OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# All-Star Weekend

All-Star Weekend és una pel·lícula independent del 2019 de drama dirigida i escrita per Jamie Foxx. És protagonitzada per Robert Downey Jr., Jamie Foxx, Ken Jeong, Gerard Butler, Benicio del Toro, Jessica Szohr i Eva Longoria.

## Sinopsi

Dos conductors d'una grua, en Malik i en Danny, són fans absoluts del basquetbol, en particular dels jugadors LeBron James i Stephen Curry. Els dos companys guanyen tiquets per al partit anual All-Star Game de l'NBA. De camí al partit, en Malik i en Danny es topen amb la misteriosa Asia.
# Montgròs (Sant Feliu de Buixalleu)

El Montgròs és una muntanya de 591 metres que es troba al municipi de Sant Feliu de Buixalleu, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Agostar

Els catalanoparlants anomenaven "agostar" la moneda d'or siciliana dita augustal que el 1231 va encunyar Frederic II. Tenia una llei de 20,5 quirats i pesava 5,25 grams. Més endavant també anomenaren d'aquesta manera el pirral d'or sicilià encunyat pel comte-rei Pere el Gran entre 1282 i 1285 amb un valor de 14 sous barcelonesos, que tenia una llei de 23'75 quirats i pesava 4'35 grams. L'agostar també fou batut per Jaume el Just i Frederic III de Sicília i fou la primera emissió d'or de tipus occidental en el marc de la Corona d'Aragó.

## Referències

* ↑ Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 12
* ↑ Crusafont i Sabater, Miquel. Numismàtica de la Corona Catalano-Aragonesa medieval (785-1516). Madrid: Editorial Vico, 1982. ISBN 84-85711-04-1.
# Serrat de Montagut (Fontanals de Cerdanya)

El Serrat de Montagut és una serra situada entre els municipis de Fontanals de Cerdanya i de Puigcerdà, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 318 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Col·legi Joan Bruguera

El Col·legi Joan Bruguera és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici construït bàsicament amb maons; la pedra només s'utilitza a la base i a determinades zones de l'edifici, com les finestres, fet que contribueix a crear un particular contrast cromàtic. Disposa de dos cossos laterals que s'obren en angle recte, i un de central. Els primers són ocupats per les aules, mentre que el segon serveix per habilitar-hi l'administració del centre. La façana principal té la propietat d'emfasitzar la cantonada en què es troba, a més de permetre una funcional delimitació d'espais en el propi edifici. La construcció d'un segon pis fa pocs anys distorsiona considerablement el conjunt en eliminar el coronament primitiu.
L'arquitectura se situa dins el moviment modernista tant per la varietat en els materials emprats com per l'adopció conscient d'un repertori eclèctic en els arcs, columnes, etc.

## Referències

* 1 2 «Col·legi Joan Bruguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Col·legi Joan Bruguera, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
* Joan Bruguera | Galeria de Metges Catalans
# Jaume Callís

Jaume Callís (Vic, Osona, 1364-1370 — Barcelona, Barcelonès, 12 de febrer de 1434) fou un jurista i advocat.
Fill de Pera Roitg i Sibilia Callis, estudià dret a Lleida i posteriorment a Tolosa de Llenguadoc, on obtingué el títol de batxiller en lleis. Exercí professionalment a Tolosa i a Vic. L'any 1406 s'instal·la a Barcelona, on actua com a iurisperitus (com ell mateix s'anomenava), tant per a particulars com per al rei Joan I, exercint de jutge delegat d'apel·lacions i com a provisori i vicari de la cort eclesiàstica. El rei Ferran I l'ordenà cavaller i, com a membre de l'estament militar assisteix regularment a les Corts dels anys següents. Fou també nomenat advocat fiscal i conseller reial. Alfons el Magnànim el promogué en la seva carrera jurídica, essent designat jutge de la Reial Audiència. Exercí de provisor de greuges en successives legislatures. Juntament amb els juristes Bonanat de Pere i Narcís de Santdionís traduí al català, per encàrrec de les Corts de Barcelona de 1413 els Usatges de Barcelona, les constitucions i altres drets de Catalunya.
L'Institut d'Educació Secundària Jaume Callís de Vic, fundat el 1968, va ésser anomenat en honor seu.

## Obres

* Directorium de pace et treuga (Vic, 1400)
* Super Viaticos Cathaloniae (Vic, 1401)
* Elucidiarum soni emissi (1406)
* Priuilegia militum
* Viridiarium militiae (1407)
* De praerogatiua militari (1419)
* De moneta (1429)
* Margarita fisci (1424)
* Les Constitucions i altres drets de Catalunya, juntament amb Bonanat de Pere i Narcís de Santdionís (1495)
* Forma sententiae ferendae a iudicibus el prouisoribus grauaminum in curiis generalibus electis
* Consilium iuris o parecer sobre las cuestiones controvertidas entre Juana de Orcau y Juan de Boxadors
* De empara

## Referències

* 1 2 «Jaume Callís». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Jaume Callís». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «IES Jaume Callís». Institut Jaume Callís de Vic. D'on venim?. [Consulta: 10 agost 2016].

## Bibliografia

* Vilallonga, Mariàngela. La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic, 1993. ISBN 978-84-7256-930-0.
* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 130-131 [Consulta: 17 setembre 2013].
* Salarich i Torrents, Miquel; Ylla-Català i Genís, Miquel S. «Jaume Callís». A: Vigatans il·lustres. Vic: Publicacions del Patronat d'Estudis Ausonencs, 1983, p. 29-37. ISBN 84-398-0654-X.
# All About The Benjamins

All About the Benjamins és una pel·lícula estatunidenca de Kevin Bray estrenada el 2002, segons un guió de Ronald Lang i Ice Cube.

## Argument

Bucum (Ice Cube) és un caçador de recompenses que intenta adquirir els fons per posar en marxa una empresa d'investigació privada, i Reggie (Mike Epps) és un estafador detingut prèviament per Bucum tres vegades, que ha sortir fora sota fiança, i que viu amb Gina (Eva Mendes) la seva confiada xicota. Un dia, Reggie compra un número de loteria, i guanya 50 milions de dòlars en un joc de loteria, però tot s'espatlla quan reconeix uns lladres de diamants que s'escapen de Bucum i s'amaga a la furgoneta dels lladres, i és accidentalment segrestat pels lladres. Reggie aconsegueix escapar-se amb Bucum, però ha d'anar a buscar la seva cartera amb el número de loteria, i Bucum vol agafar els lladres de diamant, forçant-los a treballar junts amb reticències, però..

## Repartiment

* Ice Cube: Bucum, un caçador de recompenses rebel tractant d'aconseguir els fons per posar en marxa una empresa d'investigació privada. Inicialment només interessat a trobar un grup de lladres de diamants que li van disparar, després decideix resoldre l'atracament a fi de generar publicitat per a la seva possible firma.
* Mike Epps: Reginald «Reggie» Wright, un buscavides que anteriorment va ser detingut per Bucum tres vegades, que regularment es salta la llibertat sota fiança. Gairebé escapant de la mort després d'amagar la camioneta dels lladres, s'escapa a fi de recuperar el seu billeter que conté un número de loteria premiat.
* Eva Mendes: Gina, la xicota de Reggie, que va triar els números de la loteria, i l'ajuda a buscar la billetera.
* Tommy Flanagan (Williamson),
* Carmen Chaplin (Ursula),
* Valarie Rae Miller (Pam),
* Antoni Corone (el capità Briggs)
* Anthony Michael Hall (Lil J),
* Anthony Giaimo (Martinez),
* Jeff Chase (Mango),
* Gino Salvano (Mickey),
* Dominic Chianese Jr (Roscoe)

## Enllaços externs

* A culturalianet Arxivat 2006-02-22 a Wayback Machine.
# Sant Joan (Vidreres)

Sant Joan és una muntanya de 391 metres que es troba al municipi de Vidreres, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Recurs Econòmic Ciutadà

El Recurs Econòmic Ciutadà o REC és una moneda digital d'àmbit local de la ciutat de Barcelona. Es va llançar el 2018 en fase de prova pilot amb diversos comerços de la ciutat. El seu símbol és Ɍ.

## Història

La nova moneda es va posar en funcionament al maig de 2018 en els deu barris de l'Eix Besòs, amb l'objectiu de fomentar l'economia de barri i el comerç de proximitat, així com enfortir les xarxes associatives. L'executora del projecte i entitat gestora del REC és l'associació d'innovació social Novact. El REC té paritat amb l'euro i permet realitzar pagaments entre la targeta o mòbil del client i el mòbil dels comerços mitjançant la tecnologia blockchain, a través d'una aplicació per a mòbil o una targeta amb codi QR. Les transaccions amb REC no tenen cost afegit.
El REC s'emmarca en una iniciativa europea d'innovació urbana i social denominada B-Mincome, a través de la Urban Innovative Actions (UIA), que impulsa una renda municipal d'inclusió, amb l'objectiu que el 25% de les ajudes B-Mincome que reben les famílies es canviïn per moneda digital ciutadana. Està previst que l'Ajuntament de Barcelona inverteixi 1,5 milions d'euros en REC.
L'àrea inicial del projecte se situa en el vessant Besòs de la ciutat, formada pels barris de Ciutat Meridiana, Vallbona, Torre Baró, Les Roquetes, Trinitat Nova, Trinitat Vella, Baró de Viver, Bon Pastor, Verneda-La Pau i Besòs-Maresme. Es tracta d'una àrea de més de 100 000 habitants, un 7% de la ciutat. Està previst que el programa pilot es desenvolupi fins a octubre de 2019, data en què podria fer-se extensiu a altres àrees de la ciutat.
El consistori ha impulsat també la creació d'una Taula de Canvi, formada per representants municipals, de comerciants i associacions de veïns, així com tècnics experts en economia i tecnologia, amb l'objectiu de fer seguiment i avaluació de la nova moneda. Aquesta institució, registrada com a Taula de Canvi SCCL, està constituïda com una societat cooperativa de consumidors i usuaris, sense ànim de lucre. El seu nom s'inpira en la Taula de Canvis i Comuns Dipòsits de Barcelona, que va ser la primera banca pública municipal d'Europa, creada el 1401.

## Referències

* ↑ «Moneda REC». [Consulta: 23 maig 2019].
* 1 2 3 «Barcelona lanza una moneda ciudadana para dinamizar comercio y servicios». 20 minutos [Consulta: 23 maig 2019].
* ↑ «Rec, la moneda digital de Barcelona ya es una realidad». La Vanguardia [Consulta: 23 maig 2019].
* ↑ «Taula de Canvi». [Consulta: 23 maig 2019].

## Enllaços externs

* Recurs Econòmic Ciutadà - Lloc web oficial
# Serrat de Sobirons

El Serrat de Sobirons és una serra situada al municipi de Bellver de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 1.782 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alles ist gut

Alles ist gut (Tot està bé) és el nom del tercer disc del grup alemany de música electrònica Deutsch-Amerikanische Freundschaft. Va aparèixer l'any 1981 i fou publicat al segell discogràfic Virgin Records.
Després de quedar reduïts a duet per les baixes de Chrislo Haas i Wolfgang Spelmans, Robert Görl i Gabi Delgado crearen un nou disc de DAF, en què es desprengueren dels trets experimentals dels dos primers àlbums per barrejar-se entre els grups de synthpop, gènere que en aquell període triomfava a Europa i a la resta del món, i al qual DAF hi contribuïren amb el seu estil particular, encara deutor (sobretot en les veus) de la seva època més associada al moviment punk.
Alles ist gut conté el tema que donà a conèixer els DAF arreu del món: es tracta de la cançó "Der Mussolini", que combina un text sarcàstic ple de referències a personatges i moviments històrics tan diversos com Benito Mussolini, Adolf Hitler, el comunisme o Jesucrist amb una base ballable de bateria i seqüenciador. Aquest tema i d'altres com "Der Räuber und der Prinz", "Sato-Sato" o "Alle gegen alle" crearen polèmica i contribuïren a augmentar les vendes del disc, que arribà a obtenir el premi Schallplattenpreis per les còpies venudes. La seva imatge encara donà més arguments per a la polèmica, i DAF aviat es guanyà fama de grup ambigu sexualment i política.
Aquest àlbum i els posteriors van ser molt importants per al creixement i desenvolupament de l'EBM, i la seva influència es deixa sentir en l'obra de grups com Nitzer Ebb.

## Temes
### DAF1CD

* Sato-Sato (2,49)
* Der Mussolini (El Mussolini) (3,55)
* Rote Lippen (Llavis vermells) (2,42)
* Mein Herz macht Bum (El meu cor fa bum) (4,28)
* Der Räuber und der Prinz (El lladre i el príncep) (3,33)
* Ich und die Wirklichkeit (Jo i la realitat) (3,05)
* Als wär's das letzte Mal (Com si fos l'última vegada) (3,23)
* Verlier' nicht den Kopf (No perdis el cap) (3,17)
* Alle gegen Alle (Tots contra tots) (3,56)
* Alles ist gut (Tot està bé) (3,26)

## Dades

* DAF són: Gabi Delgado (textos, veus) i Robert Görl (música, bateria, sintetitzador, seqüenciador, campanes).
* Enregistrat a Conny's Studio. Produït per Conrad Plank.

## Enllaços externs

* http://www.robert-goerl.de/DGraphieDAFAllGut.html
# Serra del Gavatxo

La Serra del Gavatxo és una serra al municipi de Brunyola i Sant Martí Sapresa a la comarca de la Selva, amb una elevació màxima de 190 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Quirat almoràvit

El quirat fou una moneda musulmana batuda pels almoràvits d'un pes aproximat d'un gram, 1/3 de dirham.

## Bibliografia

* de Crusafont i Sabater, Miquel. Glosari català de numismàtica amb totes les poblacions emissores (Països Catalans i Corona catalano-Aragonesa). Barcelona: Societat Catalana d'Estudis Numismàtics-Institut d'Estudis Catalans, 2017. ISBN 978-84-9965-355-6.
# Nogu Svelo!

Nogu Svelò! (en rus: Ногу свело! Rampa a la Cama!) és un grup de rock rus de Moscou, associat normalment amb l'humor i la paròdia que generalment utilitza melodies senzilles. Han experimentat amb molts estils diferents parant atenció a la instrumentació, als arranjaments i a la producció. El seu estil estrambòtic dels noranta va donar pas a un so més simple i accessible a nivell comercialment.
El grup Nogu Svelò! es va fundar el 1988 pel cantant i baixista Max Pokrovsky. Als inicis la banda formava part del Laboratori de rock de Moscou, una organització que donava suport a grups independents i prometedors. Quan aquesta organització va tancar, Nogu Svelo! ja havia gravat dos àlbums i havia participat en diversos festivals i ja eren bastant coneguts fora de Moscou.
Els seus dos primers discs són difícils de trobar, fins i tot a Rússia.

## Discografia

* 1992 - Kaprizy manekènschits (Капризы манекенщиц; 'Els capricis dels models')
* 1993 - 1:0 v pol'zu dèvochek (1:0 в пользу девочек; '1-0 a favor de les nenes')
* 1993 - Haru Mamburu (Хару Мамбуру)
* 1995 - Sibìrskaya Lyubov' (Сибирская любовь; 'Amor siberià')
* 1997 - Schàstliva potomù chto berèmenna: Siniy al'bom (Счастлива, потому что беременна: Синий альбом; 'Feliç perquè estic embarassada. Àlbum blau')
* 1998 - Schàstliva potomu chto beremenna: Zelyony al'bom (Счастлива, потому что беременна: Зелёный альбом; 'Feliç perquè estic embarassada. Àlbum verd')
* 1999 - Kally (Каллы; 'Callas')
* 2000 - Boks (Бокс; 'Boxa')
* 2002 - V temnotè (В темноте; 'A la foscor')
* 2004 - Otkrovènnye fotografii (Откровенные фотографии; 'Revelant fotografies')
* 2005 - Vremya-den'gi (Время-деньги; 'el temps són diners') (Banda sonora)
* 2005 - Idyom na vostok! (Идём на Восток!; 'Anem a l'est!')
* 2005 - reestrenant dels àlbums 'Feliç perquè estic embarassada. Àlbum blau', 'Feliç perquè estic embarassada. Àlbum verd' i 'Boxa'
* 2011 - Obràtnaya storonà nogì (Обратная сторона ноги; "El revers de les cames")

## Senzills

* 2000 - Matnaya pesnya (Матная песня; 'Cançó Bruta')
* 2002 - Benzin (Бензин; 'Benzina')
* 2004 - Ya - ne posledniy geroy! (Я — не последний герой!; 'No sóc l'últim heroi!')
* 2004 - Reklàmnoe mesto sdayotsya! (Рекламное место сдаётся!; 'Espai publicitari a lloguer!')

## VHS

1995 'Amor siberià'. Espectacle a la sala de concerts Central Estatal de Rússia.

## DVD

* 2005 - Pyatnadtsatiletie: Yubileyny kontsert v teatre Estrady (Пятнадцатилетие: Юбилейный концерт в театре Эстрады; '15è Aniversari. Espectacle al teatre Estrada de Moscou')
* 2007 - Potéryanny poezd (Потерянный Поезд; 'El tren perdut')
* 2011 - 'L'altre Costat de la cama' col·lecció de vídeos.

## Enllaços externs

* Nogu Svelo! - Lloc web oficial
# A l'atzar, Baltasar

A l'atzar de Baltasar és una pel·lícula francesa de 1966 dirigida per Robert Bresson. És considerada com una de les millors pel·lícules del segle xx.

## Sinopsi

Els primers anys del ruc Baltasar van ser feliços, en companyia de Marie (Anne Wiazemsky), una tímida camperola, i de Jacques (Walter Green), el seu company de vacances parisenc. En créixer Marie, la parella se separa; llavors la pel·lícula segueix els seus destins paral·lels: tots dos són maltractats per aquells que es troben en el seu camí. El ruc té diversos amos, la majoria dels quals l'exploten, usant-lo com a bèstia de càrrega. Baltasar assumeix els seus sofriments amb noblesa i saviesa, convertint-se en un sant durant el procés. Baltasar i Marie normalment pateixen en mans de les mateixes persones. Finalment, es desconeix el destí de Marie, mentre que el de Baltasar queda aclarit.

## Repartiment

* Anne Wiazemsky: Marie
* François Lafarge: Gerard
* Philippe Asselin: Pare de Marie
* Nathalie Joyaut: Mare de Marie
* Walter Green: Jacques
* Jean-Claude Guilbert: Arnold
* Pierre Klossowski: Venedor
* François Sullerot: Forner
* Marie-Claire Fremont: Dona del forner
* Jean Rémignard: Notari

## Producció

Després de realitzar bona part de la seva filmografia anterior seguint els principis de la "cinematografia pura" que el propi Bresson havia perfilat, Bresson va decidir avançar cap a un nou estil cinematogràfic. El guió està vagament inspirat en L'idiota de Dostoyevski. Cada episodi en la vida de Baltasar representa un dels set pecats cabdals. Bresson declararia més tard que el film "estava compost de moltes línies que interseccionen amb unes altres".
Ghislain Cloquet va ser el càmera d' A l'atzar de Baltasar, sent aquesta la primera de les tres pel·lícules que Cloquet va filmar per a Bresson. La llarga col·laboració de Bresson amb Léonce-Henri Burel havia acabat amb l'anterior film de Bresson, El procés de Joana d'Arc.

## Estil

Bresson va acabar per polir en aquest film l'estil minimalista del que és màxim capdavanter. Com en la major part de la seva filmografia, la majoria d'actors no són professionals. Utilitza en comptades ocasions el subratllat musical. Així mateix, les el·lipsis són fonamentals: arriba a no mostrar visualment elements clau de la narració.

## Reconeixements

L'estrena va tenir lloc en el Festival Internacional de Cinema de Venècia de 1966, on va obtenir el premi OCIC (Organització Internacional Catòlica de Cinema), el Premi Sant Giorgio i el Premi New Cinema. Jean-Luc Godard va dir de la pel·lícula que "qualsevol que vegi aquest film quedarà absolutament enlluernat [...] perquè aquest film és, en veritat, el món en una hora i mitja". Andrew Sarris, en la seva crítica de 1970, va escriure: "Cap film que hagi vist ha arribat tan prop de convulsionar tot el meu ser". Durant l'emissió d'un programa de Pour le plaisir, Jean-Luc Godard, Louis Malle, François Reichenbach o Marguerite Dures van expressar la seva admiració per la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «The 50 Greatest Films of All Time», 05-07-2010. [Consulta: 19 octubre 2015].
* ↑ «THE 1,000 GREATEST FILMS (FULL LIST)». [Consulta: 19 octubre 2015].
# Critique de la séparation

Critique de la séparation és una pel·lícula francesa dirigida per Guy Debord estrenada el 1961. Aquesta és la tercera pel·lícula de Debord. Els comentaris són de Caroline Rittener i Guy Debord. La música és de François Couperin i Bodin de Boismortier

## Argument

Pel·lícula composta per un embull d'imatges (còmics, fotografies d'identitat, imatges desviades d'altres pel·lícules) que se succeeixen mentre es sobrecarreguen de nombrosos subtítols i supertítols de difícil lectura.
La càmera navega entre imatges de notícies, com si fossin separades del món real, símbols de la societat de consum, i imatges del Barri llatí dels anys 1960, d'una joventut efervescent. que van desenvolupar la seva revolta al darrere dels cafès, amb alcohol, rock 'n' roll i paraules. Guy Debord hi posa una mena de distància, que sembla dir: “massa tard, no haurem canviat el món”. "Per destruir aquesta societat, hem d'estar disposats a llançar contra ella deu vegades seguides, o més, atacs d'una importància comparable a la del Maig del 68", va proclamar a La Société du spectacle.

## Notes i referències

* ↑ «YIDFF: Publications: YIDFF 2009 Official Catalog». www.yidff.jp.
* ↑ Critique de la séparation / Critique of Separation (1961), La Revue des Sources

## Bibliografia

* Guy Debord, Œuvres cinématographiques complètes, Champ libre, 1978 ; rééd. Gallimard, 1994.
* Guy Debord, Œuvres cinématographiques complètes, 1er DVD, Gaumont, 2005
* Fabien Danesi, Fabrice Flahutez, Emmanuel Guy, La Fabrique du cinéma de Guy Debord, Paris, Actes Sud, 2013 ISBN 978-2-330-01756-9
* Fabien Danesi, Fabrice Flahutez, Emmanuel Guy, Undercover Guy Debord, Paris, Artvenir, 2012, Plantilla:Nb p. ISBN 978-2-9539406-1-9

## Enllaços externs

* Critique de la séparation a YouTube
# Allianz Arena

L'Allianz Arena és un estadi de futbol situat al barri de Fröttmaning, al nord de Múnic, a l'estat federat de Baviera, Alemanya. Els equips de futbol que hi juguen com a local són l'FC Bayern de Múnic i el TSV 1860 München, que anteriorment ho feien a l'Estadi Olímpic de Múnic.
Va ser una de les subseus de la Copa Mundial de Futbol de 2006 celebrada a Alemanya. Per a aquest esdeveniment, l'estadi va dur temporalment el nom d'Estadi de la Copa Mundial de la FIFA de Múnic, per raons estipulades en el reglament de la FIFA. Per raons similars, també duu el nom de Fußball Arena en els campionats organitzats per la UEFA, com la Lliga de Campions. Malgrat aquests canvis, el nom oficial és Allianz Arena.
L'Allianz Arena és conegut popularment amb el malnom de Schlauchboot (en català: vaixell inflable) per la seva forma.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Allianz Arena (alemany)(anglès)
* L'Allianz Arena a Structurae
* Allianz Arena al Google Maps
# Serra d'en Planes

La Serra d'en Planes és una serra situada al municipi d'Anglès a la comarca de la Selva, amb una elevació màxima de 305 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya