OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bertran II de Forcalquier

Bertran II d'Urgell i Forcalquier (1145 — 1207) va ser comte de Forcalquier des de la mort del seu pare, sobrevinguda entre 1144 i 1151 a la seva pròpia mort. Era fill de Bertran I d'Urgell i Forcalquier, comte de Forcalquier, i de Josserande de Flota.
Va succeir segurament al seu pare conjuntament amb el seu germà Guillem IV d'Urgell i Forcalquier i possiblement del seu oncle Guigó de Forcalquier si és que no havia mort abans. Els dos germans són citats en una donació que van fer el 1168 a l'Orde de Sant Joan de Jerusalem. Durant el seu regnat, van haver de lluitar contra el rei Alfons el Cast, comte de Provença, que intentava estendre's cap al nord. El 1193, es van veure obligats a sotmetre's i a signar el tractat d'Ais de Provença (1193) pel qual Garsende de Sabran, neta de Guillem, heretava el comtat i es casava amb el fill d'Alfons.
Aprofitant la mort d'Alfons II i de la joventut del seu successor, va reprendre les hostilitats, va destrossar el país d'Ais i es va aliar amb el delfí del Vienès, fent-lo casar-se amb la seva neta. Però els dos germans van ser de nou derrotats pels catalans i es van haver de sotmetre. Bertran va morir el 1207 i Guillem el 1209.
Es va casar amb Cecília de Besiers, probablement de la família dels Trencavell, i va tenir:
* Beatriu d'Urgell i Forcalquier, casada amb Pons Justas
* Cecília d'Urgell i Forcalquier, casada amb Roger III (mort 1257), vescomte de Couserans i comte de Pallars.

## Font

* Foundation for Medieval Genealogy: comtes de Forcalquier
# Alto Paraíso

Alto Paraíso és un municipi brasiler de l'estat de Rondônia.
Sorgí com a nucli urbà de recolzament rural (NUAR) del projecte d'assentament Marechal Dutra. Els primers colonitzadors de la zona van pujar un turó i hi van descobrir un paisatge exuberant i indescriptible que els feia l'efecte de ser el paradís. D'ací hauria sorgit el seu nom. És a una latitud 09º42'47" sud i a una longitud 63º19'15" oest. La seua població segons el cens de 2022 era de 16.320 habitants. Se la coneix com la capital del jericó, pel gran nombre d'aquest tipus de vehicle a la regió. Anualment hi ha la tradicional cursa de "jericós". Les activitats econòmiques que hi predominen són la producció de café, ramaderia i indústria de la fusta; té una xarxa d'aproximadament 1.200 km de rutes rurals, i una àrea de 2.658 km².

## Referències

* ↑ «Histórico» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 21 desembre 2024].
* 1 2 «Panorama» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ «Safra de café de Alto Paraíso poderá ter produtividade média cinco vezes maior que há 4 anos» (en portuguès brasiler). EMATER, 03-04-2020. Arxivat de l'original el 2020-04-30. [Consulta: 21 desembre 2024].
# Cim de la Pastera

El Cim de la Pastera és una muntanya de 1.201 metres que es troba entre els municipis de la Vall d'en Bas, a la comarca de la Garrotxa i de Sant Pere de Torelló, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mola del Guirro

La Mola del Guirro és una muntanya de 526 metres que es troba al municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, a la comarca catalana del Baix Camp.
Als mapes també apareix com a Mola de Jause de l'Isidro.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Besenello

Besenello és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 2.273 habitants. Limita amb els municipis d'Aldeno, Bosentino, Calliano, Centa San Nicolò, Folgaria, Nomi, Trento, Vattaro i Vigolo Vattaro.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Carmen Manfrini | Llista cívica |
# Dinococs

Els dinococs (Deinococci) són un petit grup de bacteris que es compon de cocs altament resistents als perills ambientals. N'hi ha dos grups principals. Els dinococals inclouen un únic gènere, Deinococcus, amb diverses espècies que són resistents a la radioactivitat; han esdevingut cèlebres per la seva capacitat de menjar-se residus nuclears i altres materials tòxics, sobreviure al buit de l'espai i sobreviure a temperatures extremes. Els termals incluen diversos gèneres resistents a la calor. Thermus aquaticus fou important en el desenvolupament de la reacció en cadena de la polimerasa, en què cicles repetits d'escalfar ADN gairebé al punt d'ebullicio fa que sigui avantatjós utilitzar un enzim ADN polimerasa termoestable. Aquests bacteris tenen una paret cel·lular gruixuda que fa que siguin grampositius, però tenen una segona membrana, de manera que estructuralment són més propers als bacteris gramnegatius. Thomas Cavalier-Smith anomena aquest clade Hadobacteria (de l'Hades, l'infern grec).
# Puig Sabarraca

El Puig Sabarraca és una muntanya de 1.266 metres que es troba al municipi de la Vall d'en Bas, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Moles del Taix

Les Moles del Taix és una serra situada al municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, a la comarca del Baix Camp, amb una elevació màxima de 714 metres.

## Particularitats

Les Moles del Taix enllacen amb la serra de la Mar al SO i los Dedalts al NE. El GR 92 passa molt a prop de les Moles del Taix.

## Bibliografia

* Xavier Martorell i Boada. Excursions pel Tarragonès (per fer a peu i en BTT), ISBN 84-9791-057-5

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* Muntanyes de Tivissa-Vandellòs Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Kallar

Kallar fou un estat tributari protegit, un jagir al districte de Rawalpindi, al que avui és la província del Panjab (Pakistan), amb una superfície d'uns 115 km² governat per la nissaga sikh Bedi, descendent llegendari de Rama. Sahib Singh que va governar al darrer quart del segle XVIII i primer del XIX, va pujar al tron amb 17 anys, va combatre contra el nawab afganès de Malerkotla el qual es va salvar per la intervenció al seu favor de Patiala, Nabha, Jind i Kalsia, que el van obligar a retirar-se; el 1798 va ocupar Ludhiana i Mansuran, i va dirigir la resistència dels sikhs contra els afganesos (1796-1798) prenent part a la batalla de Bhasin (març de 1800); va ajudar al maharajà Ranjit Singh contra Gulab Singh Bhangi, i va rebre la taluka d'Una el 1804 del raja Ummed Singh de Jaswal, concessió confirmada per Ranjit Singh el 1816 quan a més li va rebre la taluka de Nurpur de Sardar Budh Singh. Posteriorment es va dedicar a l'oració i predicació fins que va morir a Una el 17 de juliol de 1834. Va repartir els seus dominis i el fill gran Baba Bishen Singh el va succeir a Kallar, i un altre fill, Baba Bikram Singh a Una (al districte d'Horshiapur)
Bikram Singh on va iniciar una nissaga a Una; va lluitar a les dues guerres anglosikhs (va rebre Talhatti del maharaja Sher Singh) i el 1846 amb l'annexió britànica, fou un dels pocs jagirdars que va poder conservar els seus dominis; va morir a Amritsar el 1863.
Bishen Sing va morir el 1839 i el va succeir el seu fill Baba Attar Singh que va morir al cap de poc el 25 de novembre de 1839; dos fills (Baba Sampuran Singh i Baba Raja Sir Khem Singh Bedi) successivament van heretar els seus dominis al Doab de Jalandhar i altres 41 pobles dels quals 14 foren annexionats pels britànics el 1849 al moment de l'annexió de Panjab. Khem Singh fou el 14è cap espiritual de la comunitat sikh; va ajudar els britànics el 1857; va donar grans quantitats per obres de caritat i va tenir diversos càreccs de magistrat dels britànics i membre del consell legislatiu del virrei el 1893 i 1897; va morir el 10 d'abril de 1905.

## Llista de jagirdars

* Sri Baba guru nanak devji + 1539.
* baba laxmi chand, fill 1539-1556
* baba dharam chand, fill 1556-1618
* baba manik chand, fill 1618-?
* baba datar chand, nebot
* baba pahar chand, fill
* baba harkaran chand, fill
* baba nihal chand, fill
* baba kaladhari, fill, mort 1736
* baba ajit singh, fill 1736-1773
* baba sahib singh fill 1773-1834,
* baba bishen singh fill 1834-1839
* baba attar singh fill 1839
* baba sampuran singh, fill 1839-?
* baba raja sir khem singh bedi ?-1905
* baba raja sir gurbaksh singh 1905-1946
* baba surinder singh 1946- 1948

## Branca d'Una

* Baba bikram singh 1834-1863
* baba sujan singh, fill 1863-1919
* baba ram kishan singh, fill 1919-?
* baba sanwal singh ?-1948

## Referències

* ↑ «Genealogia». Arxivat de l'original el 2009-05-29. [Consulta: 9 octubre 2009].
# Camaròptera olivàcia

La camaròptera olivàcia (Camaroptera chloronota) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae pròpia de l'Àfrica occidental.

## Taxonomia

Va ser descrita per l'ornitòleg alemany Anton Reichenow el 1895. La localització tipus de l'espècie és el bosc de Missahohe, de l'estat d'Àfrica Occidental de Togo.
El seu epítet específic chloronota prové del grec khlōros, que significa «verd», i -nōtos que significa «dors»
Es reconeixen cinc subespècies:
* C. c. kelsalli (Sclater, WL, 1927) – des del Senegal a Ghana
* C. c. chloronota (Reichenow, 1895) – des de Togo al Camerun, Gabon i Congo
* C. c. granti (Alexander, 1903) – illa Bioko
* C. c. kamitugaensis (Alexandre Prigogine, 1961) – est de la República Democràtica del Congo
* C. c. toroensis (Frederick John Jackson, 1905) – República Centreafricana i sector central de la República Democràtica del Congo fins al sud-oest de Kenya i nord-oest de Tanzània (de vegades considerada una espècie separada)

## Distribució i hàbitat

Se'l troba a Benín, Camerun, República Centreafricana, República del Congo, República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, Gabon, Gàmbia, Ghana, Guinea, Kenya, Libèria, Mali, Nigèria, Ruanda, Senegal, Sierra Leone, Sudan del Sud, Tanzània, Togo i Uganda.
L'hàbitat natural són els boscos humits tropicals de terres baixes, boscos montans tropicals, i zones d'arbustos humits tropicals.
Sol volar en estols conformats per 50 a 100 exemplars, no realitza migracions intercontinentals.

## Referències

* ↑ «Camaròptera olivàcia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 27/01/2023(català)
* ↑ Reichenow, Anton. Ornithologische Monatsberichte (en alemany). vol.. Berlín: Verlag von R. Friedländer & Sohn, 1895, p. 96.
* ↑ Cottrell, G. William; Greenway, James C.; Mayr, Ernst; Paynter, Raymond A.; Peters, James Lee Check-list of birds of the world (en anglès). vol. 11. Cambridge: Harvard University Press, 1986, p. 196.
* ↑ Jobling, James A. The Helm dictionary of scientific bird names : from aalge to zusii (en anglès). Londres: Christopher Helm, 2010, p. 103. ISBN 978-1-4081-3326-2.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies – IOC World Bird List v6.5» (en anglès americà), 2017. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ Kirwan, Guy M.; Ryan, Peter; del Hoyo, Josep; Collar, Nigel «Olive-green Camaroptera (Camaroptera chloronota), version 2.0» (en anglès). Birds of the World, 2021. DOI: 10.2173/bow.olgcam1.02.
# Besiers-Carcassona

Besiers-Carcassona fou un llinatge vescomtal que va governar els vescomtats de Besiers i Agde.
Per el matrimoni de la vescomtessa Garsenda de Besiers i Agde (994-1034), els vescomtats van passar al comte de Ramon I de Carcassona (+ 1010) i llavors als seus fills. Els fills i successors de Ramon I, Guillem i Pere, es van repartir els dominis paterns, i el segon va iniciar la línia de Besiers-Carcassona.

## Vegeu també

* Comtat de Carcassona.
* Vescomtat de Besiers.
# Mona esquirol

Les mones esquirol (Saimiri) són un gènere de micos del Nou Món. Són l'únic gènere de la subfamília dels saimirins.
Les mones esquirol viuen a les selves pluvials de Centreamèrica i Sud-amèrica, al cobricel. La majoria d'espècies tenen una distribució parapàtrica o al·lopàtrica dins de l'Amazònia, mentre que la mona esquirol de dors vermell té una distribució disjuntiva a Costa Rica i Panamà.
# Serrat Boleter

El Serrat Boleter és una serra situada al municipi d'Oristà a la comarca del Lluçanès, amb una elevació màxima de 624 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Muntanya Blanca

La Muntanya Blanca és una serra situada entre els municipis de Mont-roig del Camp, Pratdip i Vilanova d'Escornalbou a la comarca del Baix Camp, amb una elevació màxima de 550 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Kalyanmal

Kalyanmal fou una antiga pargana al districte d'Hardoi, a l'Oudh, limitada al nord per la d'Aurangabad (al districte de Sitapur) de la que la separava el riu Gumti; a l'est per la de Gundwa, i al sud i oest per la de Sandila. Antigament s'anomenava Rathaulia, i hauria estat un lloc de peregrinació bramànica, derivant el nom d'un dels noms de Rama (divinitat).
Al segle XV estava en mans del thatheres, que foren expulsats per un cap baiswara, Raja Kumar, que va governar 94 pobles des de la seva capital a la fortalesa de Rathauli, les ruïnes de la qual encara existeixen. El seu lloctinent, un sakarwar kshattriya de nom Nag Mai, segons uns el va assassinar i el va succeir i segons altres el va succeir pacíficament; dos dels seus nets, Kalyan Sah i Gog Sah van heretar 52 pobles i un tercer net va rebre els altres 42. Els descendents de Kalyan Sah i Gog Sah van conservar les seves terres i encara van adquirir alguns pobles més al sud, la major part expulsant als julahes. Durant la dominació britànica la pargana la formaven 72 pobles dels quals 63 eren posseïts com a zamindaris (en 29 casos) o pattidaris (en 34) per la dinastia dels sakarwars kshattriyas. La superfície era de 163 km² i la població el 1881 de 28.572 habitants.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Camaròptera dorsigrisa

La camaròptera dorsigrisa (Camaroptera brevicaudata) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Cisticolidae pròpia de l'Àfrica austral i oriental. Alguns experts creuen que forma una única espècie amb la camaròptera verdosa

## Taxonomia

Segons el Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica, hi ha onze subespècies reconegudes:
* C. b. abessinica - (Zedlitz, 1911)
* C. b. aschani - (Granvik, 1934)
* C. b. beirensis - (Roberts, 1932)
* C. b. brevicaudata - (Cretzschmar, 1830)
* C. b. erlangeri - (Reichenow, 1905)
* C. b. griseigula - (Sharpe, 1892)
* C. b. insulata - (Desfayes, 1975)
* C. b. intercalata - (C. M. N. White, 1960)
* C. b. sharpei - (Zedlitz, 1911)
* C. b. tincta - (Cassin, 1855)
* C. b. transitiva - (Clancey, 1974)

## Descripció

És un ocell petit, que fa al voltant d'11,5 cm de llarg. El plomatge de les parts superiors és gris, excepte les ales que són verdes olivàcies, mentre que les parts inferiors són blanquinoses. Tots dos sexes són d'aspecte semblant i solen tenir la cua alçada. Els joves tenen el pit groguenc.

## Comportament

Generalment es troba entre els matolls densos. Nien als matolls baixos, ajunten fulles amb herba per construir el niu. La posta sol constar de dos o tres ous.
Com la majoria dels membres de la família són insectívores. Solen emetre xiulets de tipus "shiii......shiii" i cants de tipus "twik twik twik twik twik"

## Referències

* ↑ «Camaroptera brevicaudata» (en anglès). Avibase. [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ «ITIS - Report: Camaroptera brevicaudata» (en anglès). ITIS. [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ «Results for 'Camaroptera brevicaudata'» (en anglès). Xeno-Canto. [Consulta: 28 gener 2023].
# Sant Bartomeu de Trullars

Sant Bartomeu de Trullars és una església del municipi de Bescanó (Gironès) protegit com a bé cultural d'interès local. És a uns 300 m de la masia coneguda com a Can Pol de Baix. És un edifici interessant de nau rectangular i absis de ferradura a l'interior i l'exterior. L'emblanquinada de les parets no permet veure el parament, d'aparell irregular format per còdols rierencs. La portalada és irregular i està precedida per una gran porxada sostinguda per dues grans pilastres. El campanar és d'espadanya. No és possible datar la capella, ja que no ha estat estudiada en profunditat, tot i així sembla d'origen preromànic. Al segle xviii va ser refeta.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Bartomeu de Trullars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 novembre 2012].
# Bet-at-home Open 2011

El Torneig d'Hamburg 2011, oficialment conegut com a bet-at-home Open 2011, és una competició tennística jugada sobre terra batuda que està inclosa dins de les sèries 500 de l'ATP. La 104a edició del torneig es va celebrar entre el 16 i el 19 de juliol de 2011 a l'Am Rothenbaum d'Hamburg, Alemanya.
El francès Gilles Simon va aconseguir el segon títol de la temporada.

## Quadre individual masculí

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | G. Monfils | 6 | 6 | |
| | R. Štěpánek | 4 | 4 | | 1 | G. Monfils | 4 | 6 | 0 |
| | J. Nieminen | 6$^4$ | 6 | 4 | 5 | G. Simon | 6 | 3 | 6 |
| 5 | G. Simon | 7 | 3 | 6 | | | | | | 5 | G. Simon | 3 | 6 | 6 |
| 3 | M. Iujni | 6 | 6 | | | | | | | 3 | M. Iujni | 6 | 3 | 1 |
| WC | J. Reister | 3 | 3 | | 3 | M. Iujni | 4 | 6 | 7 | | | | | |
| 12 | M. Čilić | 3 | 6 | 6 | 12 | M. Čilić | 6 | 3 | 6⁶ | | | | | |
| WC | T. Kamke | 6 | 3 | 2 | | | | | | | | | | | 5 | G. Simon | 6 | 4 | 6 |
| 6 | F. Mayer | 7 | 7 | | | | | | | | | | | | 3 | N. Almagro | 4 | 6 | 4 |
| | J. Mónaco | 5 | 5 | | 6 | F. Mayer | 6⁵ | 6$^3$ | | | | | | |
| | P. Kohlschreiber | 3 | 5 | | 3 | N. Almagro | 7 | 7 | | | | | | |
| 3 | N. Almagro | 6 | 7 | | | | | | | 3 | N. Almagro | 6 | 6 | |
| 8 | F. Verdasco | 7 | 6 | | | | | | | 8 | F. Verdasco | 4 | 1 | |
| WC | C-M. Stebe | 5 | 2 | | 8 | F. Verdasco | 6 | 2 | 6 | | | | | |
| 15 | F. Fognini | 2 | 3 | | 2 | J. Melzer | 3 | 6 | 4 |
| 2 | J. Melzer | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| | Serhí Stakhovski Radek Štěpánek | 6 | 4 | [10] |
| | Daniele Bracciali Dick Norman | 4 | 6 | [8] | | Serhí Stakhovski Radek Štěpánek | 5 | 3 |
| 4 | František Čermák Filip Polášek | 7 | 6 | | | František Čermák Filip Polášek | 7 | 6 |
| | Marin Čilić Ivan Dodig | 6⁶ | 1 | | | | | | | František Čermák Filip Polášek | 4 | 1 |
| | Gaël Monfils Gilles Simon | 3 | 7 | [5] | | | | | 3 | Oliver Marach Alexander Peya | 6 | 6 |
| 3 | Oliver Marach Alexander Peya | 6 | 6$^3$ | [10] | 3 | Oliver Marach Alexander Peya | 7 | 6 |
| WC | Andreas Beck Christopher Kas | 5 | 6 | [13] | WC | Andreas Beck Christopher Kas | 6$^3$ | 4 |
| | Lukáš Dlouhý Michal Mertiňák | 7 | 3 | [11] | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-06-11 a Wayback Machine. (alemany) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Hamburg :
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2011
< 2010
2012 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Potamochoerus

Potamochoerus és un gènere de la família dels súids (porcs i afins). Les dues espècies estan restringides a l'Àfrica subsahariana, tot i que el porc senglar dels matolls també viu a Madagascar i illes properes, possiblement a causa de la introducció per part dels humans.

## Taxonomia

* Porc senglar dels matolls (Potamochoerus larvatus).
* Porc senglar de riu (Potamochoerus porcus).
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Serrat de Puig de Mosca

El Serrat de Puig de Mosca és una serra situada al municipi d'Oristà a la comarca del Lluçanès, amb una elevació màxima de 633 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Miquel Morera i Darbra

Miquel Morera i Darbra (Sarrià, 26 d'abril de 1920 - 5 de desembre de 2024) fou un combatent de la Guerra Civil espanyola, voluntari als setze anys a la Columna Macià-Companys, al front d'Aragó, on va incorporar-s'hi com ajudant del seu pare armer. Va lluitar en la batalla de Terol, on va conèixer Francesc Boix, i a la batalla de Valsequillo amb la 22a Divisió. El 2023 va ser commemorat pel Govern de Catalunya amb la Creu de Sant Jordi.

## Biografia

Estant a Benassal es va salvar de les bombes dels Stuka en entaforar-se a sota del llit de ferro de la sagristia, fet que el va protegir dels enderrocs fins que el van rescatar els companys amb el somier clavat a la cara.
El final de la guerra el va agafar a Requena. Després de caminar durant onze dies amb el seu pare esmunyint-se entre les files enemigues, la Brigada Político-Social els va venir buscar l'endemà d'arribar a casa i els va dur, després de ser interrogats i torturats, a la presó Model de Barcelona, on s'hi va estar vuit mesos abans de ser traslladat als camps de concentració d'Horta i de Reus, on va romandre dos anys. Va sortir-ne per a fer el servei militar que aleshores era de quatre anys i mig per als combatents de la Lleva del Biberó.
Més endavant, es va dedicar professionalment a la metal·listeria enfocada a l'estampació i l'encunyació, fabricant complements per a sabates, cinturons i bijuteria. Va ser delegat de premsa de l'Agrupació de Supervivents de la Lleva del Biberó-41. La història de Morera està recollida al Banc Audiovisual de Testimonis del Memorial Democràtic de la Generalitat de Catalunya. El 5 de juliol de 2023, la Generalitat de Catalunya li va atorgar la distinció de la Creu de Sant Jordi.

## Obra publicada

* Un noi al front. Una joventut trencada (1936-1945). Calafell: Llibres de Matrícula, 2010. ISBN 978-84-937111-2-2.

## Referències

* ↑ 324cat. «Mor Miquel Morera, un dels últims supervivents de la Lleva del Biberó, als 104 anys», 29-12-2024. [Consulta: 29 desembre 2024].
* 1 2 Martí, Pep. «Companys transmetia a les trinxeres confiança en la victòria». Nació Digital, 14-10-2020. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Jordi Cuixart, Antoni Miró, Jaume Sisa, Agustí Villaronga i Sopa de Cabra, guardonats amb la Creu de Sant Jordi». Vilaweb, 25-04-2023. [Consulta: 25 abril 2023].
* ↑ «Cumpliremos 100 años en el 2020: ¡se nos debe un homenaje!» (en castellà). La Vanguardia, 01-01-2020. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «No se salvava ningú que se'm posés al punt de mira de la metralladora». RAC 1, 02-11-2020. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Ballbona, Anna. «Nens al front». El Punt Avui, 27-12-2013. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «M'he trobat amb estudiants que no saben ni qui era Franco», 19-07-2017. [Consulta: 20 febrer 2022].
* 1 2 «La Generalitat atorga la Creu de Sant Jordi a un sarrianenc combatent de la Guerra Civil», 05-07-2023. [Consulta: 6 juliol 2023].
# Serra Plana (Capafonts)

La Serra Plana és una serra situada entre els municipis de Capafonts i de la Febró a la comarca del Baix Camp, amb una elevació màxima de 991 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya