OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bosanska Krupa

Bosanska Krupa (Ciríl·lic: Босанска Крупа, pronunciat [bɔ̌sanskaː krûpa]) és una ciutat i municipi al nord-oest de Bosnia i Hercegovina, junt al Riu Una. Es troba a 30 km (19 mi) km al nord-est de Bihać i a 350 km de Sarajevo. El municipi forma part del Cantó d'Una-Sana de la Federació de Bosnia i Hercegovina.

## Geografia

Bosanska Krupa es localitza en la separació administrativa entre la Republika Srpska i la Federació de Bosnia i Hercegovina, trobant-se administrativament dins d'aquesta última. És adjacent als municipis de Bužim, Cazin, Bihać, Bosanski Petrovac, Sansk Most i Krupa na Uni. El darrer municipi esmentat pertany a la Republika Srpska, tot i que abans de la Guerra de Bòsnia formava part de Bosanska Krupa.

### Assentaments

* Arapuša • Bužim • Banjani • Baštra • Benakovac • Bosanska Krupa • Dobro Selo • Donja Suvaja • Donji Dubovik • Donji Petrovići • Drenova Glavica • Glavica • Gorinja • Gornja Suvaja • Gornji Bušević • Gornji Petrovići • Gudavac • Hašani • Ivanjska • Jasenica • Jezerski • Konjoder • Lubarda • Ljusina • Mahmić Selo • Mali Badić • Mali Dubovik • Mali Radić • Mrazovac • Osredak • Ostrožnica • Bosanska Otoka • Perna • Pištaline • Potkalinje • Pučenik • Srednji Bušević • Srednji Dubovik • Varoška Rijeka • Velika Jasenica • Veliki Badić • Veliki Dubovik • Veliki Radić • Vojevac • Voloder • Vranjska i Zalin.

## Demografia

Composició ètnica :
| Any | Serb | % | Bosníacs | % | Croats | % | Iugoslaus | % | Altres | % | Total |
| 1961 | 20,453 | 44.44% | 23,721 | 51.54% | 453 | 0.98% | 1,271 | 2.76% | 122 | 0.27% | 46,020 |
| 1971 | 18,230 | 35.84% | 31,842 | 62.61% | 286 | 0.56% | 239 | 0.46% | 259 | 0.50% | 50,856 |
| 1981 | 15,029 | 27.21% | 37,381 | 67.68% | 173 | 0.31% | 2,155 | 3.90% | 491 | 0.88% | 55,229 |
| 1991 | 13,841 | 23.73% | 43,104 | 73.90% | 139 | 0.23% | 708 | 1.21% | 528 | 0.90% | 58,320 |

## Persones notables

* Branko Ćopić, escriptor (Hašani)
* Armin Halitović, polític
* Džemaludin Čaušević, Imam
* Elvis Emšić, jugador de futbol
* Kosta Hakman, pintor
* Hakija Kanurić, PhD en jurisprudència islàmica

## Vegeu també

* Una-Sana Cantó
* Bosanska Krajina

## Enllaços externs

* Lloc oficial Arxivat 2021-01-25 a Wayback Machine.
* Armin´ѕ Portal de web Arxivat 2021-01-21 a Wayback Machine.
* Portal de web oficiós

## Galeria

* Krupa En les Edats de Mig
* Bosanska Krupa
* Bosanska Krupa
* Bosanska Krupa
* Bosanska Krupa
# Turó de l'Ós

El Turó de l'Ós és una muntanya de 672 metres que es troba entre els municipis de Matadepera i de Terrassa, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Arielulus

Arielulus és un gènere de ratpenats que viuen a l'Índia, la Xina, Taiwan i el sud-est asiàtic. Inicialment, fou descrit com a subgènere de Pipistrellus per Hill i Harrison. Més endavant, Heller i Volleth el transferiren al gènere Eptesicus i, finalment, Csorba i Lee el reconegueren com a gènere propi el 1999.

## Taxonomia

El gènere conté cinc espècies vivents.
* A. aureocollaris
* A. circumdatus
* A. cuprosus
* A. societatis
* A. torquatus
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Pèon

Pèon (en grec antic: Παίονος) va ser, segons la mitologia grega, un fill d'Antíloc, i net de Nèstor, el rei de Pilos.
Pèon, mentre el seu pare, el seu oncle Trasimedes i el seu avi eren a la guerra de Troia, es va quedar governant Messènia. Pausànias explica que els descendents de Pèon eren anomenats 'Nelèides', nom que prové de Neleu, el pare de Nèstor. Una expedició dels Heraclides, els descendents d'Hèracles, els van expulsar de Messènia. Pausànias també diu que van anar a Atenes, i que la família dels Peònides i dels Alcmeònides van prendre el nom de Pèon, el fill d'Antíloc i d'Alcmeó, que havia estat expulsat d'Argos també pels Heràclides.

## Referències

* ↑ Smith, Willaim (ed.). «Paeon». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 10 desembre 2024].
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, II, 18, 8-9
# Serrat dels Roures

La Serrat dels Roures és una serra situada al municipi de Berga a la comarca del Berguedà, amb una elevació màxima de 734 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tapis

Tapis és una entitat de població del municipi altempordanès de Maçanet de Cabrenys. Apareix esmentada per primer cop en un document l'any 954. El 2011 tenia 29 habitants, i el 2023 en tenia només 16.
L'església de Sant Briç es tracta d'un edifici de finals del segle xii o començaments del xiii. D'una sola nau, dues capelles laterals fan el paper de transsepte. L'absis, semicircular, amb volta d'ametlla, s'obre a la nau per un doble arc. L'esveltesa de la volta, les proporcions, l'estil i l'estructura dels capitells del portal són elements representatius de l'etapa final del romànic.
Les comunicacions amb aquest poble sempre havien estat difícils. De fet, un projecte de carretera entre Maçanet de Cabrenys i Costoja ja existia des de primers del Segle XX, i les obres es van començar el 1933. Ara bé, no va ser fins entrada la dècada dels anys 80 del mateix segle que es va fer realitat. Primer es va fer el tros entre Maçanet i Tapis, i llavors el tros entre Tapis i la frontera, mentre que s'acabava la petita distància entre Costoja i la frontera (pont sobre el riu Major). El nou enllaç entre l'Alt Empordà i el Vallespir es va inaugurar el 7 de juliol de 1995.
Gentilici: tapiol, tapiola.ISBN 978-84-09-41440-6

## Noms de casa tradicionals de Tapis

* Can Xoixa.
* Can Tomàs.
* Can Llebre.
* Cal Tiró. Avui, restaurant Can Mach.
* Can Xacó.
* Can Solana.
* Cal Rostollet.
* Can Serrall.
* Can Pere Llarg.
* Can Concaire.
* Can Carig.
* Cal Senyor.
* Cal Ridorter.
* Can Parquenc.
* Cal Cabrer.
* Can Pericot. Al segle X se’n deia el mas Oliva.
* Can Baró.
* Can Roger de Tapis. Abans se’n deia el mas de Tàpies.
* Església de Sant Briç
* Campanar de l'església
* Volta de l'església
* Porta de l'església

## Referències

* ↑ «França acabarà enguany l'enllaç Costoja - Maçanet de Cabrenys. Diari Los Sitios de Gerona.», 04-01-1987. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Publicacions de la Diputació de Girona - Maçanet de Cabrenys». [Consulta: 8 desembre 2024].
Viccionari
# 1403
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 9 de juliol - Borriana (la Plana Baixa): Martí l'Humà atorga el dret de primacia a la ciutat.

### Resta del món

* L'enciclopèdia Yongle, a la Xina, té més de 20.000 volums.
* L'emperador Yongle trasllada la capital de Nanjing a Pequín, procés que finalitza en 1421.

## Naixements
### Resta del món

* 24 de febrer: Castella: Maria d'Aragó, princesa d'Aragó i reina consort de Castella (m. 1445).

## Necrològiques
### Resta del món

* Bonifacio: Antoniotto Adorno (governador de Còrsega), patrici.

## Referències

* ↑ Tsai, Shih-shan Henry. Perpetual happiness: the Ming emperor Yongle (en anglès). University of Washington Press, 2002, p. 118. ISBN 0295800224.
* ↑ Chase, Kenneth Warren. Firearms: A Global History to 1700 (en anglès). Cambridge University Press, 2003, p. 43. ISBN 0521822742.
* ↑ Álvarez, Rafael. «La Historia también sucede allí donde nadie mira» (en castellà). El Adelantado de Segovia, 21-10-2021. [Consulta: 26 desembre 2024].
# Athani

Athani o Athni (en kannada ಅಥಣಿ) és una ciutat de l'Índia al districte de Belagavi a Karnataka, a 150 de Belagavi i 75 km de Bijapur. La ciutat té una població de 39.200 habitants. És capçalera de la taluka d'Athani creuada pel riu Krishna i regada per l'Agrani; té una superfície de 1.995,7 km² i 89 pobles, amb una població total de 461.400 habitants (2001). Sota domini britànic era part del districte de Belgaum a la presidència de Bombai i tenia 82 pobles i una població el 1891 de 123.438 habitants i el 1901 de 113.077 habitants.

## Història

El viatger francès Mandeslo el 1639 va informar d'una ciutat de nom Atteny com un dels mercats principals entre Bijapur i Goa. El 1670 el geògraf anglès Ogilby esmentava Attany com una vila molt comercial. El 1679 Athni que pertanyia al maratha Sivaji fou conquerida pel mogol Dilawar Khan que la va saquejar. Dilawar Khan volia vendre a la població com esclaus; Sambhaji, el fill de Sivaji, que s'havia rebel·lat poc abans contra el seu pare i s'havia unit a Dilawar Khan, es va oposar a aquesta actuació pero el mogol ho va ignorar; per aquesta causa Sambhaji el va abandonar i es va reconciliar amb el seu pare. Vers 1720 Athni fou ocupada pel Nizam que la va cedir al governador de Kolhapur que al seu torn la va cedir al raja Sahu de Satara el 1730. El 1839 va passar als britànics a la mort del sobirà Nipani.

## Referències

Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* http://www.kar.nic.in/zpbelgaum/athaniprofile.html Arxivat 2007-04-18 a Wayback Machine.
# Bosc Gran (Riells del Fai)

El Bosc Gran és un bosc del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental.
Està situat al sud-est de la urbanització de Can Castanyer, al sud del poble de Riells del Fai i al nord-oest de la pedrera del Margarit. És al nord-est del Bosc de Can Castanyer.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu. Es tractava del bosc més extens dels entorns. Actualment aquesta grandària ha quedat molt afectada per la propera pedrera d'extracció de grava, que ha afectat directament el bosc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Serrat dels Ginebres

La serrat dels Ginebres és una serra a cavall dels municipis de Rellinars i de Vacarisses a la comarca del Vallès Occidental, amb una elevació màxima de 615 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Claviceps paspali

Claviceps paspali és un fong del gènere Claviceps. El seu epítet específic, paspali, al·ludeix al fet que creix sobre herbes del gènere Paspalum a diversos llocs del món. L'àcid lisèrgic i l'àcid paspàlic van ser aïllats l'any 1964 de cultius d'aquesta espècie de fong. També produeix ergometrina. Claviceps paspali es troba dins de la llista de plantes de venda regulada a Espanya.
# Serrat Penjat

El Serrat Penjat és una muntanya de 873 metres que es troba al municipi de Sagàs, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Casa dels Cartoixos (Poboleda)

La Casa dels Cartoixos, o Casa dels Frares, és un edifici del municipi de Poboleda (Priorat) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Construcció de dos cossos adossats, amb façana contínua i de diferents dimensions. El cos principal consta de planta baixa, pis i golfes, amb coberta de teula a dues vessants, i el secundari de planta baixa i pis, també cobert a dues vessants però orientat perpendicularment al principal. L'edifici principal té la façana orientada a migdia i reforçada per dos contraforts de dimensions considerables. Conserva restes d'esgrafiats on apareixen columnes i un fris. A la façana s'obre la porta d'arc rebaixat i dues finestres a la planta baixa; al primer pis, un balcó central amb barana de ferro amb l'escut d'Escaladei i dues finestres, una a cada costat. A les golfes hi ha tres finestrelles ovalades. Les façanes est i sud disposen de sengles rellotges de sol, molt malmesos.

## Història

Presumiblement, el terreny on avui s'aixeca la casa pertanyia des dels inicis a la cartoixa dels frares. Cal suposar que l'actual construcció fou aixecada en substitució d'una altra anterior ja envellida. La casa hauria de ser datada entre els segles XVII i XVIII, quan la Cartoixa adequà o reconstruí diverses edificacions: La Pietat, Mas de Sant Antoni, de Sant Blai, etc. Segurament, hom dirigia des d'allà els camps tancats annexes i d'altres propietats del municipi. A la desamortització, la propietat passà a mans privades. Actualment és deshabitada i els camps propis són dedicats al conreu d'avellaners i oliveres principalment.

## Referències

* 1 2 «Casa dels Cartoixos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Casa dels Cartoixos». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Diopites (desambiguació)

Diopites és el nom dels següents personatges:
* Diopites, general atenès del segle iv aC, pare del comediògraf Menandre
* Diopites, atenès del segle v aC, astròleg i agitador polític
* Diopites, ciutadà atenès que legislà contra si mateix per error
# Bosc de Cérvoles

El Bosc de Cérvoles és un bosc del terme municipal de Senterada, al Pallars Jussà.
Està situat al sector occidental del terme, al sud de Cadolla i a l'oest de Cérvoles, al qual pertany. Es troba sobretot al vessant septentrional del Serrat de Coscollola.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de Guiera

El Turó de Guiera és una muntanya de 108 metres que es troba al municipi de Cerdanyola del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pipistrel·linis

Els pipistrel·linis (Pipistrellini) són una tribu de ratpenats de la família dels vespertiliònids, formada per 42 espècies distribuïdes en 4 gèneres.

## Classificació

* Gènere Glischropus
* Gènere Nyctalus
* Gènere Parastrellus
** Subgènere Perimyotis
** Subgènere Pipistrellus
* Gènere Scotozous

## Enllaços externs

* Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Respirometria

La respirometria és un terme general que engloba una sèrie de tècniques per obtenir estimacions de les taxes de metabolisme de vertebrats, invertebrats, plantes, teixits, cèl·lules, o microorganismes mitjançant una mesura indirecta de la producció de calor (calorimetria).

## Taxes metabòliques d'animals sencers

El metabolisme d'un animal s'estima determinant les taxes de producció de diòxid de carboni (VCO$_2$) i de consum d'oxigen (VO$_2$) d'animals individuals, ja sigui en un sistema de respirometria de circuit tancat o obert. Normalment, s'obtenen dues mesures: la taxa metabòlica estàndard (TME) o la taxa metabòlica basal (TMB) i taxa màxima (VO2màx). La TME es mesura mentre l'animal està en repòs (però no adormit) en condicions específiques de laboratori (temperatura, hidratació) i específiques del subjecte (per exemple, mida o al·lometria), edat, estat de reproducció, després que els aliments hagin estat asimilats per evitar el seu efecte tèrmic. El VO$_2$màx es determina normalment durant l'exercici aeròbic als límits fisiològics o a prop. En canvi, la taxa metabòlica de camp (TMC) es refereix a la taxa metabòlica d'un animal actiu sense restriccions a la naturalesa. Les taxes metabòliques d'animals sencers es refereixen a aquestes mesures sense correcció de la massa corporal. Si els valors TME o TMB es divideixen pel valor de la massa corporal de l'animal, la taxa s'anomena específica de massa; així, aquest valor és el que normalment s'utilitza en comparacions entre espècies.

## Referències

* ↑ White, C. R., and R. S. Seymour. 2005. Allometric scaling of mammalian metabolism. Journal of Experimental Biology 208(9):1611–1619.
* ↑ Blaxter, K. 1989. Energy metabolism in animals and man. Cambridge University Press. ISBN 0-521-36931-2
* ↑ Weibel, E. R., and H. Hoppeler. 2005. Exercise-induced maximal metabolic rate scales with muscle aerobic capacity. Journal of Experimental Biology 208(9):1635–1644.
* ↑ Nagy, K. A. 2005. Field metabolic rate and body size. Journal of Experimental Biology 208(9):1621–1625.
* ↑ Makarieva, A. M., Gorshkov, V. G., Li, B. L., Chown, S. L., Reich, P. B., & Gavrilov, V. M. (2008). Mean mass-specific metabolic rates are strikingly similar across life's major domains: evidence for life's metabolic optimum. Proceedings of the National Academy of Sciences 105(44):16994-16999.
# Tossa de Montclús

La Tossa de Montclús és una muntanya de 1.447 metres que es troba al municipi de la Pobla de Lillet, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Bartomeu del Masroig

Sant Bartomeu del Masroig és una església neoclàssica del municipi del Masroig (Priorat) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, bastit de maó i maçoneria arrebossada en alguns punts, amb reforç de carreus als angles, amb creuer no sobresortit, i cobert per teulada a dues vessants i cúpula central. Interiorment presenta tres naus, en creu grega, separades per pilastres, creuer i absis semicircular a banda i banda del qual hi ha, en prolongació de les naus laterals, la capella del Santíssim i la Sagristia. D'un fris continu arrenca la volta, de mig punt amb llunetes i arcs faixons. L'interior és enguixat i pintat i l'absis presenta sis falses columnes d'estil jònic. El cor cobreix l'entrada. La façana amb un ampli fris central, té una portalada senzilla de llinda recta rematada per una fornícula buida i mig ull de bou. El conjunt és acabat per un frontó triangular. El campanar, als peus, és molt petit, de maó i en forma d'espadanya, amb un breu remat que inclou el rellotge.
La Pica beneitera es troba adossada al mur de l'entrada, al costat dret. Treballada en marbre té forma semiesfèrica, amb un diàmetre de 41cm i una base de 25cm. Està muntada sobre un peu prismàtic de secció octogonal. Sota una sanefa de branques i fulles que ocupa la part superior, hi apareixen sis escuts tres dels quals són inidentificables per ser massa propers a la paret. Els tres restants representen les lletres JHS, una pinya, i una mà amb una branca.

## Història

Les dades sobre l'edifici són extraordinàriament migrades. Se sap que fou construït el segle xix en substitució d'un edifici pretesament romànic. Segurament correspon a la primera i segona dècada. Alguns elements foren aprofitats. Posteriorment s'hi afegí el campanar i es tapiaren algunes obertures.
D'acord amb algun autor i el que sembla més versemblant és que la pica fou cisellada arran de la unificació dels pobles de Les Pinyeres i El Masroig. Instal·lada a l'església antiga fou traslladada a la nova, en un lloc no gaire visible.

## Referències

* 1 2 3 4 «Església de Sant Bartomeu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Església de Sant Bartomeu». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Boscos secs de Balsas

Els boscos secs de Balsas són una ecoregió tropical, en el bioma dels boscos secs tropicals i subtropicals de frondoses, localitzat a Mèxic Occidental i Mèxic Central. Les muntanyes dels voltants són la llar dels boscos de pi i alzina: boscos de pi i alzina del Cinturó Volcànic Transmexicà al nord i nord-oest, els boscos de pi i alzina de Sierra Madre del Sur per al sud, i els boscos de pi i alzina de Sierra Madre de Oaxaca a l'est. El matollar xeròfil de la de la Vall de Tehuacán es troba al nord-est. Els boscos secs de Balsas es troben els boscos secs de la costa del Pacífic Sud, on es trenca el Balsas a través de Sierra Madre del Sur en el seu camí cap a l'oceà Pacífic.
Els boscos secs de Balsas ocupen la conca del riu Balsas. L'ecoregió té una superfície de 62.400 km². La Vall Balsas, i els boscos secs de Balsas, s'estenen a l'est i l'oest entre les àrees de l'Eix volcànic transversal per al nord i Sierra Madre del Sur al sud. Els boscos secs de Balsas s'estenen per parts dels estats de Michoacán, Guerrero, Mèxic, Morelos, Puebla i Oaxaca.
El clima dels boscos secs de Balsas és tropical i subhumit. Les precipitacions són menys de 120 centímetres per any i de temporada, amb una estació seca que pot durar fins a vuit mesos.
# Turó de la Beromina

El Turó de la Beromina, també anomenat turó de la Barromina és una muntanya de la serra de Collcardús de 468 metres d'alçada. Està situada al terme municipal de Viladecavalls, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* 1 2 «turó de la Beromina». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 20 febrer 2021].
* ↑ «Nomenclator Oficial de Toponímia Major de Catalunya: Viladecavalls». ICGC. Arxivat de l'original el 3 de gener 2020. [Consulta: 20 febrer 2021].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lophuromys dieterleni

Lophuromys dieterleni és un rosegador del gènere Lophuromys que viu a 2.100 metres d'altitud a Mount Oku a Camerun. Aquesta espècie pertany al subgènere Lophuromys i està relacionada amb L. aquilus, tot i que en un principi es cregué que era particularment propera a L. sikapusi. Fou anomenada en honor de Fritz Dieterlen, per la seva feina sobre la història natural de mamífers de l'Àfrica Central i especialment Lophuromys.
L. dieterleni pertany a les espècies de Lophuromys no clapades amb una cua curta, però el crani s'assembla més a les espècies de clapades. La llargada del crani és d'uns 31 mm.
# Mina de can Cortada

La mina de Can Cortada era una canalització al barri d'Horta de Barcelona, de la qual es conserven la torre de distribució i la font del carrer de Campoamor, catalogades com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

Cap al 1870, es va parcel·lar part de la finca de Can Cortada per a construir-hi cases per als estiuejants de Barcelona, la colònia Les Estires. La mina subministrava aigua a gairebé totes les cases de la rambla de Cortada, que el 1907 va canviar el nom per carrer de Campoamor, i a algunes cases dels carrers de Chapí i Sant Gaudenci.
La mina es va excavar per sota de l'actual Ronda de Dalt, prop de la finca de Can Glòria, avui parc de Xavier Montsalvatge. L'aigua es feia arribar a dues torres de distribució, que a la part alta tenien un plomer distribuïdor, del qual sortien les canonades cap als usuaris, amb el cabal contractat. A diferència de la mina de Can Travi, on els contractes eren a perpetuïtat, aquí s'arrendava l'aigua anualment, a un preu de 30 pessetes anuals per un cabal d'un quart de ploma d'aigua (2.200 l/dia).
La primera torre era al convent de les Dominiques, enderrocat per a construir-hi l'actual escola Fedac Horta, i la segona es troba al número 35 del carrer de Campoamor, on també alimentava una font pública.

## Referències

* ↑ «Pilar d'aigua i font». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). El Papiol: Efadós, juny 2012. ISBN 978-84-15232-22-3.
* ↑ Santos, Inma «Una torre de agua para la burguesía de Horta». Metrópoli, 26-02-2021.
* 1 2 «Mines d'aigua». El Pou. Número Especial: Atles de l'aigua d'Horta-Guinardó, 2019, pàg. 47-58.

## Enllaços externs

* «Torre d'aigua i font del carrer Campoamor». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.