OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Bouillante

El cantó de Bouillante és una divisió administrativa francesa situat al departament de Guadalupe a la regió de Guadalupe.

## Composició

El cantó comprèn la comuna de Bouillante.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2004 | Philippe Chaulet | Divers droite |
| 2008- | Marylhène Félicité | Divers gauche |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Casa Maria Robert

La casa Maria Robert és un edifici d'habitatges situat a la Gran Via de les Corts Catalanes, 684 de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Va ser projectat el 1888 per l'arquitecte Salvador Vinyals per a Emília Artés, i construït entre aquesta data i 1890.

## Descripció

Consta de planta baixa desdoblada en semisoterrani i entresòl i quatre pisos. L'accés principal dona pas a una àmplia zona de vestíbul compartit per una escala directa a la planta noble i l'escala comunitària d'accés als immobles superiors.
La seva façana és d'estil eclèctic, amb arrels clàssiques. Està organitzada mitjançant unes línies verticals (constituïdes per columnes adossades a la part central i pilastres decorades amb encoixinat de punta de diamant a la resta), que contrasten amb les línies horitzontals dels balcons dels pisos principal i segon. Aquestes franges horitzontals divideixen l'edifici en tres parts, en les quals destaca un conjunt d'obertures a la planta baixa i a la cornisa de coronament, que apareix doblegada per la seva part central, així com als extrems, i forma tres frontons semicirculars. El central, que és el frontó de més dimensions, es mostra cobert per una volta a quatre vents, coronada per un llanternó, mentre que a la part central hi ha un grup escultòric que mostra dos infants que sostenen un escut, on s'hi llegeix la data de 1890. Aquesta ornamentació escultòrica es complementa amb la formada per dos infants més que, tot fent la funció de cariàtides, emmarquen la porta principal, a doble alçada, que remarca l'eix central de simetria de la façana. La coberta és plana amb terrat, del qual sobresurt un àtic prudencialment retirat de la façana.
Artísticament cal destacar la intensa decoració dels elements de façana com són l'arc de la porta principal, les mènsules i els emmarcaments de les obertures. També són notables les reixes de ferro forjat de les baranes dels balcons.
A l'interior, passada la zona de vestíbul, l'escala noble i la de veïns s'integren per crear un espai de relacions força inusual en aquest tipus d'edificis. En aquests espais interiors trobem columnes, pilastres i altres elements d'estil barroc.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Maria Robert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Emilia Artés. Cortes 352 (actual Gran Via de les Corts Catalanes 684. També inclou plànols de les finques de Rambla Catalunya 33 i Villarroel 88). Construir una casa de semi-soterranis, baixos i quatre pisos en un solar, vuit cambres en el terrat, un clavegueró i la vorera davant de la casa». Eixample 3418/1888. AMCB, 13-11-1888.
* ↑ «Casa Maria Robert». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Casa Maria Robert». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Monuments de l'Eixample de Barcelona :
# Lliga d'Esmalcalda

La Lliga d'Esmalcalda va ser una associació de prínceps protestants del Sacre Imperi Romanogermànic que es va crear en el segle xvi per a defensar els seus territoris i lluitar contra l'emperador Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic, defensor del catolicisme enfront de la Reforma luterana. Pren el seu nom de la ciutat de Schmalkalden, a Turíngia (Alemanya).
La lliga va ser creada per Felip I de Hessen i Joan Frederic I, Elector de Saxònia i Schmalkalden en 1531 i a la qual se li van afegir els territoris d'Anhalt, Bremen, Brunswick-Lüneburg, Magdeburg, Mansfeld, Estrasburg i Ulm. Als membres originals se'ls van afegir Constança, Reutlingen, Memmingen, Lindau, Biberach an der Riss, Insy im Allgäu i Lübeck. Es van destinar deu mil infants i dos mil cavallers amb finalitats defensives. En 1532 es va aliar amb el Regne de França i en 1538 amb Dinamarca.
Encara que la Lliga no va declarar la guerra a l'emperador de forma directa, el seu suport i seguiment de la reforma luterana i les confiscacions de terres a l'Església i les expulsions de bisbes i prínceps catòlics van fer que Carles V decidira enfrontar-se a la Lliga en la Guerra d'Esmalcalda.
En 1544, Carles V arriba a la pau amb el Regne de França i aquesta passa aliar-se amb l'emperador, que al costat del Papa Pau III van començar a acumular tropes en 1546. Els diferents prínceps integrants de la Lliga van tenir serioses disputes entre ells el que va facilitar la campanya per a la coalició catòlica. Les tropes de Carles V van derrotar a les de la Lliga a la batalla de Mühlberg el 24 d'abril de 1547, i l'emperador va proclamar l'Interim d'Augsburg, una mena de compromís entre catolicisme i protestantisme però donant prioritat al catolicisme i però el luteranisme s'havia afermat a gran part de l'imperi i va ser rebutjat per molts prínceps. La resolució de les tensions religioses només es va aconseguir el 1555 en la Dieta d'Augsburg.

## Referències

* ↑ Bancroft, George. History of the political system of Europe, and its colonies (en anglès). S. Butler and Son, 1829, p. 60.
* ↑ Stuckenberg, John Henry Wilbrandt. The history of the Augsburg Confession: from its origin till the adoption of the Formula of Concord (en anglès). Lutheran Board of Publication, 1869, p.250.
* ↑ Bettenson, Henry; Maunder, Chris. Documents of the Christian Church (en anglès). Oxford University Press, 2011, p. 229. ISBN 0191501514.

## Vegeu també

* Contrareforma
* Jean Cauvin

## Enllaços externs

* «Lliga d'Esmalcalda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* http://www.historicum.net/themen/reformation/glossar/s#SchmalkaldischerBund Arxivat 2014-12-21 a Wayback Machine.
* http://europeanhistory.about.com/library/weekly/aa051101a.htm Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine.
* http://www.zum.de/whkmla/military/16cen/schmalkalden.html
# Eduardo Bertrán Sepúlveda

Eduardo Bertrán Sepúlveda (Santiago de Xile, 25 d'agost de 1978) més conegut com a Edo i Guly és un guionista i creatiu xilè, fill del director de televisió Gonzalo Bertrán Martínez-Conde.
Els seus diferents treballs (publicitat, cinema, guió, ràdio i televisió, entre altres) s'ha caracteritzat per usar la ironia i humor per a retratar l'actualitat. Entre els seus principals assoliments, va ser nominat a un premi MTV i director d'arxiu de la pel·lícula No, nominada a l'Oscar 2013 a millor pel·lícula estrangera.
Va ser part de l'equip d'escriptors dels Premis MTV Llatinoamèrica 2004, ba realitzar i va dirigir el programa documental de viatges La Ruta Quetzal a Canal 13, així com múltiples comercials i vídeos musicals. Va dirigir alguns documentals premiats i el 2006 va fundar la productora Sobras Producciones. Posteriorment va estrenar El Show de Edo a Televisión Nacional de Chile, que es va emetre fins 2009. Va treure un disc amb la seva banda Tiro Al Aire i posteriorment ha estat cap de publicitat corporativa a Simplicity i Hill and Knowlton Captiva
El 19 de setembre de 2019 es va publicar un "homenatge digital" a la trajectòria d'Eduardo Bertrán en la xarxa social Twitter. En el vídeo apareixen algunes imatges de la trajectòria del guionista i els seus projectes.

## Cinema

* "La divina comedia": Director - EN PRODUCCIÓ
* No (pel·lícula): Director d'arxiu
* "33, el rescate" a Vimeo: Director.
* Yo soy así... una historia de rock Chileno: Director / Productor Executiu
* Padre Nuestro: actor
* Sudamerican Rockers: director
* 80's El Soundtrack De Una Generación: productor executiu - actor - Director
* Se arrienda: actor
* Promedio rojo: actor (Marcos)

## Televisió
### TV / Web shows

* El late (CHV): Editor de continguts
* El club de la comedia (Chile) (CHV): Editor de continguts
* Tonka Tanka (Canal 13): Director conductor càpsules "Preguntas mundiales".
* Hora 25 (TVN): Director - conductor segment "fanáticos".
* Exijo una explicación (TVN): conductor - director - productor executiu - guionista
* Tolerancia cero (CHV)): Director càpsules Fernando Villegas en terreno
* Vivir con 10 (CHV): screenplay
* La ruta Quetzal BBVA 2004 (UCTV): director
* El show del EDO (Vía X): director - Productor Executiu - Conductor
* Los Premios MTV Latinoamérica (MTV Networks): guió
* Piloto MTV (MTV Networks): productor executiu - Guió - Conducció
* XLIII Festival Internacional de la Cançó de Viña del Mar (UCTV): direcció pantalla gegant

## Referències

* ↑ La Tercera. «El show del Edo en cinco canciones», 15-02-2019. Arxivat de l'original el 2022-01-17. [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ La Super Carretera: El Podcast. «Còpia arxivada», 24-10-2020. Arxivat de l'original el 2020-10-29. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ M.Torres. «Homenaje digital a Eduardo Bertrán», 19-09-2019. [Consulta: 7 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Tumblr - Blog de treball d'Eduardo Bertrán Arxivat 2022-01-17 a Wayback Machine.
* Web de fotografia d'Eduardo Bertrán
* Twitter oficial d'Eduardo Bertrán
# Bordes del Seix

Les Bordes del Seix era un grup de bordes del terme municipal de Tremp, a l'antic terme de Gurp de la Conca, al Pallars Jussà.
Està situat al sud del poble de Gurp i al nord-oest de l'Acadèmia General Bàsica de Suboficials, també al sud-oest i sud-est de la cruïlla dels camins de Talarn, Gurp i Montibarri, al nord-est de la Borda de Figuera i la capella de Sant Miquel de Gurp.
Es tracta d'un grup de bordes, a llevant de la Borda de Servent, format per les bordes de Seliu, de Blanc i del Rei, a més de les restes de Casa Tura, situades en un coster orientat, baixant, de nord-oest a sud-est, delimitat al nord-est per la llau del Tapó i al sud-oest per la llau del Caragol. A l'extrem sud-est d'aquesta carena hi ha Casa Belep.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cens de Floridablanca

El cens de Floridablanca fou un document censal elaborat a Espanya, dirigit pel Comte de Floridablanca, ministre de Carles III, entre 1785 i 1787; és considerat el primer cens espanyol de població elaborat seguint tècniques estadístiques modernes, tot i que n'existí un d'anterior, el cens d'Aranda, la fiabilitat del qual fou inferior.
S'elaborà sobre la base dels qüestionaris enviats als intendents de les diverses províncies i demarcacions del regne a qui se'ls requeria per a fixar cadascuna de les poblacions de la seva zona. Sobre aquesta base, el 1786 es requerí als alcaldes de les diverses poblacions que indiquessin les circumstàncies personals (sexe, edat, estat civil) de tots els habitants dels quals era responsable, aportant també informació sobre l'estat civil i la situació econòmica de la unitat familiar.
El cens fou publicat per la Reial Impremta de Madrid el 1787, per a ser posteriorment ampliat el 1789.

## Dades del cens de Floridablanca

El cens indicà una xifra de 10.268.110 habitants en tot el país, que suposen una densitat mitjana de 22,7 hab/km². Aquest cens (i el seu predecessor d'Aranda) malgrat la seua relativa modernitat, pertany a l'època preestadística, perquè l'Estat no encetà la sèrie periòdica de censos de població fins a l'any 1857, moment en què s'inaugurà a Espanya l'època estadística.

## Referències

* ↑ «cens de Floridablanca». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r desembre 2024].
* ↑ Marín, Antonio Lucas. La realidad social: transformaciones recientes en España (en castellà). Antonio Lucas Marín, 2010, p. 111. ISBN 978-84-313-2688-3.
* ↑ Salas Auséns, José Antonio; Jarque Martínez, Encarna «La población de la comunidad de Albarracín según el censo de Floridablanca (1787)». Rehalda: Revista del Centro de Estudios de la Comunidad de Albarracín, 7, 2008, pàg. 19–28. ISSN: 1699-6747.
* ↑ Pérez Moreda, Vicente «La estadística demográfica en el gobierno de la España ilustrada: recuerdo y elogio del Censo de Floridablanca». Indice: Revista de Estadística y Sociedad, 43 (Noviembre), 2010, pàg. 8–17. ISSN: 1696-9359.
* ↑ Suarez, Cristina. «Así ha cambiado España desde los primeros censos del siglo XVIII» (en castellà). El Pais, 02-03-2021. [Consulta: 1r desembre 2024].

## Enllaços externs

* Dades del cens de Floridablanca publicats per l'INE.
* Població d'Espanya per províncies segons el cens de Floridablanca.
* Població dels municipis d'Andalusia segons el cens de Floridablanca.
* Estadístiques històriques de la Regió de Múrcia. Població dels municipis de Múrcia segons el cens de Floridablanca. Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Cantó de Caiena-Centre

El cantó de Caiena-Centre és una antiga divisió administrativa francesa situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. Va desaparèixer el 2015.

## Composició

El cantó aplega els barris (quartiers) de la ciutat de Caiena:
* Centre
* Mirza
* De Gaulle
* Buzaret
* Palmistes
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Marie-Claude Verdan | PSG |
| 2008-2015 | Hubert Contout | Walwari |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Borda de Benet

La Borda de Benet és una borda del terme municipal de la Torre de Cabdella, a l'antic terme de la Pobleta de Bellveí, al Pallars Jussà. Està situada al sud-oest del poble de Castell-estaó, al sud de la Roca de la Peira. Es troba a la mateixa carena que davalla del Serrat de l'Aire, que és on es troba el mateix Castellestaó. Té molt propera, a l'oest-nord-oest, la Font de la Call. Al seu sud-est es troba la borda de Viles.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Boro F1

Boro va ser un equip de Fórmula 1 amb seu als Països Baixos.
Els cotxes en realitat eren construïts per l'escuderia Ensign però van ser reanomenats com a Boro després d'una disputa legal entre Ensign i el seu principal espònsor HB Bewaking que era també el propietari dels cotxes.
Van aconseguir classificar-se per disputar un total de 8 grans premis entre les temporades 1976 i 1977, però van desaparèixer de la F1 pels seus mals resultats.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Pilots | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 |
| 1976 | L.Perkins | BRA | SUD | O.USA | ESP | BEL | MON | SUE | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | CAN | USA | JPN | |
| 1977 | B.Henton | ARG | BRA | SUD | O.USA | ESP | MON | BEL | SUE | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | USA | CAN | JPN |
# Beveren

Beveren és un municipi de Bèlgica a la província de Flandes Oriental, dins la regió de Flandes. Actualment té uns 45.000 habitants.

## Pobles

| # | Nom | Superfície | Població (31/12/2007) |
| I | Beveren | 19,03 | 19.803 |
| II | Melsele | 18,54 | 10.240 |
| III | Haasdonk | 10,25 | 4.131 |
| IV | Vrasene | 13,77 | 3.852 |
| V | Verrebroek | 15,82 | 1.913 |
| VI | Kallo | 27,64 | 1.830 |
| VII | Kieldrecht | 19,50 | 3.790 |
| VIII | Doel | 25,61 | 359 |

## Situació i municipis veïns

| a. Berendrecht-Zandvliet-Lillo (Anvers) b. Anvers c. Zwijndrecht d. Burcht (Zwijndrecht) e. Kruibeke f. Bazel (Kruibeke) | g. Temse h. Sint-Niklaas i. Nieuwkerken-Waas (Sint-Niklaas) j. Sint-Gillis-Waas k. Meerdonk (Sint-Gillis-Waas) |

## Història

El moment de major rellevància de Beveren fou a l'edat mitjana, en el moment d'esplendor del castell de Beveren, quan era el nucli de la Senyoria de Beveren.
# Cantó de Macouria

El cantó de Macouria és una antiga divisió administrativa francesa situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. Va desaparèixer el 2015.

## Composició

El cantó aplega la comuna de Macouria:
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2015 | Serge Adelson | Divers gauche | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Borda de Cansat

La Borda de Cansat és una borda del terme municipal de la Torre de Cabdella, a l'antic terme de Mont-ros, al Pallars Jussà. Està situada a l'esquerra del Flamisell, a ponent i dessota del poble de Paüls de Flamisell. També és a sota, i al nord-oest, del Serrat Roi.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Maximiliano Rodríguez Vecino

Maximiliano Rodríguez Vecino (Minas, Uruguai, 6 de maig de 1986) és un escriptor uruguaià.
El 2016 es trasllada a Barcelona, ciutat en la qual publica la seva primera novel·la "El último combatente" (2a edició, 2019). El seu següent projecte literari, Selva de hormigón y lagartos (Editorial Amarante, 2022), va ser guardonat amb una de les beques en la 4a edició de "Beques d'Escriptura Montserrat Roig, 2020", atorgades per l'Institut de Cultura de Barcelona, sota el programa “Barcelona Ciutat de la Literatura UNESCO”.

## Obres
### Novel·les

* El último combatiente, Serial Ediciones, 2018.
* Selva de hormigón y lagartos, Editorial Amarante, 2022.

## Premis i reconeixements

* Premi Nacional de Narrativa “Narradores de la Banda Oriental” (2024), esment.
* Beca d´escriptura Montserrat Roig (2020).

## Referències

* ↑ «El último combatiente». RTVC, 23-04-2020. [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «El abrazo de El último combatiente». [Consulta: 7 agost 2023]. Arxivat 2021-04-21 a Wayback Machine.
* ↑ «Becas de Escritura Montserrat Roig». [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «El trabajo en esta segunda novela me ha llevado de 600 páginas a 300». [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «Resultados 30º Premio Nacional de Narrativa “Narradores de la Banda Oriental”».

## Enllaços externs

* «Web oficial». [Consulta: 7 agost 2023].
* «Abans de venir a viure-hi, coneixia la ciutat pels llibres de Montalbán», 18-04-2020. [Consulta: 7 agost 2023].
# Christophe Laporte

Christophe Laporte (La Sanha, Var, 11 de desembre de 1992) és un ciclista francès professional des del 2014. Actualment corre a l'equip Team Visma-Lease a Bike.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 2022 i la Gant-Wevelgem i l'A través de Flandes del 2023.

## Palmarès

* 2012
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Alvèrnia
** Vencedor d'una etapa al Tour de Mosela
* 2013
** Medalla de plata Jocs del Mediterrani
** 1r al Tour del Cantó de Saint-Ciers i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Manche
* 2015
** 1r al Tour de Vendée
* 2017
** 1r al Tour de Vendée
* 2018
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile de Bessèges
** Vencedor de 2 etapes al Tour La Provence
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg
* 2019
** 1r a l'Étoile de Bessèges i vencedor de 2 etapes
** 1r al Tour de Poitou-Charentes i vencedor de 3 etapes
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Luxemburg
* 2021
** 1r al Circuit de Valònia
** 1r al Gran Premi de Valònia
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile de Bessèges
** Vencedor d'una etapa al Tour del Llemosí
* 2022
** 1r a la Binche-Chimay-Binche
** 1r a la Volta a Dinamarca i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 2023
** Campió d'Europa en ruta
** 1r a la Gant-Wevelgem
** 1r a l'A través de Flandes
** Vencedor de 2 etapes al Critèrium del Dauphiné
* 2024
** Medalla de bronze en ruta als Jocs Olímpics
** 1r a la París-Tours

### Resultats al Tour de França

* 2015. 127è de la classificació general
* 2016. 157è de la classificació general
* 2017. 133è de la classificació general
* 2018. 124è de la classificació general
* 2019. No surt (8a etapa)
* 2020. 107è de la classificació general
* 2022. 75è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2023. 80è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Cofidis». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 1 gener 2021. [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ «Tour de Francia: Christophe Laporte gana la etapa 19, Jonas Vingegaard a un paso de la victoria» (en spanish), 22-07-2022. [Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ «Van Aert cede el triunfo a Laporte en la Gante-Wevelgem en otra exhibición del Jumbo» (en castellà), 26-03-2023. [Consulta: 13 juliol 2023].
* ↑ «Startlist for Dwars door Vlaanderen - A travers la Flandre ME 2023». [Consulta: 14 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Christophe Laporte a ProCyclingStats
# Bexbach

Bexbach és una ciutat i municipi del districte de Saarpfalz a l'estat federat alemany de Saarland. Està situada tocant el riu Blies, aproximadament a 6 km a l'est de Neunkirchen i a 25 km al nord-est de Saarbrücken.

## Nuclis

La ciutat actual de Bexbach neix al 1974 de la fusió dels municipis següents:
* Bexbach
* Oberbexbach
* Frankenholz
* Höchen
* Niederbexbach
* Kleinottweiler

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Cantó de Les Anses-d'Arlet

El cantó de Les Anses-d'Arlet és una divisió administrativa francesa situat al departament de Martinica a la regió de Martinica.

## Composició

El cantó comprèn la comuna de Les Anses-d'Arlet.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2014 | Eugène Larcher | RDM | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Borda de Cardet

La Borda de Cardet és una borda del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, pertanyent a l'antiga caseria de bordes de Segan, al nord-est del municipi.
És una de les Bordes de Segan, la segona més oriental i enlairada de totes. És al capdamunt de la vall de la llau de Segan, arrecerada al nord per la Serra de la Travessa i al sud pel Serrat de les Boixegueres. A llevant seu hi ha la Borda d'Arrullat, a ponent, la Borda de Guerra, i al nord-oest, la Borda de Jaume de Sana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bosc de Gramenet (Beranui)

El Bosc de Gramenet és un bosc del terme municipal de la Torre de Cabdella, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Mont-ros.
Està situat al sud-oest del poble de Gramenet de Beranui, i al nord-est del de Beranui, en el vessant nord-oriental del Tossal de Beranui.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya