OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de topònims de Paçà

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Paçà (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## església

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Sant Esteve de les Vinyes | Paçà | església | Estat: enderrocat o destruït | 42° 33′ 05″ N, 2° 47′ 59″ E﻿ / ﻿42.5513888889°N,2.79972222222°E﻿ / 42.5513888889; 2.79972222222 | | | |
| | Sant Pere de Paçà | Paçà | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Dedicat a: Sant Pere | 42° 34′ 43″ N, 2° 48′ 40″ E﻿ / ﻿42.5786°N,2.81116°E﻿ / 42.5786; 2.81116 Catalunya del Nord 134.9 msnm | | Église Saint-Pierre de Passa | |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Monestir del Camp | Paçà | monestir | Estil: arquitectura romànica | 42° 35′ 12″ N, 2° 49′ 27″ E﻿ / ﻿42.58655278°N,2.82404444°E﻿ / 42.58655278; 2.82404444 91.9 msnm | monument històric catalogat | Monastir del Camp |
| Recinte fortificat de Paçà | Paçà | avantmuralla | | 42° 33′ 50″ N, 2° 49′ 46″ E﻿ / ﻿42.563788°N,2.829556°E﻿ / 42.563788; 2.829556 | | |
| Ribera de Paçà | Paçà Vilamulaca | curs d'aigua | Desemboca: Rard | 42° 35′ 41″ N, 2° 50′ 36″ E﻿ / ﻿42.594588°N,2.843288°E﻿ / 42.594588; 2.843288 | | |
| Sant Lluc de Puig Rodon | Paçà | capella Ús: església | Estil: arquitectura romànica Dedicat a: Lluc | 42° 33′ 05″ N, 2° 47′ 59″ E﻿ / ﻿42.5514°N,2.79972°E﻿ / 42.5514; 2.79972 | | Chapelle Saint-Luc de Puigrodon |
| casa de la vila de Paçà | Paçà | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 34′ 44″ N, 2° 48′ 44″ E﻿ / ﻿42.5787506278074°N,2.81226546912025°E﻿ / 42.5787506278074; 2.81226546912025 fr:66300 PASSA | | |
# Caterina de Lancaster

Caterina de Lancaster (Hertford, Regne d'Anglaterra, 1373 - Valladolid 1418), princesa anglesa, infanta de Castella, reina consort de Castella (1393-1406) i regent de Castella (1406-1416).

## Orígens familiars

Va néixer el 31 de març de 1373 sent la segona filla del príncep Joan de Gant, duc de Lancaster, i Constança de Castella.
Aquesta última fou filla de Pere I de Castella, últim rei de la Dinastia Borgonya al Regne de Castella. A la mort del rei castellà, Constança la seva filla, fou designada hereva del reialme però el seu oncle Enric II de Castella, germanastre de Pere I, li usurpà el tron. Des d'aquell moment el pare de Caterina, Joan de Gant, no deixà de lluitar per restituir la seva família al tron castellà.

## Tractat de Baiona

El 1398 mitjançant el Tractat de Baiona, Joan de Gant aconseguí que el rei Enric III de Castella es casés amb la seva filla Caterina, unificant així les demandes familiars. Amb aquest casament es va posar fi al conflicte dinàstic entre els descendents de Pere I i Enric II, consolidant-se així la Dinastia Trastàmara i finalment s'establí la pau entre el Regne de Castella i el Regne d'Anglaterra.

## Núpcies i descendents

El matrimoni formal entre els dos es va realitzar el 1393 a la catedral de Madrid. D'aquesta unió en nasqueren:
* la infanta Maria de Castella (1401-1458), casada el 1415 amb el seu cosí Alfons V d'Aragó
* la infanta Caterina de Castella (1403-1439), casada el 1420 amb Enric I d'Empúries
* l'infant Joan II de Castella (1405-1454), rei de Castella

## Regència, 1406-1416

A la mort d'Enric III de Castella el 25 de desembre de 1406, Caterina juntament amb el seu cunyat Ferran d'Antequera, futur rei d'Aragó, va exercir la regència del regne durant la minoria d'edat del seu fill Joan II. Fou llavors quan mantingué una relació política i d'amistat amb Leonor López de Còrdova.
Caterina va morir el 2 de juny de 1418 a Valladolid, a l'edat de 45 anys, on havia estat empresonada pel seu fill Joan II.
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - pes ploma

El pes ploma va ser una de les cinc proves de boxa que es disputaren als Jocs Olímpics de Londres de 1908. Com en les altres proves de boxa estava reservada a homes. Totes les proves de boxa es van disputar el 27 d'octubre de 1908. El pes ploma fou la segona categoria més lleugera en aquesta edició dels Jocs i sols hi podien participar boxejador que pesessin fins a 57,2 kg. Hi van prendre part 8 atletes de 2 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Richard Gunn (GBR) | Charles Morris (GBR) | Hugh Roddin (GBR) |

## Quadre

| Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| 27 d'octubre | 27 d'octubre | | | | |
| Thomas Ringer (GBR) | 2 | | | | |
| Thomas Ringer (GBR) | 2 | 27 d'octubre | 27 d'octubre | | |
| Louis Constant (FRA) | 0 | 27 d'octubre | 27 d'octubre | | |
| Louis Constant (FRA) | 0 | Thomas Ringer (GBR) | 0 | | |
| | | Richard Gunn (GBR) | 2 | | |
| Richard Gunn (GBR) | KO2 | Richard Gunn (GBR) | 2 | | |
| Richard Gunn (GBR) | KO2 | | | 27 d'octubre | 27 d'octubre |
| Étienne Poillot (FRA) | P | | | 27 d'octubre | 27 d'octubre |
| Étienne Poillot (FRA) | P | | | Richard Gunn (GBR) | 2 |
| | | | | Charles Morris (GBR) | 0 |
| Hugh Roddin (GBR) | 2 | | | Charles Morris (GBR) | 0 |
| John Lloyd (GBR) | 0 | | | | |
| John Lloyd (GBR) | 0 | Hugh Roddin (GBR) | 0 | | |
| | | Charles Morris (GBR) | 2 | | |
| Charles Morris (GBR) | 2 | Charles Morris (GBR) | 2 | | |
| Edward Adams (GBR) | 0 | | | | |
G - Guanya / P - Perd / KO - Guanya per Ko / DSQ - Desqualificat

## Competició

Quarts de final
Poillot va oferir una forta oposició a Gunn en el primer combat, però acabà perdent per Ko. Morris va guanyar amb relativa facilitat. Constant va lluitar bé, però en cap moment va tenir opció a la victòria contra Ringer. Roddin i Lloyd van tenir un enfrontament molt físic, i finalment fou Roddin el vencedor.
Semifinals
Gunn i Morris van guanyar els seus combats en el tram final, amb Roddin i Ringer lluitant fort en els primers assalts, però perdent força a mesura avançava el combat.
No hi va haver combat pel bronze, i aquest fou atorgat a Roddin.
Final
El veterà Gunn fou el vencedor en un dur combat.

## Classificació final

| Posició | Nom | Nació |
| 1 | Richard Gunn | Regne Unit |
| 2 | Charles Morris | Regne Unit |
| 3 | Hugh Roddin | Regne Unit |
| 4 | Thomas Ringer | Regne Unit |
| 5 | Edward Adams | Regne Unit |
| 5 | Louis Constant | França |
| 5 | John Lloyd | Regne Unit |
| 5 | Étienne Poillot | França |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Featherweight (≤126 pounds), Men». [Consulta: 24 desembre 2024].

## Fonts

* Official Report of the Games of the IV Olympiad (1908)
* De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Boxing 1908" Arxivat 2006-09-27 a Wayback Machine.
# Parlakot

Parlakot fou un estat tributari protegit, el tipus zamindari, a l'extrem nord-oest de l'estat de Bastar a les Províncies Centrals.
Estava format per 67 pobles amb una superfície de 1.295 km² i una població el 1881 de 3.455 habitants. La capital era Palakot situada a 19° 47′ N, 80° 43′ E﻿ / ﻿19.783°N,80.717°E﻿ / 19.783; 80.717

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Griselda (Scarlatti)

Griselda és una opera seria en tres actes amb música del compositor italià Alessandro Scarlatti, i és la darrera de les òperes de Scarlatti que han arribat íntegres a l'actualitat. Al llibret, del dramaturg Pietro Metastasio, anteriorment ja hi havien posat música Carlo Francesco Pollarolo i Antonio Maria Bononcini, i més tard Albinoni, Giovanni Bononcini i Vivaldi en farien les seves versions. Es basa en la història de La pacient Griselda del Decameró de Giovanni Boccaccio. Es va estrenar el gener de 1721 al Teatro Capranica de Roma amb un repartiment format únicament per homes: cinc castrati i un tenor.
És una òpera poc representada actualment: segons les estadístiques d'Operabase, només se n'han fet sis representacions en el període comprès entre el 2011 i el 2015.

## Referències

* ↑ Boyd, Malcolm. Grove Music Online. Oxford University Press, 2002. DOI 10.1093/gmo/9781561592630.article.O006667.
* ↑ «Estadístiques d'Operabase». [Consulta: 1r desembre 2016].
# Turó Punçó

El Turó Punçó és una muntanya de 2.494 metres que es troba entre els municipis del Pont de Bar, a la comarca de l'Alt Urgell i de Lles de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Josep Sabater i Sust

Josep Sabater i Sust (Mataró, Maresme, 1882 - Barcelona, 9 d'agost de 1969) fou un pianista i director d'orquestra català. Fou el director titular de l'Orquestra del Gran Teatre del Liceu durant quaranta anys.
Fou alumne de Joan Baptista Pellicer a l'Escola Municipal de Música de Barcelona. El principi de la seva carrera, dedicada principalment al piano, va ser tan brillant que no havia complert encara els vint anys que el 1901 ja exercia de professor en aquest centre pedagògic. Aviat les seves preferències es van centrar en el cultiu de la música instrumental. Va formar part de diversos conjunts de cambra i de seguida va assumir-ne la direcció. Tot i haver-se format de forma autodidacta en la direcció d'orquestra, el seu talent el va convertir en una autoritat respectada i admirada tant pels instrumentistes com pel públic. De seguida es va sentir atret per l'òpera. Va dirigir al Teatro Real de Madrid en moltes ocasions, en els principals teatres d'Espanya, Portugal i Amèrica del Sud. El seu prestigi internacional el va dur finalment fins al Gran Teatre del Liceu. A partir de 1913 en va dirigir l'orquestra. Va dirigir les representacions d'òpera del Júnior Futbol Club.
Quan després de quaranta anys va abandonar el càrrec, es va dedicar a la preparació –al costat de la seva esposa, Margarida Parera, una de les professores de cant de més prestigi de Barcelona– d'innombrables artistes lírics. La seva filla, Rosa Sabater i Parera, fou també pianista i pedagoga. El seu pare Mateu Sabater i Estaper (1838-1920), també fou un músic reconegut.

## Referències

* ↑ «Necrològica». La Vanguardia.
* ↑ NPR. «Josep Sabater i Sust». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup enciclopèdia. [Consulta: 13 juny 2023].
* 1 2 3 Montsalvatge, Xavier «Ha muerto el maestro Jose Sabater». La Vanguardia, 12-08-1969.
* ↑ «Biografia de Rosa Sabater i Parera».
* ↑ Gran Enciclopedia de la Música Clásica (en castellà). vol. IV. SARPE, p. 1256. ISBN 84-7291-226-4.
# Lazzaro Uzielli

Lazzaro Uzielli (Florència, 4 de febrer de 1861 - Bonn, 8 d'octubre de 1943) va ser un pianista i professor de música italià.
Lazzaro Uzielli va estudiar a Florència amb Luigi Vannuccini i Giuseppe Buonamici, i amb Ernst Rudorff a Berlín, Clara Schumann i Joachim Raff a Frankfurt. De 1883 a 1907 va treballar com a professor al Conservatori Hoch de Frankfurt am Main i després va seguir una trucada al Conservatori de Colònia. En els seus llargs anys com a professor va tenir nombrosos estudiants que van esdevenir importants pianistes. Va realitzar nombroses gires de concerts per Alemanya, Àustria, Suïssa, Itàlia i Països Baixos.

## Alumnes més coneguts d'Uzielli

* Fritz Busch
* Hubert Giesen
* Alfred Hoehn
* Hans Knappertsbusch
* Karl Hermann Pillney
* Cyril Meir Scott
* Bernhard Sekles
* William Steinberg
* Eduard Zuckmayer
* Albert Luig

## Bibliografia

* Joseph Walk (Hrsg.): Kurzbiographien zur Geschichte der Juden 1918–1945. Hrsg. vom Leo Baeck Institute, Jerusalem. Saur, München 1988, ISBN 3-598-10477-4.
* Zvi Asaria (Hrsg. und Rabbiner der Synagogengemeinde Köln): Die Juden in Köln. Von den ältesten Zeiten bis zur Gegenwart. Verlag J. P. Bachem, Köln 1959.
# Pataudi

Pataudi fou un estat tributari protegit dins el govern del Panjab, avui a Haryana, districte de Gurgaon. La superfície era de 135 km² i la població de 17.847 habitants el 1881, de 21.933 habitants el 1901 i 18.873 el 1931. La capital era Pataudi (ciutat) amb 4.171 habitants el 1901. Hi havia també 40 pobles. El territori era pla i amb poca aigua.

## Història

El governant descendia d'una família de santons afganesos establerts originalment prop de Samana. Un descendent, Talab Faiz Khan, emparentat amb la família Jhajjar per matrimoni, va estar al servei dels marathes i va rebre el feu de Rohtak. Amb la derrota dels marathes el 1803 es va posar al servei de Lord Lake que el 1804 li va concedir el territori de Pataudi a perpetuïtat amb títol de nawab. El 1826 va prendre part al setge de Bharatpur. El seu fill Akbar Ali va restar lleial als britànics durant el motí del 1857.

## Administració i exèrcit

L'administració anava a càrrec d'un nazim que exercia funcions judicials i controlava la recaptació la qual estava en mans d'un tahsildar ajudat per onze subordinats. L'exèrcit de l'estat era un petit nombre d'homes a cavall que servien de guàrdia personal i escorta del nawab, i 33 infants que feien tasques de guàrdia.

## Segells

Va emetre segells fiscals entre 1930 i 1940.

## Banderes

La bandera de l'estat era quadrada i verda amb l'escut brodar al centre en daurat i amb fils vermells. Els tres colors van servir per una nova bandera adoptada el 1940, rectangular amb tres franges, verda damunt, groga al centre i vermell a la part inferior.

## Llista de nawabs

* Faiz Talab Khan 1804 - 1829
* Akbar Ali Khan 1829 - 1862 (fill)
* Mohammad Ali Taki Khan 1862 - 1867 (fill)
* Mohammad Mokhtar Husayn Ali Khan 1867 - 1878 (fill)
* Mohammad Momtaz Husayn Ali Khan 1878 - 1898 (fill)
* Mohammad Mozaffar Ali Khan 1898 - 1913 (germà)
* Mohammad Ibrahim Ali Khan 1913 - 1917 (fill)
* Mohammad Iftikhar Ali Khan 1917 - 1949 (+1952) (fill)

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Alberto Alejandro Gutiérrez

Alberto Alejandro Gutiérrez (Zumarraga, 24 d'octubre de 1979) és un exfutbolista basc que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Format al planter de la Reial Societat, debuta amb el primer equip donostiarra a la campanya 00/01, tot jugant tres partits, als que hi sumaria tres més a la temporada següent.
Però, no té continuïtat en l'equip reialista i continua la seua carrera en equips de Segona B i Tercera: Barakaldo CF, CD Logroñés, Real Jaén o SD Beasain, entre d'altres.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* Alberto Alejandro a transfermarkt.com (anglès)
# Can Roviralta

Can Roviralta és una masia situada al municipi del Pont de Vilomara i Rocafort, a la comarca catalana del Bages.
# Turó Rodó (Alp)

El Turó Rodó és una muntanya de 1.735 metres que es troba al municipi d'Alp, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de Cal Franc

El Tossal de Cal Franc és una muntanya de 1.342 metres que es troba al municipi de Ribera d'Urgellet, a la comarca de l'Alt Urgell.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 271082001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Foradada

Foradada és un municipi de la comarca de la Noguera, a la zona del Segre Mitjà que comprèn 5 nuclis urbans, Foradada, que n'és la capital, Montsonís, Marcovau, Rubió de Dalt, Rubió del Mig i Rubió de Baix, actualment abandonat. Aquests tres últims nuclis també es coneixen sota el nom de Rubió d'Agramunt. Dins del seu terme municipal també hi trobem el monestir de Salgar, situat en un congost del riu Segre, proper a Montsonís.

## Història

L'origen del topònim està en la situació del poble, a la vora d'una roca foradada.
El castell de Foradada apareix citat l'any 1053 i el 1067. Va pertànyer al marquesat de Camarasa.

## Geografia

* Llista de topònims de Foradada (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Montsonís | 70 |
| Foradada | 64 |
| Rubió de Dalt | 25 |
| Rubió del Mig | 13 |
| Rubió de Baix | 12 |
| Marcovau | 6 |
(Font: Idescat)
| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 23 | 26 | 44 | 168 | 196 | 1.084 | 823 | 804 | 801 | 757 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 632 | 570 | 509 | 428 | 394 | 210 | 162 | 156 | 156 | 156 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 175 | 189 | 215 | 201 | 231 | 197 | 189 | 188 | 184 | 182 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 172 | 173 | 203 | 191 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Bibliografia

* Tomàs Bonell, Jordi; Descobrir Catalunya, poble a poble, Barcelona, 1994

## Vegeu també

* Casa de la Vila (Foradada)
* Casa d'en Josep Guàrdia, edifici protegit
* Sant Josep de Foradada, edifici protegit
* Serrat de les Forques (Foradada)
* Sant Urbà de Foradada
* Castell de Montsonís
* Santuari de la Mare de Déu del Salgar
* Serrat del Puigverd

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
* Montsonís, poble amb encant de la comarca de la Noguera.
Viccionari
# Luge als Jocs Olímpics d'hivern de 1976

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1976 celebrats a la ciutat d'Innsbruck (Àustria) es disputaren tres proves de luge, dues en categoria masculina i una en categoria femenina. La competició tingué lloc entre els dies 4 i 7 de febrer de 1976 a les instal·lacions esportives d'Innsbruck. Hi participaren un total de 94 corredors, entre ells 68 homes i 26 dones, de 16 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual detalls | Dettlef Günther | Josef Fendt | Hans Rinn |
| Parelles detalls | RDA Hans Rinn Norbert Hahn | RFA Hans Brandner Balthasar Schwarm | ÀustriaRudolf Schmid Franz Schachner |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual detalls | Margit Schumann | Ute Rührold | Elisabeth Demleitner |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | RDA | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2 | RFA | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 3 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Luge at the 1976 Winter Olympics». [Consulta: 26 desembre 2024].
# Península de Llŷn

La península de Llŷn (Penrhyn Llŷn en gal·lès; en anglès, algunes vegades el nom és transcrit Lleyn, incorrectament) s'estén per una cinquantena de quilòmetres en el mar d'Irlanda des del nord-oest de Gal·les, al sud d'Ynys Môn. Administrativament, s'integra en el comtat (i regió històrica) de Gwynedd. Se suposa que el nom Llŷn és d'origen irlandes: Laighin en irlandès modern.
Històricament, la península era el lloc de pas dels pelegrins que anaven a Ynys Enlli, i la seva ruta està marcada per un seguit de petites esglésies i capelles. La isolació de la regió ha ajudat a conservar-hi la parla i la cultura gal·lesa; tanmanteix, aquesta situació d'apartament de la vida urbana ha donat a Llŷn una àura de virginitat que contradictòriament n'ha fet una destinació popular tant per a turistes com a per a l'adquisició de segones residències i cases de vacances. Aquesta segona opció, però, ha causat tensions a la zona, perquè n'ha encarit les propietats i n'ha apartat els residents de tota la vida; en els anys 70, 80 i 90 el grup terrorista Meibion Glyndŵr va calar foc a diversos xalets.
Una enquesta escolar de l'any 2003 mostrà que més del 94% dels nens i xicots entre tres i quinze anys parlaven gal·lès, cosa que feia de Llŷn una de les regions més gal·loparlants del País. Hi ha hagut veus que s'han queixat perquè la influència dels angloparlants podia acabar repercutint en la bona salut del gal·lès.
Geogràficament, Llŷn és famosa pel seu paisatge, protegit en diverses zones: Zona de Costa Protegida Nacional, una Reserva Natural a Cors Geirch i una Zona Europea de Conservació Marina, així com una vintena de Llocs d'Interès Científic. Gran part de la costa i dels turons d'origen volcànic formen part de l'AOHNE (Ardal o Harddwch Naturiol Eithriadol, Àrea de Bellesa Natural Destacada), i fan de la península una de les zones de Gal·les, i de Gran Bretanya, de més interès científic.
El 19 de juliol del 1984, un terratrèmol amb epicentre a la península mesurà 5,4 en l'escala de Richter.
El Centre de Recerca en llengua i cultura gal·lesa és a Nant Gwrtheyrn, a la costa nord.

## Poblacions de la península

* Aberdaron
* Abererch
* Abersoch
* Boduan
* Botwnnog
* Bryncroes
* Brynmawr
* Clynnog Fawr
* Cricieth
* Dinas
* Edern
* Efailnewydd
* Garnfadryn
* Llanaelhaearn
* Llanbedrog
* Llanengan
* Llangian
* Llangwnnadl
* Llaniestyn
* Llannor
* Llithfaen
* Llwyndyrys
* Morfa Nefyn
* Mynytho
* Nefyn
* Pentreuchaf
* Pistyll
* Porthdinllaen
* Pwllheli, considerada la capital no oficial de l'àrea
* Rhiw
* Rhoshirwaun
* Rhydyclafdy
* Sarn
* Trefor
* Tudweiliog
* Y Ffôr
Elevacions importants:
* Yr Eifl
* Gyrn Ddu
* Carn Fadryn
* Mynydd Rhiw
* Garn Boduan
Davant de la península hi ha diverses illes:
* Enlli
* L'arxipèlag de Sant Tudwal

## Enllaços externs

* Plana de la península, amb capítols propis per a 36 pobles Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (gal·lès)(anglès)
* Informació comercial de la península (anglès)
* Fotografies, especialment de Rhiw, però també de tota la península (anglès)
# Can Riera (Montagut i Oix)

Can Riera és una masia situada al municipi de Montagut i Oix, a la comarca catalana de la Garrotxa. Data del segle ix.
# Llista de topònims de Pollestres

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Pollestres (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Castell de Pollestres | Pollestres | castell | | 42° 38′ 13″ N, 2° 52′ 05″ E﻿ / ﻿42.636944444444°N,2.8681388888889°E﻿ / 42.636944444444; 2.8681388888889 48.8 msnm | | |
| Recinte fortificat de Pollestres | Pollestres | edifici | | 42° 38′ 15″ N, 2° 52′ 03″ E﻿ / ﻿42.637632°N,2.867362°E﻿ / 42.637632; 2.867362 49.7 msnm | | |
| Sant Martí de Pollestres | Pollestres | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Dedicat a: Sant Martí de Tours | 42° 38′ 15″ N, 2° 52′ 05″ E﻿ / ﻿42.6376°N,2.86805°E﻿ / 42.6376; 2.86805 49.6 msnm | monument històric inventariat | Église de Pollestres |
| casa de la vila de Pollestres | Pollestres | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 38′ 26″ N, 2° 52′ 15″ E﻿ / ﻿42.6406159193124°N,2.87096920766373°E﻿ / 42.6406159193124; 2.87096920766373 fr:AV PABLO CASALS, 66450 POLLESTRES | | Town hall of Pollestres |
| cementiri de Pollestres | Pollestres | cementiri | | 42° 38′ 28″ N, 2° 51′ 56″ E﻿ / ﻿42.641°N,2.8656°E﻿ / 42.641; 2.8656 | | |
| estany de Vilanova de Raò | Vilanova de Raò Montescot Bages de Rosselló Pollestres | llac Ús: regadiu turisme | 1976 Llarg: 1080m Alt: 9m Volum: 17.5ha | 42° 37′ 52″ N, 2° 54′ 13″ E﻿ / ﻿42.630994444444°N,2.9036333333333°E﻿ / 42.630994444444; 2.9036333333333 20 msnm | | Lake of Villeneuve de la Raho |
| estàtua l'Home i l'Infant | Pollestres | obra escultòrica | Creador: Josep Castell 2000 Alt: 2m | 42° 38′ 23″ N, 2° 52′ 19″ E﻿ / ﻿42.63984444444444°N,2.8718166666666667°E﻿ / 42.63984444444444; 2.8718166666666667 fr:Esplanade de l'Europe | | |
# Tossal de Sant Salvador

El Tossal de Sant Salvador és una muntanya de 1.125 metres que es troba al municipi de Coll de Nargó, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya