OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 30 Seconds to Mars (àlbum)

30 Seconds to Mars fou el primer LP de 30 Seconds to Mars, llençat al mercat el 27 d'agost de 2002. El primer senzill del disc fou Capricorn (A Brand New Name) i el segon, Edge of the Earth.

## Crèdits

* Jared Leto - Veus, Guitarra
* Shannon Leto - Bateria
* Solon Bixler - Guitarra

## Llista de cançons

* Capricorn (A Brand New Name) - 3:53
* Edge of the Earth - 4:36
* Fallen - 4:58
* Oblivion - 3:27
* Buddha for Mary - 5:43
* Echelon - 5:47
* Welcome to the Universe - 2:39
* The Mission - 4:02
* End of the Beginning - 4:37
* 93 Million Miles - 5:18
* Year Zero - 4:37
** The Struggle - 2:57 (Hidden track) - 7:54
# Puig d'Urri

El Puig d'Urri és una muntanya de 1.066 metres que es troba al municipi de Rupit i Pruit, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1960

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 celebrats a la ciutat de Roma (Itàlia) es disputaren 15 proves de natació, vuit en categoria masculina i set en categoria femenina. La competició es desenvolupà al Centre Aquàtic de Roma entre els dies 26 d'agost i el 3 de setembre de 1960.
Hi participaren un total de 380 nedadors, entre ells 144 dones, de 45 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| 100 m lliures Detalls | John Devitt | 55.2 | Lance Larson | 55.2 | Manuel dos Santos | 55.4 |
| 400 m lliures Detalls | Murray Rose | 4:18.3 | Tsuyoshi Yamanaka | 4:21.4 | John Konrads | 4:21.8 |
| 1500 m lliures Detalls | John Konrads | 17:19.2 | Murray Rose | 17:21.7 | George Breen | 17:30.6 |
| 100 m esquena Detalls | David Theile | 1:01.9 | Frank McKinney | 1:02.1 | Robert Bennett | 1:02.3 |
| 200 m esquena Detalls | William Mulliken | 2:37.4 | Yoshihiko Osaki | 2:38.0 | Wieger Mensonides | 2:39.7 |
| 200 m papallona Detalls | Michael Troy | 2:12.8 | Neville Hayes | 2:14.6 | David Gillanders | 2:15.3 |
| 4x200 m lliures Detalls | Estats UnitsGeorge Harrison Richard Blick Michael Troy Jeff Farrell | 8:10.2 | JapóMakoto Fukui Hiroshi Ishii Tsuyoshi Yamanaka Tatsuo Fujimoto | 8:13.3 | AustràliaDavid Dickson John Devitt Murray Rose John Konrads | 8:13.8 |
| 4x100 m estils Detalls | Estats UnitsFrank McKinney Paul Hait Lance Larson Jeff Farrell | 4:05.4 | AustràliaDavid Theile Terry Gathercole Neville Hayes Geoff Shipton | 4:12.0 | JapóKazuo Tomita Koichi Hirakida Yoshihiko Osaki Keigo Shimuzu | 4:12.2 |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| 100 m lliures Detalls | Dawn Fraser | 1:01.2 | Chris von Saltza | 1:02.8 | Natalie Steward | 1:03.1 |
| 400 m lliures Detalls | Chris von Saltza | 4:50.6 | Jane Cederqvist | 4:53.9 | Tineke Lagerberg | 4:56.9 |
| 100 m esquena Detalls | Lynn Burke | 1:09.3 | Natalie Steward | 1:10.8 | Satoko Tanaka | 1:11.4 |
| 200 m esquena Detalls | Anita Lonsbrough | 2:49.5 | Wiltrud Urselmann | 2:50.0 | Barbara Göbem | 2:53.6 |
| 100 m papallona Detalls | Carolyn Schuler | 1:09.5 | Marianne Heemskerk | 1:10.4 | Jan Andrew | 1:12.2 |
| 4x100 m lliures Detalls | Estats UnitsJoan Spillane Shirley Stobs Carolyn Wood Chris von Saltza | 4:08.9 | AustràliaDawn Fraser Ilsa Konrads Lorraine Crapp Alva Colquhuon | 4:11.3 | AlemanyaChristel Steffin Heidi Pechstein Gisela Weiss Ursula Brunner | 4:19.7 |
| 4x100 m estils Detalls | Estats UnitsLynn Burke Patty Kempner Carolyn Schuler Chris von Saltza | 4:41.1 | AustràliaMarilyn Wilson Rosemary Lassig Jan Andrew Dawn Fraser | 4:45.9 | AlemanyaIngrid Schmidt Ursula Küper Bärbel Fuhrmann Ursel Brunner | 4:47.6 |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 9 | 3 | 3 | 15 |
| 2 | Austràlia | 5 | 5 | 3 | 13 |
| 3 | Regne Unit | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4 | Japó | 0 | 3 | 2 | 5 |
| 5 | Alemanya | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 6 | Països Baixos | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 7 | Suècia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Brasil | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Swimming at the 1960 Summer Olympics». [Consulta: 16 desembre 2024].
# Viatxeslav Xapovalov

Viatxeslav Xapovalov és un funcionari del govern ucraïnès. Va ser el viceministre de defensa d'Ucraïna.

## Biografia

Va néixer el 20 de juny de 1969 a Khàrkiv. Va estudiar a Institut d'Enginyers d'Aviació Civil de Kíev (ara Universitat Nacional d'Aviació) enginyeria d'organització i gestió del transport, organització i gestió. De febrer a l'agost de 1989, treballador de l'aeròdrom de la 3a categoria de servei d'aeròdrom de la unitat d'aviació unida de Kharkiv de l'Administració d'Aviació Estatal d'Ucraïna, ciutat de Kharkiv. Va treballar com a assistent de vol de l'aeroport de Minsk-2 (Belarús) de maig a agost de 1990. Després va ser responsable de turisme a LLC "PAN Ukraine", a Kíev de 1993 a 1996.
El 1998 va promocionar a director de vendes de "ChelProm" LLC a Kíiv i el 2002 director general de la planta mecànica de reparacions universals "Zubr" LLC, a Butxa.
El 2010 arriba a cap del Departament de Construcció de Capitals del Ministeri d'Habitatge i Serveis Comunitaris d'Ucraïna, a Kíev; el juliol de 2013, és director general Adjunt de Construcció de la SE "Spetsservis" del Ministeri de l'Interior d'Ucraïna, a Kíev;
El maig de 2015 és nomenat assessor del vicepresident de l'Administració de l'Estat Regional de Kíev, i el gener de 2018 director general del Departament de Política de Propietat de JSC "Ukrzaliznytsia", a Kíev; El 2010, director general de la Direcció d'Infraestructures del Ministeri per a la Reintegració dels Territoris Ocupats Temporals d'Ucraïna, i finalment el 3 de febrer de 2021 és nomenat viceministre de Reintegració dels Territoris Ocupats Temporals d'Ucraïna.
El 24 de gener de 2023 va ser destituït - juntament amb altres alts funcionaris - per presumpta malversació de fons.

## Referències

* ↑ https://www.washingtonpost.com/world/2023/01/24/ukraine-officials-ousted-corruption-zelensky/
* ↑ «Ukraine's deputy defense minister resigns amid corruption inquiry», 24-01-2023.
* ↑ https://www.mil.gov.ua/en/ministry-of-defence-leader/viacheslav-shapovalov.html
* ↑ «Zelenski la setmana passada va anunciar una reforma del govern i les altes institucions, la més significativa des de l'inici de l'ofensiva de Moscou» (en català). Ara.cat. [Consulta: 4 febrer 2023].
* ↑ «DEPUTY MINISTER» (en anglès), 04-02-2021. Arxivat de l'original el 2023-02-13. [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ Redacció. «Zelenski engega una purga d'alts funcionaris per posar fre a la corrupció». [Consulta: 13 febrer 2023].
# La Gritella

La Gritella és una muntanya de 1.093 metres que es troba entre els municipis de Prades, a la comarca del Baix Camp i de Cornudella de Montsant, a la comarca catalana del Priorat. Forma part de les muntanyes de Prades.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Serra de la Gritella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cantó de La Verpillière

El cantó de La Verpillière és un cantó francès del departament de la Isèra, situat al districte de La Tour-du-Pin. Té 7 municipis i el cap és La Verpillière.

## Municipis

* Bonnefamille
* Chèzeneuve
* Four
* Roche
* Saint-Quentin-Fallavier
* Satolas-et-Bonce
* La Verpillière

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1973 | M. Blein | RGR, després RI |
| 1973-1974 | M. Campan | RI, després UDF |
| 1979-1985 | Maurice Ancel | PS |
| 1985-1998 | Achille Paoli | RPR |
| 1998- | Denis Vernay | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 5.878 | 6.989 | 10.188 | 13.175 | 15.039 | 16.943 | 18.246 |
# The Night of the Doctor

The Night of the Doctor (La nit del Doctor) és un mini capítol de la sèrie britànica de ciència-ficció Doctor Who. Es va publicar a BBC iPlayer, el servei de vídeo de la BBC, el 13 de novembre de 2013, com a bestreta i preqüela de l'especial del 50è aniversari, The Day of the Doctor. El va escriure Steven Moffat i és protagonitzat per Paul McGann com el Vuitè Doctor, fent un cameo John Hurt com el Doctor Guerrer.
L'episodi, ambientat a la meitat de la guerra del temps, mostra els fins ara inèdits últims moments del Vuitè Doctor i la seva regeneració controlada artificialment fins al Doctor Guerrer. Mostra la segona aparició en pantalla de McGann com el Doctor, després del seu debut a Doctor Who: La pel·lícula 17 anys abans, el 1996. La data d'estrena, el 14 de novembre, coincideix al mateix temps amb el 54 aniversari de McGann.

## Argument

L'episodi està ambientat en la guerra del temps. El Vuitè Doctor (Paul McGann) intenta rescatar una pilot, Cass, que està a punt d'estavellar a la superfície de Karn. No obstant això, en saber que ell és un senyor del temps, es nega a anar amb ell, preferint la mort. El Doctor li insisteix que ell és «un dels bons», i que no forma ni «mai va formar» part de la guerra, però la nau s'estavella i els dos es maten.
En Karn, el Doctor és recollit per la Germandat (The Brain of Morbius), que li reviuen quatre minuts. El convencen que no hi ha manera d'evitar ser part de la guerra, i així pronuncia les seves últimes paraules (» Metge, cura't a tu mateix», una referència al proverbi bíblic) i es beu una poció que assegurarà la seva encarnació en «un guerrer», aleshores es regenera en el Doctor Guerrer, que declara «Mai més Doctor». L'aparició d'Hurt en pantalla es realitza amb un mirall que reflecteix la imatge d'un jove John Hurt.

## Emissió i recepció

L'episodi va arribar als espectadors per sorpresa, ja que es va anunciar a Twitter menys d'una hora abans de publicar-lo L'aparició de Paul McGann també va arribar per sorpresa, perquè Colin Baker aquell mateix mes havia declarat que el Sisè Doctor no apareixeria a The Day of the Doctor o els seus mitjans relacionats, i que «en Peter tampoc hi és perquè l'he vist fa poc. I et puc dir que Sylvester no hi és, ni tampoc en Paul».

## Continuïtat

* Abans de regenerar-se, el Vuitè Doctor esmenta Charley Pollard, C'rizz, Lucie Miller, Tamsin Drew i Molly O'Sullivan. Es tracta dels acompanyants del Doctor en els diversos audiodramàtics de Big Finish Productions des de 2001, i constitueix una raresa a esmentar personatges de produccions derivades en la sèrie de televisió.
* El Quart Doctor va visitar anteriorment Karn a The Brain of Morbius. La Germanor també va aparèixer recurrentment en les històries de Big Finish.

## Referències

* ↑ http://www.radiotimes.com/news/2013-11-14/doctor-who-paul-mcgann-returns-as-the-time-lord-in-the-night-of-the-doctor
* ↑ https://twitter.com/bbcdoctorwho/status/400945710763233280
* ↑ http://www.huffingtonpost.co.uk/2013/11/12/doctor-who-50th-anniversary-colin-baker_n_4260084.html
# David Domingo i Santamaría

David Domingo i Santamaría (Tarragona, 1976) és professor a la Université Libre de Bruxelles des de 2012. Anteriorment va treballar per la Universitat Rovira i Virgili, i al Postgrau de Periodisme Digital de la Universitat Oberta de Catalunya.
Ha deixat constància de l'evolució d'Internet en l'Informe de la Comunicació a Catalunya, produït cada dos anys des de 2000 per l'Institut de la Comunicació de la Universitat Autònoma de Barcelona. Es tracta d'un recull d'estadístiques i una anàlisi de tendències disponible en obert. En la seva recerca ha dedicat especial atenció als mitjans digitals locals a Catalunya, i va fer un primer cens de 475 webs informatives que va publicar el Col·legi de Periodistes el 2004. Aquest cens va ajudar a alimentar la secció de mitjans en català de l'Open Directory Project. També ha investigat les rutines de treball dels periodistes digitals catalans i com les redaccions han gestionat els processos d’innovació.

## Referències

* ↑ «David Domingo». Saül Gordillo, 05-03-2015.
* ↑ Gordillo, Saül. Sobirania.cat. Primera edició. Arenys de Mar: Crea't Edicions, Juny de 2014, p. 125 i 182. ISBN 978-84-942772-0-7 [Consulta: 1r abril 2015]. Arxivat 2015-03-27 a Wayback Machine.
# Sweet Country (pel·lícula del 2017)

Sweet Country és una pel·lícula australiana dirigida per Warwick Thornton, estrenada l'any 2017.

## Argument

Sam, un granger aborigen, és obligat a fugir amb la seva dona després d'haver abatut, en legítima defensa, el fill del propietari blanc de l'estació. El sergent Fletcher es llança a la seva persecució, acorralant la parella per tots els mitjans necessaris amb l'ajuda d'un caçador local i d'alguns propietaris de terres.

## Repartiment

* Hamilton Morris: Sam Kelly
* Sam Neill: Fred Smith
* Ewen Leslie: Harry March
* Bryan Brown: Sergent Fletcher
* Thomas M. Wright: Mick Kennedy

## Rebuda
### Premis

* Mostra de Venècia 2017: Premi del jurat

### Crítica

* "Elegant, commovedora i discretament incendiària (...) És el paisatge el que primer t'impacta (...) [Una] pel·lícula lúcida i plena de cor"
* "Un drama amb una amplitud i una profunditat emocional imponents (...) Elevat per la grandesa natural de la seva narració visual (...) En termes de domini visual, la pel·lícula no podria ser més expres.siva"
* "Un llegat de sang que aquesta pel·lícula preciosista explora combinant el mòbil (un dels episodis més inspirats pren la forma de western itinerant) i l'aquestàtic (…) Puntuació: ★★★★ (sobre 5)"
* (Thornton) utilitza els recognoscibles codis del western per reflexionar sobre la supurant ferida que el racisme i la violència han infligit sobre la història de la nació oceànica.

## Referències

* ↑ «‘The Shape of Water’ Takes Top Venice Film Festival Prize» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Lodge, Guy «Film Review: ‘Sweet Country’» (en anglès). Variety, 07-09-2017.
* ↑ Rooney, David «'Sweet Country': Film Review | Venice 2017» (en anglès). The Hollywood Reporter.
* ↑ Yáñez, Manu «Sweet Country» (en castellà). Fotogramas, 28-05-2018.
* ↑ Yañez, Manu «Racisme a les planícies australianes». Diari Ara, 24-05-2018, pàg. 04 Play.
# Puig Ventós (el Brull)

El Puig Ventós és una muntanya de 1.242 metres que es troba al municipi del Brull, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de les Obagues

La Serra de les Obagues és una serra situada al municipi de Falset a la comarca del Priorat, amb una elevació màxima de 468 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Bilhom

El cantó de Bilhom és un cantó francès del departament del Puèi Domat, situat al districte de Clarmont d'Alvèrnia. Té 10 municipis i el cap és Bilhom.

## Municipis

* Bilhom
* Bongheat
* Bort-l'Étang
* Égliseneuve-près-Billom
* Glaine-Montaigut
* Mauzun
* Montmorin
* Neuville
* Pérignat-sur-Allier
* Saint-Julien-de-Coppel

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1967 | M. Begon | RI |
| 1967-1992 | Yves Guillon | PS |
| 1992-1998 | Jean-Louis Pradier | UDF |
| 1998-2011 | Pierre Guillon | PS |
| 2011- | Jean-Pierre Buche | PG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 6.252 | 6.916 | 7.149 | 7.791 | 8.391 | 9.136 | 10.236 |
# Estadi Monumental Río Parapití

L'Estadi Monumental Río Parapití és un estadi multiusos de la ciutat de Pedro Juan Caballero, Paraguai.
L'estadi és propietat i seu del Club Sportivo 2 de Mayo. Va ser inaugurat l'any 1977, i remodelat el 1999. Té una capacitat per a 22.000 espectadors.
Va ser una de les seus de la Copa Amèrica de futbol de 1999.

## Referències

* ↑ Pedro Juan Digital. «Realizan mejoras en el Monumental Río Parapití», 18-03-2016. [Consulta: 19 març 2016].
* ↑ ABC Color. «La última vez en el Parapití», 25-09-2017. [Consulta: 14 octubre 2018].
* ↑ World Stadiums. «Estadios de fútbol de Paraguay» (en anglès). [Consulta: 9 juliol 2026].
* ↑ «Copa América 1999». Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2018. [Consulta: 30 octubre 2015].
# Imperatriz

Imperatriz és un municipi brasiler de l'estat de Maranhão. Tenia una població benvolguda en 2015 de 253.123 habitants, la qual cosa la converteix a la segona ciutat en grandària de l'estat.
El municipi s'estén pel marge dret del riu Tocantins, en el límit amb els estat de Pará i Tocantins, a 637 quilòmetres de São Luís, la capital de Maranhão. La pròpia ciutat d'Imperatriz està localitzada en el marge del riu.
L'economia, fins a la dècada de 1970, es basava en l'extracció de fusta, així com en el cultiu de canya de sucre, arròs, blat de moro i cotó, com també en la ramaderia de bovins i porcins. El municipi té un important port fluvial, un aeroport (amb línies diàries de las companyies TAM Linhas Aèries (actualament LATAM) i GOL), i una estació ferroviària.
Actualment, Imperatriz és un important distribuïdor de béns i serveis de l'oest de l'estat de Maranhão, el nord de Tocantins i el sud de Pará. En els últims anys es va transformar en un pol universitari, amb la implementació de facultats privades, com a exemple Facimp, Unisulma, Fama i Fest, que es van sumar a les ja existents, UFMA (Universitat Federal de Maranhão) i UEMA (Universitat Estadual de Maranhão).

## Referències

* ↑ Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE). «Estimativas populacionais para os municípios e para as Unidades da Federação brasileira em 01.07.2015» (en (portuguès)). Estimativa populacional 2015 (PDF), 01-07-2015. [Consulta: 19 gener 2016].
# Puigsasucre

El Puigsasucre és una muntanya de 1.106 metres que es troba al municipi de Viladrau, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Teorema de Gottesman-Knill

En computació quàntica, el teorema de Gottesman – Knill és un resultat teòric de Daniel Gottesman i Emanuel Knill que estableix que els circuits estabilitzadors – circuits que només consisteixen en portes del normalitzador del grup qubit de Pauli, també anomenat grup de Clifford – es poden simular perfectament en temps polinomial en un ordinador probabilístic clàssic. El grup Clifford es pot generar únicament utilitzant les portes controlades NOT, Hadamard i fase (CNOT, H i S); i, per tant, els circuits estabilitzadors es poden construir utilitzant només aquestes portes.
El motiu de l'acceleració dels ordinadors quàntics en comparació amb els clàssics encara no s'entén del tot. El teorema de Gottesman-Knill demostra que tots els algorismes quàntics l'acceleració dels quals es basa en l'entrellat que es pot aconseguir amb les portes CNOT i Hadamard no aconsegueixen cap avantatge computacional relatiu als ordinadors clàssics, a causa de la simulabilitat clàssica d'aquests algorismes (i dels tipus particulars d'entrellaçat). estats que poden produir).
Des de la declaració inicial del teorema, s'han identificat construccions més eficients per simular aquests circuits estabilitzadors (Clifford) amb una implementació.
El teorema de Gottesman – Knill es va publicar en un article d'un sol autor de Gottesman, en el qual atribueix a Knill el resultat, mitjançant comunicació privada.

## Declaració formal

Teorema: un circuit quàntic que utilitza només els elements següents es pot simular de manera eficient en un ordinador clàssic:
* Preparació de qubits en estats de base computacional.
* Portes Clifford (generades per la porta Hadamard, la porta NO controlada i la porta de fase S).
* Mesures en la base computacional.
El teorema de Gottesman – Knill mostra que fins i tot alguns estats molt entrellaçats es poden simular de manera eficient en un ordinador clàssic. Diversos tipus importants d'algoritmes quàntics utilitzen només portes de Clifford, inclosos els algorismes estàndard per a la destil·lació d'entrellaçament i la correcció d'errors quàntics. Des d'un punt de vista pràctic, els circuits estabilitzadors en n qubits es poden simular en temps O(n log n) utilitzant el formalisme d'estat gràfic.

## Referències

* ↑ Aaronson, Scott; Gottesman, Daniel Physical Review A, 70, 2004, pàg. 052328. arXiv: quant-ph/0406196. Bibcode: 2004PhRvA..70e2328A. DOI: 10.1103/physreva.70.052328.
* ↑ «Classical simulation of quantum computation, the Gottesman-Knill theorem, and slightly beyond» (en anglès). [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ Aaronson, Scott; Gottesman, Daniel Physical Review A, 70, 2004, pàg. 052328. arXiv: quant-ph/0406196. Bibcode: 2004PhRvA..70e2328A. DOI: 10.1103/physreva.70.052328.
* ↑ Aaronson, Scott. «CHP: CNOT-Hadamard-Phase» (en anglès). scottaaronson. [Consulta: 19 setembre 2017].
# Serra dels Gorraptes

La Serra dels Gorraptes és una serra situada als municipis de Cabassers a la comarca del Priorat, i els de Vinebre i la Palma d'Ebre a la comarca de la Ribera d'Ebre, amb una elevació màxima de 576 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Clarmont d'Alvèrnia Est

El cantó de Clarmont d'Alvèrnia Est és un cantó francès del departament del Puèi Domat, situat al districte de Clarmont d'Alvèrnia. Compta amb part del municipi de Clarmont d'Alvèrnia.

## Municipis

* Clarmont d'Alvèrnia

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1970 | M. Simonnet | SFIO |
| 1970-1982 | Maurice Pourchon | SFIO, després PS |
| 1982-1988 | Juliette Chancel | PS |
| 1988-1997 | Serge Godard | PS |
| 1997- | Mireille Lacombe | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | - | - | 13.950 |
# Eusebio Fernández Ardavín

Eusebio Fernández Ardavín (Madrid, 31 de juliol de 1898 - Albacete, 9 de gener de 1965) fou un director de cinema, guionista i cartellista espanyol. Fill del litògraf i castellista César Fernández Ardavín i germà de l'escriptor Luis Fernández Ardavín. També treballà per a ell el seu nebot, el futur director César Fernández Ardavín.
Començà estudis d'enginyeria industrial, però ho deixà molt aviat per dedicar-se al cinema. Va començar algunes pel·lícules amateurs i el 1917 va fundar amb el seu germà Producciones Ardavín, on van fer algunes pel·lícules que retrataven el Madrid d'aquells anys. Quan va arribar el cinema sonor va treballar com a supervisor de diàlegs i dirigí les versions espanyoles a la sucursal de la Paramount Pictures a Joinville.
El 1932 va fundar els primers estudis de cinema sonor a Madrid, Compañía Española Americana (CEA) amb Jacinto Benavente, Carlos Arniches, els germans Álvarez Quintero, Pedro Muñoz Seca i Eduard Marquina i Angulo, on el 1933 realitzarà el primer llargmetratge sonor. Va morir en un accident de trànsit a Albacete en gener de 1965.

## Filmografia seleccionada

* La bejarana (1926)
* Saeta (1933)
* Vidas rotas (1935)
* El agua en el suelo (1934)
* La reina mora (1937)
* La florista de la reina (1940)
* La marquesona (1940)
* La rueda de la vida (1942)
* El abanderado (1943)
* La dama del armiño (1947)
* Neutralidad (1949)
* Vértigo (1951)
* La bella de Cádiz (1953)

## Referències

* ↑ Bentley p.128
* ↑ Eusebio fernández Ardavin, Real Academia de la Historia