OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Umm Salamuna

Umm Salamuna (àrab: ام سلمونه, Umm Salamūna) és una vila de la governació de Betlem, al centre de Cisjordània, situada 12 kilòmetres al sud-oest de Betlem. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques de Palestina (PCBS), tenia 1.189 habitants en 2016. L'assistència sanitària primària s'obté a Beit Fajjar, on el Ministeri de Salut ha classificat les instal·lacions assistencials com a nivell 3.

## Història

En 1883 el Survey of Western Palestine del Fons per a l'Exploració de Palestina va assenyalar «monticles de pedra» a Kh. Umm Salamôni.
En el cens de Palestina de 1931 la població d'Umm Salamuna era comptada amb la de Beit Fajjar, Marah Ma'alla i Marah Rabah. La població total era de 1.043 habitants, tots musulmans en 258 cases.

## Referències

* ↑ «Projecció de població pel Districte de Betlem, ordenat per municipis, 2006- 2016». Arxivat de l'original el 2013-11-22. [Consulta: 5 octubre 2017].
* ↑ West Bank Healthcare
* ↑ Conder and Kitchener, 1883, SWP III, p. 371
* ↑ Mills, 1932, p. 35

## Bibliografia

* Conder, Claude Reignier; Kitchener, H. H.. The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. 3. Londres: Comitè del Fons per a l'Exploració de Palestina, 1883.
* Mills, E.. Census of Palestine 1931. Population of Villages, Towns and Administrative Areas. Jerusalem: Government of Palestine, 1932.
* Palmer, E.H.. The Survey of Western Palestine: Arabic and English Name Lists Collected During the Survey by Lieutenants Conder and Kitchener, R. E. Transliterated and Explained by E.H. Palmer. Comitè del Fons per a l'Exploració de Palestina, 1881.

## Enllaços externs

* Welcome To Khirbat Umm Salamunah
* Survey of Western Palestine, Map 21: IAA, Wikimedia commons
* West Bank road closures
# Som zombis

Som zombis (títol original en anglès, We Are Zombies) és una pel·lícula de comèdia de terror de zombis del 2023 basada en la sèrie de còmics Les Zombies qui ont mangé le monde escrita i dirigida per Yoann-Karl Whissell, François Simard i Anouk Whissell. La pel·lícula és protagonitzada per Alexandre Nachi, Derek Johns i Megan Peta Hill. S'ha subtitulat al català.
El repartiment va començar a rodar la pel·lícula el 29 de març de 2022 als voltants de Montreal.

## Referències

* ↑ Hamman, Cody. «We Are Zombies: Turbo Kid directors RKSS making comedy based on The Zombies That Ate the World». JoBlo.com. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «Som zombis». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ Keslassy, Elsa. «'Turbo Kid’s’ Canadian Filmmaking Trio to Direct ‘We Are Zombies;’ Kinology Boards Sales (EXCLUSIVE)». Variety, 25-04-2023. [Consulta: 29 setembre 2023].
# Casal del Mar

El Casal del Mar és un monument a la ciutat de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local. Edifici entre mitgeres, de planta baixa, pis i àtic amb terrassa, elevat respecte al nivell del passeig. La planta baixa presenta tres obertures rectangulars, amb un porxo d'accés a l'esquerra amb cinc esglaons. Al primer pis hi ha tres arcs de mig punt sostinguts per columnes jòniques amb rajola blava al fust. L'àtic actual, originat per la modificació de les primitives golfes, té obertures circulars que alternen amb plafons de rajoles amb temàtica marina. L'edifici està coronat amb una cornisa i un remat mixtilini i la coberta és de teula a dues vessants.
L'any 1922, el sr. Àlvar Miguel, president del gremi de pescadors, va demanar permís a l'ajuntament de Vilanova i la Geltrú per construir un edifici segons plànols de l'arquitecte municipal Josep Maria Miró i Guibernau. El local vell del Pòsit de Pescadors s'havia fet petit i es necessitava un de nou. El govern va fer un préstec de 70.000 pessetes i per a la construcció es van enderrocar dues cases velles. La inauguració del nou Casal es va celebrar el dia de Sant Pere de l'any 1925.
L'any 1949 el mateix arquitecte va dirigir una remodelació i el 1978 l'edifici fou reconstruït. Es respectà la façana original i es reconstruí la resta. El casal és destinat a local social i oficines de l'Institut Social de la Marina.

## Referències

* 1 2 3 4 «CASAL DEL MAR - CONFRARIA DE PESCADORS». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 gener 2016].
# Cornelles (les Masies de Voltregà)

Cornelles és una masia de les Masies de Voltregà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular que consta de planta baixa i dos pisos. És orientada a ponent, a la part dreta té un cos annexionat. Té coberta a dues vessants amb carener paral·lel a la façana. La porta principal és rectangular amb dues llindes sobreposades. Al primer pis trobem grans finestres amb ampit i al pis superior obertures de petites dimensions. A pocs metres del mas hi ha un cobert de tàpia.
Està construïda bàsicament amb pedra, en alguns sectors amb totxo i el pis superior a base de tàpia.

## Història

Antic mas que al 1553 formava part de la quadra civil de Sant Miquel d'Ordeig, que constava per aquella època de quatre masos. En Joan Cornelles, habitant del mas, era el batlle de la quadra.
Els masos estaven tots adscrits a la parròquia independent de Sant Miquel d'Ordeig, coneguda des del segle x, i reedificada als segles XIII i XVIII.
El mas Cornelles fou reedificat i ampliat a inicis del segle xviii com indica el portal (1703). Els seus habitants, que encara mantenen el mateix cognom, hi conserven documentació des de 1280; per enllaços i compres tenen altres propietats a la comarca com són la Riera de Torelló o el Pou de Folgueroles.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cornelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 agost 2021].
# Bartleby, l'escrivent

Bartleby, l'escrivent és un relat de ficció de l'escriptor estatunidenc Herman Melville. L'obra es pot definir com a novel·la breu o com a conte llarg. Aparegué per primera vegada anònimament en dues parts a les edicions del novembre i el desembre del 1853 de la revista Putnam's Magazine, i fou reimpresa amb algun canvi textual menor al recull de contes The Piazza Tales el 1856.

## Argument

L'obra és narrada per un advocat de Nova York que un dia contracta un escrivent de nom Bartleby, que en un primer moment es mostra treballador i afable tot i l'actitud reservada que té. A l'oficina, situada a Wall Street hi treballa com a escrivent, juntament amb altres dos homes i un noi que s'encarrega de fer encàrrecs. Tot va bé fins que un dia, requerit per l'amo per a fer una tasca contesta que «preferiria no fer-ho». A partir d'aquest moment comença una actitud passiva amb la feina i amb la vida que el durà a la destrucció com a individu, malgrat que el seu amo l'intenta fer entrar en raó. Fins i tot, l'advocat canvia d'oficina davant la negativa de Bartelby de marxar-ne i això li portarà problemes amb els nous llogaters i l'amo de l'antic edifici. Finalment el tanquen a la presó, on encara rebrà la visita de l'advocat, que vetllarà per ell, però fidel als seus refusos i a la passivitat, morirà d'inanició poc temps després.

## Anàlisi

L'obra no fou entesa en el moment en el qual fou publicada, ja que el tema és prou innovador per l'època, la de la destrucció voluntària del mateix individu, cosa que el fa proper a obres com les de Franz Kafka. No va ser apreciada fins cent anys després de ser publicada.
Bartleby pot considerar-se un defensor del nihilisme extrem (i invers, ja que la seva voluntat és justament no actuar) o un afectat per una depressió aguda, hereu de l'spleen baudelairià. També s'ha vist com una crítica al sistema, perquè la seva negativa sorgeix quan li demanen tasques mecàniques i alienants, tot i que després va expandint-se, i es descobreix a més a més que el jove no té casa ni gaires recursos.

## Referències

* ↑ Freixas, Aleix. «Llàtzer Garcia estrena una adaptació de 'Bartleby' en format monòleg al Temporada Alta», 07-11-2024. [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ «Avançament editorial: nova traducció de ‘Bartleby, l’escrivent’, de Herman Melville». Vilaweb, 20-11-2021. [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ Madueño, David. «Herman Melville en català (II): Bartleby l'escrivent», 08-12-2011. [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ Carmona, Alba. «Llàtzer Garcia converteix Bartleby en el protagonista absent d’un monòleg teatral», 06-11-2024. [Consulta: 12 desembre 2024].
# Andrest

Andrest (en francès Andrest) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 688 | 713 | 881 | 1.002 | 1.253 | 1.229 | 1.351 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Anne-Marie Saint-Martin | PCF |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Joc d'àngels

Joc d'àngels (títol original: Angels in the Outfield) és una comèdia estatunidenca dirigida per William Dear i estrenada l'any 1994, remake d'un film de 1951 dirigit per Clarence Brown. Ha estat doblada al català.

## Argument

Roger i el seu amic J.P., tots dos han perdut la seva mare i romanen en una família d'acollida. Són grans fans de l'equip de beisbol dels California Angels, convertits en els Angels de Anaheim. Somien tenir una família si el seu equip, últim de la classificació, guanya finalment. Els precs de Roger hauran estat escoltats, i és amb l'ajuda de verdaders àngels que el seu somni podrà realitzar-se.

## Repartiment

* Danny Glover: George Knox
* Tony Danza: Mel Clark
* Joseph Gordon-Levitt: Roger
* Milton Davis Jr: J.P.
* Brenda Fricker: Maggie Nelson
* Christopher Lloyd: Al, el cap dels Angels
* Ben Johnson: Hank Murphy
* Jay O. Sanders: Ranch Wilder
* Taylor Negron: David Montagne
* Tony Longo: Triscuitt Messmer
* Neal McDonough: Whitt Bass
* Dermot Mulroney: M. Bomman
* Stoney Jackson: Ray Mitchell
* Adrien Brody: Danny Hemmerling
* Tim Conlon: Wally
* Matthew McConaughey: Ben Williams

## Referències

* ↑ «Joc d'àngels». esadir.cat.
* ↑ «Angels in the Outfield». The New York Times.
# Elvira Menéndez

Elvira Menéndez (Galícia, ca. 885-Zamora, 921) va ser noble gallega que va ser reina consort de Galícia (910-914) i de Lleó (914-924) pel seu matrimoni amb Ordoni II.

## Orígens

Era nascuda a Galícia i originària d'una important família de la zona, amb importants possessions territorials. Va ser filla del magnat i noble gallec Hermenegild Gutiérrez, conquistador de la ciutat de Coïmbra, i d'Ermessenda Gatónez, filla del comte Gató del Bierzo, els quals estaven emparentats amb sant Rossend de Celanova.

## Matrimoni

Els Gutiérrez tenien bones relacions amb la corona des d'època d'Alfons III d'Astúries, quan Hermenegild va ser nomenat majordom o cap de palau, raó per la qual es degué acordar el matrimoni d'Elvira amb l'encara infant Ordoni, futur rei Ordoni II de Lleó, que primer va ser rei privatiu de Galícia. El casament es va celebrar a finals de segle IX o començaments de segle x, una unió que encara va augmentar més el prestigi, el poder i la influència de la família d'Hermenegild a la cort, així com en l'àmbit galaicoportuguès.

### Descendència

Quant a la seva descendència, el matrimoni d'Elvira i Ordoni va tenir els següents fills:
* Sanç Ordoni, rei privatiu de Galícia (926-929)
* Alfons IV, rei de Lleó (925-931)
* Ramir II, rei de Lleó (931-951)
* Garcia, probablement mort prematurament
* Ximena, monja de Santa Maria d'Asadur

## Regnat

La reina consta documentalment a nombrosos diplomes de fundació o de dotació de monestirs i esglésies, conjuntament amb el seu marit, entre els anys 911 i 921, unes concessions de caràcter pietós que demostra l'esperit cristià dels monarques, fins al punt de cedir el lloc del palau reial de Lleó per a la instal·lació de la catedral de la ciutat. No es tenen més dades, però segurament la influència de la reina sobre el seu marit va haver de ser, per força, important, com ho fou la dels seus germans Gutier i Arias a la cort. De les terres del regne, la predilecta d'Elvira i Ordoni va ser Galícia, probablement perquè l'havien governat abans d'accedir al tron de Lleó i també perquè era el lloc de naixement de la reina. Tot i que van afavorir monestirs i diòcesis de tots els territoris, va ser especialment important a la zona gallega.

## Mort

La reina va morir entre el 20 de febrer i el 12 d'octubre del 921, mentre el rei estava absent, el qual a la tornada va quedar afectat per la mort de l'esposa. En algun moment que es desconeix, les restes de la reina Elvira van ser traslladades a Oviedo, i va ser enterrada a la capella del Rei Cast de la catedral de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 Carriedo Tejedo, Manuel. «Elvira Menéndez (I)». Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 4 febrer 2021].
* ↑ Flórez, 1790, p. 80.
* ↑ Sáez, 1948, p. 25.
* ↑ Sáez, 1948, p. 14.
* 1 2 Sáez, 1948, p. 28-29.
* ↑ Sáez, 1948, p. 33.
* 1 2 Sáez, 1948, p. 29-31.

## Bibliografia

* Flórez, Enrique. Memorias de las reynas catholicas (en castellà). Madrid: Oficina de la Viuda de Marín, 1790.
* Sáez, Emilio. Los ascendientes de San Rosendo (en castellà). Madrid: Instituto Jerónimo Zurita, 1948.
# Beit 'Amra

Beit 'Amra (àrab: خربة بيت عمرة, Ḫirbat Bayt ʿAmra) és una vila palestina de la governació d'Hebron, a Cisjordània, situada 12 kilòmetres al sud-oest d'Hebron. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques tenia 2.859 habitants el 2016.

## Història

L'explorador francès Victor Guérin va visitar el lloc el 1863, que va descriure com una ruïna. Va assenyalar que "aquestes ruïnes s'estenen sobre un gran turó, les parts més baixes estan proveïdes de murs de sosteniment. Es tallen moltes cisternes als costats del turó. Algunes d'aquestes proporcionen les pedres destinades a aturar l'orifici: a tots els costats es veuen antigues revistes subterrànies, que pertanyien a cases ara destruïdes, les ruïnes de les quals estan cobertes de brossa. Els vestigis de dues esglésies, gairebé destruïdes per complet, encara són visibles, totes dues estan construïdes a l'est i a l'oest, un ocupava la part més alta de la ciutat, l'altre la més baixa. En el lloc del primer, entre d'altres, es troben els fragments d'una pila baptismal."
En 1883 el Survey of Western Palestine (SWP) del Fons per a l'Exploració de Palestina va considerar que era un "lloc en ruïnes en un turó, semblant al personatge de Khurbet Aziz. Cisternes, murs en ruïnes, s'observen restes de columnes i pedres de llinda".
Després de la Guerra araboisraeliana de 1948 i els acords d'armistici de 1949, Beit 'Amra va quedar sota un règim d'ocupació jordana. Des de la Guerra dels Sis Dies en 1967, Beit 'Amra ha romàs sota ocupació israeliana.

## Referències

* ↑ 2007-2016 PCBS census Arxivat 2013-07-05 at Archive.is. Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS). p. 107.
* ↑ Guérin, 1869, p. 208. As translated by Conder and Kitchener, 1883, SWP III, p. 351
* ↑ Conder and Kitchener, 1883, SWP III, p. 351

## Bibliografia

* Conder, C.R.; Kitchener, H.H.. The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. 3. Londres: Comitè del Fons per a l'Exploració de Palestina, 1883.
* Govern de Jordan, Departament d'Estadística. First Census of Population and Housing. Volume I: Final Tables; General Characteristics of the Population, 1964.
* Guérin, V. Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (en francès). 1: Judee, pt. 3. París: L'Imprimerie Nationale, 1869.
* Palmer, E.H.. The Survey of Western Palestine: Arabic and English Name Lists Collected During the Survey by Lieutenants Conder and Kitchener, R. E. Transliterated and Explained by E.H. Palmer. Comitè del Fons per a l'Exploració de Palestina, 1881.
# Recemund d'Ilíberis

Recemund d'Ilíberis (en llatí: Recemundus; també conegut en llengua àrab com rabí Ibn Zyad, rabí Ibn Zyad al-U(s)quf, rabí Ibn Zyad al-U(s)quf al-Qurtubi) va ser un bisbe mossàrab del segle x, autor d'una obra escrita el 961, El Llibre de la divisió dels temps (més conegut com El calendari de Còrdova), una obra escrita paral·lelament en llatí i en àrab, dedicada al califa Al-Hàkam II.
El 953, després d'una sèrie de cartes poc diplomàtiques entre els dos governants, va servir com a ambaixador d'Abd al-Rahman III davant el rei alemany (i futur emperador del Sacre Germànic) Otó I. A Alemanya, va normalitzar amb èxit les relacions entre els governants nominals de la cristiandat, i l'islamisme. Va ser a Alemanya (956) que va conèixer Liutprand de Cremona, el bisbe i diplomàtic italià, i el va convèncer d'escriure una història dels temps. L'Antapodosis estava dedicada a Recemund.
Al seu retorn a Espanya, va ser recompensat amb la seu vacant d'Elvira. Va continuar la seva tasca com a ambaixador a la cristiandat, anant a l'altre emperador europeu a Constantinoble, i després a Jerusalem, la ciutat més santa de les tres grans religions monoteistes (cristianisme, islam i judaisme).
L'any 961, Recemund va presentar un calendari àrab de festes cristianes (incloses algunes commemoratives dels màrtirs de Còrdova) al nou califa, Al-Hàkam II.

## Referències

* ↑ Manuel Rincón Álvarez, Mozárabes y mozarabías, Universidad de Salamanca (2003). ISBN 84-7800-700-8

## Bibliografia

* Wintle, Justin. The Rough Guide History of Spain. Penguin Group, 2003.
* Gerli, E. Michael, ed. Routledge Encyclopedias of the Middle Ages: VIII Medieval Iberia, an Encyclopedia. "Recemund."
* Colbert, E. "The Martyrs of Córdoba (850–859): A Study of the Sources". Ph.D. Diss., Catholic University of America, 1962, 382–86.
* Dozy, R., ed. Le Calendrier de Cordoue. Trans. C. Pellat. 2d ed. Leiden, 1961.
# Nesoclopeus

Nesoclopeus és un gènere obsolet d'ocells de la família dels ràl·lids ( Rallidae ) que habiten en algunes illes de Polinèsia i estava formada pel rascló de les Fiji (Nesoclopeus poecilopterus) el rascló de Woodford (Nesoclopeus woodfordi). La primera d'elles es considera extinta des de finals del segle XX

## Taxonomia

L'espècie Hypotaenidia sovint s'inclou a Gallirallus l.s., però la seqüència a Kirchman (2012) els mostra com a parafilètics a Gallirallus s.s.
Actualment el Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024), els inclou dins el gènere Hypotaenidia, Hypotaenidia poecilopterus i Hypotaenidia woodfordi seguint el criteri de Dickinson & Remsen (2013) que inclou Nesoclopeus.
Tanmateix, Cornell Lab/Birds of the World els inclou dins el gènere Gallirallus

## Referències

* ↑ Kirchman, Jeremy «Speciation of flightless rails on islands: A DNA-based phylogeny of the typical rails of the Pacific» (en anglès). The Auk, 129, 1, 1-2012, pàg. 56–69. DOI: 10.1525/auk.2011.11096.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Finfoots, flufftails, rails, trumpeters, cranes, Limpkin – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 11 desembre 2024].
* ↑ B Taylor i A Bonan. (2017). Rails, Gallinules, Coots (Rallidae). J del Hoyo, A Elliott, J Sargatal, DA Christie i E de Juana. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
* ↑ The Howard and Moore complete checklist of the birds of the world. 1: Non-passerines. 4. ed. Eastbourne: Aves Press, 2013. ISBN 978-0-9568611-0-8.
* ↑ Winkler, David W.; Billerman, Shawn M.; Lovette, Irby J. Rails, Gallinules, and Coots (Rallidae) (en anglès). Cornell Lab of Ornithology, 2020-03-04. DOI 10.2173/bow.rallid1.01.
# Daniel Ocón Arráiz

Daniel Ocón Arráiz (Logronyo, La Rioja, 30 de setembre de 1980) és un àrbitre de futbol espanyol de la Segona Divisió d'Espanya. Pertany al Comitè d'Àrbitres de La Rioja.

## Trajectòria

Després de sis temporades a Segona Divisió, on va dirigir 134 partits, aconsegueix l'ascens a Primera Divisió d'Espanya conjuntament amb el col·legiat andalús José Luis Munuera Montero i el col·legiat de Tenerife Daniel Jesús Trujillo Suárez.
Va debutar el 28 d'agost de 2016 a primera divisió en un partit que va enfrontar la Unión Deportiva Las Palmas contra el Granada Club de Fútbol (5-1).
Després de només una temporada a la Primera Divisió d'Espanya, descendeix a la Segona Divisió d'Espanya la temporada 2016/17. L'últim partit que va dirigir a primera divisió va ser el RCD Espanyol - València Club de Futbol (0-1) el 13 d'abril de 2017.

## Temporades

| Categoria | País | Any |
| Segona Divisió "B" | Espanya | 2006-2010 |
| Segona Divisió | Espanya | 2010-2016 |
| Primera Divisió | Espanya | 2016-2017 |
| Segona Divisió | Espanya | 2017- |

## Referències

* ↑ «Ocón Arraiz, Daniel Ocón Arraiz - Árbitro». www.bdfutbol.com. [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ «Los árbitros Trujillo Suárez, Ocón Arráiz y Munuera Montero ascienden a Primera | COPE». www.cope.es. Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 21 juny 2016].
# Veljko Bakašun

Veljko Bakašun (Split, 14 de juny de 1920 - Korčula, 17 de juliol de 2007) va ser un waterpolista croat que va competir sota bandera iugoslava durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on fou novè en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki guanyà la medalla de plata en la mateixa competició.

## Referències

* ↑ «Veljko Bakašun Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 28 maig 2019].
# Ivo Cipci

Ivo Cipci (Split, 25 d'abril de 1933) va ser un waterpolista croat que va competir sota bandera iugoslava durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics de Melbourne, on guanyà la medalla de plata en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard va ser convocat per disputar els Jocs de Roma, però no va disputar cap minut del campionat. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa de waterpolo de 1958 i la medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1959.
El 1954, 1957 i 1961 guanyà la lliga iugoslava amb el VK Jadran. Posteriorment ocupà diversos càrrecs directius en aquest equip.

## Referències

* ↑ «Ivo Cipci Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 d'octubre 2012. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Ivica Cipci». www.hoo.hr. Comitè Olímpic de Croàcia. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Legenda sa Zvončaca» (en croat). Olimp. Comitè Olímpic de Croàcia, 44, 9-2012, pàg. 19–20. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2017 [Consulta: 20 març 2016].
# Vlatko Đolonga

Vlatko Đolonga (Split, 30 de setembre de 1976) és un futbolista croat, que ocupa la posició de defensa. Format al planter de l'Hajduk Split, jugà en diversos equips del seu país, com el Solin o l'Orijent. El 1997 fitxa pel NK Hrvatski dragovoljac, on fou titular durant tres temporades. Després d'una breu estada al Deportivo Alavés, de la Primera Divisió espanyola, el 2001 retorna a l'Hajduk Split. El 2007, quan finalitza el seu contracte, passa a ser agent lliure. Ha estat internacional amb Croàcia en diverses ocasions.

## Referències

* ↑ Fitxa del jugador
# Pori

Pori (Björneborg, en suec) és una ciutat de l'oest de Finlàndia capital de la regió de Satakunta. Fou fundada l'any 1558 a la vora del riu Kokemäenjoki, essent una ciutat molt tradicional i industrial.

## Llengua

Tot i que a Finlàndia són oficials tant el finès com el suec, a la ciutat un 98% dels habitants són de llengua finesa, mentre que un 0,5% de la població és de llengua sueca.

## Fills il·lustres

* Selim Palmgren (1878-1951) pianista, compositor i director d'orquestra

## Ciutats agermanades

Pori manté una relació d'agermanament amb les següents ciutats:
* Eger (Hongria), des del 1973
* Bremerhaven (Alemanya)
* Kołobrzeg (Polònia)
* Mâcon (França)
* Porsgrunn (Noruega)
* Riga (Letònia)
* Sønderborg (Dinamarca)
* Sundsvall (Suècia)
* Stralsund (Alemanya)

## Referències

* ↑ «Vaasa» (en anglès). Kunta Liito. [Consulta: 12 desembre 2024].
Viccionari
# Talasac

Talasac (en francès Talazac) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 62 | 62 | 59 | 68 | 74 | 67 | 79 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Olivier Eudes | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana