OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa de la Vila (Cabanes)

Casa de la Vila és un edifici del municipi de Cabanes (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Cabanes, a la banda de migdia del nucli antic i formant cantonada entre la plaça de l'Ajuntament i el carrer Sant Isidre.
Edifici cantoner de planta rectangular, amb la coberta de quatre vessants i distribuït en planta baixa i dos pisos. La façana principal presenta les obertures ordenades en dos eixos verticals. A la planta baixa, el portal d'accés és d'arc de mig punt adovellat i amb els brancals bastits amb carreus de pedra. Al seu costat hi ha una finestra rectangular amb l'emmarcament motllurat i l'ampit sobresortit. Al primer pis hi ha un balcó corregut amb la llosana motllurada sostinguda per mènsules. Els dos finestrals rectangulars de sortida presenten l'emmarcament de pedra motllurat. Entremig dels dos finestrals hi ha una placa de ceràmica vidrada amb el nom de la construcció. La segona planta fou afegida durant l'última gran reforma de l'edifici, duta a terme l'any 1996. Cal destacar, a la cantonada de la construcció, una placa de pedra amb l'escut de la població. A l'interior de l'edifici, la planta baixa alberga els accessos, serveis i el jutjat de pau. Al primer pis hi ha les oficines i els despatxos de l'alcaldia i la secretaria i, a la segona planta, la sala de juntes i l'arxiu municipal.
La construcció està arrebossada i pintada.

## Història

En el decret de Nova Planta de l'any 1716 consta que els cònsols es reunien en una esplanada al costat del cementiri, per tractar els problemes de la vila. El primer edifici relacionat amb la casa consistorial es troba documentat al s. XIX i estava emplaçat en una casa al carrer de les Escoles. A mitjans del s. XX, l'Ajuntament i el veí Joan Bech signaren una permuta per la qual el consistori cedia l'edifici del carrer de les Escoles a canvi de la casa que aquest tenia a la plaça, actual seu de l'ajuntament. Un any més tard, l'any 1949, es va acordar la seva reconstrucció segons un projecte de l'arquitecte de Figueres Claudi Díaz. Posteriorment, l'any 1996 la casa fou reformada i ampliada altre cop i, finalment s'inaugurà el 1997.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Puig del Catllar

El Puig del Catllar és una muntanya de 1.106 metres que es troba al municipi de Ripoll, a la comarca catalana del Ripollès.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 289087011).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Talaia (Sant Martí Sarroca)

La Talaia és una muntanya de 481 metres que es troba al municipi de Sant Martí Sarroca, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Koch

«Koch» té aquests significats:

## Geografia

* Koch-Rajbongshi, ètnia del nord-est de l'estat indi de Bengala Occidental, Meghalaya i Assam
* Regne de Koch o de Kamata, als actuals estats d'Assam i Bihar a l'Índia, dividit al segle XVI entre:
** Koch Bihar o Koch Behar, estat tributari protegit de l'Índia dins el govern de la província de Bengala
** Koch Hajo.
* All Assam Koch Rajbongshi Sanmilani, partit polític de l'Índia que actua a Assam i defensa els interessos de la tribu dels Koch-Rajbongshi

## Persones

* Eva Koch (1953), escultora i videoartista danesa
* Helge von Koch (1870 - 1924), matemàtic suec que va descriure els fractals coneguts com corba de Koch i floc de neu de Koch.
* Julian Koch (1990) futbolista alemany
* Jurij Koch (1936) escriptor alemany en sòrab
* Karl Koch (1965 - 1989), furoner alemany que utilitzava el sobrenom Hagbard.
* Marita Koch (1957), atleta alemanya especialista en proves de velocitat
* Paul-Georges Koch (1908 - 1982) religiós i poeta alsacià en llengua alemanya
* Robert Koch (1843 - 1910), metge i microbiòleg alemany guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia
* Rudolf Koch (1876 - 1934), tipògraf, cal·lígraf, artista i professor alemany
* Wilhelm Daniel Joseph Koch (1771 – 1849), botànic, abreviació botànica: W.D.J.Koch
* Johann Friedrich Wilhelm Koch (1759–1831), botànic, abreviació botànica: Koch

## Miscel·lània

* Bacil de Koch (Mycobacterium tuberculosis), bacteri que causant de la tuberculosi
* Postulats de Koch
* Floc de neu de Koch o estrella de Koch, conjunt geomètric dibuix de corbes fractals
# Cantó de Kaysersberg

El cantó de Kaysersberg (alsacià kanton Kaiserschbàrig) és una divisió administrativa francesa situat al departament de l'Alt Rin i a la regió del Gran Est.

## Composició

El cantó aplega 12 comunes :
| Ammerschwihr | Ammerschwihr | Ammerschweir |
| Bàwle | Beblenheim | Beblenheim |
| Bànnwihr | Bennwihr | Bennwihr |
| Íngerse | Ingersheim | Ingersheim |
| Kaiserschbàrig | Kaysersberg | Kaysersberg |
| Katzethal | Katzenthal | Katzenthal |
| Kienze | Kientzheim | Kienzheim |
| Míttelwihr | Mittelwihr | Mittelweier |
| Needermorschwihr | Niedermorschweier | Niedermorschwihr |
| Richewihr | Riquewihr | Reichenweier |
| Seielse | Sigolsheim | Sigolsheim |
| Zàllebàri | Zellenberg | Zellenberg |

## Conseller general de l'Alt Rin

* 1998-2010: Henri Stoll

## Enllaços externs

* Cantó de Kaysersberg al web del consell general Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine.
# Saiga borealis

Saiga borealis és una espècie extinta de saiga que es distingia de la saiga actual per petites diferències en l'angularitat i la mida del crani. Visqué al nord d'Euràsia durant el Plistocè, a les anomenades estepes de mamuts. Alguns científics creuen que aquesta espècie inclou la subespècie normalment classificada com a S. tatarica mongolica. Segons aquest punt de vista, S. borealis no estaria extinta.
# Cantó de Florac

El cantó de Florac és un dels cantons que forma el departament del Losera. El seu cap és la sotsprefectura de Florac. Està compost per 9 municipis:

## Composició

* Bedoesc
* Los Bondons
* Cocurès
* Florac
* Espanhac
* Rosses
* Sent Laurenç de Trevas
* La Sala
* Bebron
# Sant Gil de Vilamaniscle

Sant Gil de Vilamaniscle és una església del municipi de Vilamaniscle (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de dimensions reduïdes de planta basilical. Presenta un absis semicircular i dues capelles laterals que donen lloc al creuer. L'accés es realitza pels peus, a través d'una senzilla porta allindanada, decorada amb pilastres i mènsules d'estil neoclàssic. Més amunt, centrat el frontis, tenim un ull de bou. Sobre el mur de la façana es construí un campanar de cadireta. L'aparell és de lloses de pissarra sense treballar, travades amb argamassa i disposades sense cura. Sota teulada sobresurten algunes lloses de coberta més antiga. La volta i la façana del temple apareixen encalcinades, a diferència de la resta del temple.

## Història

Si bé hi ha notícies d'una capella que ja existia a finals del s.XIV no tenim cap resta d'ella. L'actual s'ha de datar en algun moment del s. XVIII-XIX.

## Referències

* 1 2 «Sant Gil de Vilamaniscle». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Xemeneia de la fàbrica de dinamita

Xemeneia de la fàbrica de dinamita és un edifici del municipi de Cabanes (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al sud-oest del nucli urbà de la població de Cabanes, a escassa distància del terme municipal de la vila de Llers. Ubicada a l'anomenat pla de la Dinamita, al costat de l'antiga fàbrica.
Es tracta d'una xemeneia troncopiramidal de planta quadrada, adossada a uns dels cossos secundaris de l'edifici que havia acollit la fàbrica de la Dinamita de Cabanes. La xemeneia està bastida amb maons i presenta tant el basament com la part superior separats de la resta del tronc, mitjançant dues motllures rectilínies. El barret superior és de mida més petita que la resta de l'estructura.

## Història

L'any 1879 Antoni Bosoms i Coll va demanar autorització al Govern Civil de Girona per establir una fàbrica de dinamita en uns terrenys situats dins del terme municipal de Cabanes, tocant a Figueres, per la qual cosa es va haver de demanar autorització als dos municipis. Després de funcionar sense problemes durant un temps, el 5 de març de l'any 1888 la fàbrica va explotar i, a conseqüència d'aquest fet, posteriorment es va incendiar i quedà completament destruïda. La crònica del succés aparegué a la premsa figuerenca de l'època, en concret al diari "El Ampurdanés" de l'11 de març del 1888. Actualment només resta dempeus una xemeneia.

## Referències

* 1 2 3 «Xemeneia de la fàbrica de dinamita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Puig del Pla de les Pasteres

El Puig del Pla de les Pasteres és una muntanya de 1.894 metres que es troba entre els municipis d'Ogassa i de Vilallonga de Ter, a la comarca catalana del Ripollès.
Al cim s'hi troba un vèrtex geodèsic (referència 292082001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de Can Barceló

El Puig de Can Barceló és una muntanya de 475 metres que es troba al municipi de Sant Martí Sarroca, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Carignan

El cantó de Carignan és un cantó francès del departament de les Ardenes, situat al districte de Sedan. Té 26 municipis i el cap és Carignan.

## Municipis

* Auflance
* Bièvres
* Blagny
* Carignan
* Les Deux-Villes
* La Ferté-sur-Chiers
* Fromy
* Herbeuval
* Linay
* Malandry
* Margny
* Margut
* Matton-et-Clémency
* Messincourt
* Mogues
* Moiry
* Osnes
* Puilly-et-Charbeaux
* Pure
* Sachy
* Sailly
* Sapogne-sur-Marche
* Signy-Montlibert
* Tremblois-lès-Carignan
* Villy
* Williers

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | Georges Rennesson | SFIO |
| 1970-1976 | Henri Vin | RI |
| 1976-1982 | Gaston Munaut | PS |
| 1982-2008 | Michel Marchet | RPR, després UMP |
| 2008- | Joseph Pluta | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 11.432 | 12.236 | 11.934 | 10.982 | 10.141 | 9.821 | 9.894 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Hiena de les cavernes

La hiena de les cavernes (Crocuta crocuta spelaea) fou un carnívor de mida mitjana que s'extingí a finals del Plistocè, fa entre 20.000 i 10.000 anys. La hiena tacada, bastant comuna a Àfrica, és el parent més proper de la hiena de les cavernes. De fet, la hiena de les cavernes n'és considerada una subespècie. Hi ha motius per pensar que el comportament de la hiena de les cavernes tenia moltes semblances amb el de la hiena tacada. Això significa que era un animal social que caçava mamífers bastant grans en grup. A més, també s'alimentava de carronya. Utilitzava les seves fortes mandíbules per trencar-ne els ossos i accedir a la nutritiva medul·la òssia.
Les hienes de les cavernes vivien a Europa, Àsia i Àfrica. Com ho suggereix el seu nom, moltes de les restes d'aquest animal han estat descobertes a cavernes, on sembla que es refugiaven dels rigors de l'època glacial. Aquestes cavernes també eren un refugi per homínids primitius com l'home de Heidelberg i el neandertal, que competien amb la hiena de les cavernes pels aliments.

## Enllaços externs

* Descripció d'un descobriment de restes de hiena de les cavernes (neerlandès)
* Comparació entre les hienes tacada i de les cavernes Arxivat 2011-05-22 a Wayback Machine. (neerlandès)
* Crani d'una hiena de les cavernes Arxivat 2007-11-02 a Wayback Machine.
# Cantó de Grandrieu

El cantó de Grandrieu és un cantó francès del departament del Losera, a la regió d'Occitània. Està enquadrat al districte de Mende, té 7 municipis i el cap cantonal és Grandrieu.

## Municipis

* Lo Chambon del Chastèl
* Grandrieu
* La Val Atgièr
* La Panosa
* Sent Bonet de Montaurós
* Sent Paul lo Fred
* Sent Eferian

## Vegeu també

* Cantons de la Losera
# Puig Rust

El Puig Rust és una muntanya de 1.171 metres que es troba al municipi de Sant Joan de les Abadesses, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Crespinell

El Puig Crespinell és una muntanya de 409 metres que es troba entre els municipis d'Avinyonet del Penedès i d'Olesa de Bonesvalls, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Halterofília als Jocs Olímpics d'estiu de 1906

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1906 realitzats a Atenes (Grècia), es disputaren dues proves d'halterofília. Actualment anomenats Jocs Intercalats, avui dia no són considerats oficials pel Comitè Olímpic Internacional. Les proves es disputaren entre els dies 25 i 26 d'abril de 1906.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Aixecament a una mà | Josef Steinbach | Tullio Camillotti | Heinrich Schneidereit |
| Aixecament a dues mans | Dimitrios Tofalos | Josef Steinbach | Alexandre Maspol |
| Aixecament a dues mans | Dimitrios Tofalos | Josef Steinbach | Heinrich Schneidereit |
| Aixecament a dues mans | Dimitrios Tofalos | Josef Steinbach | Heinrich Rondi |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Àustria | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Grècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Alemanya | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 5 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Argàtov

Argàtov (en rus Аргатов) és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. És a 13 km al nord-est d'Ust-Labinsk i a 60 km al nord-est de Krasnodar. Pertany a la ciutat d'Ust-Labinsk.
Va ser fundat l'any 1868 per colons del centre de Rússia, entre els quals hi havia la família del cosac Argàtov, del qual va rebre el nom. Entre el 1954 i el 2019 va adoptar el nom d'Oktiabrski (Октябрьский).

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessibles des d'aquest enllaç.
# Smilodon fatalis californicus

Smilodon fatalis californicus és un gat de dent de sabre maquerodontí. A vegades se'l considera una espècie diferenciada del gènere Smilodon (com a S. californicus), però molt probablement és una subespècie de Smilodon fatalis.
S. f. californicus és el fòssil estatal de Califòrnia i es troba en abundància als pous del Ranxo de la Brea, on quedava atrapat mentre perseguia preses.
Vegeu també Smilodon fatalis, Smilodon gracilis i Smilodon populator.
# Cantó de Lo Malasiu

El cantó de Lo Malasiu és un cantó francès del departament del Losera, a la regió d'Occitània. Està enquadrat al districte de Mende, té 9 municipis i el cap cantonal és Lo Malasiu.

## Municipis

* Chaulhac
* Julhanjas
* Lo Malasiu Foran
* Lo Malasiu
* Paulhac de Marjarida
* Prunièiras
* Sent Latgièr del Malasiu
* Sent Pèire lo Vièlh
* Sent Privat del Fau

## Vegeu també

* Cantons de la Losera
# Roca de l'Àliga (Molló)

El Roca de l'Àliga és una muntanya de 1.380 metres que es troba al municipi de Molló, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ «roca de l’Àliga | enciclopedia.cat». [Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Escampador

El Puig Escampador és una muntanya de 474 metres que es troba al municipi d'Olesa de Bonesvalls, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tresor de Ziwiyeh

El tresor de Ziwiyeh és un aplec d'objectes elaborats en or, argent i ivori, que inclou també algunes peces del Loristan; fou descobert a la riba sud del llac Urmia a Ziwiyeh, província del Kurdistan, Iran, al 1947.

## Procedència

Els objectes inclosos en el tresor aporten un enllaç entre les cultures de l'altiplà iranià i les formes d'art escita o nòmada conegudes com a "estil animal". "Els motius escites adoptats per Urartu són responsables de la decoració del gran tresor de Quios que aparegué a la riba meridional del llac Urmia," afirmà Leonard Woolley.

## Estil

El tresor conté objectes en quatre estils: assiri, escita, protoaquemènida, i peces nadiues de la província. Data de cap al 700 ae; aquesta col·lecció d'objectes il·lustra la situació de l'altiplà iranià com a encreuament de camins culturals —entre aquests la ruta de la seda— que fusionà cultures diferents en formar l'art iranià primerenc. Els objectes s'han relacionat també amb troballes a Teppe Hasanlu i Marlyk.

## Localització actual

Alguns exemplars del tresor de Ziwiye estan dispersos en col·leccions públiques i privades, com ara al Museu Metropolità d'Art de Nova York, al Louvre a París i al Museu Britànic a Londres.

## Controvèrsia

L'arqueòleg Oscar White Muscarella ha qüestionat la troballa del tresor (com ha fet amb el més antic tresor de l'Oxus), tot dient que cap dels objectes s'excavà sota condicions arqueològiques, sinó que passaren directament a mans de comerciants. Conclou que "no hi ha fonts objectives d'informació que acrediten que cap d'aquests objectes es trobara a Ziwiyeh, tot i que és probable que alguns d'ells sí", i que els objectes manquen de valor històric o arqueològic com a grup", tot i que molts són genuïns i "exquisides obres d'art". En un treball posterior, Muscarella denuncia diversos objectes "Ziwiyeh" com a falsificacions modernes.

## Referències

* ↑ Woolley, 1961, p. 176.
* ↑ Porada, Edith. The art of ancient Iran; pre-Islamic cultures. (en anglès). Nova York: Crown, 1956.
* ↑ Talbot Rice, 1965, p. 65-74.
* ↑ Dyson Jr., Robert H. «Archeological scrap. Glimpses of History at Ziwiye» (pdf). Expedition, 1963, pàg. 32-37. Arxivat de l'original el 2017-07-08 [Consulta: 23 desembre 2021].
* ↑ Metropolitan Museum Collection.
* ↑ Louvre Collection.
* ↑ British Museum Collection.
* ↑ Muscarella, 1977, p. 955.
* ↑ Muscarella, 1977, p. 992.
* ↑ Muscarella, 2000, p. 76-81.

## Bibliografia

* Muscarella. Archaeology, Artifacts and Antiquities of the Ancient Near East: Sites, Cultures, and Proveniences (en anglès). BRILL, 1977. ISBN 9789004236691.
* Muscarella, Oscar White. The Lie Became Great: The Forgery of Ancient Near Eastern Cultures (en anglès). BRILL, 2000. ISBN 9056930419.
* Talbot Rice, Tamara. Ancient Arts of Central Àsia (en anglès). Thames & Hudson, 1965. ISBN 978-0500200308.
* Woolley, Leonard. The Art of the Middle East Including Persia, Mesopotamia and Palestine (en anglès). Nova York: Crown, 1961.
# Cantó de Bar-sur-Aube

El cantó de Bar-sur-Aube és un cantó francès del departament de l'Aube, situat al districte de Bar-sur-Aube. Té 23 municipis i el cap és Bar-sur-Aube.

## Municipis

* Ailleville
* Arconville
* Arrentières
* Arsonval
* Baroville
* Bar-sur-Aube
* Bayel
* Bergères
* Champignol-lez-Mondeville
* Colombé-le-Sec
* Couvignon
* Engente
* Fontaine
* Jaucourt
* Juvancourt
* Lignol-le-Château
* Longchamp-sur-Aujon
* Montier-en-l'Isle
* Proverville
* Rouvres-les-Vignes
* Urville
* Ville-sous-la-Ferté
* Voigny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Maurice Véchin | SFIO |
| 1951-1958 | M. Marquot | RPF, després divers droite |
| 1958-1964 | Maurice Véchin | SFIO |
| 1964-2001 | Jean-Pierre Davot | Divers droite, després UDF |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Clavel | Divers droite |
| 2008- | Marie-Noëlle Rigollot | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 12.337 | 13.832 | 14.703 | 14.361 | 13.650 | 12.696 | 11.527 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Phascolarctos stirtoni

Phascolarctos stirtoni és un mamífer marsupial que visqué a Austràlia durant el Plistocè.
Igual que el coala d'avui en dia, del qual era un parent proper, aquest mamífer era un animal arborícola que s'alimentava de fulles d'eucaliptus. Tanmateix, era aproximadament un 33% més gran que el coala actual i formava part de la megafauna australiana. Les diferents espècies de coala coexistiren durant el Plistocè, però P. stirtoni s'extingí fa uns 50.000 anys per causes desconegudes.
# Cantó de Lo Pònt de Montvèrd

El cantó de Lo Pònt de Montvèrd és un cantó francès del departament del Losera, a la regió d'Occitània. Està enquadrat al districte de Florac, té sis municipis i el cap cantonal és Lo Pònt de Montvèrd.

## Municipis

* Fraissinet de Losera
* Lo Pònt de Montvèrd
* Sent Andiòu del Clèrguemòrt
* Sent Fresald de Ventalon
* Sent Maurise de Ventalon
* Vialars

## Vegeu també

* Cantons de la Losera
# Roques de l'Oratori

Les Roques de l'Oratori és una muntanya de 1.744 metres que es troba al municipi de Queralbs, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra Llarga (Torrelles de Foix)

La Serra Llarga és una serra situada al municipis de Torrelles de Foix a la comarca de l'Alt Penedès i el de El Montmell a la comarca del Baix Penedès, amb una elevació màxima de 588 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó d'Anglure

El cantó d'Anglure és un cantó francès del departament del Marne, situat al districte d'Épernay. Té 18 municipis i el cap és Anglure.

## Municipis

* Allemanche-Launay-et-Soyer
* Anglure
* Bagneux
* Baudement
* La Celle-sous-Chantemerle
* La Chapelle-Lasson
* Clesles
* Conflans-sur-Seine
* Esclavolles-Lurey
* Granges-sur-Aube
* Marcilly-sur-Seine
* Marsangis
* Saint-Just-Sauvage
* Saint-Quentin-le-Verger
* Saint-Saturnin
* Saron-sur-Aube
* Villiers-aux-Corneilles
* Vouarces

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | Virgile Henry | SFIO, després Divers gauche |
| 1970-1988 | Maurice Mestre | PCF |
| 1988-1992 | Jean-Michel Gaudy | PS |
| 1992- | Daniel Grosbety | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 5.679 | 6.106 | 5.994 | 6.150 | 6.238 | 6.263 | 6.699 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Castoroides ohioensis

Castoroides ohioensis fou un rosegador de tres metres de llargada que visqué a Nord-amèrica i s'extingí fa uns 10.000 anys. A causa de la seva mida, és improbable que construís dics. Alguns paleontòlegs pensen que la seva desaparició anà lligada al retrocés del seu biòtop, els grans aiguamolls. En canvi, el seu cosí més petit, que construeix dics i crea el seu medi, no trobà les mateixes dificultats.
# Cantó de Bertenons

El cantó de Bertenons és un cantó francès del departament de l'Òlt, situat al districte de Fijac. Té 16 municipis i el cap és Bertenons.

## Municipis

* Bèlmont
* Biard de Sera
* Bertenons
* Caús
* Cornac
* Estal
* Ganhac
* Gintrac
* Girac
* Glanas
* La Val de Sera
* Prudomat
* Puègbrun
* Sent Miquèl lo Veson
* Tauriac
* Teissiu

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1988 | Robert Durrieu | MRG |
| 1988-1994 | Jean Launay | PS |
| 1994-2008 | Raymond Sasia | RPR |
| 2008- | Albert Salle | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 6.753 | 7.370 | 7.504 | 7.816 | 7.963 | 8.091 | 8.576 |