OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alta Alsàcia

L'Alta Alsàcia (en alsacià, Oww'relsass) és la part meridional de l'Alsàcia, que correspon aproximadament als departaments actuals de l'Alt Rin i Territori de Belfort. Juntament amb la Baixa Alsàcia, és una de les subdivisions històriques d'Alsàcia.
Aquest nom, o el seu equivalent alemany (Oberelsass), fou utilitzat durant el Sacre Imperi Romanogermànic i sota l'Antic Règim entre 1648 i 1789. Sota l'Imperi alemany, en el qual es va integrar Alsàcia-Lorena de 1870 a 1918, formà un bezirke (districte), al cap del qual es trobava un bezirkspräsident, equivalent al prefecte francès. La seva capital n'és Colmar. Les principals ciutats en són:
* Belfort, 55 000 habitants. Prefectura del Territori de Belfort.
* Colmar, 67 000 habitants. Aglomeració principal de Centre-Alsàcia (Rouffach-Sélestat) i prefectura de l'Alt Rin.
* Mülhausen, 110 000 habitants. Aglomeració principal de Sud-Alsàcia que abasta 278.000 habitants (INSEE). La vila fou integrada a l'Alta Alsàcia, el 1792, després de la caiguda de la República de Mulhouse.
La bandera de l'Alta Alsàcia és roja barrada de groc i ornada a ambdues parts de les barres de tres corones grogues. La seva unió amb la bandera de la Baixa Alsàcia ha originat la bandera de la Baixa Alsàcia.

## Història

L'Alta Alsàcia fou oficialment annexada pel Regne de França el 1648 per la Pau de Westfàlia.

## Vegeu també

* Baixa Alsàcia
* Sundgau
# Mare de Déu de l'Assumpció de Torregrossa

Mare de Déu de l'Assumpció de Torregrossa és un monument del municipi de Torregrossa (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església amb frontó triangular a la façana.
La porta principal és d'estil neoclàssic amb dos pilars adossats.
La torre del campanar és quadrada amb ràfecs que subratllen els diferents pisos. Té base quadrada, 33 m d'alçada i estricta i austera ornamentació.
L'interior, de tres naus, és enguixat i modificat.
A la llinda de la porta hi ha la data de 1679.

## Història

L'església actual fou refeta en temps dels Montsuar-Avinyó, que durant el segle xvi referen el castell de la vila i després l'església. Les parts lateral i posterior de l'església enllacen amb les restes del castell.
Manuel de Montsuar va ser president de la Generalitat en temps de Joan II al segle xv.
En data 1832 consta una autorització per a la construcció del campanar en terrenys d'un príncep Pignatelli de Belmonte, senyors de la vila de Torregrossa des de mitjans de segle xvii fins a la fi de l'Antic Règim. Un d'aquests prínceps, resident a Nàpols, sostingué un llarg plet amb l'Ajuntament de la població que fou resolt el 1827, i el 1832 s'autoritzà la construcció del campanar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Mare de Déu de l'Assumpció de Torregrossa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Copa del Generalíssim de futbol 1957-58

La Copa del Generalíssim de futbol 1957-58 va ser la 54ena edició de la Copa d'Espanya.

## Vuitens de final

18 i 25 de maig.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Club Athletic de Bilbao | 4-0 | Celta de Vigo | 3-0 | 1-0 |
| CA Osasuna | 0-1 | Reial Societat | 0-0 | 0-1 |
| Real Gijón | 0-7 | València CF | 0-0 | 0-7 |
| RCD Espanyol | 3-3 | Reial Valladolid | 1-1 | 2-2 |
| Real Zaragoza CD | 3-12 | FC Barcelona | 3-4 | 0-8 |
| Reial Madrid CF | 5-0 | Club Atlético de Madrid | 4-0 | 1-0 |
| Real Jaén CF | 3-0 | Granada CF | 1-0 | 2-0 |
| UD Las Palmas | 5-2 | Sevilla CF | 5-0 | 0-2 |

## Quarts de final

1 i 8 de juny.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| FC Barcelona | 4-0 | València CF | 3-0 | 1-0 |
| UD Las Palmas | 0-5 | Club Athletic de Bilbao | 0-4 | 0-1 |
| Real Jaén CF | 2-8 | Reial Societat | 2-1 | 0-7 |
| Reial Madrid CF | 7-1 | Reial Valladolid | 5-1 | 2-0 |

## Semifinals

15 i 22 de juny.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Club Athletic de Bilbao | 5-4 | FC Barcelona | 2-0 | 3-4 |
| Reial Madrid CF | 5-2 | Reial Societat | 4-1 | 1-1 |

## Final

| Athletic Club | 2 - 0 | Reial Madrid CF |
| Arieta 20' Mauri 23' | | |

## Campió

* Campions de la Copa d'Espanya 1958
* Athletic Club 20è títol

## Referències

* ↑ «Spain - List of Cup Finals». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «Spain - Cup 1958». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ (castellà) Copa de 1958 a linguasport.com
# El Ferrers (Albanyà)

el Ferrers o les Ferreries és una masia al sud-est del municipi d'Albanyà. Casa situada a la falda de la muntanya de la Mare de Déu del Mont, en el vessant que mira a la plana empordanesa. És un gran mas abandonat des de fa una colla d'anys i el seu estat és totalment ruïnós.
Disposa de planta rectangular i teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes principals. Units als murs hi ha nombroses pallisses i cabanes, amb teulats a diferents nivells.
Té planta, pis i golfes, amb escala interior de pedra. La porta principal era adovellada (avui únicament se'n conserva la meitat) i sobresurten algunes de les obertures per ésser típiques de finals del món medieval (segle XIV). Així mateix, són destacables les grans arcades de mig punt que sostenen una gran sala, situada a tramuntana, que ben segur havia estat utilitzada de corral.
Les Ferreres va ésser construïda amb pedra petita, poc treballada, llevat dels carreus utilitzats per fer les obertures i els cantoners. Actualment la casa s'utilitza sovint com a "pedrera" de carreus ben tallats per fer reformes a cases veïnes, però per damunt de tot per gent incontrolada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia de les Ferreries». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 gener 2014].
# Antonio Bilbatúa Zubeldía

Antonio Bilbatúa Zubeldía (Sarria, província de Lugo, 23 de maig de 1894 - Vigo, 27 d'agost de 1936) fou un dirigent socialista i polític gallec d'origen basco. Treballà com a oficial de telègrafs i milità al PSOE de Galícia. Fou elegit diputat del Front Popular per la província de Pontevedra a les eleccions generals espanyoles de 1936.
Quan esclatà la sublevació militar que donà lloc a la guerra civil espanyola, fou detingut a Vigo amb altres dirigents d'esquerra gallecs. Fou afusellat al cementiri de Pereiró (Vigo) amb els altres membres del Comitè del Front Popular a Vigo, els seus germans Luis i Demetrio, l'alcalde de Vigo Emilio Martínez Garrido, l'alcalde de Lavadores José Antela Conde, i els diputats socialistes Enrique Heraclio Botana Pérez i Ignacio Seoane Fernández el 27 d'agost de 1936. Un carrer del municipi de Barreiro duu el seu nom.

## Enllaços externs

* Memorial dels represaliats
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Cantó de Boulogne-Billancourt-Sud

El cantó de Boulogne-Billancourt-Sud és un antic cantó francès del departament dels Alts del Sena, que estava situat al districte de Boulogne-Billancourt. Comptava amb part del municipi de Boulogne-Billancourt.

## Municipis

* Boulogne-Billancourt (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1970 | Emile Clet | PCF |
| 1970-1976 | Hubert Balança | RPR, després divers droite |
| 1976-1994 | Georges Duhamel | RPR |
| 1994-2008 | Francis Choisel | RPF |
| 2008- | Marie-Laure Godin | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | - | 42.127 | 44.023 | 47.993 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Lió-IX

El cantó de Lió-IX és un antic cantó francès del departament del Roine, situat al districte de Lió. Compta part del municipi de Lió.

## Municipis

* Comprèn la part septentrional del 7è districte de Lió limitat al sud pel ferrocarril (entre Perrache i la Part-Dieu) fins a l'antiga estació de la Guillotière, i per la rue Garibaldi, la rue Camille Roy, la rue du Repos, la rue Garibaldi de novament, la Grande Rue de la Guillotière i la rue Claude Veyron. Comprèn tota la part sud de la Guillotière (sectors Pasteur, Sébastien Gryphe, Saint-Louis, Madeleine, Jean Macé, Facultés), excepte la casedrna Sergent Blandan i carrers limítrofes.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Louis Jeantaz | Radical independent |
| 1951-1982 | Roger Fulchiron | CNIP, després CD, després UDF-CDS |
| 1982-2001 | Roland Fulchiron | UDF-CDS |
| 2001-2008 | Mireille de Coster | PS |
| 2008-2014 | Sandrine Runel | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# George Turner

George Turner (Melbourne, 15 d'octubre de 1916 - Ballarat, 8 de juny de 1997) va ser un escriptor australià de ciència-ficció, famós per les seves novel·les Les torres de l'oblit (mereixedora del Arthur C. Clarke Award i el Commonwealth Writers' Prize) i Genetic Soldier, que tenen com a marc principal les conseqüències del canvi climàtic. Va guanyar també el premi Miles Franklin Award per la novel·la The Cupboard Under the Stairs. És considerat un nom rellevant dins el camp de la distopia literària i de la crítica de gènere.
# Alta Carniola

Alta Carniola (eslovè: Gorenjska; alemany: Oberkrain) és una regió tradicional d'Eslovènia. Forma part de l'antic territori de la corona d'Habsburg de Carniola (en eslovè: Kranjska; en alemany: Krain). La capital tradicional de la regió és Kranj i altres centres urbans importants són Jesenice, Tržič, Škofja Loka, Kamnik, i Domžale.

## Vegeu també

* Carniola
# Copa del Generalíssim de futbol 1953-54

La Copa del Generalíssim de futbol 1953-54 va ser la 50ena edició de la Copa d'Espanya.

## Vuitens de final

2 i 9 de maig. Exempts: València CF i Real Santander.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| FC Barcelona | 4-3 | Deportivo de La Coruña | 4-0 | 0-3 |
| Celta de Vigo | 1-3 | Sevilla CF | 1-1 | 0-2 |
| CD Alavés | 1-9 | Reial Madrid CF | 1-2 | 0-7 |
| Club Athletic de Bilbao | 3-3 | Reial Valladolid | 3-2 | 0-1 |
| Club Atlético de Madrid | 2-5 | RCD Espanyol | 1-3 | 1-2 |
| UD Las Palmas | 1-4 | Reial Societat | 0-0 | 1-4 |
* Desempat
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| Club Athletic de Bilbao | 4-1 | Reial Valladolid |

## Quarts de final

16 i 23 de maig.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Real Santander | 3-4 | Reial Madrid CF | 3-1 | 0-3 |
| FC Barcelona | 5-3 | Club Athletic de Bilbao | 4-2 | 1-1 |
| Reial Societat | 3-9 | València CF | 2-5 | 1-4 |
| Sevilla CF | 6-6 | RCD Espanyol | 4-0 | 2-6 |
* Desempat
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| Sevilla CF | 2-1 | RCD Espanyol |

## Semifinals

6 i 13 de juny.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Reial Madrid CF | 2-3 | FC Barcelona | 1-0 | 1-3 |
| Sevilla CF | 1-4 | València CF | 0-1 | 1-3 |

## Final

| València CF | 3 - 0 | FC Barcelona |
| Fuertes 14', 59' Badenes 57' | | |

## Campió

* Campions de la Copa d'Espanya 1954
* València Club de Futbol 3r títol

## Referències

* ↑ «Spain - List of Cup Finals». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «Spain - Cup 1954». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ (castellà) Copa de 1954 a linguasport.com
# Morató (Albanyà)

Morató és un mas del municipi d'Albanyà inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El Moretó va ser una de les cases principals de la Vall de Ribelles; voltaven el mas nombroses cabanes i pallisses i disposava de molí propi situat aigües avall de la riera de Ribelles. D'aquest, actualment, només en resten algunes de les moles mig soterrades i part de la bassa.
Aquest casal dalt d'un pujolet al fons de la vall de Ribelles, als peus de la muntanya del Comanegra, és de planta rectangular i ampli teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes principals. Disposa de baixos destinats al bestiar (amb diverses portes d'accés i menudes obertures de ventilació). Primer pis o planta d'habitatge que s'organitza a partir d'una gran sala de convit com de la qual parteixen nombroses portes que menen a les habitacions i d'altres dependències. Així mateix disposa de golfes, amb menudes obertures rectangulars. Aquest casal fou bastit amb pedra menuda del país sense tallar, llevat dels carreus emprats per fer els cantoners.

## Referències

* 1 2 3 «Antic Casal de Morató». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 gener 2014].
# Antonio Briones Yacobi

Antonio Briones Yacobi (Marbella, 17 de juliol de 1939) és un entrenador espanyol de futbol. En tres ocasions ha entrenat a l'Atlètic de Madrid en la primera divisió.

## Trajectòria

Antonio Briones és un entrenador de futbol, que durant molts anys va formar part del cos tècnic de l'Atlètic de Madrid. En tres ocasions, i de forma interina davant el cessament de l'entrenador del primer equip, va haver de posar-se al capdavant del mateix.
La temporada 1987/88, després dels cessaments successius de César Luis Menotti i José Armando Ufarte va dirigir a l'equip en els sis últims partits de Lliga. Novament, la temporada següent (1988/89) va ser requerit per a entrenar el conjunt matalasser. En aquesta ocasió fou durant les jornades 6 i 7, després de cessar José María Maguregui i abans del fitxatge de Ron Atkinson. Finalment, en la temporada 1989/90, es va fer càrrec de l'equip en la jornada 28, després del cessament de Javier Clemente i abans de la incorporació de Joaquín Peiró Lucas. En total, ha dirigit onze partits en la primera divisió, tots a l'Atlètic de Madrid.

## Enllaços externs

* Fitxa a BDFutbol.com
# Cantó de Courbevoie-Nord

El cantó de Courbevoie-Nord és un antic cantó francès del departament dels Alts del Sena, que estava situat al districte de Nanterre. Comptava amb part del municipi de Courbevoie.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori es va repartir entre el cantó de Courbevoie-1 i el cantó de Courbevoie-2.

## Municipis

* Courbevoie (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1988 | Lucien Pinchaux | UDR, després RPR |
| 1988-2008 | Lucien Maroteau | RPR, després RPF, després UMP |
| 2008- | Daniel Courtes | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | - | 27.478 | 28.351 | 32.642 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Lió-XIV

El cantó de Lió-XIV és un antic cantó francès del departament del Roine, situat al districte de Lió. Compta part del municipi de Lió.

## Municipis

* Comprèn la part oriental del 8è districte de Lió limitat a l'oest per la rue del Professeur Sisley, l'avinguda dels Frères Lumière, la rue Saint-Maurice, la rue Saint-Mathieu, la rue Villon, la rue Marius Berliet, la plaça de l'11 de novembre de 1918, l'avinguda Paul Santy, la rue del Professeur Beauvisage i el boulevard des États-Unis. Comprèn així els barris de Laënnec, Transvaal, Mermoz i Monplaisir-la-Plaine (amb Langlet-Santy), i la part est de Monplaisir (Ville) i Le Bachut, i la part sud del sector de Grange Blanche.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1998-2014 | Christian Coulon | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Desertificació

La desertificació és el procés de formació de deserts induït per l'activitat humana; molt sovint es confon amb la desertització, que és el procés de formació de deserts de manera natural (sense intervenció humana). Lamprey (1975) va elaborar una teoria sobre l'avanç del desert. La desertificació és un problema medioambiental i un problema de desenvolupament econòmic. Segons la definició de l'Agenda 21 de la convenció de les Nacions Unides en el seu capítol 12:"El terme desertificació designa la degradació de les terres en les zones àrides, semiàrides i subhumides seques per l'acció de diferents factors, entre els quals les variacions climàtiques i les activitats humanes".

## Causes de la desertificació

L'activitat humana que porta a la formació de deserts va començar al període Holocè i ha continuat fins a l'actualitat. Les principals causes de desertificació són el sobrepasturatge, el cultiu no sostenible, increment de la freqüència dels incendis (lligat a obtenir pastures o a la tècnica de conreu de sembrar sobre la cendra), sobreexplotació dels aqüífers, desforestació, salinització del sòls i canvi climàtic global.
Les zones de transició entre el desert pròpiament dit i les zones més humides poden ser molt fràgils i propenses a la desertificació, com passa en el Sahel africà entre la zona de pluges tropicals i el Sàhara. Després de la pluja, les zones amb vegetació són més fresques que les dels voltants sense vegetació.
La ramaderia compacta el sòl amb les seves potes i hi incrementa el material fi, tot reduint la taxa de percolació de l'aigua; tal cosa fa incrementar l'erosió promoguda pel vent i l'aigua. Pasturar i collir fusta com a combustible també afavoreix l'erosió i, de la mateixa manera, passar del nomadisme al sedentarisme pot no ser la solució.
Les dunes es mouen de diferents maneres gràcies als vents i poden causar tempestes de sorra.
La secada és un factor que contribueix a la desertificació, però no n'és el factor principal si es té en compte que la vegetació tendeix a recuperar-se de manera natural després d'un període sec, quan les pluges tornen a ser adequades.

## Referències

* ↑ E.O. Wilson, The Future of Life, 2001
# Altavilla Milicia

Altavilla Milicia (sicilià Altavilla Milicia) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 5.257 habitants. Limita amb els municipis de Casteldaccia i Trabia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Francesco Camarda | Llista cívica |

## Vegeu també

Família Adragna
# La Novella Baixa

La Novella Baixa és un monument del municipi de Vila-sana (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de dues plantes i golfes. Consta de dues cases, no diferenciades exteriorment. Les cornises que separen les plantes estan remarcades i, juntament amb altres elements, donen sensació d'horitzontalitat a l'edifici. Les obertures són rectangulars i estan emmarcades amb una motllura. El coronament és fet per barana massissa amb gerros decoratius i un sector central de perfil sinuós, amb un medalló amb un relleu de Crist. A més del casal, hi ha un conjunt d'edificacions annexes que es troben en molt mal estat de conservació.

## Història

El terme de Les Novelles comprenia tot el terreny que es trobava a la part del Palau d'Anglesola. Antigament la Novella era un tot, on hi havia un gran casal, que fou dels Priors dels Hospitalers de Barcelona. Cap al 1690 possiblement estava deshabitada.
Aquesta agrupació de la Novella Baixa té el seu origen constructiu cap al 1700. Als segles xii i xiii figura com a Parròquia del bisbat de Vic.

## Referències

* 1 2 3 «La Novella Baixa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Casal al carrer Corriol, 6 (Avinyonet de Puigventós)

El Casal al carrer Corriol d'Avinyonet de Puigventós és un edifici inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta irregular, situat prop de l'església. Consta de planta baixa i un pis, i té la coberta de teula. Tot i haver estat modificat al llarg dels anys, conserva encara elements d'interès tipològic, d'entre els quals són els més remarcables la porta d'accés amb llinda i les finestres del primer pis, amb utilització en tots els casos de pedra molt ben treballada. La porta té una llinda formada per un únic bloc de pedra de grans dimensions, que en la seva part superior forma un angle. La finestra situada a l'esquerra és trilobulada, amb un petit arc conopial al centre i dos de mig punt als costats; presenta impostes amb decoració floral i ampit motllurat. A la dreta hi ha una altra obertura de tipus senzill.

## Història

Tot i no haver estat possible la localització de documentació relativa a la cronologia d'aquest casal, la tipologia d'alguns dels seus elements fa pensar que corresponen aproximadament als segles XV-XVI, encara que és possible que l'origen de la construcció fos anterior.

## Referències

* 1 2 «Casal al carrer Corriol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 gener 2014].
# Antonio Canales

Antonio Canales és el nom artístic d'Antonio Gómez de los Reyes (Sevilla, 1961) un ballarí i coreògraf de flamenc.
Antonio va triar com a cognom artístic el del seu avi, que era un cantant famós de flamenc. Va ser ballarí del Ballet Nacional de España, on es va formar i on al cap d'uns anys va esdevenir figura principal. El 1992 va crear la seva pròpia companyia de ball flamenc, amb qui va crear les seves primeres coreografies. El 2001 va obrir a Alcorcón una escola de flamenc amb el seu nom, que dirigeix però a la qual no fa pas classes.

## Coreografies

* 1992: A ti, Carmen Amaya
* 1992: Siempre flamenco
* 1993: Torrero
* 1996: Gitano, que va ballar amb Sara Baras
* 1997: Grito
* 1998: Bengues, Venus y Narciso
* 1999: Fuerza latina
* 2000: Cenicienta
* 2001: Bailaor
* 2002: Minotauro
* 2003: Carmen, Carmela, amb música de Bizet
* 2006: Musical Flamenco
* 2007: Cambalache
# Cantó de La Garenne-Colombes

El cantó de La Garenne-Colombes és un antic cantó francès del departament dels Alts del Sena, que estava situat al districte de Nanterre. Comptava amb el municipi de La Garenne-Colombes.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori es va unir al cantó de Colombes-2.

## Municipis

* La Garenne-Colombes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1967 | Max Catrin | CNI |
| 1967-1973 | Albert Fabbi | UDR |
| 1973-1988 | M. Suchet | RPR |
| 1985-2004 | Max Catrin | CNI |
| 2004-2010 | Philippe Juvin | UMP |
| 2010- | Isabelle Caullery | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 27.341 | 26.562 | 24.038 | 20.990 | 21.754 | 24.067 | 27.628 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Levie

El cantó de Levie és una antiga divisió administrativa francesa situat al departament de Còrsega del Sud i la regió de Còrsega. Va desaparèixer el 2015.

## Geografia

El cantó s'organitza al voltant de Levie dins el districte de Sartène. la seva altitud varia entre 0 m i 1.480 m (Zonza).

## Administració

Llista de Consellers generals :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004-2015 | Sébastien-Marc Rocca Serra | DVD | alcalde de Zonza |

## Composició

Llista de municipis :
| Nom | Població | Codi Postal | Codi Insee |
| Carbini | 100 | 20170 | 2A061 |
| Levie | 696 | 20170 | 2A142 |
| San-Gavino-di-Carbini | 738 | 20170 | 2A300 |
| Zonza | 1 802 | 20124 | 2A362 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.946 | 2.286 | 2.560 | 2.761 | 3.014 | 3.336 |
# Alvand

Alvand (Alwand Kuh o Kuh-i Alwand) o Elwend (persa: الوند), és una cadena de muntanyes aïllada al sud de Hamadan a l'Iran que arriba fins als 3554 metres a la cimera més alta. Al nord-oest enllaça amb el Kuh-i Daim al-Barf (Daem Barf), un altre massís d'altura similar que continua fins al Kuh-i Almu Kulakh que forma la part nord-oest del grup d'Alwand.
42 rius o rierols tenen origen en aquestes muntanyes. Alvand i Damavand són considerades muntanyes sagrades a l'Iran. El nom antic de les muntanyes era Arvant que vol dir "puntes". A 2100 metres, a Gandj Namah (casa del tresor) a uns 10 km al sud de Hamadan, hi ha inscripcions cuneiformes dels reis Darios I el Gran i Xerxes I de Pèrsia.

## Enllaços externs

* SummitPost.Org