OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 1174

L'any 1174 (MCLXXIV) va ser un any comú que començava el dimarts del calendari julià, l'any 1174 de l'Era Comuna (CE) i les designacions Anno Domini (AD), l'any 174 del segon mil·lenni , l'any 74 del segle XII i l'any 5 de la dècada de 1170.

## Esdeveniments

* 30 de setembre La Revolta de 1173–1174: després d'un any i mig de rebel·lió, Enric II aconsegueix acords de pau amb els seus fills Enric II el Jove, Ricard, Geoffroi II de Bretanya i Joan sense Terra a Montlouis, sobre la base de l'status quo. Abans de tornar a Normandia, Henry ordena que els castells rebels d'Anglaterra i Aquitània siguin destruïts.
* 29 d'octubre L'emperador Frederic I del Sacre Imperi Romanogermànic (Barbarossa), en la seva cinquena campanya d'Itàlia, comença el setge d'Alessandria al nord del Regne d'Itàlia. S'hi oposa la Lliga Llombarda (ara ajuntada per Venècia, Sicília i Constantinoble).

## Necrològiques
###### Països Catalans

* 17 d'octubre - Barcelona: Peronella d'Aragó, reina d'Aragó.

###### Món

* 15 de maig - Damasc: Nur al-Din Mahmud, el més destacat atabeg zengita de Síria, fill del fundador Zengi.

## Referències

* ↑ Williams, Hywel. Cassell's Chronology of World History. London: Weidenfeld & Nicolson, 2005, p. 126–127. ISBN 0-304-35730-8.
* ↑ Warren, W. L. (2000). Enric II (Yale ed.). New Haven, Estats Units: Yale University Press. pàgines 140–142. ISBN 978-0-300-08474-0.
* ↑ Kampers, Franz. Frederic I (Barbarossa). L'Enciclopèdia Catòlica. Vol. 6. Nova York: Robert Appleton Company, 1909.
* ↑ «Diccionari Biogràfic de Dones - Biografia 436». [Consulta: 11 novembre 2024].
# Cantó d'Herblay-sur-Seine

El cantó d'Herblay-sur-Seine és un cantó francès del departament de Val-d'Oise, situat al districte d'Argenteuil. Té 3 municipis i el cap és Herblay.

## Municipis

* La Frette-sur-Seine
* Herblay-sur-Seine
* Montigny-lès-Cormeilles

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1992 | Roger Barat | UDF-radical |
| 1992-1998 | Anne-Marie Anglade | RPR |
| 1998-2004 | Jean-Pierre Lechalard | PS |
| 2004-2011 | Patrick Barbe | UMP |
| 2011- | Nelly Léon | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Bàndicuts

Els bàndicuts (Peramelidae) són una família de petits marsupials semblants a rosegadors: el musell és llarg i puntegut, les orelles sense pèl i la cua peluda. Són una mica més grossos que les rates i més petits que els conills. Els dits de les seves quatre potes acaben en esmolades urpes. El pelatge està format per pèls basts i el seu color pot ser ataronjat, grisenc o marró; també pot ser ratllat en algunes espècies.
El bàndicut es distingeix por dues característiques que divergeixen del conjunt dels marsupials: la primera és la presència de moltes dents incisives (poliprotodòncia), que és característic dels marsupials carnívors i insectívors i la segona és una estructura especialitzada del peu que consisteix en la unió del segon i tercer dit per formar una única ungla i que és propi de marsupials herbívors com el cangur.

## Distribució geogràfica

Les 21 espècies de bàndicuts s'estenen per Austràlia, Tasmània, Nova Guinea i Indonèsia.

## Classificació

* Subfamília Peramelinae
** Gènere Isoodon
*** Isoodon auratus
*** Isoodon macrourus
*** Isoodon obesulus
*** Ischnodon australis †
** Gènere Perameles
*** Perameles bougainville
*** Perameles gunnii
*** Perameles nasuta
*** Perameles eremiana †
*** Perameles allinghamensis †
*** Perameles bowensis †
* Subfamília Peroryctinae
** Gènere Peroryctes
*** Peroryctes broadbenti
*** Peroryctes raffrayana
*** Peroryctes tedfordi †
* Subfamília Echymiperinae
** Gènere Echymipera
*** Echymipera rufescens
*** Echymipera clara
*** Echymipera echinista
*** Echymipera kalubu
*** Echymipera davidi
** Gènere Microperoryctes
*** Microperoryctes murina
*** Microperoryctes ornata
*** Microperoryctes longicauda
*** Microperoryctes aplini
*** Microperoryctes papuensis
** Gènere Rhynchomeles
*** Rhynchomeles prattorum
# Campionat Autonòmic de Raspall en trinquet

El Campionat Autonòmic de Raspall en trinquet és un torneig de raspall per parelles en trinquet, organitzat per la Federació de Pilota Valenciana i patrocinat per Ruralcaixa.
Els participants són tots pilotaris aficionats (o professionals retirats), els quals representen una població, i s'hi juga en format lliga.

## Historial

| Any | Campió | Subcampió | Resultat | Trinquet |
| 2010 | Rafelbunyol Miguel i Moro | Alzira Lluïset i Trini | 25-5 | La Llosa de Ranes |
| 2009 | Alzira Lluïset i Roberto | Rafelbunyol César i Moro | 30-25 | Xeraco Trinquet del Genovés |
| 2008 | Beniarrés Lluïset i Roberto | Rafelbunyol Campos i Moro | 30-10 | Trinquet del Genovés |
| 2007 | Beniarrés Lluïset i Roberto | Xeraco B Josep i Marrades | 25-15 | Rafelbunyol |
| 2006 | Xeraco B | Dénia A | 25-20 | Trinquet del Genovés |
| 2005 | Xeraco B | Càrcer | 25-15 | Xeraco |
| 2004 | Tavernes de la Valldigna | Xeraco A | 25-5 | Xeraco |
| 2003 | Aielo de Malferit | Tavernes de la Valldigna | 25-20 | Llosa de Ranes |
| 2002 | Xeraco | L'Olleria | 25-15 | Xeraco |
| 2001 | Aielo de Malferit | Dénia | | |
| 2000 | Dénia | El Genovés | | |
| 1999 | Polinyà | El Genovés | | |

## Participació en el Campionat Autonòmic de Raspall en trinquet

* En l'edició del 2006 hi participaren 40 pobles.
* En l'edició del 2007 hi participaren 80 equips de 37 pobles dividits en 5 categories: Primera (11 equips), Segona (19), Tercera A (30), Tercera B (16), i Juvenils (4).
* En l'edició del 2008 hi participaren 93 equips, de 34 pobles, dividits en 7 categories (una d'elles nova, la femenina).

## Referències

* ↑ http://www.levante-emv.com/deportes/2009/12/20/trinquetblau-pista-patinaje/662492.html (castellà) Levante-EMV El Trinquet Blau fue una pista de patinaje

## Vegeu també

* Pilota valenciana
** Raspall
*** Campionat Autonòmic de Raspall al carrer
# Cantó de Dinha Oest

El cantó de Dinha Oest és un cantó francès del departament dels Alps de l'Alta Provença, situat al districte de Dinha. Té 10 municipis i part del de Dinha.

## Municipis

* Dinha
* Aiglun
* Barraç
* Lo Castelar e Melan
* Lo Chafauc e Sant Jurson
* Champtercier
* Malameisson
* Mirabèu
* Duias Autas
* Toard

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1976 | Julien Romieu | MRG |
| 1976-1994 | Fernand Tardy | PS |
| 1994- | Jean-Louis Bianco | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 9.953 | 9.587 | 11.232 |
# Roca de Pessanita

La Roca de Pessanit és una muntanya de 1.315 metres que es troba al municipi de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Agosto

Agosto és una pel·lícula del 1988, co-produïda per Portugal i França i dirigida per Jorge Silva Melo.
La pel·lícula és una adaptació de l'obra "La Spiaggia" de Cesare Pavese i la seva estrena va tenir lloc al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1988.

## Argument

La pel·lícula té lloc a la platja de l'Arrábida l’estiu del 1964, quan el trio format per Carlos, professor de violí, el seu amic Dário, a qui no veu des de fa tres anys, i la seva esposa Alda, passen les vacances i s'obliden dels seus problemes quotidians

## Repartiment

* Christian Patey... Carlos
* Olivier Cruveiller... Dário
* Marie Carré... Alda
* Manuela de Freitas... Nina
* Pedro Hestnes... Alberto (com Pedro Hestnes Ferreira)
* José Nascimento... Rodrigo
* Fernando Mora Ramos... Emílio
* Glicínia Quartin - Idosa com livro

## Referències

* ↑ «Agosto» (en portuguès de Portugal). CinePT-Cinema Portugues. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ La Revue du cinéma (en francès). Ligue française de l'enseignement et de l'éducation permanente, 1989, p. 75.
* ↑ Agosto al web del Festival de Sant Sebastià

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Cantó de Goussainville

El cantó de Goussainville és un cantó francès del departament de Val-d'Oise, situat al districte de Sarcelles. Des del 2015 té 9 municipis i el cap és Goussainville.

## Municipis

* Chennevières-lès-Louvres
* Épiais-lès-Louvres
* Goussainville
* Louvres
* Marly-la-Ville
* Saint-Witz
* Survilliers
* Vémars
* Villeron

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1982 | Roger Gaston | PCF |
| 1982-1988 | Guy Messager | Divers droite |
| 1988-2001 | Michel Toumazet | PCF |
| 2001-2008 | Guy Messager | UDF |
| 2008- | Luc Broussy | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | 19.552 | 33.143 | 30.928 | 32.320 | 36.142 | 40.335 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Lleó asiàtic

El lleó asiàtic (Panthera leo persica) és l'única subespècie de lleó que actualment es pot trobar fora d'Àfrica en llibertat. És un dels felins més amenaçats del món. Actualment només queden 350 lleons en llibertat en el bosc de Gir a l'estat de Gujarat, a l'Índia. La seva distribució històrica era des de l'Índia fins a la península dels Balcans.

## Descripció

Encara que és molt semblant als lleons africans té algunes diferències amb ells. És més petit que els seus cosins africans. Els mascles fan 1,7-2,2 metres i pesen entre 150-225 kg, i les femelles fan 1,4-1,7 metres i pesen 100-150 kg.
Els mascles tenen crinera, però més curta i més rogenca que els arriba fins al pit igual que el seu parent més proper, el lleó de l'Atles, amb qui compartia algunes característiques cranials absents en els lleons africans. També forma esbarts, però més petits, formats normalment per 2 femelles en lloc de 4–6 com els lleons africans.

## Hàbitat i distribució

Originalment hi havia lleons als Balcans, a Anatòlia, al Caucas, a l'Orient Pròxim, a l'Afganistan, al Pakistan i a l'Índia.
Entre l'any 80 i el 100 es van extingir a Grècia. Al segle x es van extingir a Armènia i al xii a Palestina. Fins a finals del segle xviii i començaments del XIX la seva distribució no va sofrir més canvis significatius.
Es van extingir de Turquia aproximadament l'any 1800. Al Pakistan i l'Afganistan cap al 1810. A la vall del riu Narmada (Índia⁣) el 1848. A la dècada de 1850 es van extingir a Delhi. Van desaparèixer del Kurdistan el 1870, de Síria el 1891, el 1918 a Iraq, i a l'Iran el 1941. Cap al 1900 es van protegir els últims lleons indis, tot i que va haver-hi una sequera poc després que va deixar sense preses els lleons, fet que els va obligar a atacar als humans que els perseguien, això va fer que el 1913 tan sols quedessin 13 lleons a l'Índia.

## Estat actual

La població ha augmentat progressivament fins als 360 exemplars actuals, però com que tots són descendents de 13 hi ha problemes d'endogàmia. Com que la població de lleons ha anat augmentant, l'espai protegit s'ha tornat insuficient fent que els lleons i els humans entrin en conflicte. Per intentar solucionar-ho hi ha un projecte per reintroduir els lleons a Kuno, d'on es van extingir l'any 1873.

## Vegeu també

* Lleó
* Lleó de l'Atles
* Lleó europeu
# Champa (zamindari)

Champa (també apareix com Chapa) fou un estat tributari protegit del tripus zamindari al districte de Bilaspur a les Províncies Centrals. La seva superfície era de 311 km² i tenia 65 pobles. La població el 1881 era de 23.819 habitants. La capital era Champa situada a 22° 20′ N, 82° 43′ E﻿ / ﻿22.333°N,82.717°E﻿ / 22.333; 82.717 al costat del veí poble comercial de Bamnidehi, principal mercat.
El sobira era un kunwar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Cantó de Manòsca Nord

El cantó de Manòsca Nord és un cantó francès del departament dels Alps de l'Alta Provença, situat al districte de Forcauquier. Té 2 municipis i part del de Manòsca.

## Municipis

* Manòsca
* Sant Martin deis Aigas
* Vòus

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1970 | Aubert Millot | radical |
| 1970-1973 | Pierre Girardot | PCF |
| 1973-1998 | Robert Honde | MRG |
| 1998- | Roland Aubert | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 10.828 | 11.388 | 12.240 |
# Tossal de Costa Ruera

El Tossal de Costa Ruera és una muntanya de 1.201 metres que es troba al municipi del Pont de Suert, a la comarca catalana de l'Alta Ribagorça.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cal Mingo (Pinell de Solsonès)

Cal Mingo és una masia situada al municipi de Pinell de Solsonès, a la comarca catalana del Solsonès.
Està situada a 668 m d'altitud.

## Referències

* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Cal Mingo (Pinell de Solsonès)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ala Rogallo

Les ales Rogallo (inventades per Francis Rogallo i així anomenades en el seu honor) són ales voladores senzilles i econòmiques amb propietats notables. De vegades es poden trobar en kits per jugar, però tanmateix s'han utilitzat per construir estels, paracaigudes, ala delta i ultralleugers.
Les ales de Rogallo són dues superfícies de mig con, que comparteixen un costat, amb els cons apuntant cap endavant. Les ales de Rogallo lentes tenen cons amples i poc profunds. Les ales de Rogallo ràpides, subsòniques i supersòniques tenen cons llargs, prims i punxeguts.
Les ales de Rogallo no són gaire eficients, però el seu disseny és flexible i econòmic. Les variants poden funcionar dins de la major part de la gama de nombres de Reynolds (gairebé amb tots els fluids reals, incloent l'aire, l'aigua, l'hidrogen i el diòxid de carboni ) des de velocitats subsòniques molt baixes (5 km/h a l'aire) fins a velocitats supersòniques molt altes (fins a Mach 25 a l'aire).
Una de les propietats especials de les ales Rogallo és que es poden construir a partir d'una membrana flexible (com una pel·lícula de plàstic o una vela de vaixell) i un marc en forma d'A. L'ús de pel·lícules i tubs de plàstic permet la fabricació d'ales Rogallo barates utilitzades en kits. Les ales grans de Rogallo es poden crear per ser plegades o enrotllades per emmagatzemar-les en paquets compactes, coneguts com caixes per ala delta.

## Referències

* ↑ «Rogallo Wing -the story told by NASA». History.nasa.gov. [Consulta: 23 desembre 2012].
* ↑ parachutistes, Association nationale des anciens. Pathologie du parachutisme (en francès). FeniXX réédition numérique, 1983-12-31. ISBN 978-2-402-10825-6.
* ↑ Kroo, I. M. «Aerodynamics, aeroelasticity, and stability of hang gliders. Experimental results» (en anglès). Technical Memorandum, 01-04-1981 [Consulta: 7 agost 2024].
* ↑ Gliding Parachutes for Land Recovery of Space Vehicles Bellcom Inc September 1969 http://2e5.com/kite/barish/19790072024_1979072024.pdf
# Cantó de Cachan

El cantó de Cachan és una divisió administrativa francesa del departament de Val-de-Marne, situat al districte de L'Haÿ-les-Roses. Des del 2015 té 2 municipis.

## Municipis

* Arcueil
* Cachan

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1989 | Jacques Carat | SFIO, després PS |
| 1989-1998 | Patrice Hernu | PS, després GE, després UDF |
| 1998-2002 | Jean-Yves Le Bouillonnec | PS |
| 2002-2015 | Alain Blavat | PS |

## Consellers departamentals

Llista dels consellers departamentals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2015 - 2016 | Hervé Breuiller | EELV |
| 2016 - | Christian Métairie | EELV |
| 2015 - | Hélène de Comarmond | PS |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 | 2013 |
| 23.282 | 26.187 | 26.442 | 23.930 | 24.266 | 24.838 | 28.248 | 49.208 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes ||||||||
# Mas Sardet

Mas Sardet és un monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia aïllada, situada a prop de la masia d'en Cabanyes. El conjunt està format per una addició de cossos que li donen un caràcter volumètric. El cos principal és de planta rectangular i té planta baixa, un pis i golfes, amb coberta a dues vessants. A la planta baixa hi ha la porta d'accés i una finestra; el primer pis té dos balcons i a les golfes hi ha dues petites obertures. Tots aquests elements són allindanats. És remarcable la garita adossada a l'angle esquerre de la façana, amb espitlleres, mènsules de maó i coberta semiesfèrica. A la part posterior de la masia hi ha una torre de planta quadrada amb obertures rectangulars i barana superior amb florons ornamentals. A la façana principal hi ha un rellotge de sol.

## Història

Data del segle xix. És un exemple del tipus d'arquitectura popular de les masies de la zona, que presenten un conjunt d'edificacions organitzades volumètricament al voltant d'un cos central, amb tanca perimetral i torre
L'any 1860 està documentada la denominació de 'mas d'en Sardet'. Cal Sardet, de l'any 1749, era una casa del carrer dels Caputxins de Vilanova del propietari Pau Soler i Roig, 'Sardet'.

## Referències

* 1 2 «Mas Sardet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
* ↑ Roig i Estradé, Pau; Carbonell i Virella, Vicenç. Masies del Garraf. 1. Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, ©1998-2008, p. 44-45. ISBN 84-85960-24-6.

## Enllaços externs

* Mas Sardet, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Chhuri

Chhuri fou un estat tributari protegit del tipus zamindari al districte de Bilaspur a les Províncies Centrals. La superfície era de 828 km² amb 134 pobles i una població (1881) de 16.088 habitants. El seu governant era un rajput kunwar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Cantó de Carròs

El cantó de Carròs és un cantó francès del departament dels Alps Marítims, situat al districte de Grassa. Té 3 municipis i el cap és Carròs.

## Municipis

* Lo Bròc
* Carròs
* Gatièras

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1988 | Pierre Jaboulet | PS |
| 1988-2008 | Marius Papi | PCF |
| 2008- | Antoine Damiani | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | - | 15.316 | 16.960 |
# Tossal de la Moixa

El Tossal de la Moixa és una muntanya de 2.178metres que es troba al municipi de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Finestres (Pinell de Solsonès)

Finestres és una masia situada al municipi de Pinell de Solsonès a la comarca catalana del Solsonès, construïda durant el segle xvii. A uns 200 metres al sud hi passa el barranc de Pinell, i quant a altres masies, no en trobem cap a menys d'un kilòmetre, essent les més properes les de Casals, Vallcirera i Vilardaga.
Està situada a 590 m d'altitud.

## POUM

En el POUM del municipi de Pinell, es justifiquen les següents raons legals que n'aconsellen la recuperació i preservació:
* Paisatgístic: posició en el territori, visibilitat des dels recorreguts principals, integració en el paisatge.
* Mediambiental: l'estructura del medi rural del municipi es fonamenta en un sistema de masies gairebé equidistants que facilita l'explotació i control del medi. L'ocupació permanent de la masia facilitarà l'explotació agrícola i la preservació del medi.
* Històric: època de construcció segle xvii. Raons històriques del seu enclavament i ús.
* Arquitectònic: Tipologia pròpia de la zona. Elements constructius representatius.

## Referències

* 1 2 Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995. D.L. L-418/95.
* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Finestres (Pinell de Solsonès)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «POUM - Casa: Finestres» (pdf). Ajuntament de Pinell de Solsonès, 2009. Arxivat de l'original el 29 d’octubre 2014. [Consulta: 20 octubre 2014].
Viccionari
# Cantó de L'Haÿ-les-Roses

El cantó de L'Haÿ-les-Roses és un cantó francès del departament de Val-de-Marne, situat al districte de L'Haÿ-les-Roses. Des del 2015 té 2 municipis.

## Municipis

* Fresnes
* L'Haÿ-les-Roses

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1982 | Pierre Tabanou | SFIO, després PS |
| 1982-1994 | Marc Méchain | PS |
| 1994-1997 | Patrick Sève | PS |
| 1997-2003 | René Goupil | PS |
| 2003-2008 | Yves Barrois | RPR, després UMP |
| 2008- | Pierre Coilbault | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 17.968 | 24.352 | 31.412 | 29.568 | 25.851 | 26.542 | 30.201 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Rates talp

Les rates talp (Bathyergidae) són rosegadors excavadors de l'infraordre dels histricògnats. Representen una evolució distinta d'un mode de vida subterrani entre els rosegadors, semblant als geòmids de Nord-amèrica, els tuco-tucos de Sud-amèrica, o els muroïdeus excavadors.
# Cantó de Gap Nord-Oest

El cantó de Gap Nord-Oest és un cantó francès del departament dels Alts Alps, situat al districte de Gap. Compta amb part del municipi de Gap.

## Municipis

* Gap

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1988 | Mario Fabbian | RPR |
| 1988-1994 | Yves Marcel | UDF |
| 1994- | Guy Blanc | PS, després Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | 3.425 | 3.508 | 3.571 |
# Tossal de Sentúcia

El Tossal de Sentúcia és una muntanya de 1.710 metres que es troba entre els municipis del Pont de Suert i de Vilaller, a la comarca catalana de l'Alta Ribagorça.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lliga alemanya de futbol 2015-16

La Fußball-Bundesliga 2015-16 va ser la 53a edició de La lliga alemanya de futbol, la competició futbolística més important del país.

## Classificació

* Font: www.resultados-futbol.com/bundesliga2016'

## Play-off

| Equip de la 1.Bundesliga | Global | Equip de la 2.Bundesliga | Anada | Tornada |
| Eintracht Frankfurt | 2–1 | 1.FC Nürnberg | 1–1 | 1–0 |
# Cantó d'Acoua

El cantó d'Acoua és un cantó francès del departament d'ultramar de Mayotte. Abasta el municipi d'Acoua.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Soiderdine Madi | UMP, després MDM | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||