OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alexander (cràter)

Alexander és un element similar a un cràter lunar, situat en la superfície abrupta al nord del Mare Serenitatis. S'ubica al sud-sud-oest del prominent cràter Èudox, i al nord-est de Calippus. Va rebre el nom d'Alexandre el Gran. El nom va ser adoptat oficialment per la Unió Astronòmica Internacional (IAU) el 1935. L'Alexander ha estat tan fortament gastat i distorsionat amb el pas de temps que actualment s'assembla a poc més que una regió tancada per zones abruptes. Segments del brocal jeuen al llarg del nord-oest, a l'oest i al sud del cràter, mentre que el costat oriental s'obre a la superfície circumdant. El contorn de les parets supervivents és gairebé de forma rectangular, amb les muntanyes més prominents en el nord-oest.
La plataforma del cràter és més llisa i té una albedo més fosca en la meitat occidental, i gradualment es va fent més clara i més plena d'impactes cap a l'est. No es localitza cap cràter d'importància dins del perímetre d'aquesta formació, a pesar que hi ha minúscules petjades concentrades en la secció oriental, més aspra.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements estan identificats en els mapes lunars mitjançant una lletra al punt central, desplaçada cap al centre d'Alexander.
| Alexander | Latitud | Longitud | Diàmetre |
| A | 40.7° | 14.9° | 4 km |
| B | 40.3° | 15.2° | 4 km |
| C | 38.5° | 14.9° | 5 km |
| K | 40.5° | 19.3° | 4 km |

## Referències

* ↑ "Alexander". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ «Gazetteer of Planetary Nomenclature - Moon Nomenclature: Mons, montes». planetarynames.wr.usgs.gov Astrogeology Research Program: U.S. Geological Survey..
* ↑ «Krater mit individuellem Namen (Cratère avec nom individuel)»..

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Agrupació Valencianista Escolar

Agrupació Valencianista Escolar fou una entitat fundada el 1932 per estudiants valencianistes, que desenvolupà activitats culturals fins al 1936 i que va mantenir lligams actius amb la Federació Nacional d'Estudiants de Catalunya (FNEC). Organitzà els cursos de la Universitat Popular Valencianista, on es feien classes de llengua i literatura, i d'història i geografia del País Valencià. Tenia un tarannà primordialment universitari, propugnava l'autonomia de la universitat valenciana i rebutjà el sistema universitari vigent aleshores.
Tot i que volia ser apolítica, feu costat en diverses ocasions a la Federació Universitària Espanyola, enfront de les tendències de les agrupacions d'estudiants de dreta. Dissolta després de la guerra civil espanyola, després del 1939 es produïren alguns intents de refer-la que no van tenir gaire ressò.
# Renault 4

El Renault 4 (conegut popularment com a R4, 4 L o Quatre llaunes) és un automòbil de baix cost produït pel fabricant francès Renault entre els anys 1961 i 1992, originalment dissenyat per competir amb el Citroën 2CV.
El Renault 4 s'anomenava així perquè estava equipat amb un motor de quatre cavalls fiscals; el Renault 3, que compartia la mateixa carrosseria, tenia un motor de tres cavalls fiscals.
Va ser construït des del 1961 fins al desembre del 1992 a 28 països, inicialment amb el Dauphine a Illa Seguin a Boulogne-Billancourt així com a la fàbrica Renault a Flins, a Espanya (de FASA-Renault), a Argentina per IKA-Renault, a Itàlia per Alfa Romeo (sota llicència), al Marroc, a Madagascar, a Sud-àfrica, després des de 1969 a Iugoslàvia. (la fàbrica de Renault a Novo Mesto també va ser l'última, el 1992, en muntar aquest model).
El R4 va tenir un gran èxit entre les pimes, artesans, la gendarmeria (era un dels cotxes francesos de l'època que es podia conduir amb un kepi al cap) , però també amb PTT, France Télécom o EdF en la seva versió furgoneta; aquests contractes li donaven una gran visibilitat a les carreteres.
A França, el R4 va ser al capdavant de les vendes de 1962 a 1965 (succeint al Renault Dauphine), després el 1967 i el 1968. És el segon cotxe francès més venut de la història amb 8.135.424 vehicles, darrere del Peugeot 206.
El Renault 4 va comportar l'audàcia de dissenyar un vehicle amb una filosofia diametralment oposada a la fins llavors seguida per la firma francesa. Es tractava d'un vehicle dotat de mecànica pionera en Renault, amb tracció davantera, suspensió de barres de torsió, i un motor refrigerat per un sistema de circuit tancat amb vas d'expansió. Tot això comportava un disseny de caràcter funcional molt diferent al dels Renault 4CV i els Renault Dauphine que en aquell temps imperaven en la marca. L'equip de disseny capitanejat per Robert Barthaud va realitzar un esforç molt considerable per establir un nou concepte d'automòbil, urgit a més per la necessitat d'arribar a un ajustat preu de venda, atès el mercat al qual es destinava. La solució havia de superar el Citroën 2CV, d'èxit notori en aquelles dates.

## Referències

* ↑ Renault 4, sur myautoworld.com, consulté le 7 septembre 2016.
* ↑ https://archive.wikiwix.com/cache/20220725221019/http://stubs-auto.fr/renault/renault-3-1961-1962/
* ↑ Renault 4, sur myautoworld.com, consulté le 7 septembre 2016.
* ↑ Els dos llocs iugoslaus que històricament van reunir 4 L es troben a l'actual Eslovènia.
* ↑ «La Slovénie et l'Europe : contributions à la connaissance de la Slovénie actuelle». Éditions L'Harmattan.
* ↑ - figures/best-seller-cars-history-ranking-most-popular-models-in-the-world-78049.html#item=1
# Ilka Agricola

Ilka Agricola (La Haia, 8 d'agost de 1973) és una matemàtica alemanya que tracta la geometria diferencial i les seves aplicacions en la física matemàtica. És degana de matemàtiques i informàtica a la Universitat de Marburg, on també ha estat responsable de publicar la col·lecció de models matemàtics de la universitat.

## Referències

* ↑ Curriculum vitae, retrieved 2017-01-01.
* ↑ Hitzeroth, Manfred. Vom Affensattel zum Storchenschnabel, 11 gener 2011.
# Serra de la Guineu

La Serra de la Guineu és una serra situada al municipi d'Os de Balaguer a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 915 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Azd

Azd o Asd són dues confederacions tribals d'Aràbia a l'antiguitat, a l'Asir (Azd Sarat) i a l'Oman (Azd Uman) que es van fusionar a l'època islàmica a Bàssora i el Khorasan.
Els Azd Sarat van adoptar l'islam el 631 i encara que van protagonitzar algun incident durant la Rida o apostasia (632) foren portats a l'orde per Uthman ibn al-Asi governador de Taif. El 634 el califa Omar va enviar grups d'Azd a l'Eufrates, i van poblar Bàssora i Kufa i fins i tot alguns van anar a Egipte. Els Azd de Bàssora van agafar sota la seva protecció al governador Ziyad ibn Abihi, amenaçat pels tamimites, a partir del 658.
El Azd Uman van emigrar en part vers el 680 cap a Bàssora. Els que van restar van crear un emirat a Zara al segle ix. Els que es van establir a Bàssora es van unir als Azd Sarar i es van fusionar, i es van aliar als Rabia, fent part així dels grups oposats als tamimites.
El governador Ubayd-Al·lah ibn Ziyad va trobar el suport dels Azd quan va morir el califa Yazid I (683) i els tamimites es van revoltar; en les lluites que van seguir va morir Massud ibn Amr al-Atakí, cap de la coalició dels Azd i els Rabia; finalment al-Àhnaf ibn Qays, el cap tamimita, va poder posar orde i es va establir un modus vivendi però la situació va restar tensa i es va traslladar també al Khorasan on la tribu dels Azd aliada als Rabia i dirigides pels muhallàbides, va passar a ser la dominant.
Després de la desgràcia dels muhallàbides, els azd van contribuir a la derrota i mort de Qutayba ibn Múslim (715) governador del Khorasan entre el 705 i la seva mort. Van exercir certa hegemonia a la província fins a la pujada al tron de Yazid II (720) però l'eliminació dels muhal·làbides va suposar la seva pèrdua d'influència i van quedar sota domini dels governadors de la tribu dels Kays o kaysites (qaysites). L'hostilitat dels Azd contra aquestos va debilitar a la dinastia omeia i fou una de les causes de la seva caiguda.
Cap al final de la dinastia, l'oposició dels Azd al governador de Khorasan Nasr ibn Sayyar (738-748), va facilitar l'arribada d'Abu-Múslim (748); també a Bàssora es va revoltar contra els omeies però foren derrotats pels tamimites, i això els va abocar en braços dels abbàssides.

## Vegeu també

* Balarith.
* Banu Kharus.
* Banu Bàriq
# Ielena Khussiàinova

Ielena Alekséievna Khussiàinova (en rus: Елена Алексеевна Хусяйнова, nascuda el 1973 o el 1974) és una comptable russa de Sant Petersburg que al setembre del 2018 va ser acusada de conspirar per defraudar els Estats Units interferint en les eleccions nord-americanes de 2016 i 2018. Se l'acusa de gestionar les finances del "Projecte Lakhta", una operació realitzada per interferir en els mitjans de comunicació amb 35 milions de dòlars que va utilitzar en falsos perfils de Twitter, Facebook i altres, per tal de difondre desinformació i crear discòrdia. Se suposa que el delicte es va produir del 2014 a 2018. Khussiàinova va reaccionar a l'acusació amb ironia apel·lant a la capacitat d'«una simple dona russa» d'«ajudar els ciutadans d'una superpotència a elegir el seu president».
El projecte Lakhta va ser realitzat per la Internet Research Agency i finançada per diversos afiliats de Concord Catering, sota la direcció de l'oligarca rus Ievgueni Prigojin. Tots ells ja havien estat acusats de delictes relacionats com a part de la investigació del Consell Especial. El cas va ser presentat al Tribunal de Districte dels Estats Units per al Districte Oriental de Virgínia a través del Departament de Justícia dels Estats Units amb ajuda de l'Oficina Federal d'Investigació (FBI). Els càrrecs no s'han presentat a l'oficina de l'Assessoria Especial perquè les activitats associades també es relacionaven amb les eleccions de 2018, que no pertanyen a la jurisdicció de Robert Mueller.
Khussiàinova també és la directora financera de USA Really, un lloc web conspiratiu dirigit per un executiu de mitjans de comunicació rus i un assessor de política del Kremlin.

## Referències

* 1 2 3 Polantz, Katelyn «Russian national charged with attempting to interfere in 2018 midterms». CNN, 19-10-2018.
* ↑ Holt, David «Criminal complaint – United States of America v. Elena Alekseevna Khusyaynova». , 28-09-2018.
* ↑ Pleitgen, Frederik «Woman indicted in US meddling mocks charges». CNN, 22-10-2018.
* ↑ «US indicts Russian over attempt to interfere in November election». Al Jazeera, 18-10-2018.
* ↑ Markay, Lachlan «D.C.-Based Russian Media Venture Boasts that Indicted Kremlin Operative Is Its CFO». The Daily Beast, 26-10-2018.
# Colom cuabarrat septentrional

El colom cuabarrat septentrional (Patagioenas fasciata) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que l'oest de Nord-amèrica i Amèrica Central.

## Hàbitat i distribució

Cria als boscos des del sud-oest de la Colúmbia Britànica (incloent l'illa de Vancouver), cap al sud, a través de les muntanyes (i localment terres baixes costaneres) de Washington, Oregon, Califòrnia i extrem occidental de Nevada fins al sud de Baixa Califòrnia, i des del sud de Nevada, Arizona, centre d'Utah, Colorado, Nou Mèxic i oest de Texas, cap al sud, a través de les muntanyes de Mèxic, Guatemala, El Salvador i Hondures fins al nord de Nicaragua. Les poblacions septentrionals viatgen acp al sud en hivern

## Taxonomia

Molts autors consideren aquesta espècie formada per sis subespècies. Modernament, alguns autors han format amb tres d'elles una espècie diferent, Patagioenas albilianea, quedant Patagioenas fasciata reduïda a les altres tres subespècies:
* P. f. monilis (Vigors, 1839). Des de Colúmbia Britànica fins California.
* P. f. fasciata (Say, 1822). Des de Utah, Colorado i Texas fins Amèrica Central
* P. f. vioscae (Brewster, 1888). A les muntanyes de l'extrem meridional de Baixa Califòrnia.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ LF. Baptista, PW. Trail i HM Horblit (2018). Pigeons, Doves (Columbidae) J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana, (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Joan Collell i Cuatrecasas

Joan Collell i Cuatrecasas (Vic, 20 de gener de 1864 - 5 d'octubre de 1921) fou un prevere vigatà, fundador. Ha estat proclamat venerable per l'Església catòlica.

## Biografia

Va néixer a Vic el 1864, al si d'una família humil. Van influir en la seva educació els seus oncles materns, els sacerdots Vicenç i Joan Quatrecasas, i als nou anys va entrar al seminari a estudiar-hi. El 27 de desembre de 1886 va celebrar la seva primera missa i es va entregar al ministeri sacerdotal. Fou vicari a Muntanyola i director espiritual del seminari de Vic.
Durant la seva missió sacerdotal, va copsar la situació de desempara de les joves treballadores, en un moment de grans canvis socials i conflictes obrers. Per ajudar-les, va pensar d'obrir tallers on aprenguessin un ofici i rebessin educació. El 2 de febrer de 1891 inicia la Petita Obra del Sagrat Cor. Poc després, comptà amb l'ajut de dues joves: Pia Criach i Ginestós i Carme Soler i Paracolls, que iniciaren el treball el 8 de setembre de 1891: en una casa del número 129 del Carrer Nou de Vic viuen en comunitat (aviat amb dues noies més) i tenen cura de les joves que treballen a les cases de la ciutat. El 27 de desembre de 1898, ja a la nova casa de l'actual Passeig de la Generalitat, emeten els vots les nou primeres germanes, començant la Mínima Congregació de Serventes del Sagrat Cor de Jesús, conegudes com a Germanes de les Obreres.
Al començament, la congregació no és presa seriosament i passa problemes; en 1895 hi ha un intent d'unió amb la Congregació de les Trinitàries de Francisco Méndez Casariego, però no reeixí. Les fundacions s'obren a pobles, vora les fàbriques tèxtils, i les germanes atenen les joves obreres en règim d'internat, s'ocupen del menjar dels obrers i tenen guarderies per als fills, a més d'una escola nocturna per a educar les joves treballadores. Amb el temps, també obriran escoles per als seus fills.
També va fundar, seguint l'exemple claretià, la Unió Cooperativa contra la Blasfèmia i va fomentar la devoció envers el Sagrat Cor de Jesús a les llars obreres.
Morí a Vic en 1921.

## Veneració

La causa de a instància del convent de Serventes del Sagrat Cor de Vic, i la diòcesi el proclamà servent de Déu en 1984. En 1996 fou proclamat venerable. El procés de beatificació continua en marxa.
# Agugliano

Agugliano és una ciutat de 4.542 habitants i un municipi a la província d'Ancona (A), la qual forma part de la regió de Les Marques al centre-est d'Itàlia. La ciutat ha donat a llum la cort medieval dels Agugliano Baldo, citat a La Divina Comèdia.

## Enllaços externs

* Pàgina d'associazionelaguglia (en italià). Arxivat 2016-12-31 a Wayback Machine. (italià)
# Roberto Cavalli

Roberto Cavalli (Florència, 15 de novembre de 1940 - Florència, 12 d'abril de 2024) fou un dissenyador de moda italià i empresari. Va ser sobretot conegut per l'ús d'estampats exòtics i per haver creat l'estil de texans rentats a la pedra. Va crear la marca homònima Roberto Cavalli que ven roba de luxe, perfums i articles de pell.

## Referències

* ↑ https://www.vilaweb.cat/noticies/mort-dissenyador-moda-italia-roberto-cavalli/
# Roques de Pequeny

Les Roques de Pequeny és una muntanya de 700 metres que es troba al municipi d'Os de Balaguer, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Aztegieta

Aztegieta/Astegieta és una localitat del municipi de Vitòria, al territori històric d'Àlaba, (País Basc). Està enclavat en la Zona Rural Nord-oest de Vitòria.

## Localització

Es troba a una altitud de 504 msnm i és un node de comunicacions entre la península Ibèrica i França, fou un pas important cap a Zuia per Arrato i a Kuartango pels passos de Hueto Arriba.
Està a la Província d'Àlaba i limita al nord amb Andetxa, al sud amb Krispiña, a l'est amb Vitòria i a l'oest amb Estarroa; antigament pertanyia a l'Ajuntament de Foronda i a la Diòcesi de Calahorra. Actualment és pedania de Vitòria, pertany al seu Ajuntament.
Prop d'Azteguieta s'hi trobava Otaza, avui dia desaparegut per les obres de l'Aeroport. Els veïns d'Otaza per la seva proximitat a Aztegieta la freqüentaven molt: els diumenges acudien a l'església com a les festes del poble que se celebren el 8 de setembre de cada any. A Otaza es trobava una llacuna de poca extensió que solia tenir aigua contínuament, excepte en els anys de sequera, a ella acudien els veïns d'Aztegieta a agafar granotes.
Aztegieta, igual que diversos pobles de la planada, es troba a la vora del riu Zadorra, que rega les seves terres com a riu principal. El Zadorra, en relació amb l'extensió de la seva conca, pot considerar-se un riu cabalós, ja que el seu cabal relatiu supera al que presenta l'Ebre en la localitat de Miranda de Ebro a la província de Burgos, amb 1.350 km² i 85 km de longitud.

## Història del llogaret

En 1556 existeixen registres que Aztegieta, com la hi coneixia aleshores, estava habitada per 20 veïns i formaven part del poble quatre beneficiats valorats en 6.000 maravedins, 2 ermites: la de San Martín i 1 confraria.
En 1960 tenia 75 habitants amb 19 edificis. En 1983 107 hab. Els qui es dedicaven a llaurar el camp i a la ramaderia.
En 1025 Aztegieta i 300 llogarets més agrupats en diverses circumscripcions havien de pagar un impost al monestir de San Millán de la Cogolla, pertanyents a la diòcesi de Calahorra. Aquesta imposada havia de ser pagada amb ferro o amb part del seu bestiar.

## Població

Evolució demogràfica :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 263 | 275 | 284 | 281 | 277 | 271 | 277 | 280 |

## Paisatge

En molt poc temps tot el nostre paisatge ha sofert una transformació a causa de la concentració parcelària duta a terme pel servei Nacional d'Extensió Agrària del Ministeri d'Agricultura. No hi ha dubte que la producció és indiscutible però els bells panorames han quedat canviats i reduïts, com el bosc que hi havia on avui està Apaolaza o el que va suposar el pont de la circumval·lació, un mur que divideix i el qual ja no deixa passar per on es vulgui, amb aquest petit prat de les petites fonts, dels quals bones estones hem passat i fins a refrescar-nos en les seves aigües fredes.
# Mas Tries Brunet

El Mas Tries Brunet és un edifici del municipi de Beuda (Garrotxa) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Mas situat a poca distància del nucli principal del poble de Beuda. És de planta rectangular i teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes laterals. Disposa de baixos, destinats antigament al bestiar; planta noble, organitzada a partir de la sala principal o menjador de convit, i golfes.
Actualment el Mas Tries Brunet té les façanes emblanquinades, llevat dels carreus ben tallats que formen les obertures. La façana més remarcable mira a migdia, lloc on hi ha una espaiosa eixida a nivell de primer pis, sostinguda per quatre arcades de mig punt. La porta d'accés a l'interior del mas mira a ponent i té una gran llinda sense inscripció.
Volten el mas nombroses cabanes i pallisses que han estat acuradament restaurades per tal d'utilitzar-les com a cases de caps de setmana. Varen ser bastides amb carreus poc escairats i les llindes de llurs obertures són de fusta. La majoria dels teulats són a una sola vessant.

## Història

L'actual estructura arquitectònica del mas Tries Brunet correspon al segle xviii, amb algunes ampliacions efectuades en la centúria següent.

## Referències

* 1 2 «Mas Tries Brunet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2013].
# Creu de terme de Biure

La creu de terme de Biure del municipi de les Piles és una obra religiosa d'estil gòtic del segle xv. La creu original va ser destruïda durant la Guerra Civil espanyola. La que es pot observar al carrer és una restauració. Està ubicada abans d'entrar al nucli urbà de Biure, a 500 m de distància, entrant per Mas Corbella. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es compon d'una base moderna sobre la qual es troba un fust de base hexagonal i a sobre, a la base de la creu, hi ha baixos relleus on es veuen figures de sants amb traces gòtiques. A la creu s'hi pot observar la figura de Jesús gravada en una cara i la Verge a l'una altra. Es troba a frec del poble de Biure i al peu del Camí de Sant Miquel de Montclar.

## Referències

* 1 2 3 4 «Creu de terme de Biure». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Creu de terme de Biure». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Agustín Menéndez Campiña

Agustín Menéndez Campiña, més conegut com a "Guti", és un exfutbolista asturià. Va néixer a Candás el 21 d'agost de 1968. Ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Va començar a destacar a l'Sporting de Gijón. Al l'equip asturià, tot i romandre-hi diverses temporades, tan sols va disputar un partit a primera divisió, a la campanya 92/93. La temporada 94/95 marxa al CD Leganés, de Segona Divisió, on juga tres partits.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Serra de Sojorn

La Serra de Sojorn és una serra situada entre els municipis de Castelló de Farfanya i d'Os de Balaguer a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 608 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# BARK

BARK (Binär Aritmetisk Relä-Kalkylator) va ser el primer ordinador suec. Va ser completat el febrer de 1950 i va costar 400.000 corones sueques. BARK era un ordinador de 32 bits i realitzava una operació de suma en 150ms i una operació de multiplicació en 250ms. Tenia una memòria de 50 registres i 100 constants. Més tard se li va duplicar la memòria. BARK va ser construït mitjançant relés telefònics estàndards. L'equip que el va construir estava dirigit per Conny Palm i comptava amb Harry Freese, Gösta Neovius, Olle Karlqvist, Carl-Erik Fröberg, G. Kellberg, Björn Lind, Arne Lindberger, P. Petersson i Madeline Wallmark.
L'ordinador BARK va ser construït per Matematikmaskinnämnden en paral·lel a l'ordinador BESK.

## Vegeu també

* BESK - Binär Elektronisk Sekvens-Kalkylator – el segon ordinador suec.
* SMIL – Màquina de xifres a Lund.

## Enllaços externs

* Tre Innovatörer AB: BARK Binär Automatisk Relä Kalkylator (en suec)