OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni I Montefeltro

Antoni I Montefeltro era comte de Montecopiolo, senyor de Monte Tassi i Monte Grimano i governava la part sud del comtat de Carpegna, i va rebre de l'emperador Frederic Barba-roja la comarca de Montefeltro (llavors anomenada de San Leo) a una data incerta després del 1150 i abans del 1160, i va prendre el títol de comte de Montefeltro. Fou vicari imperial d'Urbino vers el 1155 però va exercir el càrrec poc temps. Va morir no abans del 1184 i va deixar tres fills: Montefeltrano I Montefeltro, Cavalca (que el 1165 va combatre contra Rímini, el [1175] va lluitar al costat de Cristià arquebisbe de Magúncia i canceller imperial a Itàlia, contra els güelfs de Romanya i el 1182 va lluitar contra els florentins al costat de l'emperador), i Bonconte. Aquest darrer va deixar dos fills, Guiu i Rinald que el 1201 van tenir l'emfiteusi del castell de la Biforche a la vall del Saludecio, en feu de l'arquebisbe de Ravenna.
# Heterandria bimaculata

Heterandria bimaculata és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total i les femelles els 15.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: des de Mèxic fins a Belize, Hondures i Guatemala.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Puig de Rambols

El Puig de Rambols és una muntanya de 245 metres que es troba entre els municipis de la Bisbal d'Empordà i de Forallac, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Canicattì

Canicattì (sicilià Caniattì ) és un municipi italià, situat a la regió de Sicília i a la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 34.706 habitants. Limita amb els municipis de Serradifalco (CL), Montedoro (CL), Caltanissetta (CL), Delia (CL), Castrofilippo, Racalmuto i Naro.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Vincenzo Corbo | Centreesquerra |

## Galeria d'imatges

* Teatre de Canicattì
# Rhinobatos hynnicephalus

Rhinobatos hynnicephalus és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes present a les costes de la Xina, Japó, Corea, Taiwan i el Vietnam. Pot arribar als 53 cm de llargària total en el cas dels mascles i als 62 en el de les femelles. És ovovivípar.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Antoni d'Oms i Sentmenat

Antoni d'Oms i de Sentmenat (mort el 1640), senyor de Rubí i cavaller de l'Orde de Calatrava.
Durant la Guerra dels Trenta Anys fou nomenat cap de les tres companyies formades a Barcelona el 1637 amb les quals intentà, sense èxit, de prendre Leucata. El 1638 era tinent coronel de la Coronela de Barcelona i el 1639 tornà a lluitar contra els francesos al setge de Salses, on resistí fins al final com a mestre de camp.
Es va casar amb la seva neboda Maria Teresa I d'Oms de Santapau i d'Oms, amb qui va tenir un fill, Ramon I d'Oms de Santapau i d'Oms
# Limia dominicensis

Limia dominicensis és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,6 cm de longitud total i les femelles els 2,7.

## Distribució geogràfica

Es troba a Haití i a la República Dominicana.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Puig d'en Gotes

El Puig d'en Gotes és una muntanya de 108 metres que es troba al municipi de Vall-llobrega, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bony de Trescul

El Bony de Trescul és una muntanya de 2.406 metres que es troba al municipi de les Valls de Valira, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tsakhurs

Els tsakhurs (o Caxur, llatinitzant el seu nom àzeri) són una ètnia del Caucas, del grup lesguià, que viuen al sud del Daguestan (Rússia) i al nord de l'Azerbaidjan. Són uns 45.000 (29.000 al Daguestan i 16.000 a l'Azerbaidjan) i ells mateixos s'anomenen yiqy (plural yiqby o yikhbi), sent coneguts de manera general com a tsakhurs que deriva del nom del poble del Daguestan (Ts'äkh) on formen una gran majoria.

## Història

Se'ls esmenta des del segle VII a les fonts armènies i georgianes, quan vivien a l'Aghuània i eren anomenats com Tsakhaik. Al segle VIII formaven un estat tribal independent. Eren cristians però es van fer musulmans al segle xi i les tribus tsakhur es van unir per formar un sultanat al segle xv ocupant el que avui és la regió de Zagatala i el sud-oest del Dagestan. El sultanat és esmentat a les fonts russes del segle xviii com Elisuyskoe sultanstvo i era feudatari de Shakki. La capital va passar al segle xviii de Tsakh a Ilisu. A l'inici del segle xix el sultanat fou annexionat per Rússia.
A la moderna regió de Zagatala formen el 14% de la població i a Gakh, són prop del 2%. Al Daguestan viuen a les parts muntanyoses del districte de Rutul. Segons Wolfgang Schulze, hi ha 9 pobles a l'Azerbaidjan de majoria tsakhur, tots a Zagatala. 13 altres pobles a Zagatala i Gakh tenen una minoria tsakhur rellevant. Tenen una organització patriarcal i de clans. Celebren les festes musulmanes (són sunnites) i altres de preislàmiques.
Per la seua llengua vegeu: Tsakhur

## Referències

* S. P. Tolstov, Norodi Kavkaza, Moscou, 1960 (rus)
# Canna (Hèbrides Interiors)

Canna (gaèlic Eilean Channaidh) és una l'illa situada a l'extrem oest de l'arxipèlag de les Small Isles («illes petites»), part de les Hèbrides Interiors escoceses. Connectada amb l'illa veïna de Sanday a través d'un pont i per bancs de sorra durant la baixamar. L'illa té 7 km de longitud i un ample de 1.5 km Els illots rocosos de Hyskeir i Humla es troben a 10 km al sud-oest de l'illa.
Viccionari
# Apristurus atlanticus

Apristurus atlanticus és un peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.
Pot arribar als 68 cm de llargària total en el cas dels mascles i als 67 en el de les femelles.
És ovípar.
Es troba a les costes de l'Atlàntic occidental (Massachusetts, Delaware i nord del Golf de Mèxic) i de l'Atlàntic oriental (Islàndia, sud-oest d'Irlanda, Illes Canàries i l'Arxipèlag de Madeira).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Apristurus laurussonii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Antonio Castaños Benavent

Antonio Castaños Benavent fou un militant anarcosindicalista, també conegut com el Torero.
Durant els anys 1940 fou membre del Comitè Regional de Llevant de la CNT, i després de la detenció del secretari general del Comitè Nacional de la CNT Manuel Villar Mingo el novembre de 1947, fou nomenat nou Secretari General de la CNT l'abril de 1948, ocupant el càrrec fins que fou detingut a València el juliol de 1949.
El 24 de març de 1950 fou jutjat en un consell de guerra i condemnat a 25 anys de presó. Fou enviat a Sant Miquel dels Reis. Fou un dels presos, juntament amb Sigfrido Catalá Tineo, Manuel Rodríguez Roya i Manuel Pesto Acosta,que foren interrogats el 23 de maig de 1952 per Madame Ingrand del Comitè Internacional contra el Règim Concentracionari que publicà a França el Llibre Blanc del Sistema Penitenciari Espanyol (1953). El 1958 encara era tancat a Sant Miquel dels Reis.

## Enllaços externs

* Antonio Castaños Benavent a losdelasierra.info
# Proxima Centauri c

Proxima Centauri c (també anomenat Proxima c o Alpha Centauri Cc) és un exoplaneta que orbita l'estrella nana vermella Proxima Centauri, que és l'estrella més propera al Sol i forma part d'un sistema d'estrelles triple. Es troba aproximadament a 4,2 anys llum (1,3 parsecs; 4,0 × 10$^{13}$ quilòmetres) de la Terra a la constel·lació del Centaure, cosa que la converteix juntament amb Proxima b en els exoplanetes coneguts més propers al sistema solar.
Proxima Centauri c és una superterra o un minineptú gasós, amb aproximadament 7 vegades la massa de la Terra, que orbita a aproximadament 1,49 unitats astronòmiques (223 000 000 km) de la seva estrella cada 1 928 dies (5,28 anys). L'òrbita, determinada principalment per l'observació des del Very Large Telescope de Xile, té una inclinació de 133 °. A causa de la gran distància amb Proxima Centauri, és poc probable que l'exoplaneta sigui habitable, ja que posseeix temperatures d'uns 39 K (–234 ° C).
L’astrofísic italià Mario Damasso i els seus col·legues van informar del possible descobriment l’abril del 2019. L'equip de Damasso havia notat moviments menors de Proxima Centauri a les dades de velocitat radial de l’instrument HARPS de l'Observatori Europeu Austral (ESO), cosa que podia indicar la presència d'un possible segon planeta que orbita al voltant de Proxima Centauri. El descobriment es va publicar el gener del 2020, i el juny de 2020 es va confirmar la seva existència mitjançant les dades d'astrometria del Hubble, permetent determinar-ne la inclinació i la massa real.

## Referències

* 1 2 3 Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 «A Moving Target—Revising the Mass of Proxima Centauri c». Research Notes of the AAS, 6, 16-06-2020, pàg. 86. DOI: 10.3847/2515-5172/AB9CA9.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Arenou, Kervella i Schneider, 2020, p. L14.
* 1 2 «Planet Proxima Centauri c» (en anglès). Exoplanet. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ Benedict i McArthur, 2020, p. 86.
* ↑ Damasso, 2020.
* ↑ «A Second Planet May Orbit Earth’s Nearest Neighboring Star» (en anglès). Scientific American, 12-04-2019. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «New Tricks from Old Data: Texas Astronomer Uses 25-year-old Hubble Data to Confirm Planet Proxima Centauri c» (en anglès). McDonald Observatory, 02-06-2020. [Consulta: 29 agost 2021].

## Bibliografia

* Arenou, Frédéric; Kervella, Pierre; Schneider, Jean «Orbital inclination and mass of the exoplanet candidate Proxima c». Astronomy & Astrophysics, 635, 2020. arXiv: 2003.13106. Bibcode: 2020A&A...635L..14K. DOI: 10.1051/0004-6361/202037551.
* Benedict, G. Fritz; McArthur, Barbara E. «A Moving Target—Revising the Mass of Proxima Centauri c» (en anglès). Research Notes of the AAS, 4, 6, 2020. Bibcode: 2020RNAAS...4...86B. DOI: 10.3847/2515-5172/ab9ca9.
* Damasso, Nario «A low-mass planet candidate orbiting Proxima Centauri at a distance of 1.5 AU» (en anglès). Science Advances, 6, 3, 2020. Bibcode: 2020SciA....6.7467D. DOI: 10.1126/sciadv.aax7467.
# Limia zonata

Limia zonata és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total i les femelles els 3,2.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: República Dominicana.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Bony dels Escarrerals

El Bony dels Escarrerals és una muntanya de 1.601 metres que es troba al municipi de les Valls de Valira, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vall de Jizreel

La vall de Jezrael o Jizreel (hebreu: עמק יזרעאל, Emek Yizrael‎; àrab: سهل زرعين, Sahl Zirʿīn) o plana d'Ibn Àmir (àrab: مرج بن عامر, Marj Ibn ʿĀmir), nom derivat de la tribu Banu Amir que s'hi van establir al temps de la conquesta. Coneguda també com a plana d'Esdreló (nom que portava al període clàssic), és una plana amb valls al nord d'Israel, que pren el nom de la ciutat de Jizreel (en àrab Zir'in, زرعين, Zirʿīn), situada a un turó al límit sud, i dominant la vall. És al sud de la Baixa Galilea i a l'actual districte Nord d'Israel. Era regada pel riu Quixon i els seus afluents. Tenia diverses subvalls com Meguidó (Legio).
En aquesta zona hi ha hagut des del neolític, establiments humans, i ciutats com Megiddo són esmentades a la Biblia; per la seva posició estratègica fou teatre de batalles decisives.
La ciutat moderna principal és Afula (عفولة) que correspon probablement a la ciutat esmentada a l'Antic Testament com Ofrà, on va residir el jutge jueu Gedeó. La ciutat principal fins llavors era Zerin.

## Història

La Bíblia situa la vall al nord de Jezrael entre les serres de Guilboa i Morè. Fou escenari de la victòria dels israelites dirigits per Gedeó contra els madianites, els amalequites i els «nois de l'est». Dos-cents anys després, els israelites dirigits per Saül i Jonatan foren derrotats allí pels filisteus.
El 3 de setembre de 1260 es va lluitar en aquesta vall la batalla d'Ayn Jalut, prop de la font d'Ayn Jalut entre el Soldanat Mameluc i els mongols establerts a Palestina, sent la primera vegada en què es va derrotar els mongols, donant-se per acabat el mite de la seva invencibilitat.
Els geògrafs àrabs l'anomenen Ayn Djalut pel lloc d'aquest nom, o bé pels centres administratius com Baysan a l'est, o Jenin i Nablús al sud. Sota els otomans formà una nàhiya amb 38 pobles (amb 74 nuclis habitats) de l'entorn de Baysan, amb Natzaret al nord, Kabatiyya al sud i la Mediterrània a l'oest; fou administrada per la família beduïna local dels Turabay (segles xvi i xvii) i formà part de la wilaya de Safad. Al segle xviii i estava quasi deserta excepte pels beduïns.
Al segle xix la major part de la terra estava en mans d'unes poques famílies entre les quals la principal era la dels Sursuk o Sursok, cristians de Beirut. Després d'anys de negociacions, al final del segle xix algunes terres foren comprades per societats jueves; al final de la I Guerra Mundial el Fons Nacional Jueu va comprar la resta de les terres; es van crear colònies i es van assecar les maresmes i va esdevenir la zona més fèrtil de Palestina durant el mandat britànic.
La vall fou comprada per una associació sionista els anys 20 del segle xx, i els colons van fundar Afula.

## Referències

* ↑ «Vall de Jizreel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ (anglès) Stephen R. Turnbull, Genghis Khan and the Mongol conquests, 1190-1400
# Cansignoro della Scala

Cansignoro della Scala fou fill de Mastino II della Scala. Va néixer a Verona el 5 de març de 1340. Fou capità del poble i senyor de Verona i Vicenza després de la mort del seu pare Mastino II el 1359, quan Cansignoro va assassinar son germà Cangrande II della Scala. Va associar al govern al seu germà Pau Alboí della Scala fins al 1365 en què el va fer empresonar per assegurar la successió dels seus fills naturals.
El 6 de juny de 1363 es va casar amb Agnès d'Anjou, filla de Carles de Durazzo. Va morir a Verona el 10 d'octubre de 1375 sense flls legítims i el van succeir els fills naturals Bartolomeo II della Scala i Antoni I della Scala.
# Apristurus japonicus

Apristurus japonicus és un peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 71 cm de longitud total i les femelles als 63.

## Reproducció

És ovípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del nord-oest del Pacífic: Japó i el mar de la Xina Oriental.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Apristurus japonicus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ «Apristurus japonicus (Japanese cat shark)» (en anglès). ZipcodeZoo.com. Arxivat de l'original el 4 de juny 2012. [Consulta: 22 d’agost 2008].

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Antonio Di Natale

Antonio Di Natale (Nàpols, Itàlia, el 13 d'octubre del 1977), és un exfutbolista italià que jugava com a davanter. També va ser internacional amb la selecció d'Itàlia des del 2002 fins al 2012.

## Enllaços externs

* Di Natale a udinese.it (castellà)
* Di Natale a FootballDatabase (anglès)
Antonio Di Natale amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2008
1 Buffon •
2 Panucci •
3 Grosso •
4 Chiellini •
5 Gamberini •
6 Barzagli •
7 Del Piero •
8 Gattuso •
9 Toni •
10 De Rossi •
11 Di Natale •
12 Borriello •
13 Ambrosini •
14 Amelia •
15 Quagliarella •
16 Camoranesi •
17 De Sanctis •
18 Cassano •
19 Zambrotta •
20 Perrotta •
21 Pirlo •
22 Aquilani •
23 Materazzi •
Entrenador: Donadoni
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 2010
1 Buffon •
2 Maggio •
3 Criscito •
4 Chiellini •
5 Cannavaro (c) •
6 De Rossi •
7 Pepe •
8 Gattuso •
9 Iaquinta •
10 Di Natale •
11 Gilardino •
12 Marchetti •
13 Bocchetti •
14 De Sanctis •
15 Marchisio •
16 Camoranesi •
17 Palombo •
18 Quagliarella •
19 Zambrotta •
20 Pazzini •
21 Pirlo •
22 Montolivo •
23 Bonucci •
Entrenador: Lippi
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2012
1 Buffon •
2 Maggio •
3 Chiellini •
4 Ogbonna •
5 Motta •
6 Balzaretti •
7 Abate •
8 Marchisio •
9 Balotelli •
10 Cassano •
11 Di Natale •
12 Sirigu •
13 Giaccherini •
14 De Sanctis •
15 Barzagli •
16 De Rossi •
17 Borini •
18 Montolivo •
19 Bonucci •
20 Giovinco •
21 Pirlo •
22 Diamanti •
23 Nocerino •
Entrenador: Prandelli :
# Phallichthys tico

Phallichthys tico és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.
Les femelles poden assolir els 3,5 cm de longitud total.
Es troba a Centreamèrica.

## Referències

* ↑ «Phallichthys tico». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Puig d'en Ponç (Ullastret)

El Puig d'en Ponç és una muntanya de 97 metres que es troba al municipi d'Ullastret, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bony d'Home Mort

El Bony d'Home Mort és una muntanya de 1.992 metres que es troba al municipi de Montferrer i Castellbò, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vijapur

Vijapur fou un estat tributari protegit del tipus zamindari, dins de l'estat de Bastar a les Províncies Centrals, format per 98 pobles, amb una superfície de 440 km² i una població en el cens de 1881 de 12.653 habitants. La majoria de la població eren kols i telingues.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Poeciliopsis baenschi

Poeciliopsis baenschi és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,5 cm de longitud total i les femelles als 3.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ «Poeciliopsis baenschi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Antonio Fernández Grilo

Antonio Fernández Grilo (Còrdova; 1845 - Madrid; 1906) va ser un poeta espanyol.

## Biografia

Sent molt jove, va escriure una oda Al mar, que va aixecar expectació perquè va ser escrita sense que l'autor hagués vist mai el mar. Arran de l'obtenció del primer premi en un concurs celebrat en el Real Círculo de la Amistad, va començar a tenir com a mecenes a homes importants en l'escena social cordovesa: el Baró de Fuente de Quinto o el comte de Torres Cabrera qui li va editar un llibre de Poesías (Còrdova, 1869) la segona edició de les quals fou publicada en 1879 a Madrid amb un èxit extraordinari.
Va marxar a Madrid per dedicar-se al periodisme, i allí va ser redactor de El Contemporáneo, El Tiempo, La Libertad y El Debate. El seu caràcter despert i el seu talent com recitador li va fer obrir-se camí entre les classes influents fins a arribar a convertir-se en el "poeta reial" d'Alfons XII d'Espanya, qui li concedí una pensió vitalícia. Va ser tal la seva relació amb la Casa Reial, que Isabel II d'Espanya, li va pagar l'edició d'un altre llibre Ideales a París en 1891. Els reis se sabien alguns dels seus poemes de memòria.
Emilio Castelar i José Zorrilla el consideraven un dels primers poetes de l'època. Va conrear l'amistat del també poeta José Jurado de la Parra. Va escriure poemes molt populars com El Invierno, La chimenea campesina, La Nochebuena, El dos de mayo, El siglo XX, Al mar, La monja i la més famosa de totes, Las ermitas de Córdoba. Segons Ricardo de Montes era apreciat per les classes populars, però era detestat per crítics com Leopoldo Alas.
Va ser nomenat acadèmic de la Llengua poc abans de morir. En la seva poesia la forma preval sobre el fons i més que en les idees destaca en la imaginació; posseeix sensibilitat i harmonia, però no va seleccionar els seus temes i va escriure nombroses poesies de circumstàncies.

## Enllaços externs

    El contingut d'aquest article incorpora material d'una entrada sobre Antonio Fernández Grilo a Cordobapedia, publicada en castellà sota la llicència GFDL fins el 31 de juliol de 2009 i Creative Commons Atribució Compartir-Igual a partir de l'1 d'agost de 2009.
* Cordobeses ilustres Arxivat 2018-07-23 a Wayback Machine.