OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cuçac (Alta Viena)

Cuçac (en francès Cussac) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 | 2008 |
| 1.155 | 1.183 | 1.253 | 1.252 | 1.206 | 1.123 | 1.179 | 1.182 | 1.187 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guy Desplas | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Chaselas (Alt Loira)

Chaselas (Chazelles en francès) és un municipi francès situat al departament de l'Alt Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 33 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chazelles era de 33 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles) i 8 parelles sense fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família i 20 eren segones residències. 31 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 16 habitatges principals, 13 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chazelles el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 15 persones, 10 eren actives i 5 eren inactives. De les 10 persones actives 8 estaven ocupades (4 homes i 4 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 5 persones inactives 2 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa extractiva.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chazelles a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chazelles a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vela als Jocs Olímpics d'Estiu de 1924

Als Jocs Olímpics de 1924 celebrats a la ciutat de París (França) es disputaren tres proves de vela, 11 proves menys que en els anteriors Jocs Olímpics. Les proves es disputaren entre els dies 10 i 13 de juliol de 1924 en el cas del Monotip Olímpic a la riba de Meulan, i entre el 21 i el 26 de juliol en la resta de categories a la costa de Le Havre.

## Nacions participants

Hi participaren un total de 65 regatistes, entre ells una única dona en representació de Suïssa, de 19 nacions diferents:
| Argentina (5) Bèlgica (8) Canadà (1) Cuba (3) Dinamarca (4) Espanya (3) Finlàndia (1) França (9) Itàlia (3) Mònaco (1) | Noruega (9) Països Baixos (4) Polònia (1) Portugal (1) Regne Unit (5) Sud-àfrica (1) Suècia (4)  Suïssa (1) Txecoslovàquia (1) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Monotip Olímpic detalls | Léon Huybrechts | Henrik Robert | Hans Dittmar |
| 6 metres detalls | Noruega Elisabeth VEugen Lunde Christopher Dahl Anders Lundgren | Dinamarca BonzoKnud Degn Christian Nielsen Vilhelm Vett | Països Baixos Willem SixJohan Carp Anthonij Guépin Jan Vreede |
| 8 metres detalls | Noruega BeraRick Bockelie Harald Hagen Ingar Nielsen Carl Ringvold Carl Ringvold, Jr. | Regne Unit EmilyEdwin Jacob Thomas Riggs Walter Riggs Ernest Roney Harold Fowler | França NamoussaLouis Bréguet Pierre Gauthier Robert Girardet André Guerrier Georges Mollard |
* ↑ Aquest regatista no apareix a la Base de Dades del Comitè Olímpic Internacional (COI) però sí a databaseOlympics.com.

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Noruega | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Dinamarca | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Finlàndia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Països Baixos | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Sailing at the 1924 Summer Olympics». [Consulta: 15 setembre 2024].
# Sench Aubanh

Sench Aubanh (en francès Saint-Alban-sur-Limagnole) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Sharon Maguire

Sharon Maguire (Coventry, 28 de novembre de 1960) és una realitzadora gal·lesa, casada amb el també director de cinema Anand Tucker. Es va fer un nom amb la seva primera pel·lícula, El diari de Bridget Jones. La pel·lícula està basada en el llibre de la seva íntima amiga Helen Fielding i un dels personatges principals -Shazzer- està basat en Maguire.
Filla d'irlandesos catòlics, Maguireva estudiar literatura anglesa i drama en la Universitat d'Aberystwyth, en Gal·les, de 1979-1983. Després de deixar Aberystwyth, va fer un curs de postgrau en periodisme, a la City University, en Londres i va treballar com a investigadora del llavors director de The Media Show. va aconseguir treball amb la BBC com el productor/director de The Late Show. També va fer diversos documentals -incloent Omnibus- abans de sortir de la corporació per a dedicar-se a la publicitat. El Diari de Bridget Jones va marcar el debut de Maguire com a directora.
Altres projectes que té en desenvolupament inclouen Mail amb la companyia Film Four, The Vicious Circle amb Oxford Films i Mother's Boy, en la qual també li han encarregat escriure el guió per a BBC Films. Incendiary, que ha estat escrita i dirigida por Maguire, fou estrenada el 2008.

## Filmografia

Documentals:
* The Thing is... Babies (1991)
* The Thing is... Hotels (1991)
* The Godfather (1993)
* In at Number Ten (1994)
* Yo Picasso (1994)
* Rumer Godden: An Indian Affair (1995)
* H. G. Wells: Bromley Boy (1996)
* H. G. Wells: The Panther and the Jaguar (1996)
* Dame Henrietta's Dream (1997)
Pel·lícules:
* El diari de Bridget Jones (2001)
* Incendiary (2008)
* Call Me Crazy: A Five Film (2013)
* Bridget Jones's Baby (2016)

## Referències

* ↑ Albiston, Isabel «The world of Anand Tucker, film director» (en anglès). The Telegraph, 28-09-2007 [Consulta: 17 febrer 2015].
* ↑ «Sharon Maguire: "He vivido el mismo mundo de Bridget Jones"». El Cultural, 06-06-2001 [Consulta: 17 febrer 2015].
* ↑ Juarez, Vanessa «Sundance BuzzCheck: Michelle Williams' eerie "Incendiary"». Entertainment Weekly, 24-01-2008 [Consulta: 27 abril 2011].
* ↑ City University's Alumni page on Sharon Maguire
# Una rossa molt dubtosa

Una rossa molt dubtosa (títol original: Switch) és una comèdia pel·lícula estatunidenca escrita i dirigida per Blake Edwards, estrenada l'any 1991. Ha estat doblada al català.

## Argument

Steve Brooks és un seductor impenitent a més d'un odiós mascle. Tres de les seves antigues conquestes decideixen acabar les seves gestes oferint-li una última orgia. Mort, se li ofereix l'oportunitat d'entrar al paradís si troba una dona que l'estimi. Per donar cos a la prova, el Diable el transforma en dona…

## Repartiment

* Ellen Barkin: Amanda Brooks
* Jimmy Smits: Walter Stone
* JoBeth Williams: Margo Brofman
* Lorraine Bracco: Sheila Faxton
* Tony Roberts: Arnold Freidkin
* Perry King: Steve Brooks
* Bruce Payne: El diable
* Lysette Anthony: Liz
* Victoria Mahoney: Felicia
* Basil Hoffman: Higgins
* Catherine Keener: La secretària de Steve
* Kevin Kilner: Dan Jones
* Diana Chesney: Sra Wetherspon
* Joe Flood: Mac, el guardià de l'immoble
* Téa Leoni: Connie, la Dream Girl
* James Harper: El tinent Laster
* John Lafayette: El sergent Phillips
* Jim J. Bullock: Pacha
* Yvette Freeman: Mae

## Rebuda
### Nominacions

* Globus d'or 1992
** Millor actriu a un film musical o una comèdia: Ellen Barkin
* Premis Grammy 1992
* Millor cançó escrita especialment pel cinema o la televisió: You Can't Resist It (Lyle Lovett)

### Crítica

* "Tan tosca com grollera"

## Referències

* ↑ «Una rossa molt dubtosa». esadir.cat.
* ↑ «Switch». The New York Times.
* ↑ Palomo, Miguel Ángel «Una rubia muy dudosa». El País.
# Pere Abella i Freixes

Pere Abella i Freixes (Riudecanyes, Baix Camp, 16 de novembre del 1824 – Barcelona, 12 d'abril del 1877) va ser un professor de cant, compositor, pianista i director d'orquestra català.
Es va casar amb la cèlebre cantant lírica italiana Elena d'Angri.
Com a docent, va destacar per ser mestre de l'actriu i soprano anglesa Zaré Thalberg i, el 1853, de la cantant d'òpera italiana Carmelina Poch. El Correo de Teatros assegura que també va ser mestre de Enrico Tamberlick, però aquest fou deixeble de Basadonna i de Guglielmi.
Segons Saldoni i Felip Pedrell, Pere Abella va ser compositor, tot i que no es conserva la seva obra. Com a director, el juny del 1854 executà diverses òperes al Gran Teatre del Liceu.
Va traspassar a Barcelona el 12 d'abril de 1877, sent més famós a l'estranger que a Espanya, i està enterrat al cementiri de Sant Gervasi.

## Referències

* 1 2 3 4 5 CASARES RODICIO, Emilio «Abella Freixes, Pedro». Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999, vol. 1, p. 8.
* ↑ CORTÈS i MIR, Francesc «Abella i Freixes, Pere». Història de la Música Catalana, Valenciana i Balear. Barcelona: Edicions 62, Vol. IX, pàg. 23.
* ↑ «Gabriel Balart i Crehuet». Andreu Sauca i Balart, 12-10-2013. [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ «Ruta Cultural Cementerio de Sant Gervasi. 18. Elena D’Angri». Barcelona.cat Cementiris de Barcelona. [Consulta: abril 2024].

## Bibliografia

* Diputaciodetarragona.cat. (n.d.). M@RC - Pere Abella i Freixes. [online] Available at: {{format ref}} http://www.diputaciodetarragona.cat/marc/web/diputacio-de-tarragona/riudecanyes/pere-abella-i-freixes [Accessed 16 Jan. 2019].
* SALDONI, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles. Madrid: Impr. A. Perez Dubrull, 1888.
# Saorge

Saorj (en francès Saorge, en roiasc Saoueudje, en italià Saorgio i en lígur Savurgiu) és un municipi francès situat al departament dels Alps Marítims i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. És un municipi de parla roiasc.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 496 | 508 | 330 | 322 | 362 | 396 | 431 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Llista d'alcaldes

* François Malacria (1860 - 1861)
* Honoré Botton (1861 - 1865)
* Pierre Daveo (1865 - 1870)
* Victor Daveo (1870 - 1876)
* Jean-Baptiste Toesca (1876 - 1880)
* Benoît Taulaigo (1880 - 1886)
* Auguste Botton (1886 - 1889)
* Victor Daveo (1889 - 1892)
* Alexandre Steve (1892 - 1894)
* Louis Daveo (1894 - 1912)
* Joseph Daveo (1912 - 1925)
* Claude Botton (1925 - 1938)
* Honoré Steva (1938 - 1947)
* Jean-Baptiste Revelli (1947 - 1948)
* Louis Degiorgi (1948 - 1983)
* Jean-Claude Pachiaudi (1983 - 1995)
* Paul Silici (1995-2014)
* Brigitte Bresc (2014-)

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Sench Ale dels Archièrs

Sench Eli d'Apchièr o Sench/Sanch Ale dels Apchièrs (forma local) (en francès Saint-Chély-d'Apcher) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ https://books.google.cat/books?id=hyaV-OpOMNcC&pg=PA95&lpg=PA95&dq="saint-chély"+patois&source=bl&ots=rw7GABfO6j&sig=Db2lVfYxTgQz7ATjFZdkRX5steI&hl=ca&sa=X&ved=0ahUKEwjA7uCXjaXOAhWHORoKHfhqDLgQ6AEIKDAG#v=onepage&q=%22saint-ch%C3%A9ly%22%20patois&f=true
* ↑ pronunciat localment [sentsh 'age] segons Carles Camprós, [sentshj are daz atshju] segons els atles lingüístics de Gilliéron i Edmont http://www.oocities.org/toponimiaoccitana/48.html
# Pilota basca als Jocs Olímpics d'estiu de 1924

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a la ciutat de París (França) es disputaren 3 proves de pilota basca, totes elles en categoria masculina. Aquesta fou la segona participació d'aquest esport en uns Jocs Olímpics, en aquesta ocasió però com a esport de demostració.
Únicament es van inscriure dues nacions, Espanya i França, i es realitzaren proves en les modalitats de a mà, cesta-punta i pala.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Mà | EspanyaIceta Ledesma Gastesi | França | no es concedí |
| Cesta-punta | EspanyaSagrana Garate Santamaría | FrançaCamino Harizpe Magescas | no es concedí |
| Paleta | EspanyaJavier Gorrochategui Cantolla | FrançaGermans Etcheberry | no es concedí |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Espanya | 3 | 0 | 0 | 3 |
| 2 | França | 0 | 3 | 0 | 3 |
| Total | Total | 3 | 3 | 0 | 6 |

## Notes

* ↑ Com a esport de demostració les madalles aconseguides no es tenen en compte en el còmput general de medalles de cada país.
* ↑ «Olympedia – Basque pelota at the 1924 Summer Olympics». [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ No es coneixen el nom dels jugadors.
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1924

Als Jocs Olímpics de 1924 celebrats a la ciutat de París (França) es disputaren 8 proves de boxa. La competició, exclusivament en categoria masculina, es desenvolupà entre els dies 15 i 20 de juliol de 1924 al Velòdrom d'Hivern de París.

## Nacions participants

Hi participaren un total de 181 boxadors de 27 nacions diferents:
* Argentina (10)
* Austràlia (3)
* Àustria (3)
* Bèlgica (10)
* Canadà (9)
* Dinamarca (8)
* Egipte (1)
* Espanya (7)
* Estats Units (16)
* Estònia (1)
* França (16)
* Grècia (1)
* Hongria (1)
* Irlanda (7)
* Itàlia (16)
* Letònia (1)
* Luxemburg (6)
* Nova Zelanda (1)
* Noruega (9)
* Països Baixos (9)
* Polònia (5)
* Regne Unit (16)
* Sud-àfrica (4)
* Suècia (5)
* Suïssa (7)
* Uruguai (5)
* Xile (4)

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Pes mosca - 50.8 kg detalls | Fidel LaBarba | James McKenzie | Raymond Fee |
| Pes gall - 53.5 kg detalls | William Smith | Salvatore Tripoli | Jean Ces |
| Pes ploma - 57.2 kg detalls | Jackie Fields | Joseph Salas | Pedro Quartucci |
| Pes lleuger - 61.2 kg detalls | Hans Jacob Nielsen | Alfredo Copello | Frederick Boylstein |
| Pes wèlter - 66.7 kg detalls | Jean Delarge | Héctor Méndez | Douglas Lewis |
| Pes mitjà - 72.6 kg detalls | Harry Mallin | John Elliott | Joseph Jules Beecken |
| Pes semipesant - 79.4 kg detalls | Harry Mitchell | Thyge Petersen | Sverre Sørsdal |
| Pes pesant + 79.4 kg detalls | Otto von Porat | Søren Petersen | Alfredo Porzio |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 2 | Regne Unit | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 3 | Dinamarca | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4 | Bèlgica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Noruega | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | Sud-àfrica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | Argentina | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 8 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Boxing at the 1924 Summer Olympics». [Consulta: 15 setembre 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) Boxa - París 1924 Arxivat 2008-03-17 a Wayback Machine.
# Portada/efemèride desembre 28

Maggie Smith
« 27 de desembre · 28 de desembre · 29 de desembre »
# Premis British Independent Film

Els Premis British Independent Film - British Independent Film Awards - (BIFA) són els premis als films independents britànics. Van ser creats l'any 1998 per Elliot Grove per celebrar els mèrits dels films britànics independents. Són atorgats pel mateix jurat que el del Festival de Raindance.
Les cerimònies tenen lloc tots els anys a fi d'any, després de l'anunci de les nominacions el setembre.

## Categories

* Millor film
* Millor director
* Millor actor
* Millor actriu
* Millor actor secundari
* Millor actriu secundària
* Millor esperança
* Millor guió
* Millor producció
* Millor tècnic
* Millor documental britànic
* Millor curt metratge britànic
* Millor film estranger
* Premi Douglas Hickox
* Premi Raindance
* Premi Richard Harris
* Premi Variety
* Premi especial del Jurat
# Pincaró

Pincaró és un poble disseminat ubicat a prop de la Muga, al nord de Bassegoda i nord-oest d'Albanyà (administrativament, l'Alt Empordà, però geogràficament Alta Garrotxa). Fins a primers del Segle XIX va ser un ens local independent, però el 1846 va ser agregat al municipi de Bassegoda. Al Segle XX va passar a format part d'Albanyà.
Pincaró és centrat a l'església de Sant Bartomeu, romànica d'una sola nau, a la capçalera de la Muga. El terme comprèn diverses cases de pagès, gairebé totes deshabitades o enrunades: el Colomer, Can Coll de Pincaró, la Figa, el Guilar, el Mira, el molí de la Frau, el molí de la Figa, el molí d'en Fàbrega, i d'altres.
Pincaró va ser unit a Bassegoda el 1846, fruit de la política de reducció del número de municipis. El 1969 va passar a formar part del municipi d'Albanyà juntament amb d'altres termes que van conformar el municipi de Bassegoda entre 1846 i 1969.
El riu és creuat a Pincaró pel camí d'Albanyà a Costoja, que va ser fet servir a l'exili al final de la Guerra Civil Espanyola.

## Referències

* ↑ Carreres, Joan; Vilar, Josep. Albanyà i Bassegoda (en català). Diputació de Girona, 2018. ISBN 978-84-15808-65-7.
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860) (en català). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
# Elefant Blau

Elefant Blau va ser una plataforma fundada pels advocats Joan Laporta i Sebastià Roca, creada per a denunciar la gestió del llavors president del Futbol Club Barcelona, Josep Lluís Núñez. Els objectius de l'organització eren evitar la possibilitat que el Futbol Club Barcelona eixís a borsa i esdevingués una societat anònima esportiva, i que es produís una excessiva inversió en fitxatges.
A finals del 1997 va promoure una moció de censura contra el president del FC Barcelona, Josep Lluís Núñez. Al gener del 1998, amb la presentació de 6.014 signatures que avalaven la iniciativa, es va convocar un referèndum per al 7 de març del mateix any, per decidir si Núñez continuava com a president de l'entitat.
Al referèndum, el president es va ratificar al càrrec, però el gran nombre de vots a favor de la moció (14.358) va consolidar el grup Elefant Blau com una oposició real al president.
El 1999 la plataforma va promoure una auditoria externa per conèixer la situació real del patrimoni del club, ja que considerava que l'endeutament arribava als 14.000 milions de pessetes.
Aquest continu setge al president va fer que al maig del 2000 Núñez renunciés al càrrec i convoqués eleccions per al juny. Després de la victòria de Joan Gaspart i la derrota, dins de la candidatura de Lluís Bassat, dels integrants de la plataforma, aquesta desaparegué.

## Referències

* ↑ «Joan Laporta, nuevo presidente» (en castellà). As. Arxivat de l'original el 2004-01-02. [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ «"Elefant Blau" Pierde la moción de censura» (en castellà). IUSPORT, 08-03-1998. [Consulta: 2 maig 2024].
# Barranc del Solà (Sapeira)

El Barranc del Solà és un dels barrancs principals de l'antic terme de Sapeira, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà. També és conegut com a Barranc de Jaume a causa del nom de la masia prop de la qual s'aboca en la Noguera Ribagorçana.
Els seus 6 quilòmetres i mig, aproximats, de recorregut discorren enterament dins del terme municipal de Tremp, concretament dins de l'antic municipi de Sapeira.
Es forma a 833 m. alt., a la confluència del barranc dels Bancalons amb el barranc de Sanaüja, 400 metres al sud-oest d'Aulàs i 300 a l'est-nord-est del Mas de Ballivell. Té un curs bastant pla, ja que es forma ja al fons de la vall, però molt sinuós. En general, però, va d'est-nord-est a oest-sud-oest.
Poc després de formar-se rep diverses afluències, procedents del nord, on hi ha les valls les carenes delimitadores de les quals aculles els pobles d'Aulàs i la Torre de Tamúrcia. Es tracta de la Llau dels Puials, que es forma a Aulàs mateix, el barranc de Torogó, que es forma a prop del poble de Torogó, i la llau de la Torre, que ve de la Torre de Tamúrcia, a més de tot d'altres llaus i barrancs més curts que provenen de les serres que emmarquen la vall del barranc del Solà. Es tracta de petites valls molt marcades en el terreny, muntanyós, molt trencat, que baixen al fons de la vall principal, que és bastant ampla i relativament plana.
En aquest primer tram, la direcció és cap al nord-oest. Quan rep la llau del Carant, el barranc del Solà torç cap al sud-oest, i continua rebent l'afluència de diversos barrancs més. Per l'esquerra, procedents, doncs, del sud: el barranc de Llepós, el dels Masets, la llau de la Planor, i la llau del Ferrer, que baixen de la carena que acull el poble de Sapeira; per la dreta (i, doncs, del nord), el barranc d'Alfonsa, que ha recollit el barranc de les Llaünes, que baixen de la carena que enllaça els Masos de Tamúrcia amb la Torre de Tamúrcia.
En el tram final continua rebent més llaus i barrancs, de banda i banda, curts i de fort desnivell, el nom dels quals -si en tenen- encara no ha estat recollit enlloc.
Finalment, aiguavessa en la Noguera Ribagorçana, a llevant d'Areny de Noguera, 2,5 km. en línia recta al sud-oest dels Masos de Tamúrcia, a prop -300 metres- a l'oest-sud-oest del Mas de Jaumet, per la qual cosa és conegut de vegades com a barranc de Jaumet.

## Referències

* ↑ GEC

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pas de l'Ós (la Torre de Cabdella)

El Pas de l'Ós és un coll a 2.542 m. alt. del terme municipal de la Torre de Cabdella), en el seu terme primigeni, del Pallars Jussà.
Està situat molt a prop, al sud-oest, de la presa septentrional de l'Estany de Saburó, al nord-est del terme de la Torre de Cabdella. Hi passa un corriol que enllaça aquest estany amb el de Mar.

## Referències

* ↑ GEC
# Pont (instrument)

El pont o pontet i la somereta és la peça fixa o mòbil que separa les cordes de la taula harmònica d'alguns cordòfons; actua com a transmissor de la vibració de la corda a la taula harmònica.

## Referències

* ↑ DCVB
* [Museu de la Música]. 1/Catàleg d'instruments. Barcelona: Ajuntament de Barcelona. Regidoria d'Edicions i Publicacions. ISBN 84-7609-455-8.
Viccionari