OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Distribució de Taleb

En economia i finances, una distribució de Taleb és el perfil estadístic d'una inversió que normalment proporciona un benefici de petits rendiments positius, alhora que comporta un petit però important risc de pèrdues catastròfiques. El terme va ser encunyat pel periodista Martin Wolf i l'economista John Kay per descriure les inversions amb una "alta probabilitat d'un guany modest i una baixa probabilitat de grans pèrdues en qualsevol període".
El concepte porta el nom de Nassim Nicholas Taleb, basat en les idees descrites al seu llibre Fooled by Randomness.
Segons Taleb a Silent Risk, el terme s'hauria d'anomenar "pagament" per reflectir la importància de la funció de pagament de la distribució de probabilitat subjacent, en lloc de la distribució en si. El terme vol referir-se a un perfil de rendibilitat de la inversió en el qual hi ha una alta probabilitat d'un petit guany i una petita probabilitat d'una pèrdua molt gran, que supera amb escreix els guanys. En aquestes situacions el valor esperat és molt inferior a zero, però aquest fet queda camuflat per l'aparició de baix risc i rendiments constants. Es tracta d'una combinació de risc de curtosi i risc de sessió: els rendiments generals estan dominats per esdeveniments extrems (kurtosi), que són a la baixa (sess). Aquest tipus de distribucions s'han estudiat en sèries temporals econòmiques relacionades amb els cicles econòmics.
Una discussió més detallada i formal de les apostes sobre petits esdeveniments de probabilitat es troba a l'assaig acadèmic de Taleb, anomenat "Per què va passar la crisi del 2008?" i en el document de 2004 al Journal of Behavioral Finance anomenat "Per què preferim els pagaments asimètrics?" en el qual escriu "els agents que arrisquen el capital d'altres persones tindrien l'incentiu de camuflar les propietats mostrant uns ingressos constants. Intuïtivament, els fons de cobertura es paguen anualment mentre que els desastres ocorren cada quatre o cinc anys, per exemple. El gestor del fons no retorna la seva quota d'incentiu."

## Referències

* ↑ Martin Wolf. «Why today's hedge fund industry may not survive» (en anglès), 18-03-2008. [Consulta: 25 març 2017].
* ↑ Nassim Taleb. «Silent Risk Section 16.1 Payoff Skewness and Lack of Skin-in-the-Game» (en anglès), 2015. Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 25 març2017].
* ↑ Orlando, Giuseppe; Zimatore, Giovanna Chaos: An Interdisciplinary Journal of Nonlinear Science, 30, 8, 8-2020, pàg. 083129. Bibcode: 2020Chaos..30h3129O. DOI: 10.1063/5.0015916. PMID: 32872798 [Consulta: lliure].
* ↑ Nicholas Taleb, Nassim The Journal of Behavioral Finance, 5, 01-03-2004, pàg. 2–7. DOI: 10.1207/s15427579jpfm0501_1.
* ↑ «Draft version of "Bleed or Blowup?" paper» (en anglès). fooledbyrandomness.com. Arxivat de l'original el 2023-06-09. [Consulta: 23 maig 2018].
# We Need to Talk About Kevin

We Need to Talk About Kevin és un thriller dramàtic britànico-estatunidenc coescrit i dirigit per Lynne Ramsay i estrenada el 2 de setembre de 2011, adaptat de la novel·la homònima de Lionel Shriver. Es va presentar en competició oficial en el Festival de Canes 2011.

## Argument

Eva i Franklin són joves i enamorats. Eva i Franklin tenen un fill, Kevin. Eva sacrifica la seva carrera per a educar-lo, i des del naixement del nen, la relació entre la mare i el seu fill és particular. Els dos evolucionen en un clima extremadament malsà. Kevin manipula el seu entorn, revelant la seva autèntica naturalesa a la seva mare tot fent-se passar als ulls del seu pare per a un noi dolç i afectuós. La seva mare és llavors forçada a patir l'actitud del seu fill sense poder sortir de la seva situació.

## Repartiment

* Tilda Swinton: Eva
* Ezra Miller: Kevin
* John C. Reilly: Franklin, el marit d'Eva
* Jasper Newell: Kevin, de nen
* Ashley Gerasimovich: Celia, la germana petita de Kevin
* Siobhan Fallon Hogan: Wanda
* Ursula Parker: Lucy
* Erin Maya Darke: Rosa
* Lauren Fox: el doctor Goldblatt
* James Chen: el doctor Foulkes

## Premis i nominacions
### Premis

* Festival de Cinema de Londres 2011: millor film
* Premi del cinema europeu 2011: actriu europea de l'any per a Tilda Swinton
* Premis British Independent Film 2011: millor director
* Premis Evening Estàndard British Film 2012: millor film

### Nominacions i seleccions

* Festival de Canes 2011: selecció oficial
* Festival Internacional de Cinema de Toronto 2011: selecció « Special Presentations »
* Globus d'Or del 2012: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per a Tilda Swinton
* En selecció al Festival dels Busters 2017

## Rebuda

* "Un dels films més inquietants i pertorbadors de la temporada, a més de discutit. (...) Puntuació: ★★★★ (sobre 4)"
* "La pel·lícula es planteja preguntes políticament incorrectes (...) sense témer respondre-les (...) Puntuació: ★★★★ (sobre 5)"
* "Com a retrat d'un estat mental deteriorat, 'We Need To Talk About Kevin' és una pel·lícula magistral (...) Puntuació: ★★★★ (sobre 4)"
* We Need to Talk about Kevin rep critiques més aviat positives. Rotten Tomatoes informa que el 76 % de les 184 critiques han donat un parer positiu sobre el film, amb una mitjana de 7.4/10.

## Referències

* ↑ Scott, A. O. «‘We Need to Talk About Kevin,’ With Tilda Swinton - Review» (en anglès). The New York Times.
* ↑ «Crítica de la película 'Tenemos que hablar de Kevin' por Llopart». La Vanguardia.
* ↑ Sánchez, Sergi «Tenemos que hablar de Kevin» (en castellà). Fotogramas, 19-04-2011.
* ↑ Ebert, Roger. «We Need to Talk About Kevin Movie Review (2012) | Roger Ebert» (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ (anglès) «We Need to Talk about Kevin (2011)». rottentomatoes.com.
# Tornamira (Avairon)

Tornamira (en francès Tournemire) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 737 | 645 | 521 | 473 | 474 | 416 | 342 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Dominique Barbaro | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Creissèls

Creissèls (en francès Creissels) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 420 | 493 | 296 | 644 | 654 | 651 | 637 | 668 | 693 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 642 | 700 | 714 | 730 | 800 | 752 | 734 | 695 | 730 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 790 | 778 | 724 | 651 | 655 | 625 | 581 | 611 | 725 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 837 | 936 | 1291 | 1326 | 1401 | 1501 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2008 | Pierre Garlenc | |
| 2008- | Thierry Terral | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sent Sever (Avairon)

Sent Sever del Mostièr (en francès Saint-Sever-du-Moustier) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània. Fins a 1919 es deia Sent Sever.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 540 | 745 | adm. | adm. | adm. | 1044 | 1039 | 1134 | 1075 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1153 | 1049 | 1005 | 967 | 945 | 1004 | 1062 | 1083 | 1025 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 950 | 830 | 810 | 683 | 633 | 565 | 573 | 549 | 547 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 508 | 419 | 360 | 282 | 228 | 218 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Louis-Jean Milhau | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La Capèla de Lenna

La Capèla Bonança (en francès La Capelle-Bonance) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 217 | 202 | 143 | 139 | 129 | 95 | 89 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Daniel Solignac | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Postòmis

Postòmis (en francès Pousthomy) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 347 | 389 | 282 | 242 | 199 | 186 | 209 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Pierre Bezes | |
| 2008- | Pascal Cantaloube | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Mostuèjols

Mostuèjols (en francès Mostuéjouls) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 202 | 260 | 217 | 232 | 249 | 264 | 271 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Michel Guers | |
| 2008- | Hubert Granier | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Broquièrs

Broquièrs (en francès Broquiès) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 926 | 1.022 | 881 | 752 | 652 | 678 | 652 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Brengues | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Lo Truèlh

Lo Truèlh (en francès Le Truel) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 349 | 473 | 418 | 445 | 384 | 369 | 338 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Amédée Jean | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La Panosa de Severac

La Panosa (en francès Lapanouse) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 478 | 517 | 577 | 663 | 709 | 692 | 723 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2007 | Jeanette Samson | |
| 2007- | Alain Gal | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Livinhac lo Nalt

Livinhac lo Nalt (en francès Livinhac-le-Halt) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.410 | 1.423 | 1.384 | 1.320 | 1.179 | 1.126 | 1.075 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Roland Joffre | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Complibat

Complibat (en francès Compolibat) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 544 | 556 | 508 | 472 | 469 | 405 | 417 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Jean Moly | Divers droite |

## Personatges il·lustres

* Enric Molin, escriptor occità
* Carles Molin, escriptor occità, fill d'Enric

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Carles Fages de Perramon

Carles Fages de Perramon (Figueres, 24 de gener de 1843-25 d'abril de 1932), forma part d'una nissaga de propietaris i juristes figuerencs, amb una presència molt activa a la vida cultural de l'Empordà (un dels nets de Fages de Perramon va ser el poeta Carles Fages de Climent). Jurista de formació, va ser degà del Col·legi d'Advocats de Figueres (1904-1927). Fundà i dirigí la Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat de l'Empordà i la revista El Ampurdán (1849-85). Era fill de Narcís Fages de Romà, jurista també, i renovador de l'agricultura catalana, que va tenir un paper destacat durant la crisi de la fil·loxera. Com el seu pare, va tenir una participació molt activa en les activitats de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre, reconstituint la subdelegació de l'entitat a Figueres.

## Obres

* De la sucesión por causa de muerte; fundamento de la facultad de testar; estudio comparado de los sistemas de sucesión vigentes en las varias provincias de España y juicio crítico de cada uno. (Imprenta de la Revista de Legislación, Madrid 1872)

## Referències

* Històries de Catalunya Arxivat 2007-10-14$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Privasac

Privasac (en francès Privezac) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 327 | 340 | 320 | 322 | 282 | 273 | 317 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Colette Sarret | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Kea (ocell)

El kea (Nestor notabilis) és una espècie d'ocell psitaciforme de la família dels lloros. És endèmic de la zona alpina de l'Illa Sud (Nova Zelanda).

## Taxonomia

Va ser descrita en 1856 per John Gould. No té cap subespècie descrita. El seu gènere (Nestor) juntament amb el kakapo (Strigops habroptilus) (tots endèmics de Nova Zelanda) són a vegades considerats una família pròpia: Strigopidae.

## Descripció

És un lloro de gran grandària, mesurant entorn dels 46 cm. És de color verd, amb la rabada i la part inferior de les ales de vermell brillant. El bec, la cera, l'ull i les potes són marró fosc. Els sexes són similars, però el mascle és major que la femella i pesa al voltant de 1.000 g, mentre que la femella 800 g; a més en el mascle la mandíbula superior és més llarga. Els joves tenen la part superior del cap pàl·lid, i la cera, l'anell ocular i el bec, grocs.

## Referències

* ↑ «Nestor notabilis». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 14 desembre 2024].
Viccionari
# Valzèrgas

Valzèrgas (en francès Valzergues) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 255 | 262 | 223 | 225 | 216 | 203 | 217 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jacques Dintilhac | |
| 2008- | Didier Foissac | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Montelhs (Avairon)

Montelhs (en francès Monteils) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 378 | 437 | 404 | 424 | 490 | 465 | 515 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Robert Alazard | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Torrent de Sant Bartomeu

El Torrent de Sant Bartomeu es troba al Parc de la Serralada Litoral i neix pràcticament a la Font de Sant Bartomeu de Cabanyes, la qual aporta el seu cabal i propicia ja l'existència de plàtans i més vegetació de ribera en aquest tram inicial.

## Descripció

A tot el curs hi ha una vegetació de ribera abundant (en destaquen les vernedes i les platanedes), encara que s'hi poden trobar pràcticament totes les espècies de ribera existents al Vallès. La franja d'aquest tipus de vegetació és, però, molt estreta, ja que, quan ens separem uns metres de la llera, el pi torna a predominar. Són fascinants especialment els petits bosquets d'avellaners que es van trobant cap a la part mitjana (a l'alçada de Ca l'Argent), en un dels indrets més encantadors del Parc.
Per recórrer aquesta riera no hi ha un únic camí i s'ha d'anar fent per trams. En podem tindre un tastet visitant els encontorns de la Font de Sant Bartomeu de Cabanyes o baixar-hi des de la Pedra de l'Elefant, l'Indi i el Moai. També podem fer una ruta circular, començant a la benzinera de la Roca del Vallès (BV-5001). Ens dirigim cap a Can Gurri i anem a cercar el camí que ressegueix la riera. En arribar a la cota 230, el camí deixa la llera i s'enfila cap a la zona de la ruta prehistòrica. Abans d'arribar a la Pedra de les Creus, girem a la dreta i comencem a baixar cap a Can Rovira i la benzinera.
Als encontorns d'aquesta riera podem trobar els elements següents: l'ermita de Sant Bartomeu de Cabanyes, la Font de Sant Bartomeu de Cabanyes, la Bassa de Ca l'Argent, l'Alzina de Ca l'Argent, Pedra de l'Elefant, l'Indi i el Moai.

## Localització

El torrent comença a tan sols 200 metres de l'ermita de Sant Bartomeu de Cabanyes, al nord del Turó de Mataró. Baixa gairebé paral·lela a la BV-5006 i desemboca al Mogent (just quan aquest ha deixat enrere la Roca del Vallès). Al darrer tram, alguns mapes l'anomenen Torrent de Can Verdaguer.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 143.

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
# Vilanòva (Avairon)

Vilanòva (en francès 'Villeneuve) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània. Juntament amb Najac, Vilafranca de Roergue, Sauveterre-de-Rouergue, i La Bastida de l'Avesque és una de les cinc bastides medievals del departament de l'Avairon.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.473 | 1.461 | 1.493 | 1.649 | 1.891 | 2.017 | 1.999 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2001 | Raymond Audouard | Divers droite |
| 2001-2008 | Guy Cassanis | Divers droite |
| 2008- | Pierre Costes | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Alexandra Cuadrat i Capdevila

Alexandra Cuadrat i Capdevila (Alcoletge, el Segrià, 1968) és una escriptora, guionista, advocada, editora i política catalana.
Llicenciada en Dret per la Universitat de Lleida, ha exerci d'advocada durant diversos anys. Durant la seva trajectòria laboral, ha treballat en diferents administracions, combinant la seva feina amb l'escriptura.
Com a escriptora, ha publicat “Cementiri marí”, finalista del Premi “Víctor Mora” de narrativa breu (2003), o la novel·la, La casa d'Escorpí (2005). El 2008, el Diari Segre publica el seu relat “Escatingus”, il·lustrat per Jordi Zaldívar, dins d'una selecció de narracions d'estiu a càrrec de l'escriptor Emili Bayo.
En paral·lel a la seva trajectòria com a escriptora i editora, també ha participat en la vida política, exercint de diputada provincial del Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC) per Lleida. També fou l'alcaldessa d'Alcoletge, la seva ciutat natal, entre els anys 2007 i 2011 i entre el 2011 i el 2015. També va ser vicepresidenta tercera del Consell Comarcal del Segrià entre els anys 2007 i 2011.

## Referències

* 1 2 «Alexandra Cuadrat Capdevila». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana (AELC). [Consulta: 16 octubre 2020].
* ↑ «Ajuntament d'Alcoletge: llistat d'alcaldes». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2020].
# Torrenquets

Torrenquets (en francès Tourrenquets) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 180 | 141 | 120 | 126 | 102 | 117 | 124 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Duffourg | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 1r agost 2010].
# Lo Brolh e Montverd

Lo Brolh e Montverd (en francès, Le Brouilh-Monbert) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 289 | 266 | 228 | 202 | 207 | 212 | 253 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | François Cintas | UMP |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 2 agost 2010].
# Antonio Priante Abollado

Antonio Priante Abollado (30 de novembre de 1939) és un traductor i escriptor en llengua castellana i catalana.

## Biografia

Va estudiar Dret (1958-1962) a la Universitat de Barcelona, on va ser professor ajudant de Dret Polític (1963-1964). En aquest últim any va començar el seu treball com a traductor literari de l'anglès, francès i italià. El 1966 va entrar a treballar com a redactor i traductor a Edicions Nauta fins al 1973. El 1974 ingressa en l'administració pública. Va cursar des de 1984 tres anys de Filologia clàssica, carrera que va abandonar per la creació de la seva primera novel·la; des de llavors ha conreat la narrativa històrica, l'assaig i el periodisme.
Ha traduït unes 25 obres majoritàriament sobre art i història. Com a narrador ha publicat Lesbia mía (Barcelona: Seix Barral, 1992), amb el poeta Valeri Catul com a protagonista i, el 1996, La encina de Mario (Edicions Clàssiques) sobre Ciceró. També 'El silenci de Goethe o L'última nit de Arthur Schopenhauer' '(Cahoba, 2006) i' El cabirol ferit de mort (2007, Cahoba), novel·la epistolar, el personatge principal és Mariano José de Larra. Des de 2007 col·labora en català amb el 'Diari de Sant Cugat' ', i ha començat a conrear l'assaig amb' 'Del suïcidi considerat com una de les belles arts (tretze vides exemplars)' '(2012).
# Francolí escatós

El francolí escatós (Pternistis squamatus) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita boscos, zones arbustives denses i terres de conreu, sovint prop de l'aigua, a l'Àfrica central, incloent les illes del golf de Guinea i arribant fins al centre d'Etiòpia, Kenya, Tanzània, Angola i Malawi.
# Partbaïsa

Partbaïsa (en francès Parbayse) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 224 | 264 | 284 | 261 | 348 | 326 | 336 | 327 | 319 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 309 | 288 | 287 | 296 | 304 | 281 | 288 | 282 | 303 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 293 | 291 | 278 | 246 | 246 | 221 | 211 | 210 | 190 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 189 | 160 | 162 | 165 | 219 | 243 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Daniel Fort | |
| 2008- | Thierry Laffitte | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 13 desembre 2010].
# Eduardo Dluzniewski

Eduardo Dluzniewski (nascut el 22 de setembre de 1952) és un antic àrbitre de futbol uruguaià. És conegut per haver supervisat dos partits durant la Copa Amèrica del 1995 a l'Uruguai: Argentina contra Bolívia (2-1) i Equador contra Perú (2-1).
Dluzniewski també va arbitrar partits de les eliminatòries de la Copa del Món de futbol de 1998.

## Referències

* ↑ Tabeira, Martín. "Copa América 1995". RSSSF, març 25, 2011. Consultat el juny 5, 2013.
* ↑ FIFA. "Match Report - Venezuela - Argentina 2:5 (1:1)". octubre 9, 1996. Consultat el juny 5, 2013.

## Enllaços externs

* Perfil a footballdatabase.eu
* Perfil Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a Worldreferee.com