OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Puig de Serreïnes

El Puig de Serreïnes és una muntanya de 1.686 metres que es troba entre els municipis de la Vansa i Fórnols i de la Ribera d'Urgellet, a la comarca de l'Alt Urgell.
El vèrtex geodèsic (referència 271084001) es troba al cim. La seva fauna salvatge característica són els pardals, pits rojos, merles, garses, milans, aligots, perdius, esparvers, voltors, cucuts i ducs (quasi extingits per la depredació dels anys 60). Des de 2010 està integrat al centre d'un sender forestal que segueix una part de l'antic camí de Torà de Tost a Banyeres (la Vansa i Fórnols).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Puig de Serreïnes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ribera d'Urgellet», Salvem Tost, 30 de gener 2009 [consulta el 28 de novembre de 2012]
* ↑ «Volta al Puig de Serreïnes», Rutes del Món
# Serra del Bac

La Serra del Bac és una serra situada al municipi de Ger, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 1.567 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# David Malet i Casamitjana

David Malet i Casamitjana (Barcelona, 1971) és un pianista, organista, mestre de capella i director de cors i orquestra català.
# Gran Via Sud

Gran Via Sud és un barri de la ciutat d'Alacant (País Valencià). Es tracta d'un barri de recent creació i limita amb els barris de Polígon del Baver, Benalua, Eixample Diputació i Sant Gabriel. La seua població és de 6 918 habitants.
La seua creació va ser aprovada per acord del Ple Municipal de la ciutat d'Alacant, en sessió celebrada el 30 de juliol de 2015, per unanimitat.

## Referències

* ↑ Hernández, J. «El Ayuntamiento incorpora al mapa de la ciudad el barrio de Gran Vía Sur». , 10-10-2016 [Consulta: 5 abril 2019].
* ↑ Hernández, J. «Gran Vía Sur ya es un nuevo barrio de Alicante». , 31-07-2015 [Consulta: 5 abril 2019].
# Naigawan Rebai

Naigawan Rebai o Naigaon Rebai o Naigaon Ribahi o Naigawan Ribahi (fins a 1834 Naigawan o Naydgdon o Nawagdon) fou un petit estat tributari protegit a l'Índia central a l'agència de Bundelkhand amb una superfície de 18 km². La població el 1881 era de 3.365 persones i el 1901 era de 2.497 habitants repartits en 4 pobles i uns ingressos d'11.000 rúpies. La població el 1931 era de 2.352 habitants.
El sobirà (jagirdar) era de casta ahir (daowa); el jagirdar original era part de l'estat de Jaitpur que per lapse va passar als britànics el 1849. Després de l'establiment de l'alta sobirania britànica sobre Bundelkhand, Lachhman Singh, cap d'una banda de saquejadors, fou induït a rendir-se sota promesa de perdó i una concessió de cinc pobles amb uns ingressos d'unes 15.000 rúpies; el jagir li fou entregat el 1807 i a la seva mort el 1808 el va succeir el seu fill Jagat Singh. El 1834 la capital es va traslladar de Naigawan (a 25° 11′ N, 80° 54′ E﻿ / ﻿25.183°N,80.900°E﻿ / 25.183; 80.900 a Rebai o Ribahi a 25° 21′ N, 79° 29′ E﻿ / ﻿25.350°N,79.483°E﻿ / 25.350; 79.483 a uns 30 km al nord del campament militar de Nowgong. En endavant l'estat va modificar el seu nom. El 1850 es va establir que la cessió a Lachhman Singh era vitalícia i no hereditària, però Jagat Singh va poder conservar el jagir fins al 1862. L'estat va rebre sanad d'adopció. La vídua de Jagat Singh, Larai Dulhaiya el va succeir amb consentiment britànic el 1867 i de ple dret per a si mateixa sent la primera dona que va governar al Bundelkhand. El 1881 va néixer Kunwar Vishvanath Singh, al que Larai va adoptar. Larai va morir el 1909 i Vishvanath Singh va accedir al poder fins al 1935 quan el va succeir Ratan Singh, el darrer sobirà.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Petrolier

Un petrolier o petroler és un vaixell de càrrega dissenyat per al transport de petroli o productes derivats. Actualment, gairebé tots els petroliers en construcció són de doble buc, en detriment dels antics dissenys d'un sol buc (monobuc). Això es deu al fet que els de doble buc són menys sensibles a sofrir danys i provocar abocaments en accidents de col·lisió amb altres embarcacions o embarrancament.
A partir d'aquest tipus de vaixells va sorgir el superpetrolier, amb més capacitat de càrrega, destinat al transport de cru des de l'Orient Mitjà al voltant de la Banya d'Àfrica. El superpetrolier Knock Nevis és l'embarcació més gran del món.
A part del transport per oleoducte, els petroliers són l'únic mitjà per transportar grans quantitats de cru, per bé que alguns han provocat considerables desastres ecològics en enfonsar-se a prop de la costa i vessar la seva càrrega al mar. Els desastres més famosos han estat els causats pels petroliers Torrey Canyon, Exxon Valdez, Amoco Cadiz, Erika i Prestige.

## Nomenclatura

Segons la capacitat de càrrega, els petroliers es classifiquen en:
* VLCC (de l'anglès Very Large Crude Carrier), amb una capacitat de més de 200.000 tones.
* ULCC (de l'anglès Ultra Large Crude Carrier), amb una capacitat de més de 300.000 tones.
* Suezmax, que indica navilis que poden transitar pel canal de Suez, amb una capacitat d'entre 125.000 i 200.000 tones.
* Aframax, derivada de l'American Freight Rate Association, amb una capacitat d'entre 80.000 i 125.000 tones.
* Panamax, que indica navilis que poden transitar pel canal de Panamà, amb una capacitat d'entre 50.000 i 79.000 tones.

## Contaminació

Els vessaments de petroli tenen efectes devastadors per als ecosistemes costaners. El petroli cru conté hidrocarburs aromàtics policíclics (HAPs), molt difícils d'eliminar i que es poden mantenir durant anys als sediments marins. Les espècies marines exposades intensament a aquests compostos poden tenir problemes de desenvolupament i els seus sistemes immunitaris i cicles reproductius en poden quedar afectats.

## Referències

* ↑ «petroler» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «Petrolier». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Exxon Valdez Oil Spill Trustee Council. «Frequently asked questions about the Exxon Valdez Oil Spill». www.state.ak.us. State of Alaska, 1999. [Consulta: 8 novembre 2008].
* ↑ Panetta, L. E. (Chair) (2003). America's living oceans: charting a course for sea change [Versió electrònica, CD] Pew Oceans Commission.

## Vegeu també

* Vaixell de càrrega
* Metaner
* Portacontenidors

## Enllaços externs

* Imatges i diagrames de petroliers (anglès)
* Superpetroliers(anglès)
# Borda de Batalla (Antist)

La Borda de Batalla és una borda del terme municipal de la Torre de Cabdella, a l'antic terme de la Pobleta de Bellveí, al Pallars Jussà. Està situada al sud-est del poble d'Antist, a prop de la llera del Flamisell, a la seva dreta. És just a sota i al sud de la Roca de la Borda de Tomàs, on hi havia hagut la borda d'aquest nom. És davant i al nord del Revolt de Rap, un tancat revolt de la carretera local que recorre la Vall Fosca, la L-503.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Galliner (la Vansa i Fórnols)

El Puig Galliner és una muntanya de 1.677 metres que es troba al municipi de la Vansa i Fórnols, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra dels Fills

La Serra dels Fills és una muntanya de 1.331 metres que es troba al municipi de Guils de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pau Martí Roca

Pau Martí Roca, conegut com a Pablito Martí, (Reus, 8 de gener de 1893 - 12 de gener de 1909) va ser un pianista català.
Amb quatre anys mostrà la seva precocitat en el piano, i amb sis tocava al cafè de París de Reus. Els seus pares el portaren a fer diverses gires per Madrid, Sant Sebastià, Bilbao, Saragossa i València, on va tenir molt d'èxit. Tornà a Reus el 1902. Va estudiar música i piano a la seva ciutat amb Estanislau Mateu i a Barcelona amb Enric Granados a l'Acadèmia Granados. Aquest, aconsellà al seu pare que l'enviés al Conservatori de París. En una gira per Madrid, va actuar al Palau de La Granja, on l'escoltà la infanta Isabel, la marquesa de Nájera i altres nobles, que insistiren que viatgés a París a participar en el Gran Premi del conservatori d'aquella ciutat i s'oferiren per a dotar-lo d'una beca d'estudis. Obtingut el permís dels pares, i amb el suport de Granados, Pau Martí marxà a París el 1908. Emmalaltí de tuberculosi i al desembre d'aquell any tornava a Reus molt malalt, on l'anà a visitar Granados. Va morir el dia 12 gener de 1909, amb 16 anys.
L'escriptor Jaume Sardà i Ferran va publicar a Reus un petit recull, Pablito: recopilación de opiniones y juicios críticos emitidos por la prensa, maestros y artistas, acerca del precóz pianista Pablo Martí Roca, imprès per Carreras i Vila el 1909.

## Referències

* ↑ Guix Sugranyes, Josep M «Evocación de una ofrenda fúnebre de Granados a su discípulo predilecto». La vanguardia, 9-VI-1966, pàg. 38.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 428-429.
* ↑ «Esquela» (en castellà). Diario de Reus, Any L, número 9, 13-01-1909, pàg. 3.
* ↑ «Pablito». CCUC. [Consulta: 8-VIII-2018].
# Tehri-Garhwal

Tehri-Garhwal (o Tehri, abans Garhwal) fou un estat tributari protegit de l'Índia, avui a Uttarakhand i abans a les Províncies del Nord-oest després Províncies Unides d'Agra i Oudh. La capital és Tehri però el sobirà porta el títol de raja de Garhwal. La dinastia governants són rajputs kshatriyes de la raça llunar. La superfície de l'estat era de 10.826 km² (11.655 km² el 1901) i la població (1881) de 199.836 habitants repartits en 2249 pobles i el 1901 de 268.885 habitants repartits en 2.456 pobles. El 1931 la població era de 470.000 habitants. Les castes principals eren rajputs, bramans i doms.
La bandera de l'estat era rectangular dividida horitzontalment en dos colors, blanc al damunt i verd a sota.

## Història

Pels antecedents vegeu Districte de Garhwal, amb la història del regne de Garhwal i la llista de sobirans fins al 1804.
El 1815 els britànics van fer fora els gurkhes i van retornar a la dinastia de Garhwal els territoris a l'oest del riu Alaknanda, mentre que les situades a l'est, Dehra Dun i el Garhwal, foren posats sota domini britànic directe i van formar el districte de Dehradun i el districte de Garhwal a la divisió de Kumaun. El primer raja fou Sudarshan Shah, fill de Pradyuman (Parduman) Shah (mort el 1804 en combat contra els gurkhes).
Durant el motí de 1857 el raja Sudar Shan Sah, va donar suport als britànics; va morir el 1859 sense fills i d'acord amb el tractat de 1815 el principat va passar al govern britànic però en consideració als serveis de la dinastia es va permetre al seu fill gran il·legítim, Bhawani Singh, pujar al tron. Bhawani Singh va rebre després un sanad que li garantia el dret d'adopció. El 1871 li va succeir el seu fill Partap Singh, mort el 1887; el seu successor Kirti Shah fou declarat major d'edat el 1894. L'estat no pagava tribut al govern britànic.

## Llista de rages

* 1. Raja SUDARSHAN SHAH 1815-1859 (+ 7 de juny de 1859)
* 2. Raja BHAWANI SINGH 1859-1871
* 3. Raja PRATAP SHAH 1871-1887
* 4. Swasti Sir Raja KIRTI SHAH 1887-1913 (+ 25 d'abril de 1913)
* 5. Sir Maharaja NARENDRA SHAH Sahib Bahadur 1913-1946 (va abdicar el 26 de maig de 1946, +22 de setembre de 1950)
* 6. Maharaja MANABENDRA SHAH Sahib Bahadur 1946-1949 (+ 5 de gener de 2007)

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Nansari

Nansari fou un estat tributari protegit, un petit territori sota un cap o bhuiya al districte de Bhandara a les Províncies Centrals a uns 15 km al sud-est de Kamtha. El formaven 9 pobles amb una superfície de 34 km², dos terços dels quals eren cultivats. La població el 1881 era de 4.771 habitants. El sobirà era un braman descendent d'una família feudatària dels rages de Nagpur (nissaga extinta el 1853). Celebrava un gran mercat de bestiar al poble de Kaltipar.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Al-Udayd

Al-Udayd (àrab: العديد, al-ʿUdayd) és una petita població del sud de Qatar, dins el municipi d'Al Wakrah, a la riba del Khwar al-Udayd, ‘Badia d'al-Udayd’, al qual dona nom, en una zona que fins fa uns anys era de sobirania indefinida entre Qatar i Abu Dhabi però finalment va quedar dins del territori del primer per un acord fronterer entre els dos estats. El khwar o badia, una entrada del Golf Pèrsic dins la península Aràbiga, és avui dia una reserva natural.

## Enllaços externs

* Khor Al-Udaid, reserva natural
# Cal Montoia

Cal Montoia és una petita masia del poble de Suterranya, de l'antic terme del mateix nom, pertanyent actualment al municipi de Tremp.
Està situada a l'extrem sud de l'antic municipi de Suterranya, i sud-est de l'actual de Tremp, al costat sud de Casa l'Antintí i al de ponent de Casa Moliner, al camí de les Peçoles.
# Serrat de Comesjuntes

El Serrat de Comesjuntes és una serra situada al municipi d'Urús, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 2.186 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Jordi Masó i Rahola

Jordi Masó i Rahola (Granollers, 1967) és un pianista i escriptor català.
El repertori de Jordi Masó és molt extens i inclou música de totes les èpoques i estils, amb una especial dedicació a la música del segle xx. El seu compromís amb la música contemporània l'ha portat a estrenar obres que alguns dels més importants compositors actuals li han dedicat. L'any 1993 va fer la primera gravació mundial de l'obra completa per a piano de Robert Gerhard per a la discogràfica Marco Polo que va ser unànimement elogiada per la crítica internacional: "Les interpretacions de Masó són magistrals, la seva articulació clara i el seu control de dinàmiques impecable.- BBC Music Magazine, novembre 1996". També ha gravat la monumental Sonata per a piano de Juli Garreta, les extraordinàries onze Sardanes per a piano de Josep Mª Ruera i altres obres d'Enric Morera, Déodat de Séverac, Joaquín Turina, Mario Castelnuovo-Tedesco, Paul Hindemith, Xavier Montsalvatge i Benet Casablancas. Ha enregistrat prop de 50 discos, a les discogràfiques Naxos, ASV, Metier (música d'Arthur Bliss), Stradivarius (obres de cambra de Gerhard), Picap, Anacrusi, Columna Música i La mà de guido.
En la seva vessant d'escriptor, ha conreat principalment els gèneres del conte i del microrelat. És el creador de La bona confitura, un espai virtual on es recullen més de 800 microrelats, tant d'autors catalans com d'autors en altres idiomes traduits al català.

## Obra publicada

També ha publicat diversos llibres amb recopilacions de microrelats i contes breus i una novel·la:
* Els reptes de Vladimir. Editorial Males Herbes, 2010. ISBN 978-8499162775
* Catàleg de monstres. Alpina, 2012. ISBN 978-8480904605
* Les mil i una. Editorial Témenos, 2015. ISBN 978-8494419256
* Polpa. Editorial Males Herbes, 2016. ISBN 978-8494469947
* La biblioteca fantasma. Editorial Males Herbes 2018. ISBN 978-8494725890
* L'hivern a Corfú. Editorial Males Herbes, 2019. ISBN 978-8494917035
* Ambrosia. Editorial Males Herbes, 2020. ISBN 978-8412070590

## Referències

* 1 2 Badia, Carme «Jordi Masó. El pianista amb la il·lusió d'escriure». Vallesos, n. 15, Primavera-estiu 2018, pàg. 34-35.
* ↑ «Jordi Masó i Rahola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Jordi Masó | Ajuntament de Granollers». [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ «Editorial Males Herbes | Autors» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-03-04. [Consulta: 22 gener 2018].
* ↑ Ibañez, Albert. «Masó Rahola, Jordi». [Consulta: 22 gener 2018].

## Enllaços externs

* www.jordimaso.com
# Thana Devli

Thana Devli o Amarnagar fou un principat de l'Índia de tercera classe i sense dret a salutació, que ocupava una superfície de 303 km² i tenia una població d'11.436 habitants (1921) repartits entre 21 pobles; estava a la península de Kathiawar a la presidència de Bombai. La nissaga Jaitani que governava era una branca dels Wala o Vala fundada per Jaita Naja pare de Bhoka Jaita i de Jetha Jaita i origen dels talukdars de Sanala, Chital, Mendarda i Luni. El 1931 consta amb 16.005 habitants.
La nissaga té principi en Vala Laxman Meram, al que va seguir el seu fill Valoji Bhoka i a aquest el seu fill Harsur Valoji; aquest va tenir com a successor a Meram Harsur. Vala Laxman Meram va governar del 1883 al 1922 succeint a Meran Harsur i com que no va tenir descendents mascles va adoptar a un parent, Amra Kala Vala, talukdar de Luni, que va agafar el nom de Vala Amra Laxman; la taluka de Luni es va unir a la de Thana Devli. L'estat va existir fins al 1948.

## Referències

lista de governants i genealogia de Henry Soszynski, Brisbane (AUS)
# Borda de Faralom

La Borda de Faralom, de vegades grafiada en els mapes com a Borda de Foralom, era una borda del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell, pertanyent al poble d'Erinyà, al nord-oest del municipi.
Estava situada al capdamunt de la vall del barranc de la Torre, al nord-oest de Serradell i d'Erinyà. Actualment, és del tot desapareguda, però en queda el record en forma de topònim. Era al vessant sud-est de la serra de Camporan, al nord-est de la Muntanya de Sant Aleix.
És la més oriental de tota una sèrie de bordes del mateix cap de vall, a la muntanya d'Erinyà. Amb ella hi ha, a ponent seu, la Borda de l'Aparici, la Borda de Carrera, i una mica per damunt seu, la Borda del Moixo.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Cuiràs

El Serrat de Cuiràs és una serra situada al municipi de Fontanals de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 1.667 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pujandrau

El Pujandrau és una muntanya de 1.564 metres que es troba al municipi de les Valls d'Aguilar, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Laia Masramon i Vendrell

Laia Masramon i Vendrell (Santpedor, Bages, 1981) és una pianista i fortepianista catalana i una de les pianistes de l'estat espanyol amb més projecció internacional.
Es va iniciar en la música als sis anys amb la seva àvia Montserrat Noguera. Als dinou ja va obtenir el títol superior de piano. El seu primer concert el va fer als deu anys, precedint una actuació del Trio Barcelona, i als onze anys va fer el primer recital. Fou seleccionada per Lawrence Foster per actuar com a solista amb l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya quan tenia tan sols quinze anys, i als disset va debutar al Palau de la Música Catalana. Posteriorment, ha actuat amb les orquestres més prestigioses d'Espanya i orquestres europees, com ara la Filharmònica de Praga, l'Orquestra Nacional d'Espanya, la Simfònica de Castella i Lleó, la Capriccio Barockorchester, i també en formacions de cambra com l'Orquestra de Cambra Franz Liszt.
La seva formació va partir sobretot de Carles Julià i Ramon Coll. Posteriorment va traslladar-se a Madrid per fer un postgrau entre 2001 i 2006 amb Galina Egiazarova, a l'Escola Superior de Música Reina Sofia, on desenvolupa la seva tasca docent.
S'ha especialitzat en Fortepiano i interpretació històrica, amb instruments originals, amb un màster fet entre 2014 i 2016 a l'Schola Cantorum Basiliensis de Suïssa, amb Edoardo Torbianelli.

## Referències

* ↑ Laia Masramon. Pianista d'horitzons. Catalunya música: Revista Musical Catalana, ISSN 1136-7458, Nº. 327, 2012, pág. 36
* 1 2 Gené, Miquel «Laia Masramon, piano». Revista Musical Catalana, 05-03-2018.
* ↑ «Concert: Laia Masramon, piano». Joventuts Musicals de Ciutadella, 06-06-2005. [Consulta: 8 octubre 2018].
* 1 2 «Laia Masramon – piano» (en castellà). Medialdua Music, 19-10-2015. Arxivat de l'original el 2017-03-19 [Consulta: 3 desembre 2016].
# Tori-Fatehpur

Tori-Fatehpur fou un estat tributari protegit de l'agència del Bundelkhand del grup de jagirs Hasht-Bhaiya.
Tenia una superfície de 93 km² i estava enclavat al districte de Jhansi de les Províncies Unides amb el que limitava per tres costats, però per l'oest limitava amb l'estat de Dhurwai. La població el 1881 era de 10.631 habitants i el 1901 era de 7.099 habitants. La superfície era de 93 km².
El cap bundela Diwan Rai Singh de Baragaon (descendent dels rages d'Orchha) el va concedir al seu fill gran Diwan Hindu Singh que va construir una fortalesa al turó (Tori) damunt la població de Fatehpur, i els dos noms van formar el de l'estat. El 1823 els britànics van concedir un sanad possessori a Diwan Har Prasad que li reconeixia 14 pobles. El rao Har Prasad va morir el 1858 i el va succeir el seu fill adoptiu rao Prithwi Singh. El 1880 va pujar al tron Arjun Singh com a menor i va rebre els poders el 1897. En aquest temps el nombre de pobles havia baixat a 12. Va morir el 7 d'abril de 1941 i el va succeir Raghuraj Singh que va governar fins al 31 de desembre de 1949 i va morir el 17 de novembre de 1964.
La capital, Tori-Fatehpur, tenia 1.530 habitants el 1901.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.