OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ashikaga Yoshiteru

    En aquest nom japonès, el cognom és Ashikaga.
Ashikaga Yoshiteru (足利 義輝) (31 de març del 1536 - 17 de juny del 1565) va ser tretzè shogun del shogunat Ashikaga i va governar entre el 1546 i el 1565 al Japó. Va ser el fill gran de l'onzè shogun Ashikaga Yoshiharu, va ser el germà petit d'Ashikaga Yoshiaki.
De la mateixa manera que el seu pare va ser un governant titella i va estar al mig de la disputa entre Miyoshi Nagayoshi i Hosokawa Ujitsuna. Va intentar reafirmar la seva autoritat de shogun sobre els daimyos, va crear negociants de pau amb Takeda Shingen i Uesugi Kenshin, Shimazu Takahisa i Otomo Yoshishige, i Mori Motonari i Amago Haruhisa.

## Vegeu també

* Luís Fróis
# Pàsies

Pàsies (en grec antic: Πασίας, llatí: Pasias) fou un destacat pintor de l'antiga Grècia que va viure al segle iii aC, cap al 220 aC. Va ser deixeble d'Erígon, l'ajudant de Nealces, i seguia les tendències de l'escola de Sició. Era germà de l'escultor Egineta.

## Referències

* ↑ Pasias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 131
# Card estrellat

El Card estellat (Chamaeleon gummifer) és una espècie de planta verinosa dins la família de les asteràcies que és originària de la Conca del Mediterrani. Es pot confondre amb altres plantes medicinals no tòxiques com les del gènere Centaurea per això provoca moltes intoxicacions en zones rurals. De l'involucre hi flueix una resina o goma i d'això prové el nom gummifer de l'espècie.

## Toxicitat

L'arrel conté un diterpè, el carboxiatractilòsid que inhibeix la fosforilació oxidativa mitocondrial. És molt tòxic per al fetge.
El verí causa intoxicació que cursa amb hipertensió arterial,pot presentar edema cerebral i crisis convulsives. La mort pot ser per parada respiratòria. Si no acaba amb la mort del pacient deixa seqüeles durant molt de temps, requereix hospitalització.

## Referències

* ↑ «Atractylodes lancea». Plantas útiles: Linneo. [Consulta: 29 octubre 2009].

## Enllaços externs

* Imatges i distribució (italià)
* Imatges Arxivat 2009-12-23 a Wayback Machine. (castellà)
# Abyssinian Baptist Church

L'Abyssinian Baptist Church (en català, Església baptista abissínia) és una de les esglésies més cèlebres de Harlem, a Manhattan. Es remunta a 1808, en una època en què els parroquians negres de la ciutat de New York van marxar de l'església baptista de la ciutat, on eren víctimes de segregació racial.
El 1908, Adam Clayton Powell, Sr. va esdevenir el pastor de l'església, i va assistir el 1923 al trasllat d'aquesta al nord de la ciutat, on es troba actualment, al carrer 138. El 1935, quan Adam Clayton Powell Jr., el fill del precedent pastor va prendre les regnes de l'església, l'Abyssinian Baptist Church representava la major congregació protestant dels Estats Units.
Al començament dels anys 1930, el pastor alemany Dietrich Bonhoeffer va anar a l'església en diverses ocasions, i aquesta experiència li va permetre veure «sobre el terreny» la lluita per a la igualtat dels drets a una època en què els nazis prenien el poder a Alemanya.
L'església va jugar igualment un paper important pel que fa a la música religiosa, i en el Renaixement de Harlem. Resta encara com un centre important per a la música gospel. Així, el pare de Fatus Waller va ser pastor de l'església, i entre altres grans esdeveniments, és en aquesta església que s'hi van celebrar el 1958 les cerimònies funeràries de William Christopher Handy, considerat com el pare del blues.
L'església, avui sota la direcció de Calvin O. Butts constitueix un centre important en la vida política, social, i és clar religiosa de New York.

## Enllaços externs

* (anglès) Història a Harlem One Stop
* (anglès) Abyssinian Baptist Church - Web oficial
* (anglès) Abyssinian Development Corporation, Web oficial
* (anglès) "New Yorkers Seek Religious Roots in Ethiopia", Fox News
# Litoria rothii

Litoria rothii és una espècie de granota del gènere Litoria de la família dels hílids. Originària d'Austràlia i el sud de Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ Frost, Darrel R.. «Litoria rothii (De Vis, 1884)». Amphibian Species of the World: an Online Reference. Version 6.0. American Museum of Natural History, 2015. [Consulta: 15 setembre 2015].
# Asman

Asman és el nom en avèstic i pahlavi de la divinitat zoroàstrica hipòstasi del cel.
Asman és el "cel més alt", i es distingeix del firmament (thwasha), el qual és més proper a la terra.
El dia número 27 del calendari zoroàstric li està dedicat.
# Dànaus

«Dànaus» té aquests significats:
* Els dànaus són els descendents de Dànau, heroi egipci de la mitologia grega.
* Els dànaus, aqueus o argius són els grecs en els poemes homèrics.
* Alguns han volgut identificar els dànaus amb els denyen, un dels pobles de la mar.
* Danaus, gènere de lepidòpter de la família dels nimfàlids.
# Joan Brunet

Joan Brunet (Avinyó, 27 de desembre de 1822 - Avinyó, 23 d'octubre de 1894) fou un poeta occità i un dels fundadors del Felibritge. Publicà sota el pseudònim "felibre de l'arc de seda".
El 21 de maig de 1854, participà en la fundació del Felibritge amb Josèp Romanilha, Frederic Mistral, Teodòr Aubanèu, Anfós Tavan, Pau Giera i Ansèume Matieu.
Va publicar col·leccions de poemes i dites en occità provençal. Els seus primers poemes els va publicar al diari francès literari Musée des familles el 1867.
El 1867 va acollir a casa seva, al nombre 17 del carrer Garlanda d'Avinyó, el polític i poeta català Víctor Balaguer, líder del Partit Liberal i francmaçó com ell, durant el seu exili el 1867.

## Referències

* ↑ «Biographie de Jean Brunet». Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Avignon Visitor Center: Les personnages célèbres d'Avignon». Arxivat de l'original el 2021-04-09. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ Charles Pierre Julian, Anthologie du Félibrige provençal (1850 à nos jours) poésie : Les fondateurs du Félibrige et les premiers Félibres, Paris: Librairie Delagrave, 1920, pp. 208-211
* ↑ Joep Leerssen, Ann Rigney, Commemorating Writers in Nineteenth-Century Europe: Nation-Building and Centenary Fever, London: Palgrave Macmillan, 2014, chapter 7
* ↑ Musée des familles: Lectures du soir, 1867, Volume 34, p. 188
# Acadèmia Eslovena de Ciències i Arts

L'Acadèmia Eslovena de Ciències i Arts (SASA) (eslovè Slovenska akademija znanosti in umetnosti, SAZU) és l'acadèmia nacional d'Eslovènia, que desenvolupa la ciència i les arts i aplega els principals científics i artistes eslovens, membres de l'Acadèmia. SAZU fou fundada el 1938. El 26 de gener de 1943 l'Acadèmia fou acceptada en l'italià Consell Nacional de l'Acadèmia (Consiglio nazionale delle Academie). Té un màxim de 60 membres i 30 més associats i es troba a Ljubljana.

## Enllaços externs

* Acadèmia Eslovena de Ciències i Arts - Lloc web oficial
# Antonio Aguilar y Correa

Antonio Aguilar y Correa, Marquès de Vega de Armijo (Madrid, 30 de juny de 1824 - Madrid, 13 de juny de 1908) va ser un polític president del govern d'Espanya (1906-1907).

## Biografia

Va néixer en Madrid en juny de 1824. Va començar als 30 anys una dilatada carrera política que el duria a exercir destacats càrrecs públics durant més de mig segle. Fou elegit diputat per primer cop el novembre de 1854, quan, durant el Bienni Progressista, es van celebrar comicis per a formar Corts Constituents. Va militar en la Unió Liberal fundada per Leopoldo O'Donnell, de qui es va convertir aviat en seguidor i qui el va nomenar diverses vegades ministre en el seu segon i tercer gabinet: va ser així ministre de Foment entre 1861 i 1863, de Governació des de gener de 1861 fins a 1863 i, de nou, va ocupar el càrrec de ministre de Foment entre 1865 i 1866.
Mort el seu protector en 1867, el Marquès va passar a engrossir les files polítiques del general Francisco Serrano Domínguez, al costat del qual va participar en la preparació de la Revolució de 1868 que va dur al destronament d'Isabel II i a l'inici del Sexenni Democràtic. Ambaixador en França en 1874, des de l'inici de la Restauració va militar en els grups que haurien de conformar el Partit Liberal encapçalat per Práxedes Mateo Sagasta. Aquest el va nomenar tres cops ministre d'Estat (màxim responsable de la diplomàcia espanyola): entre 1881 i 1883, des de 1888 fins a 1890 i, finalment, entre 1892 i 1893. A més, va ser President del Congrés en 1898, 1899, des de 1901 fins a 1903, així com en 1905.
Ja durant el regnat d'Alfons XIII va ser president del govern de 1906 a 1907, entre dos gabinets liderats respectivament per Segismundo Moret y Prendergast i Antoni Maura i Montaner. La seva breu prefectura governamental es va limitar a aprovar els pressupostos generals per a 1907. Havia presidit així mateix les reals acadèmies de la Història, i de Ciències Morals i Polítiques, temes sobre els quals publicaria diverses obres. Va morir en Madrid el 13 de juny de 1908.

## Referències

* ↑ DD.AA.: Enciclopedia de Historia de España, volumen IV (Diccionario biográfico). (1991). Madrid: Alianza Editorial. 910 pp.
* ↑ «Real Academia de la Historia - Índice alfabético de Académicos Numerarios». Arxivat de l'original el 2013-06-20. [Consulta: 15 febrer 2010].

## Bibliografia

* Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense. Ayuntamiento de Madrid, 1912 [Consulta: 18 novembre 2015]. Arxivat 2015-02-23 a Wayback Machine.
* Urquijo y Goitia, José Ramón de. Gobiernos y ministros españoles en la edad contemporánea. 2a. Consell Superior d'Investigacions Científiques, 2008. ISBN 978-84-00-08737-1.
# Línia 70 d'autobusos de Barcelona

La línia 70 de la Xarxa de Busos de Barcelona connecta el Barri de Sants amb La Bonanova passant gran part del trajecte per la Rambla Badal (o Rambla Brasil o Granvia de Carles III)
Va ser Inaugurada al 1972 junt amb l'antiga línia 72 (ara la V3)
Aquest és un mapa del Recorregut actual. Hi han hagut canvis des del primer.
# Francisco Patricio de Berguizas

Francisco Patricio (de) Berguizas o Verguizas (Valle de Matamoros, província de Badajoz, 17 de marzo de 1759 - Cadis, 15 d'octubre de 1810), va ser un hel·lenista, hebraista i traductor espanyol.

## Biografia

Doctor en Teologia, va ser a més canonge de la Catedral de Sevilla i bibliotecari de Sa Majestat, a més de jutge d'oposicions a càtedres i traductor i editor d'unes Obras poéticas de Pindar (Madrid, 1798) en versió bilingüe, de les quals solament va arribar a lliurar el primer volum que conté les catorze "Olímpiques", amb un important assaig introductori. Era poliglota, dominava el llatí, el grec i l'hebreu i va traduir textos en totes aquestes llengües que la crítica ha lloat unànimement. Va ser a més abreviador del Tribunal de la Nunciatura i membre honorari (1799) i de nombre (1801) de la Reial Acadèmia de la Llengua Espanyola, on es va encarregar de portar les correspondències llatines. Va sortir de Madrid en 1808 quan va esclatar la guerra del francès i va morir a Cadis el 15 d'octubre de 1810.

## Edicions

* Trad. i ed. de Obras poéticas de Píndaro en metro castellano con el texto griego y notas críticas... (Madrid: Imprenta Real, 1798)
* Trad. del llatí de Dios inmortal padeciendo en carne mortal, o la Pasión de Cristo, ilustrada con doctrinas y reflexiones morales, de Guillermo Stanihursto, Valencia: Ildefonso Mompié, 1822.
* Oración fúnebre... por el alma del Excmo Sr. Marqués de Santa Cruz Madrid, 1802.
* Discurso sobre el carácter de Píndaro, 1798

## Referències

* ↑ Francisco Patricio Berguizas al web de la RAE
* ↑ https://www.academia.edu/21286676/_Biograf%C3%ADa_de_Francisco_Patricio_de_Berguizas_in_Diccionario_Biogr%C3%A1fico_Espa%C3%B1ol_de_la_Real_Academia_de_la_Historia_vol._VIII_De_Berenguela_Berenguer_a_Bob%C3%B3n_Borb%C3%B3n_Parma_Madrid_Real_Academia_de_la_Historia_2010_pp._76-78_
* ↑ http://www.larramendi.es/i18n/corpus/unidad.cmd?idUnidad=101061&idCorpus=1000&posicion=1
* ↑ http://www.aristarchus.unige.it/cphcl/schedePDF/201101191112540.BerguizasFranciscoPatriciode.pdf

## Enllaços externs

* Text complet de les Obres de Pindar a Google books
* {{format ref}} https://www.dip-badajoz.es/cultura/ceex/reex_digital/reex_LXXIX/2023/T.%20LXXIX%20n.%201-2-3%202023/00128356.pdf Méndez Laso, C. y Méndez Laso, M. (2023) «La persistencia de un error. Corrección biográfica de un académico extremeño casi desconocido: Francisco de Patricio de Berguizas y Ramos. Valle de Matamoros (Badajoz), 1759-Cádiz, 1810.» Revista de Estudios Extremeños, Tomo LXXIX. Nº I, II y III. 407-418.
# Acadèmia de Belles Arts de Múnic

L'Acadèmia de Belles Arts de Múnic (oficialment i en alemany: Akademie der Bildenden Künste München) va ser fundada el 1808 pel rei Maximilià I de Baviera a Múnic com a "Reial Acadèmia de Belles Arts". El nom de la institució va canviar el 1953 per l'actual. El 26 d'octubre de 2005 es va inaugurar un nou edifici i noves instal·lacions just al costat al costat de l'antic, que va ser construït entre 1874 i 1887 en estil renaixentista.

## Estudiants i professors notables

* Franz Ackermann (1984-1988)
* Lawrence Alma-Tadema
* Henry Alexander
* Cuno Amiet (1886-1888)
* Hermann Anschütz
* Anton Ažbe (1884-1885)
* Gyula Benczúr (1844-1920)
* Ignat Bednarik
* Albert Chmielowski
* Lovis Corinth (1880–1884)
* Georg von Hauberrisser
* Peter von Cornelius
* Thomas Demand
* Jean Deyrolle (1959–1967)
* Lothar Fischer (1952–1958)
* Günther Förg
* Herbjørn Gausta
* Aleksander Gierymski (1846-1874)
* Maksymilian Gierymski (1850-1901)
* Otto Greiner (1988–1991)
* Nicholaos Gysis (1842-1901)
* Hermann Helmer
* Jörg Immendorff (1984–1985)
* Vassili Kandinski
* Alfred Kubin (1899)
* Heinrich Kirchner
* Paul Klee (1900)
* Richard Lindner (1925–1927)
* Franz von Lenbach
* Ştefan Luchian
* Franz Marc (1900–1903)
* János Mattis-Teutsch
* Vadim Meller
* Willy Meller
* Josef Moroder-Lusenberg (1876-1880)
* Otto Mueller
* Adolfo Müller-Ury (1862-1947)
* Edvard Munch
* Elisabet Ney (1981–1989)
* Markus Oehlen (2002-)
* Paul Ondrusch
* Ulrike Ottinger (born 1942)
* Eduardo Paolozzi (1981–1989)
* Bruno Paul
* Sergius Pauser (1919–1924)
* Carl Theodor von Piloty
* Richard Riemerschmid (1888–1890)
* Franz Roubaud
* Karl Saltzmann (1896-)
* Sean Scully
* Karl Schorn (1847-1850)
* Johann Gottfried Steffan
* Franz von Stuck
* Yoshi Takahashi (1966–1969)
* Nicolae Tonitza
* Jacob Ungerer (1890 - 1920)
* Lascăr Vorel
* Alexander von Wagner (1869 - 1910)
* Hans-Peter Zimmer
* Gerd Winner
* Peter von Hess

## Enllaços externs

* (alemany) Akademie der Bildenden Künste München
# Asociación Deportivo Pasto

L'Asociación Deportivo Pasto o simplement Deportivo Pasto és un club de futbol colombià de la ciutat de Pasto, Departament de Nariño.

## Història

Va ser fundat l'any 1919 com a El Libertador.
El seu uniforme base se samarreta vermella amb pantalons blaus i mitjons vermells, mentre que l'uniforme alternatiu és blau o blanc. El seu estadi, Libertad, va ser construït el novembre de 1954, essent remodelat el 2000 i el 2005. Té una capacitat per a 25.000 espectadors.

## Dades del club

* Temporades a Primera Divisió: 12
* Temporades a Primera B: 3

## Palmarès

* Fútbol Profesional Colombiano (1): 2006 Apertura
* Segona divisió de la lliga colombiana de futbol (1): 1998
| Antic uniforme local | Antic uniforme visitant | Estadi Libertad |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2021-03-10 a Wayback Machine.
* Cants i cançons del club Arxivat 2007-04-03 a Wayback Machine.
* Pàgina del Deportivo Pasto a DIMAYOR Arxivat 2004-09-27 a Wayback Machine.
# Álvaro Brechner

Álvaro Brechner (Montevideo, 9 d'abril de 1976) és un director de cinema i guionista, i productor de cinema espanyol-uruguaià que viu a Madrid
És conegut per escriure i dirigir les pel·lícules Mal día para pescar, Kaplan i La Noche de 12 Años.
Va guanyar un premi Goya de l'Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques d'Espanya, i les seves pel·lícules han estat convidades als festivals de cinema més prestigiosos com el Festival de Cinema de Cannes i el Festival de Cinema de Venècia. Les seves tres pel·lícules han estat escollides com a selecció oficial de l'Uruguai per als Premis de l'Acadèmia a la millor pel·lícula estrangera.
La revista Variety ha considerat Brechner com un dels principals talents de la pantalla sud-americana que han emergit en l'última dècada,
Amb només 46 anys, va rebre el premi "Faro de honor" per la seva carrera al Festival de Santander.

## Filmografia

* The Nine Mile Walk (2003) - curtmetratge
* Sofía (2005) - curtmetratge
* Segundo aniversario (2007) - curtmetratge
* Mal día para pescar (2009)
* Mr. Kaplan (2014)
* La Noche de 12 Años (2018)

## Premis

* Guanyador de el Premi Goya al millor guió adaptat (2018)
* Preseleccionat a l'Oscar 2009, 2014 i 2018 a Millor Pel·lícula de parla no anglesa
* Nominat al Premi Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana (20014, 2018)
* Premi Nacional de Literatura: Ministeri d'Educació i Cultura de l'Uruguai (1999)
* Premi Morosoli de Bronze: 2009.
* Premi Morosoli: 2014.

## Referències

* ↑ Mayorga, Emilio. «Alvaro Brechner on ‘A Twelve-Year Night,’ Exploring the Human Condition» (en anglès americà), 01-09-2018. [Consulta: 26 febrer 2023].
# Simon Kofe

Simon Kofe (Funafuti, p. 1984) és un polític de Tuvalu.
Va ser nomenat ministre de Justícia, Comunicació i Afers exteriors, en el gabinet de Kausea Natano després de les eleccions generals de Tuvalu de 2019. Durant la conferència de les Nacions Unides sobre el Canvi Climàtic de 2021, Kofe es va fer viral per les seves xarxes després d'haver-hi fet la seva intervenció telemàticament, en la que hi apareix amb vestit amb corbata enmig de la mar amb l’aigua fins als genolls per alertar sobre les conseqüències de la pujada del nivell.

## Referències

* ↑ «New Foreign Minister Simon Kofe says Tuvalu committed to Taiwan». Australian broadcasting Corporation, 25-09-2019. [Consulta: 4 octubre 2019].
* ↑ «El ministre d'Afers Estrangers de Tuvalu intervé a la COP26 amb l'aigua de la mar fins als genolls». [Consulta: 7 novembre 2021].
# Acampamento de Desminagem

Acampamento de Desminagem és un documental de Moçambic de 2005 dirigit pel director brasiler Licínio Azevedo.

## Argument

Alguns van combatre en bàndols oposats en la guerra civil de Moçambic. Després de la guerra mostra la vida delscivils per als quals el treball de desminatge era una alternativa a l'atur o una vida de crim. Passaven llargs períodes lluny de la família, vivint junts a tendes i plegats tots els dies arriscaven la vida.

## Festivals

* CINEPORT - Festival de Cinema de Países de Língua Portuguesa, Brasil Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (2005)

## Premis

* Millor Documental 3.º WECC - World Environmental Education Congress, Itàlia (2005)
* 2n Premi Windows on The World – Festival de Cinema Africà, Àsia i Amèrica Llatina, Itália (2005)
* Millor documental Cinemambiente, Itália Arxivat 2014-07-20 a Wayback Machine. (2005)
# Cerro el Potosí

El Cerro el Potosí, amb 3.720 msnm, és el punt culminant de la Sierra Madre Oriental, al nord-est de Mèxic. El cim es troba a l'estat de Nuevo León, a uns 80 km al sud de Monterrey.
Està format per pedra calcària i es caracteritza per una flora molt diversa, amb algunes espècies endèmiques, com ara el Pinus culminicola.
Amb un accés molt difícil en el passat a partir dels anys 60 del segle XX es va construir una estació repetidora de microones, cosa que va dur a construir una carretera fins al seu cim. L'any 2000 9,02 km$^2$ dels vessants superiors de la muntanya foren designats reserva ecològica.

## Referències

* ↑ «Cerro el Potosí - Peakbagger.com». www.peakbagger.com. [Consulta: 17 juliol 2018].
* ↑ Los peces dulceacuícolas de México en peligro de extinción, 2016, p. 72–74, 78–79. ISBN 978-607-16-4087-1.
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ «Protected Planet | Cerro El Potosí». [Consulta: 6 abril 2024].

## Enllaços externs

* Cerro Potosí a Windows Live Local
* Cerro el Potosí, Mexico a peakbagger.com] (anglès)
# Assassin's Creed: Altaïr's Chronicles

Assassin's Creed: Altaïr's Chronicles és un videojoc desenvolupat per Gameloft i distribuït per Ubisoft per a Nintendo DS, iPhone, Android i l'iPod Touch. Es tracta d'una preqüela del videojoc Assassin's Creed, i va sortir a la venda a Espanya el 15 de març de 2008. En aquest joc s'inclouen dues noves ciutats, Tir i Alep, a més de tres de conegudes anteriorment, Jerusalem, Acre i Damasc, excloent la ciutat de Masyaf.

## Enllaços externs

* Assassin's Creed: Altaïr's Chronicles iTunes(anglès)
# Corn Island

Corn Island (originalment en georgià: სიმინდის კუნძული) és una pel·lícula dramàtica georgiana del 2014, dirigida per Guíorgui Ovàixvili, després d'un estiu sencer durant el qual un avi i una neta intenten collir blat de moro conreat al cim d'una illa de llim al riu Enguri enmig de les tensions que impliquen conflictes militars, diferències ètniques i el despertar sexual de la neta. Gravada tant en georgià com en abkhaz, s'ha subtitulat també en català.

## Sinopsi

Un vell granger d'Abkhàzia s'instal·la amb la seva neta adolescent en una illa enmig del riu Enguri. Viuen en una cabana i sembren blat de moro. El temps va passant i la noia creix.

## Repartiment

* İlyas Salman com a vell
* Mariam Buturishvili com a noia

## Producció

La pel·lícula es va rodar durant setanta dies d'abril a maig i de setembre a novembre de 2013.
Mariam Buturishvili va dir que la dificultat més gran per a ella durant el rodatge va ser l'escena on es banyava al riu nua.

## Premis i reconeixements

La pel·lícula es va estrenar per primera vegada al 49è Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary el juliol de 2014, on va guanyar el Globus de Cristall, així com el Premi del Jurat Ecumènic.
També va ser seleccionada com a entrada georgiana per ser considerada com la millor pel·lícula de parla no anglesa als 87ns Premis Oscar, i va entrar a la llista del gener.

## Referències

* 1 2 Corn Island a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «FNE KVIFF Coproduction Event Case Study: Corn Island». www.filmneweurope.com. [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ «15 წლის არაპროფესიონალი მსახიობის დიდი წარმატება». kvirispalitra.ge. [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ Release info on IMDb
* ↑ «Karlovy Vary: Georgian Film 'Corn Island' Nabs Top Prize». Hollywood Reporter. [Consulta: 5 setembre 2014].
* ↑ «Oscars: Georgia Nominates 'Corn Island' in Foreign-Language Category». Hollywood Reporter. [Consulta: 5 setembre 2014].
* ↑ «9 Foreign Language Films Advance in Oscar Race». AMPAS. [Consulta: 19 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Enele Sopoaga

Enele Sosene Sopoaga (10 de febrer de 1956) és un polític i diplomàtic de Tuvalu i el seu primer ministre des de 2013.
Sopoaga va ser triat al Parlament en les eleccions generals de 2010. Va exercir com a primer ministre i ministre de Relacions Exteriors, Medi ambient i Treball al govern de curta vida del primer ministre Maatia Toafa de setembre a desembre de 2010. Després d'un intent fallit de la prefectura del govern al desembre de 2010 (amb el suport de Toafa), es va convertir en líder de l'oposició al govern del primer ministre Willy Telavi. Es va convertir en primer ministre interí l'1 d'agost de 2013 després de la destitució de Telavi pel Governador General, en el context d'una crisi política. Un dia després, el 2 d'agost de 2013, l'oposició va votar a cap amb èxit el govern de Telavi en un vot de confiança. Després d'això, es va realitzar una nova votació per triar al nou primer ministre de Tuvalu i Sopoaga va guanyar amb 8 vots a 4. Va jurar el càrrec el 5 d'agost de 2013, i creat el seu ministeri, el mateix dia.

## Referències

* ↑ Tuvalu needs sustainable agriculture to cut import bill – Sopoanga
* ↑ Tuvalu opposition votis out government
* ↑ «Enele Sopoaga sworn in today as Tuvalu's new PM». Arxivat de l'original el 2014-10-30. [Consulta: 10 novembre 2016].
* ↑ «Tuvalu Parliament elects new Prevalgui Minister Sopoaga». Arxivat de l'original el 2014-12-25. [Consulta: 10 novembre 2016].