OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Al-Qantarah al-Sharqiyya

Al-Qantarah al-Sharqiyya (30.85° N 32.31° E) és una ciutat del nord d'Egipte a la banda oriental del canal de Suez a la governació de Sinaí del Nord o Shamal Sina', a uns 50 km al sud de Port Said. El seu nom apareix en moltes formes entre les quals Mahattat al Qantarah ash Sharqiyah, El Qantara, El Qantara East, El-Qantara East Station, El-Qantara El-Sharqiya Station, Mahattat al Qantarah al Sharqiyah, Qantarah esh Sharqiya, Al Qantarah Ash Sharqiyah, El Kantara, Kantara, o Al Qantarah. El pont que li dona nom (construït entre 1992 i 1999) es diu ara Pont de la Pau de Mubarak i creua el canal, però un antic pont (al-Kantara al-Djisr) ja existia a l'edat mitjana, prop d'al-Akula (el nom de la vila aleshores i antiga estació de caravanes). Al segle xix hi havia un pont sobre el canal que unia el llac de Menzaleh (al nord) i el llac Balah (al sud). La nova ciutat es va desenvolupar a partir de la construcció del canal de Suez, i la nova vila es va situar a uns 4 km a l'est de l'emplaçament original, avui en ruïnes (Tell Abu Sefe o Tell Ahmar), que correspon a l'antiga ciutat egípcia de Zaru (Sile) capital del nomós XIV del Baix Egipte, i conserva un temple de Ramsès II i ruïnes del temps dels ptolemeus. La seva població s'estima en 25.000 habitants.
A Sile hi havia una guarnició romana el 288 segons una inscripció trobada en aquest lloc. Era el punt de sortida de les caravanes cap a Síria, cosa que va seguir sent tota l'edat mitjana. A partir del segle iv fou seu d'un bisbe. A l'edat mitjana els àrabs l'anomenaven al-Akula (el curs) i més tard al-Kusayr durant el període mameluc, retornant després a l'anterior nom.
A la I Guerra Mundial fou teatre de diverses batalles entre britànics i otomans pel control del canal entre novembre de 1914 i març de 1916. Fou la principal base de la cavalleria lleugera australiana per operacions al Sinaí del 1916 a la retirada final el 1920. Un ferrocarril cap a Palestina i Síria es va començar a construir el 1916. Fora de la ciutat hi ha el cementiri i monument conegut com a Commonwealth War Graves Commission, construït a partir del febrer de 1916 i utilitzat fins al 1920. Després de la guerra s'hi van portar les restes d'altres cementiris dels caiguts en les batalles del desert especialment de Rafa, al-Arish, Qatia i Rumani; el cementiri inclou 1.562 soldats de la Commonwealth de la I Guerra Mundial i 110 de la II Guerra Mundial, a més de 341 soldats d'altres nacionalitats. El monument inclou tanmateix el nom de 16 soldats neozelandesos que van morir en combat a Rafa i Rumani i dels que no es coneix el lloc on van ser enterrats. El 1961 el nom dels 283 soldats indis morts a la I Guerra Mundial enterrats a l'antic cementiri indi de Kantara (avui inaccessible) foren incloses en un mural.
Fou ocupada per Israel el 1967 a la Guerra dels Sis Dies i Egipte la va reconquerir el 1973 a la guerra del Yom Kippur; Israel va acceptar la possessió egípcia el 1974.
# Woodrow Wilson Awards

Els Woodrow Wilson Awards (o Premis Woodrow Wilson) són una sèrie de premis distribuïts pel Woodrow Wilson International Center for Scholars (o Centre Internacional per a Acadèmics Woodrow Wilson) del Smithsonian Institution. Es donen als individus en l'àmbit públic i privat els quals han demostrat un compromís excepcional amb el somni del president Woodrow Wilson, en la política, en la docència i en la política d'integració pel ben comú.

## Referències

* ↑ «El Premio Woodrow Wilson para Lula Da Silva» (en castellà). Público, 22-09-2009. [Consulta: 30 desembre 2024].
# Església parroquial de Sant Bartomeu del Grau

L'església de Sant Bartomeu del Grau és un monument al municipi de Sant Bartomeu del Grau a la comarca d'Osona protegit com a bé cultural d'interès local. Destaca la façana d'entrada amb una gran portalada d'arc rebaixat amb dues columnes, barreja d'estil barroc i neoclàssic, a banda i banda. Damunt hi ha la data de la construcció (1780) i a sobre una capella de notables dimensions amb una estàtua esculturada. El conjunt d'entrada és de figures abarrocades i disposició neoclàssica. Al cantó esquerre, formant l'angle, hi ha el campanar acabat amb terrassa d'estil neoclàssic. A la banda dreta hi té adossada la rectoria, datada del mateix any.
La primitiva parròquia de Sant Bartomeu del Grau era prop del cingle, prop de la urbanització Biugrau. S'esmentava ja al 961 i formava part del terme de Gurb. El 990 discutiren la seva possessió els senyors de Gurb i els bisbes de Vic. Reedificada al segle xi, subsistí fins al 1780. El creixement de la població es va decidir construir una nova església més espaiosa. El germans Joan i Josep Font la van alçar entre 1780 i 1787. En alguns dels murs del cementiri que hi ha al costat hi ha restes de blocs de pedra i materials d'obra romànica.
El 1986 es va clausurar el cementiri a l'entorn de l'església i s'hi va fer un petit jardí públic.

## Referències

* 1 2 3 «Església parroquial de Sant Bartomeu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 novembre 2012].
* ↑ «Església de Sant Bartomeu del Grau». Ajuntament de Sant Bartomeu del Grau. [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ Pujades i Cavalleria i Gómez i Bach, 2002.

## Enllaços externs

* Pujades i Cavalleria, Josep; Gómez i Bach, Anna. «Església Parroquial». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona, 2002.
# Beri

Beri, Behri o Bheri fou un estat tributari protegit de l'Índia al Bundelkhand a l'agència de l'Índia Central. La superfície era d'uns 80 km² i la població el 1881 de 4.985 habitants i el 1901 de 4.279 habitants. La capital era Beri amb una població el 1901 de 2.387 habitants, a la riba nord del riu Betwa a uns 32 km al sud-est de Kalpi i 30 de Hamirpur. La bandera era rectangular dividida horitzontalment en dos parts iguals, vermell al damunt i groc a sota.

## Govern i història

Estava governat per una família de rajputs puars o bundela ponwars que deien ser descendents d'Agnikula del clan dels Paramara. L'ancestre fou Diwan Mahma Rai de Karaiha (a l'estat de Gwalior) el fill del qual Diwan Achharaj Singh, va emigrar a Sandi (Districte de Jalaun) al final del segle XVIII, i es va casar amb una filla de Raja Jagat Raj de Jaipur i el 1753 va rebre un jagir de 12 lakhs de renda, amb les viles de Umri, Dadri i Chili. Quan Ali Bahadur va establir la seva sobirania sobre el Bundelkhand al començament del segle xix, Jugal Prasad, net d'Achharaj, que llavors governava, va rebre un sanad de confirmació d'Ali Bahadur.
En prendre possessió els britànics li van reconèixer en ikrarnama (fet de lleialtat als britànics) i li van concedir sanad de confirmació de possessió però només sobre Umri (1809). El 1811 la seva reclamació sobre els altres dos pobles fou admesa però com que no se li podien entregar se li va donar una terra d'igual valor on estava el poble de Beri. Lokhendra Singh governà des del 1904 quan va succeir al seu pare Raghuraj Singh, sent menor d'edat, sota superintendència dels britànics. Els governants portaven el títol hereditari de Rao i havien rebut abans de 1881 sanad d'adopció. Estava format per 7 pobles. El seu exèrcit era de 25 cavallers i 125 soldats de terra.

## Llista de governants

* Diwan Achharaj Singh 1753-?, jagirdar d'Umri
* Diwan Kuman Singh (fill) ?-1780 jagirdar d'Umri
* Rao Jugal Prasad Singh 1780-1814, jagirdar d'Umri, de Beri el 1811
* Raop Pheran Singh (fill adoptiu) 1814-1857
* Rao Vishawanath Singh (fill) 1857-1861
* Rao Vijay Singh 1861-1880 (nebot i fill adoptiu)
* Rao Raghuraj Singh (fill) 1880-1904
* Rao Lokendra Singh (fill) 1904-1945
* Raja Yavdendra Singh (fill) 1945-1950 (mort el 1984)

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia per H. Soszynski
# Al Harrington

Albert (Al) Harrington (nascut el 17 de febrer de 1980 a Orange, Nova Jersey) és un jugador de bàsquet professional estatunidenc que milita als Orlando Magic de l'NBA.

## Carrera
### High School

Va passar tres anys en l'Institut St. Patrick's, en els quals en total va anotar 1.307 punts, va agafar 1.104 rebots, posà 179 taps, va repartir 152 assistències i va robar 71 pilotes. En el seu any senior, promitjà 18.4 punts i 11.5 rebots, procedent de l'Institut Roselle, A Nova Jersey, on va jugar el seu any freshman (novell).

### NBA

Als 18 anys, va ser seleccionat per Indiana Pacers en el lloc 25 del Draft de 1998. A Indiana va passar-hi sis anys, principalment sortint des de la banqueta. En la seva primera campanya en la lliga va jugar molt poc, tan sols apareixent en 21 partits i promitjant 7.6 minuts. A més, va formar part dels Pacers que van arribar a les Finals de l'NBA el 2000.
Però la seva temporada de consagració va arribar a la temporada 2001-02, en la qual promitjà 13.1 punts i 6.3 rebots, però la seva gran campanya se'n va anar avall quan es va lesionar el genoll en un partit davant Boston Celtics i es va perdre 38 partits de lliga regular. Va tornar totalment recuperat la temporada següent, promitjant 12.2 punts i 6 rebots, començant com a titular en 37 partits. La temporada 2003-04, en canvi, el seu paper de sisè home va ser molt important en la franquícia, promitjant 13.3 punts i 6.4 i finalitzant segon en la votació al premi al millor sisè home.
El 15 de juliol de 2004, Harrington va ser traspassat a Atlanta Hawks per Stephen Jackson, a causa que no estava content en l'equip sortint contínuament des de la banqueta. En els Hawks va ser titular, però l'equip no va passar de ser un dels pitjors de la lliga.
El 2006 es va convertir en agent lliure i va ser signat pels Hawks i immediatament traspassat de nou als Pacers a canvi d'una primera ronda de draft de 2007. No obstant això, el 17 de gener de 2007 va formar part d'un intercanvi que l'enviava juntament amb Stephen Jackson, Sarunas Jasikevicius i Josh Powell a Golden State Warriors per Troy Murphy, Mike Dunleavy, Ike Diogu i Keith McLeod. En els Warriors va ser titular des del primer moment, ajudant a l'equip a col·locar-se en playoffs.

## Enllaços externs

* el_harrington/ NBA.com Perfil d' Al Harrington
# Serra d'Ombradors

La Serra d'Ombradors és una serra situada al municipi de Cànoves i Samalús a la comarca del Vallès Oriental, amb una elevació màxima de 1.001 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Pujolar (les Masies de Roda)

El Pujolar és un monument del municipi de les Masies de Roda (Osona) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La masia del Pujolar està situada al límit del municipi, tocant a Manlleu. Es tracta d'una gran masia amb la planta en forma de "L", amb coberta a dues vessants i el carener perpendicular a la façana. L'edifici és de planta baixa i planta pis. A la part frontal s'hi adossa un cos de planta rectangular amb la coberta a quatre vessants utilitzat com a garatge i magatzem, que juntament amb el cos principal formen un petit pati a l'entrada de l'habitatge. El portal d'entrada és rectangular amb els brancals i la llinda de pedra. A la planta pis de la façana principal hi ha quatre obertures amb arc escarser i un balcó de fusta. La coberta és de bigues de fusta i teula àrab. L'acabat de la façana és arrebossat i pintat. El conjunt el formen també unes edificacions que serveixen per a l'activitat ramadera i magatzem, construïdes d'obra i coberta de fibrociment. Es conserva una llinda amb la data 1784.
És un mas important i ben situat que té el seu origen en època medieval. A finals del segle xviii el Pujolar sofrí les seves primeres obres de reforma i ampliació. Durant el segle xx va ser una de les primeres explotacions agràries, tenia masoveria per tal de poder treballar les terres.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Pujolar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «El Pujolar». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Bhaisaunda

Bhaisaunda o Bhaisunda (भैसुंदा) fou un estat tributari protegit de l'Índia, un dels jagirs Kalinjar Chaubi (o Chaube), a l'agència de Bundelkhand. La superfície era de 31 km² i la població el 1881 de 4073 habitants pràcticament tots hindús.
El 1901 la superfície indicada era molt superior (83 km²) i la població similar (4.168 habitants) amb 20 pobles. La capital era Bhaisaunda, situada a 25° 18′ N, 80° 48′ E﻿ / ﻿25.300°N,80.800°E﻿ / 25.300; 80.800 amb 1386 habitants.
El 1817 es van reorganitzats els shares (les parts, els estats) familiars i es va formar el jagir. Segons la llei successoria de la família Kalinjar, en cas de manca d'hereus d'alguns dels "sharers" (príncep de cada part), l'estat es repartia entre els prínceps sobrevivents de la família. El títol era "sharer". El 1881 era sharer Chaubi Tirat Prasad, hindú i braman. El seu exèrcit era de 80 homes. El 1885 for proclamat sharer Pandit Sri Chhatarsal Prasad Ju, però no va governar efectivament fins al 1903.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Brandywell

Brandywell és un barri de la ciutat irlandesa de Derry situat a la part més septentrional del vessant esquerre del riu Foyle. Entre un 80-100% de la seva població és de confessió catòlica i, per tant, dona ampli suport al republicanisme i la reunificació de l'illa en el marc del conflicte territorial per la sobirania d'Irlanda del Nord.
# Roca Aguilera (Mediona)

La Roca Aguilera és una muntanya de 567 metres que es troba al municipi de Mediona, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ala di Stura

Ala di Stura (arpità Ala) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 477 habitants. Està situat a la Vall d'Ala (Valls de Lanzo), una de les Valls arpitanes del Piemont. Limita amb els municipis de Balme, Chialamberto, Ceres, Groscavallo, Lemie, Mezzenile

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Gianpiero Alasonatti | La Svolta |
# Tarragona Ràdio

Tarragona Ràdio és l'emissora de ràdio municipal de Tarragona. Emet al 96.7 de la FM, arriba a tota la ciutat de Tarragona i fins a Constantí. En l'actualitat, l'emissora municipal supera els 40.000 oients mensuals, segons l'estudi d'audiència realitzat per Infortècnica el 2021, i és l'emissora més escoltada per a seguir la informació de la ciutat. La gerència recau en l'Ajuntament de Tarragona a través de l'"Empresa Municipal de Mitjans de Comunicació de Tarragona" (EMMCT SA).

## Història

El 17 de febrer de 1986 es va iniciar les emissions radiofòniques a la Part Alta de Tarragona i com a emissora municipal Ràdio Fòrum, amb una vocació de servei i per donar cobertura del dia a dia de la ciutat, l'any 1990 es va convertir en Tarragona Ràdio. L'any 2002, la seu de la ràdio es va traslladar a l'avinguda Roma on es van inaugurar els actuals estudis radiofònics.
La situació de crisi econòmica va portar l'empresa a acomiadar una part de la plantilla l'any 2012. Investigacions i auditories de l'entitat fetes públiques a partir de l'any 2020 van desvelar greus problemes de governança, contractacions irregulars, pagaments injustificats i falta de control en les despeses i cobraments. Diverses fonts ho han qualificat de xarxa clientelar en favor del llavors govern del PSC al municipi, liderat per Josep Fèlix Ballesteros Casanova i entitats i persones afins. L'Ajuntament va fer arribar a la fiscalia tota la documentació per investigar la possible comissió de delictes.

## Referències

* ↑ «Un estudi d'audiència situa Tarragona Ràdio amb 40.000 oients».
* ↑ «[www.tarragonaradio.cat/qui-som/ Empresa Municipal de Mitjans de Comunicació de Tarragona (EMMCT SA)]».
* ↑ «Vint anys de ràdio i de ciutat». Tarragona municipal 250 Juliol/Agost 2006 p. 32, 01-07-2006.
* ↑ «L'emissora municipal Tarragona Ràdio celebra el seu vintè aniversari». Anuaris.cat, 2006.
* ↑ «L’Ajuntament de Tarragona acomiada 7 persones de Tarragona Ràdio». Tarragona Ràdio, 13-09-2012 [Consulta: 12 novembre 2022].
* 1 2 «Les irregularitats detectades a Tarragona Ràdio en el mandat del PSC aniran a Fiscalia». Nació Tarragona, 29-11-2021 [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ Marrasé, Rafa «Factures falses, tractes de favor, restaurants i clientelisme: l'ús de Tarragona Ràdio amb finalitats polítiques». Porta Enrere, 29-01-2021 [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ Marrasé, Rafa «Les auditories de compliment detecten «greus» irregularitats en les empreses municipals de Tarragona». Porta Enrere, 08-11-2022 [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ Yuste, Joan Abel «El cas Tarragona Ràdio: subvencions, dinars i publicitat sota sospita». Diari Ara [Barcelona], 09-01-2022 [Consulta: 12 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Tarragona Ràdio
# Serrat de Can Vilatort

La Serrat de Can Vilatort és una serra situada entre els municipis de Fogars de Montclús i de Sant Esteve de Palautordera a la comarca del Vallès Oriental, amb una elevació màxima de 393 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alphaville: The Singles Collection

Alphaville: The Singles Collection del 1988 és el primer recopilatori del grup alemany Alphaville i consisteix en remescles de singles que havien aparegut en els dos àlbums del grup Forever young i Afternoons in utopia.

## Llista de temes

* "Forever Young" - edició estesa – 6:12
* "Red Rose" - versió del single de 1988 – 4:23
* "Big in Japan" - versió del single de 1988 – 3:49
* "Dance with Me" - versió llarga – 8:14
* "Forever Young" - versió d'àlbum – 3:45
* "Red Rose" - 12" mix – 7:53
* "Big in Japan" - remescla '88 – 7:25
* "Dance with Me" - versió d'àlbum – 3:57

## Referències

* ↑ «Alphaville - The Singles Collection» (en anglès), 01-04-2024. [Consulta: 16 desembre 2024].
# El Pla Xic

El Pla Xic és un monument del municipi de les Masies de Roda (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Masia d'estructura clàssica, de planta quadrada, coberta a dues aigües, amb planta baixa i un pis, i amb dos eixos descentrats de composició a la façana principal. Destaquen dues obertures de la façana principal: el portal recte de carreus de pedra als brancals i a la llinda, d'un sol carreu i amb una inscripció gravada; i una finestra al primer pis amb brancals i llinda de pedra. Els murs de les façanes laterals estan recolzats en uns contraforts. A aquesta estructura original s'hi ha afegit altres cossos que serveixen de garatge i magatzem.

## Història

El Pla Xic és el nom popular de la casa anomenada Pla Condal, situada actualment molt a prop d'un nucli de cases unifamiliars construïdes recentment, que com a barri ha adoptat el de Pla Xic. La construcció de la casa data del 1630, però encara que conserva l'estructura original, ha sofert reformes l'any 1965. Després de la guerra civil espanyola, el 1939, hi anaren a viure els actuals residents, el cognom dels quals coincideix casualment amb el nom de la casa.

## Referències

* 1 2 «El Pla Xic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «El Pla Xic». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Brasa

La brasa és el resultat dels moments finals de combustió de la fusta. És a dir, quan un foc ha desaparegut i s'ha apagat la flama quedant només la incandescència. La calor que transmeten les brases és per radiació. Se sol emprar per a la seva generació fusta gruixuda que sigui capaç de cremar bé durant el foc, fins a arribar a l'instant en què produeixi unes bones brases: caracteritzat per haver una disminució de la flama. La durada de les brases fins a convertir-se en cendra dependrà en gran part de la duresa i qualitat de la fusta emprada en el foc. També es poden obtenir brases a partir d'altres combustibles sòlids, com ara el carbó o llenya artificial (majorment utilitzats per a la calefacció) per a utilitzar-les en la cocció d'aliments, és important deixar que el foc desaparegui, per evitar així que es propagui i arrabassi la cocció.
Un dels llocs de treball més coneguts i populars és gastronòmic, per a fer un rostit o una graellada, forma part essencial dels diferents llocs de treball que es fan a les cuines internacionals. No obstant això existeixen aplicacions domèstiques en l'escalfament de llar de foc i forns. Normalment, per preparar un rostit s'ha de mantenir la brasa a un pam de la graella (depèn també de la quantitat), mantenint la major quantitat de brases als costats de la graella, i així evitar que es cremi. A aquesta forma de cuinar també se l'anomena graellada, i representa el mode de cocció del rostit rioplatense.
En les Fogueres de Sant Joan és molt coneguda la tradició de cremar mobles vells en una foguera feta al mig del poble, després de la foguera, quan hi ha brases hi ha gent que carregant amb un conegut a coll passa caminant sobre les brases.

## Vegeu també

* Capfoguer
* Burro (calefactor)
* Braser
* Taula braser
* Pau-Brasil
# Roca Reposadora

La Roca Reposadora és una muntanya de 357 metres que es troba al municipi d'Olesa de Bonesvalls, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alabat

Alabat és un municipi de la província de Quezon, Filipines. D'acord amb el cens de l'any 2000, est té una població de 14.204 persones i 2.989 habitatges.
Vegeu també: Illa Alabat

## Barangayes

Alabat està dividida en 19 barangayes.
| Angeles Bacong Balungay Buenavista Caglate Camagong Gordon Pambilan Nord Pambilan Sud Barangay 1 (Pob.) | Barangay 2 (Pob.) Barangay 3 (Pob.) Barangay 4 (Pob.) Barangay 5 (Pob.) Vila Esperanza Vila Jesus Aquest Vila Jesus Weste Vila Nord Vila Victoria |

## Enllaços externs

* Philippine Standard Geographic Code Arxivat 2012-04-13 a Wayback Machine.
* 2000 Philippine Census Information Arxivat 2005-09-23 a Wayback Machine.
* Alabat municipality official page
Viccionari
# Turó de Can Cirera

El Turó de Can Cirera és una muntanya de 275 metres que es troba al municipi de Vallromanes, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya