1005) fou un religiós anglès, esdevingut 28è arquebisbe de Canterbury. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Alfric era fill d'un comte de Kent. Va esdevenir monjo benedictí a l'Abadia de Abingdon i, ben aviat, probablement abat. Després va passar com a abat de l'Abadia de Saint Albans cap al 975. El 990 va ser elevat al Bisbat de Ramsbury, i el 995 a la seu de Canterbury. La seva proposta com a arquebisbe de Canterbury es va produir el 21 d'abril de 995 en un Witenagemot celebrat a Amesbury.
El nomenament d'Alfric no va agradar al clergat del capítol de la catedral, que va enviar a dos membres a Roma, anticipant-se a Alfric, per fer valer els seus drets. El papa Gregori V, però, no va voler oposar-se al desig real i, quan Alfric va arribar a Roma el 997, va rebre el pal·li. Se li atribueix la substitució dels clergues regulars per monjos en la cura de l'església catedral de Christ Church a Canterbury. Aquells se n'havien fet càrrec des de la seva fundació, el segle ix.
També és probable que celebrés el matrimoni del rei Etelred l'Indecís i Emma de Normandia, el 1002. Alfric també va ordenar la redacció d'una vida de sant Dunstà de Canterbury, la Vita Sancti Dunstani. Alfric va morir el 16 de novembre de 1005

## Veneració

Va ser enterrat a l'Abadia de Abingdon i després fou traslladat a la catedral de Canterbury. Fou canonitzat i la festivitat litúrgica se celebra el 16 de novembre.
# Ordis

Ordis és un municipi de la comarca de l'Alt Empordà, pel qual hi passa la riera d'Àlguema, afluent del Manol. A l'est del terme municipal hi ha el veïnat de Pols.
Anomenat Ordeos a l'edat mitjana, en l'època moderna el lloc d’Ordis formava part, amb Navata, Espinavessa i La Palma (Cabanelles), de la baronia de Navata, depenent del comte de Peralada.

## Geografia

* Llista de topònims d'Ordis (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Patrimoni històric

A l'est hi ha el petit veïnat de Pols, amb l'església de Santa Maria. Més al sud hi ha l'ermita de Sant Nicolau.

## Institucions

A la legislatura (2019-2023) l'alcaldessa era Anna Maria Torrentà Costa.

## Demografia

| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Ordis | 381 |
| Pols | 12 |
(Font: Idescat)
| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 20 | 25 | 30 | 185 | 245 | 532 | 458 | 423 | 434 | 406 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 428 | 446 | 357 | 347 | 305 | 331 | 295 | 298 | 301 | 301 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 283 | 287 | 285 | 343 | 335 | 353 | 375 | 385 | 391 | 380 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 377 | 382 | 361 | 373 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* 1 2 Botet i Sisó, Joaquim. Geografia General de Catalunya. Província de Gerona., 1915-1918.
* ↑ «Cronologia d'Ordis». [Consulta: 8 febrer 2024].
* ↑ Vilà, Jordi. «Ordis: estudi estadístic i toponímic». [Consulta: 8 setembre 2024]. «Annals de l’Institut d’Estudis Empordanesos, 2002, Vol. 35, p. 315-350»
* ↑ «El mapa de les alcaldesses a Catalunya: només un de cada cinc ajuntaments catalans està encapçalat per una dona». Begoña Grigelmo, 07-03-2019. [Consulta: 16 març 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# 1202

El 1202 (MCCII) fou un any comú del segle xiii començat en dimarts segons el calendari gregorià. Correspon al període de l'edat mitjana.

## Esdeveniments

* S'inicia la construcció de La Seu Vella de Lleida.
* Moviments municipalistes: elecció de cònsol a Cervera. A la mateixa vila se signa el Ius Malectrandi, que forma part dels anomenats mals usos
* Comença la quarta de les croades
* Leonardo Fibonacci publica la seva obra sobre el sistema de numeració àrab (Liber Abaci)
* Primera exitència documentada d'un bufó a la cort reial.
* Joan sense Terra conquereix el comtat d'Angulema, punt de partida de la guerra entre anglesos i francesos
* Fundació dels Germans Livonians de l'Espasa, inspirats en els templers
* Batalla de Basian, amb victòria georgiana sobre el Soldanat de Rum
* Terratrèmol de Síria de 1202, amb més de 30000 morts
* Es completa la versió persa del Romanç d'Alexandre, a càrrec de Nizami Gandjawi
* El militar afganès Muhammad Bakhtiyar Khalji arriba amb les seves tropes fins a Bengala, la qual ha de ser evacuada

## Naixements

* Elionor de Castella i d'Anglaterra, noble
* Beatriu de Suàbia, reina castellana
* Matilde II de Boulogne, reina portuguesa
* Qin Jiushao, matemàtic xinès (data aproximada)

## Necrològiques

* Joaquim de Fiore, monjo
* Miecislau III de Polònia, Gran Duc de Polònia
* Guillem d'Eskilsø, sant cristià
* Jakuren, poeta japonès
* Roger de Beaumont, bisbe
* Blondel de Nesle, trobador
* Ponce Vela de Cabrera, noble castellà

## Referències

* ↑ Cronologia d'Història del Món, Edicions 62, 1999
* ↑ «The earthquake on May 20, 1202» (en anglès). Natural Hazards. NCEI. [Consulta: 23 desembre 2024].
* ↑ Islamic Education, Diversity and National Identity: Dīnī Madāris in India Post 9/11, de Jan-Peter Hartung, Helmut Reifeld, SAGE, 2006 ISBN 978-0-7619-3433-2
* ↑ Kanshū Edowin O Raishawā, Katō Ichirō ... (1992). Kodansha Encyclopedia of Japan. Tokyo: Kodansha. p. 647.
* ↑ Salazar y Acha, Jaime de (1985). Una Familia de la Alta Edad Media: Los Velas y su Realidad Histórica (en Estudios Genealógicos y Heráldicos). Asociación Española de Estudios Genealógicos y Heráldicos. ISBN 84-398-3591-4
# John Robert Kline

John Robert Kline (Quakertown, 7 de desembre de 1891 - Quakertown, 2 de maig de 1955) va ser un matemàtic estatunidenc.
Kline va ser professor de matemàtiques a la universitat de Pennsilvània entre 1920 i 1955. Deixeble de Robert Lee Moore, va ser un dels difusors del mètode Moore.

## Bibliografia

* Stone, Marshall Harvey «John Robert Kline, 1891-1955» (en anglès). American philosophical society, 1956.
* Zitarelli, David E. «3.7 Profile: John Robert Kline (1891-1955)». A: EPADEL: A Semisesquicentennial History, 1926-2000 (en anglès). Raymond-Reese Book Company, 2001. ISBN 9780964707702.
# Urlam

Urlam fou un estat tributari protegit del tipus zamindari al districte de Ganjam a la presidència de Madras.
Tenia una superfície de 39 km² i una població segons el cens del 1881 d'11.536 habitants repartits equitativament entre mascles i femelles. En total hi havia 14 pobles. De la població 11.476 eren hindús, i 56 musulmans.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Palau de Santa Eulàlia

Palau de Santa Eulàlia és un municipi de la comarca de l'Alt Empordà, amb capital a Santa Eulàlia. Segons IDESCAT el 2023 tenia 128 habitants en una superfície de 8,47 km² i una alçada de 86 m.
S'estén per l'extrem occidental de la plana de l'Alt Empordà, a l'esquerra del riu Fluvià, que fa de línia divisòria amb el municipi veí de Sant Mori. Anys enrere era conegut amb el nom de Palau Sardiaca, topònim derivat del domini que van tenir els ardiaques de la diòcesi de Girona, senyors del castell. A partir del segle xiv apareixen com a senyors els ardiaques de Besalú, que van abandonar Palau durant la guerra civil catalana del segle xv.
El nucli més gran de població és a Santa Eulàlia. Hi ha el centre administratiu. És un grup de cases amb elements dels segles XVI i XVIII, al voltant de l'església parroquial de Santa Eulàlia

## Geografia

* Llista de topònims de Palau de Santa Eulàlia (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).
| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Santa Eulàlia | 106 |
| Palau | 22 |
(Font: Idescat)

## Indrets d'interès

* Església de Santa Eulàlia. Romànic tardà Segle XIII
* Església Sant Esteve. Capella que pertanyia al palau, al qual és adossada.
* Castell Palau dels Ardiaques. En ruïnes.

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 15 | - | 15 | 51 | 159 | 317 | 284 | 269 | 247 | 255 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 230 | 205 | 193 | 175 | 150 | 109 | 87 | 75 | 80 | 80 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 94 | 95 | 90 | 79 | 84 | 91 | 105 | 105 | 100 | 98 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 90 | 95 | 90 | 115 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* ↑ «Palau de Santa Eulàlia». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ «171194 Palau de Santa Eulàlia». Idescat. Codis territorials i d'entitats. Municipis.. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Palau Sardiaca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ Batlle Prats, Luis «El "castell" de Palau de Santa Eulàlia». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 21, 1972, pàg. 277–314. ISSN: 0213-6228.

## Vegeu també

* Roca Aïllada

## Enllaços externs

* Palau de Santa Eulàlia - Lloc web oficial
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Khútor

Un khútor (en rus хутор) és un petit poble rural cosac, tradicionalment està format per una família, amb una infraestructura bàsica, com habitatges i edificis per a ús agrícola. És anàleg a altres comunitats històriques de la Mediterrània com l'alqueria musulmana o la vil·la romana.
Un khútor forma part administrativament d'una stanitsa, que reuneix diversos khútors en territoris del mateix iurt. És un terme administratiu jurídic que es fa servir principalment en territoris poblats per cosacs a Rússia i a Ucraïna.

## Referències

* ↑ Khutir. Encyclopedia of Ukraine
* ↑ Хутор, обособленное хозяйство. Diccionari enciclopèdic (rus)

## Vegeu també

* Tipus de municipis de Rússia
* Txeriómuixkin
# Roca de Colom

La Roca de Colom és una muntanya de 2.363 metres que es troba al municipi de Guils de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Juan Esteban Pedernera

Juan Esteban Pedernera (n. San José del Morro, província de San Luis, 1796- † Buenos Aires, 1886), militar argentí que va participar en la Guerra de la Independència i a les guerres civils dels seu país. Va exercir el càrrec de governador de la Província de San Luís, el de Vicepresident, i el de President provisional de l'Argentina.
# Mangabei negre

El mangabei negre (Lophocebus aterrimus) és una espècie de primat de la família dels cercopitècids. Viu a Angola i la República Democràtica del Congo. El seu hàbitat natural són els boscos secs tropicals o subtropicals. Es troba amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ Hart, J., Groves, C. P.; Ehardt, C. Lophocebus aterrimus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
# Vakhtapur

Vakhtapur fou un estat tributari protegit de l'agència de Mahi Kantha a la presidència de Bombai. Estava format per 4 pobles, amb 1.744 habitants el 1901. Els seus ingressos s'estimaven en 5.788 rúpies el 1900, pagant un tribut de 1.118 rúpies al Gaikwar de Baroda i 486 al raja d'Idar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Aliaksàndar Milinkèvitx

Aliaksàndar Uladzimíravitx Milinkèvitx belarús: Алякса́ндр Уладзі́міравіч Мілінке́віч (Hrodna, Belarús 1947) és un polític i professor universitari belarús, candidat de la coalició opositora al president Aleksandr Lukaixenko l'any 2006.

## Biografia

Va néixer el 25 de juliol de 1947 a la ciutat de Hrodna, població situada a la província del mateix nom de Belarús. Després d'estudiar física a la Universitat de Hrodna va ampliar els seus estudis a l'Acadèmia Nacional de Ciències de Belarús. Entre 1978 i 1980 fou professor de física a la Universitat de Hrodna, esdevenint aquell any professor a la Universitat de Sétif a Alger, càrrec que ocupà fins al 1984, quan retornà a Hrodna.

## Activitat política

L'any 1990 abandonà la universitat per esdevenir vice-alcalde de la seva ciutat natal. L'any 2001 fou nomenat cap de campanya de Siamion Domaš, un dels líders de l'oposició, en les eleccions presidencials d'aquell any. L'octubre de 2005 va ser escollit per la Forces Democràtiques Unides de Belarús com el candidat de l'oposició unida en les eleciones de 2006, obtenint el 6,1% dels vots enfront del 83% obtingut pel president Aleksandr Lukaixenko.
El novembre de l'any 2006, després de retornar d'un viatge a Riga (Letònia) les autoritats belarusses li confiscaren el passaport. Posteriorment ha estat acusat en diverses ocasions per les autoritats del seu país de tràfic de drogues i de conduir sota els efectes de l'alcohol.
El 12 de desembre de 2006 fou guardonat amb el Premi Sàkharov per la Llibertat de Consciència, concedit pel Parlament Europeu.

## Enllaços externs

* (bielorús) Fitxa a Belarusprofile
# Andrèmon

Andrèmon (grec antic: Ἀνδραίμων, llatí: Andraemon) va ser, segons la mitologia grega, el marit de Gorge, filla d'Eneu, rei de Calidó, i pare de Toant, un heroi que va comandar quaranta naus dels etolis a la guerra de Troia, i va ser un dels que es va amagar dins del cavall de fusta.
Quan Diomedes va alliberar Eneu, que havia estat empresonat pels fills d'Agri, va donar el regne a Andrèmon, ja que Eneu era massa vell, segons el relat que en fan Apol·lodor, Homer i Pausànias.
La tomba d'Andrèmon, juntament amb la de la seva dona Gorge, es podia veure encara a Amfissa en temps de Pausànias.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 638
* ↑ Homer Odissea, XIV, 499
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, I, 8, 1
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, V, 3, 7
* ↑ Valeri Harpocració, s.v. «Amfissa».
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, I, 8 i seg.
* ↑ Ilíada, II, 638
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, V, 3, 5
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, X, 38, 3
* ↑ Smit, William (ed.). «Andraemon». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 28 gener 2023].