OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Die Hard

Die Hard (Difícil de matar) és la primera entrega d'una sèrie de pel·lícules amb el mateix nom, protagonitzada per Bruce Willis. Està basada en la novel·la Nothing Lasts Forever, de Roderick Thorp, i va obtenir quatre nominacions als Òscars: al millor muntatge, als millors efectes visuals, al millor so i als millors efectes de so.
John McClane (Bruce Willis) és un policia de Nova York que visita la seva dona a Los Angeles. Ella es troba en una festa nadalenca de la seva companyia al gratacel Nakatomi Plaza amb nombrosos convidats. Mentre ell s'està canviant de roba, arriba a l'edifici un grup de terroristes que prenen els convidats com a ostatges. McClane és l'única persona que els terroristes no veuen. Comença llavors una lluita a mort entre els terroristes i el solitari policia.

## Repartiment

| Actor | Personatge |
| Bruce Willis | Detectiu John McClane |
| Alan Rickman | Hans Gruber |
| Bonnie Bedelia | Holly Gennero McClane |
| Reginald VelJohnson | Al Powell |
| Alexander Godunov | Karl |
| Paul Gleason | Diputat Cap de la policia Dwayne T. Robinson |
| William Atherton | Richard Thornburg |
| De'voreaux White | Argyle |
| Hart Bochner | Harry Ellis |
| James Shigeta | Joe Takagi |
| Dennis Hayden | Eddie |
| Clarence Darnell Gilyard/Clarence Gilyard Jr. | Theo |
| Bruno Doyon | Franco |
| Junior Prata | Rossi |
| Andreas Wisniewski | Tony Vreski |
| Al Leong | Uli |
| Robert Davi | Agent especial de l'FBI Johnson |
| Grand L. Bush | Agent de l'FBI Johnson |

## Seqüeles

* Die Hard 2 (1990)
* Die Hard: With a Vengeance (1995)
* Live Free or Die Hard (2007)
* A Good Day to Die Hard (2013)
# Dora and the Lost City of Gold

Dora and the Lost City és una pel·lícula estatunidenca d'aventures del 2019. És l'adaptació en imatge real de Dora l'exploradora, una sèrie animada que emetia el canal Nickelodeon. És protagonitzada per Isabela Moner, Eugenio Derbez, Michael Peña, Eva Longoria, i Danny Trejo.
Es va estrenar als cinemes el 9 d'agost de 2019. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

Havent passat la major part de la seua vida explorant la jungla, res podria preparar la Dora per a la seua aventura més perillosa fins avui—l'institut. Acompanyada per un grup d'adolescents deixats i per Boots el mico, Dora s'embarca en una missió per salvar els seus pares mentre intenta resoldre el misteri aparentment impossible darrere d'una civilització inca perduda.

## Referències

* ↑ D'Alessandro, Anthony «‘Dora The Explorer’ First Photo Unveiled; Nicholas Coombe Joins As Production Gets Underway». , 10-08-2018.
* ↑ «Dora and the lost city of gold». Goita què fan, ara!. [Consulta: 6 gener 2024].

## Enllaços externs

* Dora and the Lost City of Gold a The Numbers (anglès)
# Down in the Valley

Down in the Valley és una pel·lícula estatunidenca dirigida per David Jacobson, estrenada el 2005.

## Argument

Tobe (Evan Rachel Wood), jove adolescent al marge de la societat, coneix un dia Harlan (Edward Norton) de qui cau literalment sota el seu encant. Encara que sigui atractiu, és misteriós i inquietant. Wade (David Morse), el pare de Tobe decideix llavors impedir a Tobe veure'l, per por que tingui una mala influència sobre ella. Tanmateix Harlan no està disposat a deixar la seva relació per a tan poc...

## Repartiment

* Edward Norton: Harlan
* Evan Rachel Wood: Tobe
* David Morse: Wade
* Rory Culkin: Lonnie
* Bruce Dern: Charlie
* John Diehl: Steve
* Kat Dennings: April
* Hunter Parrish: Kris
* Aviva: Sherri
* Aaron Fors: Jeremy
* Muse Watson: Bill
* Heather Ashleigh: Shell
* Geoffrey Lewis: Sheridan
* Elizabeth Peña: Gale
* Jennifer Echols: Rita
* Eloy Casados: Jesus
* Roger Marks: Big Hasid
* Ty Burrell: el Xèrif
* Terrence Evans: el director
* Christina Cabot: l'ajudanta de direcció

## Crítica

* "Els actors i el director porten al film tan lluny com poden, fins que la història s'encalla en qüestions massa grans per perdonar. La primera meitat té el to perfecte (...) Puntuació: ★★½ (sobre 4)"

## Referències

* ↑ «Down in the Valley». The New York Times.
* ↑ Ebert, Roger «Down in tje Valley». Chicago Sun-Times.
# El gran ganivet

El gran ganivet (títol original en anglès: The Big Knife) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Aldrich, estrenada el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

Charlie Castle, un actor de Hollywood molt autoexigent, no està satisfet amb les seves darreres actuacions. I promet a la seva dona no treballar més amb el seu productor Stanley Hoff, que li fa una temptadora oferta que ell considera que faria mal a la seva reputació. Castle vol ser lliure de l'estudi en la seva vida i carrera, i rebutja l'oferta, però el productor li fa xantatge, ja que Charlie té, en efecte, un passat tèrbol que la seva dona ignora...

## Repartiment

* Jack Palance: Charles Castle
* Ida Lupino: Marion Castle
* Wendell Corey: Smiley Coy
* Jean Hagen: Connie Bliss
* Rod Steiger: Stanley Shriner Hoff
* Shelley Winters: Dixie Evans
* Ilka Chase: Patty Benedict
* Everett Sloane: Nat Danziger
* Wesley Addy: Horatio "Hank" Teagle
* Paul Langton: Buddy Bliss
* Nick Dennis: Mickey Feeney
* Bill Walker: Russell
* Michael Winkelman: Billy Castle
* Richard Boone: veu

## Crítica

* Aquesta pel·lícula pesada, i llarga, excessiva, de vegades avorrida i irritant, constitueix un document d'un interès excepcional (...). En aquest document, espanta sobretot el que hi pot haver de desconcert, d'opressió i de desesperació en la vida de Hollywood, i hagués guanyat en eficàcia demostrativa si hagués buscat menys demostrar-ho precisament, si hagués estat més sobri i més estricte (...).
* En poques paraules, la història d'aquest productor amo que manté sota el seu jou els actors estrella és absurda. Però està meravellosament explicada, tenint en compte els mitjans encara inigualables dels que disposa Hollywood... i Robert Aldrich agafa el relleu d'Orson Welles amb molt de talent.

## Al voltant de la pel·lícula

* Robert Aldrich resumeix així la seva pel·lícula:
| « | El meu productor és una síntesi de Louis B. Mayer, Jack Warner i Harry Cohn. L'argument s'aplica a qualsevol mitjà, A les arts o als negocis, arreu on la llibertat natural de l'home, la seva possibilitat d'expressar-se, són travades per dirigents sense valors i tirànics. Però la pel·lícula és dirigida contra certs mals típicament hollywoodiencs. | » |

## Premis i nominacions
### Premis

* 1955: Lleó d'Argent al millor director per a Robert Aldrich.

### Nominacions

* 1955: Lleó d'Or.

## Referències

* ↑ esadir.cat. El gran ganivet. esadir.cat.
* ↑ «The big knife». The New York Times.
* ↑ Jean Thévenot, Les Lettres Françaises, 30 novembre 1955
* ↑ Henry Magnan, Le Monde, 9 d'octubre de 1957
* ↑ «El Gran Ganivet de Robert Aldrich.».
# El nòvio de la meva mare

El nòvio de la meva mare (originalment en anglès, I Could Never Be Your Woman) és una pel·lícula de comèdia romàntica estatunidenca del 2007 dirigida i escrita per Amy Heckerling i protagonitzada per Michelle Pfeiffer i Paul Rudd. La pel·lícula es va estrenar l'11 de maig de 2007 a Espanya, el 18 de juliol a Bèlgica, el 14 de setembre al Brasil, el 20 de setembre a Grècia i el 19 d'octubre a Taiwan. El títol original de la pel·lícula està extret de la lletra de la cançó de 1997 "Your Woman" de l'artista britànic White Town. El 12 de desembre de 2008 es va estrenar el doblatge en català a TV3.

## Repartiment

* Michelle Pfeiffer com a Rosie Hanson
* Paul Rudd com a Adam Pearl
* Saoirse Ronan com a Izzie Mensforth
* Tracey Ullman com la mare natura
* Jon Lovitz com a Nathan Mensforth
* Sarah Alexander com a Jeannie
* Fred Willard com a Marty Watkin
* Stacey Dash com a Brianna Minx
* Yasmin Paige com a Melanie
* OT Fagbenle com a Sean
* Twink Caplan com a Sissy
* Henry Winkler com a ell mateix
* Rory Copus com a Dylan

## Referències

* ↑ Leydon, Joe. «I Could Never Be Your Woman». Variety, 21-02-2008.
* ↑ «El nòvio de la meva mare». ésAdir. [Consulta: 11 gener 2022].
# Vicent Aparici Moya

Vicent Aparici Moya (la Vall d'Uixó, 15 de gener de 1954) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la III Legislatura i senador per Castelló en la X Legislatura.

## Biografia

Llicenciat en ciències químiques, treballà com a gerent d'una empresa alhora que militava a Alianza Popular i després en el Partit Popular, del que en fou membre del comitè executiu provincial de Castelló. Ha estat alcalde de l'ajuntament de la Vall d'Uixó a les eleccions municipals espanyoles de 1995 i 1999 i vicepresident tercer de la Diputació de Castelló.
Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1991, on ha estat secretari de la Comissió d'Indústria, Comerç i Turisme de les Corts Valencianes. Posteriorment ha estat directiu de diverses empreses i membre de la Fundació Medi Ambient de la Comunitat Valenciana.
Posteriorment fou escollit senador per Castelló a les eleccions generals espanyoles de 2011. ha estat portaveu de la Comissió de medi ambient i canvi climàtic del Senat d'Espanya i vocal de la Comissió d'agricultura, pesca i alimentació.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.35. ISBN 9788495484802.
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 15 juny 2015].
* ↑ Fitxa del Senat
# Chalcides mionecton

Chalcides mionecton és una espècie de sauròpsid (rèptil) de la família Scincidae endèmic del Marroc.

## Distribució

Es troba en costes sorrenques, terres cultivables, pastures i horts en la costa atlàntica marroquina, fins a uns 700 m d'altitud, particularment a l'àrea de Souss-Massa.
Encara que es desconeix la seva tendència poblacional, pot estar amenaçat per la intensificació agrícola i la urbanització costanera.
# Rugbi als Jocs Olímpics d'Estiu de 1900

El rugbi fou un dels esports inclosos als Jocs Olímpics d'Estiu de 1900.
Els partits es disputaren el 14 d'octubre i el 28 d'octubre. 47 atletes de tres països (França, Gran Bretanya i Alemanya) hi van competir. Només es disputaren dos partits, on França s'enfrontà a Alemanya i Gran Bretanya, guanyant els dos partits. No es disputà cap partit per la segona posició.

## Resultats

| Data | Vencedor | Marcador | Perdedor |
| 14 d'octubre | França | 27-17 | Alemanya |
| Data | Vencedor | Marcador | Perdedor |
| 28 d'octubre | França | 27-8 | Regne Unit |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Rugbi | França | Alemanya Regne Unit | no s'atorgà |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 2 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |

## Participants

| França Wladimir Aïtoff A. Albert Léon Binoche Jean Collas Jean-Guy Gauthier Auguste Giroux Charles Gondouin Constantin Henriquez J. Hervé Victor Larchandet Hubert Lefèbvre Joseph Olivier Alexandre Pharamond Frantz Reichel André Rischmann Albert Roosevelt Emile Sarrade | Alemanya Albert Amrhein Hugo Betting Jacob Herrmann Willy Hofmeister Hermann Kreuzer Arnold Landvoigt Hans Latscha Erich Ludwig Richard Ludwig Fritz Müller Eduard Poppe Heinrich Reitz August Schmierer Adolf Stockhausen Georg Wenderoth | Gran Bretanya F. C. Bayliss J. Henry Birtles James Cantion Arthur Darby Clement Deykin L. Hood M. L. Logan H. A. Loveitt Herbert Nicol V. Smith M. W. Talbot Joseph Wallis Claude Whittindale Raymond Whittindale Francis Wilson |

## Referències

* Base de dades del COI
* De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Rugby 1900". Accessed 2 de març 2006. Available electronically at Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
* Mallon, Bill. The 1900 Olympic Games, Resultats de totes les proves amb comentaris. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc., Publishers, 1998. ISBN 0-7864-0378-0.

## Enllaços externs

* (anglès) Rugbi als Jocs Olímpics
# Brunhens

Brunhens (en francès Brugnens) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierre Combedouzon | Divers droite |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 273 | 251 | 221 | 231 | 244 | 250 | 256 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Ponginis

Els ponginis (Pongini) són una tribu d'homínids que només inclou un gènere vivent d'animals: els orangutans (Pongo). També s'han inclòs en aquesta tribu les restes fòssils del gènere Khoratpithecus.

## Taxonomia

* Tribu: Pongini
** Gènere: Khoratpithecus †
** Gènere: Pongo
*** Espècie: P. abelii (orangutan de Sumatra)
*** Espècie: P. pygmaeus (orangutan de Borneo)
# Risc de catàstrofe global

El risc de catàstrofe global és un hipotètic futur esdeveniment que podria danyar el benestar humà en una escala global, fins al punt de destruir o fer un dany irreversible a la civilització moderna. Un esdeveniment que podria causar l'extinció humana o permanentment i dràsticament el potencial humà és també conegut com a risc existencial. El concepte fou introduït pel filòsof Nick Bostrom el 2008 per a referir-se a un esdeveniment hipotètic que pugui comprometre el benestar de la majoria de la humanitat, per exemple, destruint la civilització moderna. El 2002, Bostrom ja havia encunyat el terme «risc existencial» per a referir-se a un esdeveniment que pugui provocar l'extinció de la humanitat. El biòleg Stephen Jay Gould, un dels màxims experts mundials en evolució, ha predit que el que aniquilarà el gènere humà serà precisament la nostra superespecialització tècnica i cultural.
Les possibles causes són o antropogèniques o externes a la responsabilitat humana. Entre les possibles causes de catàstrofes globals hi ha el canvi climàtic, les pandèmies, la guerra nuclear, els riscos que comporta la nanotecnologia, la creació d'una intel·ligència artificial hostil i catàstrofes còsmiques com ara els impactes de meteorits.
La incertesa respecte a les últimes conseqüències de l'esdeveniment que desencadenaria la catàstrofe i la probabilitat d'aquest esdeveniment fa que costi quantificar aquests riscos amb exactitud. A més a més, nombrosos biaixos cognitius en compliquen l'anàlisi. Per exemple, com que encara no s'ha produït cap esdeveniment que causi l'extinció de la humanitat o la destrucció completa de la civilització, el biaix de selecció fa que se'n subestimi el risc.
S'han suggerit alternatives per a la defensa humana davant aquests escenaris, des de l'acumulació preventiva de menjar i construcció massiva de refugis a una migració a l'espai exterior.

## Referències

* ↑ Bostrom, Nick. Global Catastrophic Risks. Oxford University Press, 2008, p. 1. Arxivat 2019-12-24 a Wayback Machine.
* 1 2 «World Scientists' Warning to Humanity: A Second Notice». BioScience, 13-11-2017. DOI: 10.1093/biosci/bix125.
* ↑ Bostrom, Nick «Existential Risks: Analyzing Human Extinction Scenarios and Related Hazards». Journal of Evolution and Technology, 9, 3-2002.
* ↑ Corbella, Josep. Sapiens. Barcelona: LABUTXACA, 2010, pàg.128. ISBN 9788499301006.
# El testaferro

El testaferro (títol original en anglès The Front) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Martin Ritt, estrenada el 1976. Ha estat doblada al català.

## Argument

Inspirada en fets reals i desenvolupada als Estats Units del temps del maccarthisme, la història posa en escena Howard Prince, un senzill cambrer sense conviccions polítiques, que accepta per amistat amb un guionista de la llista negra de Hollywood de convertir-se en el seu «testaferro». Signant, sense haver-les creat, obres de diversos escriptors que són a la llista com a sospitosos de simpaties comunistes, Howard no triga a trobar l'èxit. El subterfugi funciona fins que, víctima del clima de paranoia i de delació generalitzat, l'excambrer és al seu torn convocat pel sinistre «comitè d'Activitats Antiamericanes».
En el moment de testimoniar, el «testaferro» declara negar als membres del comitè el dret d'interrogar-lo sobre les seves opinions i a més que ... «se'n vagin a … ! » Aquest acte de valor el conduirà a la presó.

## Repartiment

* Woody Allen: Howard Prince
* Zero Mostel: Hecky Brown
* Herschel Bernardi: Phil Sussman
* Michael Murphy: Alfred Miller
* Andrea Marcovicci: Florence Barrett
* Remak Ramsay: Hennessey
* Marvin Lichterman: Myer Prince
* Lloyd Gough: Delaney
* David Margulies: Phelps
* Danny Aiello: Danny LaGattuta
* Sam McMurray: Jove a la festa
* Lucy Lee Flippin: Infermera

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1977: Oscar al millor guió original per Walter Bernstein
* 1977: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica debutant per Andrea Marcovicci
* 1978: BAFTA al millor actor secundari per Zero Mostel

## Referències

* ↑ Ésadir.cat. El testaferro. Ésadir.cat.
* ↑ «The Front». The New York Times.
# Cesan

Cesan (en francès Cézan) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 206 | 203 | 165 | 152 | 158 | 150 | 153 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Amédée Cintas | |
| 2008- | Gaulthier Datas | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Conferència de l'ONU sobre el Canvi Climàtic 2002

La Conferència de l'ONU sobre el canvi climàtic 2002, o VIII Conferència de l'ONU sobre el canvi climàtic (COP8), es va celebrar entre el 23 d'octubre i l'1 de novembre de 2002 a Nova Delhi, a l'Índia. La conferència va adoptar la Declaració Ministerial de Delhi que, entre d'altres, era una crida a l'esforç dels països desenvolupats per transferir tecnologia i minimitzar l'impacte del canvi climàtic als països en vies de desenvolupament. També s'hi aprovà el programa de treball de Nova Delhi a l'article 6 de la Convenció. El COP8 va estar marcat per l'abstenció de Rússia, exposant que necessitava més temps per pensar-hi. El Protocol de Kyoto pot entrar en funcionament un cop sigui ratificat per 55 països, inclosos els països responsables del 55% de les emissions globals l'any 1990. Amb els Estats Units (36.1% de les emissions) i Austràlia refusant de ratificar els protocols, es necessitava que Rússia, responsable del 17% de les emissions globals el 1990, ratifiqués l'acord, de manera que el país europeu va poder retrassar el procés.

## Referències

* ↑ UNFCCC.int
* ↑ UNFCCC.int
* ↑ Amendment
* ↑ «Climateanddevelopment.org». Arxivat de l'original el 2012-03-28. [Consulta: 15 novembre 2015].
* ↑ «Naturvardsverket.se». Arxivat de l'original el 2012-10-14. [Consulta: 15 novembre 2015].
* ↑ Article 6 of the United Nations Framework Convention on Climate Change is about education, training and public awareness
* ↑ «2002 Russia hesitates». Timeline : Nature Reports Climate Change. Nature, 2002. [Consulta: 31 desembre 2012].
* ↑ Hopkin, Michael. «Russia backs Kyoto treaty». Nature, 30-09-2004. [Consulta: 31 desembre 2012].
# Reial Institut Elcano

El Reial Institut Elcano d'Estudis Internacionals i Estratègics és un centre de pensament creat el 2001 a Espanya, l'objectiu del qual, segons els seus estatuts, és «analitzar la política internacional des d'una perspectiva espanyola, europea i global, a més de servir com a fòrum de diàleg i discussió». Amb seu a Madrid, es va constituir sota la presidència d'honor del Príncep d'Astúries el 27 de desembre d'aquell any, sent el seu primer President Eduardo Serra Rexach i director Emilio Lamo de Espinosa.
El Patronat és el màxim òrgan de govern encarregat de vetllar pel compliment dels objectius de l'Institut i exerceix les seves funcions en plenari o mitjançant una Comissió Executiva delegada. Els restants òrgans de govern són el Consell Assessor Empresarial i el Consell Científic.
Presidit per Emilio Lamo de Espinosa i dirigit per Charles Powell des de 2012, el treball de l'Institut Elcano s'organitza en eixos geogràfics i temàtics. Els temàtics són: política exterior d'Espanya, energia i canvi climàtic, seguretat i defensa, economia europea i internacional, terrorisme internacional, imatge d'Espanya i opinió pública, llengua i cultura espanyoles, cooperació al desenvolupament, demografia i migracions internacionals. Els geogràfics se centren a Europa, les relacions transatlàntiques, Amèrica Llatina, Nord d'Àfrica i Orient Mitjà, Àsia-Pacífic i Àfrica Subsahariana.
L'Institut compta amb un equip d'investigadors i una xarxa àmplia de col·laboradors i experts associats. La producció intel·lectual es plasma en publicacions tals com a Comentaris Elcano, ARIs, Documents de Treball, Informes i Estudis, disponibles a la Web i el Blog Elcano. L'Institut participa en nombroses xarxes de think tanks i projectes internacionals; així mateix, realitza activitats públiques i privades, entre les quals es troben reunions dels seus grups de treball, seminaris i conferències.
Actualment, l'Institut desenvolupa una sèrie de projectes addicionals, entre els quals es troben l'Índex Elcano de Presència Global, el Baròmetre del Real Instituto Elcano, l'Observatori Imatge d'Espanya (OIE) i la Xarxa Iberoamericana d'Estudis Internacionals (RIBEI).

## Referències

* ↑ Presentació Reial Institut Elcano. Consultat el 14 d'octubre de 2014.
* ↑ Patronat Reial Institut Elcano. Consultat el 14 d'octubre de 2014.
* ↑ Investigadors Reial Institut Elcano. Consultat el 14 d'octubre de 2014.
* ↑ Publicacions Reial Institut Elcano. Consultat el 14 d'octubre de 2014.
* ↑ Índex Elcano de Presència Global
* ↑ Barómetro del Real Instituto Elcano
* ↑ «Observatori Imatge d'Espanya (OIE)». Arxivat de l'original el 2015-12-23. [Consulta: 20 gener 2016].
* ↑ «Xarxa Iberoamericana d'Estudis Internacionals (RIBEI)». Arxivat de l'original el 2016-01-19. [Consulta: 20 gener 2016].

## Enllaços externs

* Reial Institut Elcano - Lloc web oficial
# Maite Nkoana-Mashabane

Maite Emily Nkoana-Mashabane (Sud-àfrica, 30 de setembre de 1963) és Ministra de Relacions Internacionals i Cooperació des de maig de 2009, rellevant a Nkosazana Dlamini-Zuma. També és membre del Comitè Executiu Nacional del Congrés Nacional Africà (ANC). Nkoana-Mashabane va néixer en Ga-Makanye, Limpopo. Durant l'època de l'apartheid va ser una activista del Front Democràtic Unit (UDF). Nkoana-Mashabane va passar a ser designada com a Alta Comissionada de Sud d'Àfrica a l'Índia i Malàisia. El seu ex-marit, l'ambaixador d'Indonèsia, Norman Mashabane va ser acusat d'assetjament sexual. El president Jacob Zuma va nomenar a Nkoana-Mashabane com a Ministra de Relacions Internacionals i Cooperació l'11 de maig de 2009. Nkoana-Mashabane va ser Presidenta de la Conferència de 2011 de Nacions Unides sobre canvi climàtic, celebrada en Durban del 28 de novembre a l'11 de desembre de 2011.

## Referències

* 1 2 3 «Minister of international relations and cooperation of the Republic of South Africa. Profile: Ms Maite Nkoana-Mashabane» (en anglès). Department of International Relations and Cooperation, 2014. Arxivat de l'original el 13 de gener de 2015.
* ↑ http://www.iol.co.za/index.php?set_id=1&click_id=79&art_id=iol116539872571M215&newslett=1&em=26506a6a20061206ah Arxivat 2010-08-21 a Wayback Machine.
* ↑ Black, Richard. «UN climate talks end with late deal» (en anglès). BBC News, 11-12-2011. Arxivat de l'original el 12 d'agost de 2015. [Consulta: 12 agost 2015].