OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thalassomedon hanningtoni

Thalassomedon hanningtoni és una espècie extinta de rèptil plesiosaure de la família dels elasmosàurids que visqué al mar interior de Nord-amèrica durant el Cretaci superior, fa entre 93,5 i 99,6 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Colorado i Montana (Estats Units). Es tracta de l'única espècie inclosa en el gènere Thalassomedon. El seu coll llarguíssim, format per fins a 70 vèrtebres, devia actuar com un timó quan aquest plesiosaure es desplaçava per l'aigua. Tenia el cap ample i la curta. Feia 10,1 metres de llargada i pesava 2,5 tones.

## Referències

* 1 2 Entrada «Thalassomedon hanningtoni» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 22 desembre 2024].
* ↑ Ellis, 2003, p. 2 i 131.
* ↑ Paul, 2022, p. 116.

## Bibliografia

* Ellis, R. Sea Dragons: Predators of the Prehistoric Oceans (en anglès). University Press of Kansas, 2003. ISBN 0-7006-1269-6.
* Paul, G. S. The Princeton Field Guide to Mesozoic Sea Reptiles (en anglès). Princeton University Press, 2022. ISBN 9780691241456.
# Bunschoten

Bunschoten és un municipi de la província d'Utrecht, al centre dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 19.889 habitants repartits per una superfície de 34,88 km² (dels quals 4,37 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Zeewolde (Flevoland), a l'oest amb Eemnes i al sud amb Baarn, Amersfoort i Nijkerk (Gelderland).

## Centres de població

* Bunschoten
* Spakenburg
* Eemdijk
* Zevenhuizen.

## Ajuntament

Composició del consistori :
| Partit | Vots en percentatge | Vots en percentatge | Vots en percentatge | Vots en percentatge | Regidors | Regidors | Regidors | Regidors |
| | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 |
| ChristenUnie | (29,7) | (40,2) | 39,1 | 39,9 | (5) | (7) | 6 | 7 |
| Betaalbaar Bunschoten | - | - | 10,1 | 21,5 | - | - | 2 | 4 |
| CDA | 17,1 | 22,3 | 22,2 | 20,8 | 3 | 4 | 4 | 3 |
| Christelijke Arbeiders Partij (CAP) | 23,4 | 20,9 | 17,8 | 17,8 | 4 | 4 | 3 | 3 |
| VVD | 9,0 | 7,4 | 5,7 | - | 2 | 1 | 1 | - |
| Progressief Politieke Samenwerking (PPS) | 7,2 | 6,3 | 5,2 | - | 1 | 1 | 1 | - |
| GPV | 29,7 | 29,6 | - | - | 5 | 5 | - | - |
| RPF | - | 10,6 | - | - | - | 2 | - | - |
| SGP | - | 2,9 | - | - | - | 0 | - | - |
| Overige partijen (RPF-SGP) | 13,6 | - | - | - | 2 | - | - | - |
| Total | 79,4 | 66,9 | 64,9 | 69,5 | 17 | 17 | 17 | 17 |
* 2002: GPV & RPF → ChristenUnie

## Enllaços externs

* www.bunschoten.nl
# Ramsès VII

Ramsès VII fou el sisè faraó de la dinastia XX de l'antic Egipte, que va regnar vers 1133 aC a 1126 aC, probablement almenys sis anys i deu mesos i potser fins a set anys i cinc mesos. El seu nom d'Horus fou Kanakht Anemnisut; el nom nebty, Mekkemet-wafkhastiu; el nom d'Horus d'or Userrenputmiatum; el nom nesut biti, Usermaatre-setpenre-meryamun i el nom Sa Ra, Ramsès Itiamun. Com a príncep es deia Itiamun.

## Família

Era fill de Ramsès VI i probablement va tenir un fill de nom Ramsès però que va premorir al pare i va extingir aquesta branca. La reina principal es deia Nubshesbed. El va succeir el seu oncle Ramsès VIII.

## Regnat

La crisi econòmica de la seva època és coneguda per documents administratius de la ciutat de Deir al-Madinah, on es fan referències a revoltes per l'alt preu del gra (el triple que abans a causa de la inflació). El setè any del seu regnat està datat el papir de Torí. Referències al seu regnat es troben a una estela a Elefantina, un fragment de llinda a Tell al-Yahudiah, un edifici a Heliòpolis, alguns monuments de Memfis i en fragments i estàtues a Karnak.

## Enterrament

Fou enterrat a la tomba KV1 de la Vall dels reis. És una tomba senzilla (més que les dels predecessors) que va estar oberta ja en temps del domini romà. Es tracta d'un corredor i una càmera d'enterrament.
El 1952 s'hi van començar alguns treballs; des de 1984 Edwin Brock hi ha treballat periòdicament; una millor neteja es va fer el 1994.
L'enterrament es va fer a un forat a terra cobert per una gran llosa; la mòmia no s'ha trobat. Es van trobar quatre gerres amb el nom del rei al forat de mòmies anomenat DB320 i podria ser que algun dels cossos no identificats d'aquest lloc fos el seu

## Referències

* ↑ «Ramses VII | Pharaoh, Dynasty 20, & Egypt» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Thijs, Ad «The Troubled Careers of Amenhotep and Panehsy: The High Priest of Amun and the Viceroy of Kush under the Last Ramessides». Studien zur Altägyptischen Kultur, 31, 2003, pàg. 289–306. ISSN: 0340-2215.
* ↑ Wilkinson, Richard H.; Weeks, Kent R. The Oxford Handbook of the Valley of the Kings (en anglès). Oxford University Press, 2016, p. 147. ISBN 978-0-19-993163-7.
* ↑ Uphill, E. P. «Pithom and Raamses: Their Location and Significance» (en anglès). Journal of Near Eastern Studies, 28, 1, 1-1969, pàg. 15–39. DOI: 10.1086/371981. ISSN: 0022-2968.
* ↑ Roehrig, Catharine «Review of The Complete Valley of the Kings: Tombs and Treasures of Egypt's Greatest Pharaohs». Journal of Near Eastern Studies, 59, 3, 2000, pàg. 195–199. ISSN: 0022-2968.
* ↑ Aston, David; Aston, Barbara; Brock, Edwin C. «Pottery from the Valley of the Kings — Tombs of Merenptah, Ramesses III, Ramesses IV, Ramesses VI and Ramesses VII». Ägypten und Levante / Egypt and the Levant, 8, 1998, pàg. 137–214. ISSN: 1015-5104.
# Bàndicut barrat oriental

El bàndicut barrat oriental (Perameles gunnii) és una espècie de bàndicut originària d'Austràlia i de l'illa de Tasmània. Mesura entre 25 i 40 cm de llarg, amb una cua d'entre 7,5 i 18 cm. Pesa uns 640 g. Té un musell fi i llarg, amb bigotis i unes orelles grans. El seu pelatge, d'un gris-marró, té a la meitat posterior unes barres pàl·lides que li donen el seu nom. El ventre, les potes i la cua són blancs.
# Brasschaat

Brasschaat és un municipi belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Limita al nord amb Wuustwezel, a l'oest amb Kapellen, a l'est amb Brecht, al sud-oest amb Anvers i al sud amb Schoten.

## Evolució de la població
### Segle xix

| Any | 1806 | 1816 | 1830 | 1846 | 1856 | 1866 | 1876 | 1880 | 1890 |
| Població | - | - | 2222 | 2803 | 2814 | 2900 | 3276 | 3221 | 3723 |

### Segle XX (fins a 1976)

| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1947 | 1961 | 1970 | 1976 |
| Població | align=center| 4046 | 5556 | 6807 | 11.779 | 16.333 | 23.871 | 28.657 | 30.574 |

### 1977 ençà

| Any | 1977 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2006 |
| Població | 30.574 | 31.663 | 32.880 | 34.540 | 36.688 | 37.138 | 37.180 | 37.282 |
| Font: NIS |||||||||
# Can Bonastre de Santa Magdalena

Can Bonastre de Santa Magdalena és una masia de Masquefa a la comarca d'Anoia inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil format pel mas primitiu al qual s'accedeix per un reixat que cona aun pati que serveix de distribuïdor a les dependències de la casa. La porta metàl·lica d'entrada està datada l'any 1860. Al voltant del mas hi ha habitatges on viuen els treballadors de la finca.

## Història

Segons la tradició és el mas més antic de Masquefa, però no se'n coneix la data de construcció. Existeix una història escrita per Josep Bori —antic propietari— datada entre els anys 1767 i 1815. Hi ha un document del 169: el, testament de Mònica Bonastre, dona de Josep Bonastre de Santa Magdalena. S'hi ha instal·lat un hotel i un celler. Durant unes obres de transformació dels estables, s'hi han descobert unes sitges antigues.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Bonastre de Santa Magdalena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ «Jaciment de can Bonastre de Santa Magdalena. Masquefa». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona, 09-10-2001. [Consulta: 25 desembre 2024].
# Al Mina

Al-Mina (en àrab "el port"), és el nom modern donat per Sir Leonard Woolley a un lloc comercial a l'estuari de l'Orontes, prop de l'actual Samandag a Turquia.
El lloc va ser excavat el 1936 per Sir Leonard Woolley, que va considerar que era una de les primeres colònies gregues de l'antiguitat, fundada poc abans de l'any 800 aC, en competència directa amb la Fenícia del sud.
Les excavacions a Al-Mina es van iniciar l'any 1936 per Leonard Woolley, que decebut de no trobar un port de l'edat del bronze traslladar les seves excavacions a Alalakh.
# Buraku

Els Buraku , Burakumin (部落民: buraku, comunitat o llogarret + min, gent), o hisabetsu buraku (被差別部落 comunitats discriminades / llogarrets discriminats") del Japó són la població discriminada japonesa. No es tracta d'una minoria racial o ètnica, però els seus membres són reconeguts com a descendents de les poblacions sense casta del període feudal (segle xvii). Es dediquen principalment a fer peces de pell, feina rebutjada pels japonesos com a país budista, ja que requereix el sacrifici dels animals.
Dos grups principals representen els Buraku: la Lliga d'Alliberament Buraku (LAB) i la Federació japonesa del Moviment d'Alliberament Buraku (MAB).
La LAB fa servir la bandera negra que fou dissenyada per Mankichi Nishimitu i creada el 1935 com a bandera de la Suihei-sha (Associació de l'Horitzó) que fou l'organització original d'alliberament social dels buraku. Fundada el 1922, conjuntament amb altres organitzacions formà el 1946 el Comitè Nacional d'Alliberament Buraku, que canvià de nom el 1955 per esdevenir Moviment Buraku i després el Moviment d'Alliberament Buraku. El negre simbolitza els anys negres de la discriminació i el vermell l'alegria de l'alliberament; la corona d'espines és la que fou posada sobre el cap de Jesucrist i representa el desconsol. El MAB disposa d'una bandera vermella. L'organització es va escindir de la LAB el 1976.

## Enllaços externs

* Article sobre els buraku aparegut a El Periódico de Catalunya
* Josep Martí, “Los burakumin, en la sociedad japonesa”, Revista Interna­cional de Sociología, 16, 1997, pp. 183-203 Arxivat 2021-05-12 a Wayback Machine.
# Tupaia de les Filipines

La tupaia de les Filipines (Urogale everetti) és una espècie de tupaia endèmica de l'illa de Mindanao, a les Filipines. Viu en boscos a entre 750 i 2.250 metres d'altitud per sobre el nivell del mar. Està amenaçada per la pèrdua d'hàbitat.
# Bratski (Tissiatxni)

Bratski - Братский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. És a 24 km al sud de Gulkévitxi i a 142 km a l'est de Krasnodar.
Pertany al khútor de Tissiatxni.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
# Caixa (contenidor)

Una caixa (que correspon al francès boîte o caisse i a l'espanyol caja) és un contenidor de diversos materials (fusta, cartó, vidre, plàstic, ferro…) d'un format gran, destinat a guardar-hi objectes o embalar-los. Se sol cobrir amb una tapa, que pot o no ser unida a la part principal, i normalment és de forma rectangular o quadrada.
Quan és una caixa petita (com la d'uns llumins o bé d'un regal) s'anomena capsa.
Viccionari
# Alan Ayckbourn

Alan Ayckbourn CBE FRSL (Londres, 12 d'abril de 1939) és un prolífic autor dramàtic anglès. El 2015 va rebre el Premi Tony Especial.

## Trajectòria professional

* 1959: The Square Cat
* 1959: Love After All
* 1960: Dad's Tale
* 1961: Standing Room Only
* 1962: Christmas V Mastermind
* 1963: Mr Whatnot
* 1965: Relatively Speaking
* 1967: The Sparrow
* 1969: How The Other Half Loves
* 1970: Family Circles
* 1971: Time And Time Again
* 1972: Absurd Person Singular
# Burghley House

Burghley House és un palau rural anglès del segle xvi situat prop de la ciutat de Stamford (Lincolnshire) encara que, de fet, es troba en el comtat de Cambridgeshire.

## Història

Burghley va ser construït per Sir William Cecil, primer Baró Burghley i canceller de la reina Elisabet I d'Anglaterra, entre 1555 i 1587. L'edifici, va passar després als seus descendents, els marquesos d'Exeter, i ara és propietat d'una societat familiar.

## Estil

El palau és un dels exemples més coneguts de l'arquitectura isabelina i barroca.

## Burghley House en el cinema

* Pride & Prejudice
* El Codi Da Vinci
* Elizabeth: l'edat d'or

## Enllaços externs

* Web oficial
* Burghley House des de l'aire Arxivat 2011-09-26 a Wayback Machine.
# Tupaia de les illes Calamian

La tupaia de les illes Calamian (Tupaia moellendorffi) és una espècie de tupaia de la família dels tupàids. És originària de les illes Busuanga, Culion i Cuyo de les Filipines. A cada illa n'hi ha una subespècie diferent: T. m. moellendorffi a Culion, T. m. cuyonis a Cuyo i T. m. busungae a Busuanga. Aquesta espècie fou antigament considerada una subespècie de la tupaia de Palawan (Tupaia palawanensis), però el 2005 se les separà, de moment de manera provisional.
# Braulio Vigón

Braulio Vigón Casquero (Mieres, 7 de novembre de 1849 – Colunga, 1914) fou un historiador i estudiós dels costums d'Astúries.
Braulio nasqué a Mieres en el si de la família formada per Juan Vigón García i de Rita Casquero Piniella. Visqué inicialment a Mieres i després es va traslladant pels consells de Llaviana, Llanes i Colunga. S'embarcà cap a l'Havana, de la qual tornà per ingressar en el Real Institut Jovellanos de Gijón.
Després de realitzar els seus estudis s'assentà definitivament en Colunga, on es casa amb María del Rosario Suerodíaz Montoto en 1871. El 1877 fou escollit alcalde de Colunga. Fou mestre maçó (tercer grau) pertanyent a la lògia d'Oviedo Juan González Río. Escrigué en la revista Asturias, fundada i dirigida per Félix de Aramburu. El 1881 cofundà el grup asturianista La Quintana.

## Obra publicada

* Antigüedades romanas de Colunga
* Tradiciones populares de Asturias. Juegos y rimas infantiles recogidos en los concejos de Villaviciosa, Colunga y Caravia
* Vocabulario dialectológico del concejo de Colunga (ressenya d'Åke Munthe a Zeitschrift für romanische Philologie 23 (1899)

## Premis i reconeixements

* Fill adoptiu de Colunga.
* Orde d'Isabel la Catòlica, concedida el 1879.
* Medalla de la Reial Acadèmia de la Història, concedida el 1882.
# Antonio Hervias

Antonio Hervias (?, Valladolid - † 1590, Cartagena de Indias) fou un frare dominic, mestre i bisbe espanyol.

## Biografia

Fill de Marcos de Hervias i Ana Calderón, va fer els estudis al Col·legi de Sant Gregori de Valladolid, i es formà al convent de Sant Esteve a Salamanca. Arribà al Perú el 1557 i passà a formar part del claustre de la Universitat de San Marcos, essent el primer catedràtic de prima de teologia que l'Orde de Predicadors tingué a Lima,
Escollit rector de la universitat en dos períodes, del 1565 al 1566 i el 1571, any en què San Marcos es converteix per butlla del papa Pius V en la primera universitat d'Amèrica amb rang de reial i pontifícia. Fou l'últim rector del monopoli dominic d'aquesta casa d'estudis, atès que fins al 1571 foren només priors d'aquest orde els que assumien aquests càrrecs.
Protestà contra la secularització disposada pel virrei Francisco de Toledo, i professà com a qualificador del Sant Ofici i Vicari General de la província de Quito el 1573. Tanmateix, les seves dignitats van créixer quan el papa Gregori XIII el nomenà bisbe d'Arequipa el 1577, després de Verapaz el 1579 i posteriorment de Cartagena de Indias el 1584, on va morir el 1590.

## Referències

* ↑ Alcedo, Antonio de. Diccionario geográfico-historico de las Indias occidentales ó América, es a saber, de los reynos del Perú, Nueva España, Tierra Firme, Chile, y Nuevo Reyno de Granada... Escrito por el coronel D. Antonio de Alcedo. B. Cano, 1786, p. 395.
* ↑ González García-Valladolid, Casimiro. Datos para la Historia Biográfica de Valladolid (Tomo I). Editorial Maxtor, 12 de maig de 2003. ISBN 978-84-9761-076-6.
* ↑ Alcedo, Antonio de; Arrowsmith, Aaron. The Geographical and Historical Dictionary of America and the West Indies. James Carpenter, 1812, p. 326.
* ↑ «Continuidad Universitariaː Rectores». San Marcos, Universidad Decana de América. [Consulta: 26 juliol 2017].
* ↑ «ANTONIO DE ERVIAS Y OTROS (ES-41091-AGI10 - ES-AGI-41091-UD-1859528) - Archives Portal Europe» (en anglès). [Consulta: 26 juliol 2017].
# Burgio

Burgio (sicilià Burgiu) és un municipi italià, dins de la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 2.885 habitants. Limita amb els municipis de Caltabellotta, Chiusa Sclafani (PA), Lucca Sicula, Palazzo Adriano (PA) i Villafranca Sicula.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Vito Ferrantelli | Llista cívica |
# Brausch Niemann

Ambraüsus "Brausch" Niemann va ser un pilot de curses automobilístiques sud-africà que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 7 de gener del 1939 a Durban, Sud-àfrica.

## A la F1

Brausch Niemann va debutar a la desena i última cursa de la temporada 1963 (la catorzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 28 de desembre del 1963 el GP de Sud-àfrica al circuit de East London.
Va participar en un total de dues proves puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades no consecutives (1963 i 1965), aconseguint una catorzena posició com a millor classificació i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1963 | Ted Lanfear | Lotus | Ford | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA | USA | MEX | SUD 14 | - | 0 |
| 1965 | Ted Lanfear | Lotus | Ford | SUD NVQ | MON | BEL | FRA | GBR | HOL | ALE | ITA | USA | MEX | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Josep Fàbrega i Selva

Josep Fàbrega i Selva (Súria, 3 de març de 1947) és un mestre jubilat i poeta en actiu. Ha viscut a Artés i a Manresa, però actualment s'està a Calders, d'on és regidor de Cultura.
Com a poeta, debutà l'any 2004 amb Postals de Calders. L'han anat seguint una sèrie de títols publicats associats a diversos premis literaris. A més, és autor de diversos poemaris no publicats, però també reconeguts en premis literaris.

## Obres

* Postals de Calders (2004)
* Camins d'hivern (2008)
* Sis dies d'agost (2009)
* D'aquí estant (no) es veu la mar (2010)
* Bages (2010)
* Parlo d'Aloma (2010)
* Natana, premi Miquel Martí i Pol (2010)
* L'altra veu (2011)
* Ingènuament protocol·lari (2011)
* Les hores vives (2012)
* El mar dels altres (2012)
* I la llum es va fer (2013)
* Guanya la dama (2013)
* Perquè fossis més meu (2014)

###### Poemaris no publicats reconeguts en premis literaris

* Vora l'aigua, premi Terra de Fang, Deltebre (2007)
* Miniatures, premi Ciutat de Terrassa (2007)
* Obsedit, premi Montseny (2008)
* Lluna vella, premi Terra de Fang, Deltebre (2008)
* Esgarips, premi Sant Jordi de Santa Bàrbara (2008)
* Nu, premi literari Homilies d'Organyà (2009)
* Camins de llum i de fang, premi Sant Jordi de Santa Bàrbara (2010)

## Referències

* ↑ «Josep Fàbrega i Selva». Institució de les Lletres Catalanes. [Consulta: 12 octubre 2014].
* 1 2 «Josep Fàbrega i Selva». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Josep Fàbrega i Selva, guanyador del I premi Jordi Pàmias». Ajuntament de Guissona. Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2014. [Consulta: 15 octubre 2014].
* ↑ «El poeta de Calders Josep Fàbrega guanya el premi de poesia Ciutat d'Alcoi». Regió 7. [Consulta: 15 octubre 2014].
# Alberget I Manfredi

Alberget I Manfredi (Albergheto I Manfredi) va ser fill de Francesc I Manfredi. Va ser senyor sobirà de Faenza del 1327 fins al 23 de juliol de 1328. Va ser també senyor de Marradi i Biforco, i de part de Calamello, Cavina, Cerfognano, Montemaggiore i Fornazzano el 1320, i senyor de Valmaggiore fins al 1323.
Va ser decapitat a Bolonya el 18 de novembre de 1329. Es va casar amb Jacoba Ubaldini i va ser el pare de Joan Manfredi de Marradi, Bernat (patrici), Giovanna, Maddalena i Isabella (esposa de Ludovico da Barbiano, comte de Cunio i senyor de la Massa Llombarda mort el 1408)
# Burgos (formatge)

El formatge de Burgos és un formatge fresc, blanc, tou i aquós que es fa en principi amb llet d'ovella, típic de la província de Burgos i un dels més representatius de la seva Comunitat Autònoma a Espanya, Castella i Lleó. Actualment es tendeix a fer amb llet de vaca o una barreja entre llet de vaca i d'ovella. La seva producció és d'uns 35 milers de tones anuals.

## Descripció i format

És un formatge de color blanc i d'una consistència semblant a un púding o a un flam, que es pot tallar fàcilment i de textura llisa. El seu gust és molt suau i tira més aviat a dolç que a salat. Se sol presentar en terrines o motlles de forma cònica vertical o lleugerament piramidal de base circular i truncada, en mides de mig quilo, quart de quilo o paquets amb porcions individuals. A les terrines s'hi afegeix sèrum de llet per tal que no s'assequi, i això li confereix un aspecte aquós.

## Varietats

El formatge de Burgos té les següents varietats de formatges:
* Formatge de la Bureba
* Formatge de Villalón
* Formatge del Tiétar
* Formatge zamorà
* Formatge de la Regió del Duero
* Formatge de Valdeón
* Formatge Arribes de Salamanca
* Formatge de Sasamón

## Gastronomia

Se sol menjar a les postres, amb mel o codonyat. A Castella hi ha unes postres conegudes com a "postres del abuelo" que consisteixen a menjar aquest formatge amb nous. També es pot menjar en amanida, per aportar color.
# Hardball (pel·lícula)

Hardball és una pel·lícula estatunidenco-alemanya de Brian Robbins, estrenada el 2001. Ha estat doblada al català.

## Argument

Els deutes de joc de Conor O'Neill no deixen de créixer. Un dia, un amic banquer li proposa entrenar un equip de beisbol compost de joves nois, els Kekambas . Accepta el treball, que li podria ajudar a pagar els seus deutes, encara que l'horroritzen els nens. En el contacte amb nou petits monstres incompetents, Conor viu el pitjor malson de la seva vida i la partida promet ser llarga, ja que no escolten les seves directrius. Conor s'esforça a omplir valentament el seu paper amb el suport compassiu de la institutriu Elizabeth Wilkes...

## Repartiment

* Keanu Reeves: Conor O'Neill
* Diane Lane: Elizabeth Wilkes
* John Hawkes: Ticky Tobin
* Bryan Hearne: Andre Ray Peetes
* Julian Griffith: Jefferson Albert Tibbs
* Michael B. Jordan: Jamal
* A. Delon Ellis Jr.: Miles Pennfield II
* Kristopher Lofton: Clarence
* Michael Perkins: Kofi Evans
* Brian M. Reed: Raymond 'Ray Ray' Bennet
* DeWayne Warren: Jarius 'G-Baby' Evans
* Carol Hall: Pearla Evans (com Carol E. Hall)
* Jacqueline Williams: Lenora Tibbs
* Freeman Coffey: Darryl Mackey
* Mike McGlone: Jimmy Fleming
* D.B. Sweeney: Matt Hyland
* Graham Beckel: Duffy

## Rebuda
### Premis

    Nominada als Premis Razzie: Pitjor actor (Keanu Reeves)

### Crítica

    "Amigable pel·lícula de beisbol (...) sorprenentment dona poques bandades mentre camina en la corda fluixa entre el realisme urbà i l'entreteniment familiar."

## Referències

* ↑ Hardball a Ésadir.cat
* 1 2 Holden, Stephen «FILM REVIEW; Teaching Inner City Kids Baseball and (Sniff!) Life» (en anglès). The New York Times.