OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Quadres (Arbúcies)

Can Quadres és una masia d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Quadres és un casal format per dues edificacions annexes, la casa principal i la masoveria, col·locades perpendicularment formant un pati clos. L'edifici principal conserva el portal d'arc de mig punt adovellat, però fou completament reformada al 1886. La casa és de tres plantes i vessants a laterals, amb cornisa esglaonada. Les obertures són rectangulars i senzilles amb llinda monolítica, algunes de les quals presenten arc conopial evolucionat.
A l'interior es conserva l'estructura, amb una sala central que fa de repartidor i on hi ha l'escala que puja als pisos superiors. El paviment és de peces de tova a la planta baixa i el sostre amb bigues de fusta.
El pati es troba enllossat i al seu volt hi ha els estables pel bestiar i altres dependències agropecuàries, que actualment no s'utilitzen com a tals, sinó com a magatzems.
La casa té dues grans entrades protegides per un mur amb grans portes de ferro.

## Història

S'esmenta per primera vegada un tal Simó de Quadres en el capbreu dels castelldosrius de 1313. Al 1343 apareix Bernat de Quadres, fill de Simeó de Quadres com a home propi i soliu de la Rectoria d'Arbúcies. Ens apareix en el fogatge de la Batllia de n'Orri de 1515. Pocs anys després el trobem en el Manual de la casa Regàs, al 1577, en el pagament i establiment d'uns censos.
Documentat en el Cadastre de 1743 i de 1800, i seguidament en el llistat de les cases de pagès del rector de la parròquia del 1826.
També es documenta en el mapa de Juli Serra de 1890.
Al 1797 s'esmenta a Josep Quadres, el qual obté llicència per a construir una farga en terrenys de la seva propietat. La Farga però es va situar en l'edifici de l'antic molí de can Quadres, avui la torneria Casadesús, a l'altre costat de la riera.
En el padró d'habitants de l'any 1883 apareix habitada per una família de 6 membres. L'any 1940 hi consten dues famílies, la dels amos amb sis persones i la dels masovers amb dues.
En l'amillarament de 1935 Joan Riera Sauqué declara una finca amb el nom de can Quadres o Torrent del Minyó que limita a orient amb terres del mateix comprador, a migdia i ponent amb terrenys de Marai Domènec Vilà i a nord amb terrenys de Pere Xamaní Puigdollers, Ramon Coll i Josep Basas.
Can Quadres a inici del segle XX fou comprada per la família Homs, propietaris encara avui.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Can Quadres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Soulano

El Soulano és una muntanya de 2.909 metres que es troba a la província d'Osca (Aragó). Forma part de la cresta del Diable, una de les crestes més famoses del Pirineu.

## Referències

* ↑ Gómez Ortiz, Antonio; Semir, Ramon de. Panticosa - Formigal, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1984 (E-25). ISBN 84-7011-069-1.
# Roca Llancers

La Roca Llancers és una muntanya de 1.171 metres que es troba al municipi de Viladrau, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Lucé

El cantó de Lucé és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Chartres. Té 3 municipis i el cap és Lucé.

## Municipis

* Amilly
* Cintray
* Lucé

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1988 | Edmond Desouches | Partit Radical |
| 1988-1994 | James Benoist | PS |
| 2001-2006 | Jacques Morland | DL |
| 2006- | Xavier Roux | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 7.192 | 11.862 | 15.082 | 19.442 | 21.167 | 20.047 | 18.232 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Compiègne-Sud-Est

El cantó de Compiègne-Sud-Est és un cantó francès del departament de l'Oise, situat al districte de Compiègne. Té 5 municipis i el cap és Compiègne.

## Municipis

* Compiègne (part)
* Lacroix-Saint-Ouen
* Saint-Jean-aux-Bois
* Saint-Sauveur
* Vieux-Moulin

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-2001 | Michel Mahieux | UDF-PR, després Divers droite |
| 2001- | Bertrand Brassens | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Gallet

«Gallet» té aquests significats:
* Gallet o disparador, mecanisme de palanca que s'empra per a disparar una arma de foc
* Gallet (peix) (Salaria pavo), espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes
* Gallet africà (Actophilornis africanus), ocell aquàtic de la família dels jacànids
* Gallet de roca, espècies d'aus d'Amèrica del Sud que formen el gènere Rupicola, a la família dels cotíngids, dins l'ordre dels passeriformes
* Le Gallet, municipi francès al departament de l'Oise
Viccionari
# Serrat dels Tabals

La Serrat dels Tabals és una serra situada al municipi de Gósol a la comarca del Berguedà, amb una elevació màxima de 1.758 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Actinobactèrides

Actinobacteridae és una subclasse de bacteris, a la classe de les Actinobacteria.

## Enllaços externs

* http://sn2000.taxonomy.nl/Main/Classification/111574.htm Arxivat 2006-09-28 a Wayback Machine.
# Tossal d'En Canader

El Tossal d'En Canader (també anomenat Tossal d'Encanader o d'Enganader) (1.393 m) és un cim dels ports de Beseit, dins del terme de Pena-roja, a prop del límit amb el de la Pobla de Benifassà. Representa el cim més alt de la comarca del Matarranya, i segon dels ports de Beseit després de Mont Caro (1447).
El Tossal d'En Canader es troba prop del Tossal dels Tres Reis i de les Moles d'En Zapater, on també s'eixeca el Tossal de l'Hereu (1345m), la Moleta Alta i el Solan Pons.

## Referències

* ↑ «Tossal d'En Canader». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Pellicer Ollés, Vicent. Caminades pel massís del Port. 2a edició. Valls: Cossetània Edicions, 2007, p. 84-90. ISBN 9788497912952.
* ↑ Roos, Martin. Costa del Azahar: Valencia - zwischen Naturpark dels Ports und Dénia (en alemany). Oberhaching: Bergverlag Rother GmbH, 2007, p. 76-78 (Rother Wanderführer). ISBN 9783763343447.
* ↑ Sanchis Guarner, Manuel. «Noms d'algunes Muntanyes Valencianes». A: Contribució al nomenclàtor geogràfic del País Valencià. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1966, p. 23.
# Serra de Castellar

La Serra de Castellar és una serra situada majoritàriament en el terme municipal de Sant Martí de Centelles, a la comarca d'Osona, que té el darrer contrafort, al nord-est, en el de Tagamanent, a la comarca del Vallès Oriental.
Assoleix una elevació màxima de 622 metres, i està situat a la dreta del Congost, al sud-est de Sant Pere de Valldaneu i a ponent de la Pedralba, urbanització de Tagamanent on radica la major part de la seva població, i on hi ha la casa de la vila. És al sector sud-oriental del terme de Sant Martí de Centelles i al sud-occidental del de Tagamanent.

## Referències

* ↑ «Serra de Castellar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó d'Orgères-en-Beauce

El cantó d'Orgères-en-Beauce és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Châteaudun. Té 17 municipis i el cap és Orgères-en-Beauce.

## Municipis

* Baigneaux
* Bazoches-en-Dunois
* Bazoches-les-Hautes
* Cormainville
* Courbehaye
* Dambron
* Fontenay-sur-Conie
* Guillonville
* Loigny-la-Bataille
* Lumeau
* Nottonville
* Orgères-en-Beauce
* Péronville
* Poupry
* Terminiers
* Tillay-le-Péneux
* Varize

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Royer | SFIO |
| 1949-1979 | M. Perdrault | CNIP |
| 1979-1998 | René Audouin | PS,després Divers gauche |
| 1998- | Albéric de Montgolfier | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 5.487 | 6.322 | 5.613 | 5.088 | 4.947 | 5.025 | 5.681 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó d'Estrées-Saint-Denis

El cantó d'Estrées-Saint-Denis és un cantó francès del departament de l'Oise, situat al districte de Compiègne. Té 15 municipis i el cap és Estrées-Saint-Denis.

## Municipis

* Arsy
* Canly
* Chevrières
* Estrées-Saint-Denis
* Le Fayel
* Francières
* Grandfresnoy
* Hémévillers
* Houdancourt
* Lachelle
* Longueil-Sainte-Marie
* Montmartin
* Moyvillers
* Remy
* Rivecourt

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Truquin | PCF |
| 1951-1970 | René Langlois-Meurinne | UDR, després UDR |
| 1970-2001 | Charles Dottin | Divers droite |
| 2001-2008 | Marcel Fouet | Divers droite, després UMP |
| 2008- | Charles Pouplin | Sense etiqueta |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.792 | 9.289 | 10.689 | 12.439 | 14.040 | 14.907 | 15.580 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Fiord Moray

El fiord (o estuari o ria) de Moray (en gaèlic escocés, An Cuan Moireach o Linne Mhoireibh; en anglès, Moray Firth) és un fiord del mar del Nord, localitzat a la costa nord-oriental d'Escòcia.
És el fiord més gran d'Escòcia, més o menys triangular, i el seu límit exterior es defineix per una línia que uneix Duncansby Head (prop de John O 'Groats) al nord (a Highland), fins a Fraserburgh, al sud (a Aberdeenshire). Per l'interior, el fiord arriba fins a Inverness (capital de l'àrea de Highland) i després continua més a l'oest en el fiord interior de Beauly Firth. El fiord de Moray té costes en tres àrees municipals (council areas): Highland, a l'oest i sud; i Highland, Aberdeenshire i Moray, al sud. El fiord inclou més de 800 km de costa, molta de penya-segat.

## Geografia

Alguns rius desemboquen al fiord de Moray, com el Ness i el Spey. Hi ha altres fiords, badies i estuaris al fiord, com els fiords de Cromarty i Dornoch. El Pentland Firth té la boca oriental al límit septentrional del fiord de Moray.
El fiord de Moray està format per dos fiords, l'interior de Moray (Inner Moray Firth), que és tradicionalment conegut com el fiord d'Inverness (Firth of Inverness), i el fiord exterior de Moray (Outer Moray Firth), molt més obert a les aigües del mar del Nord. El nom de «Firth of Inverness» rares vegades es troba en els mapes moderns, però s'estenia des del Beauly Firth, a l'oest, fins a punta Chanonry, a l'est.
L'interior del fiord de Moray és visible des de prou lluny, incloent una vista des de l'est, des del monument prehistòric de Longman Hill.

## Conservació i economia

El fiord de Moray és un dels llocs més importants d'Escòcia per a l'observació de dofins i balenes. Les espècies més comunes en són el dofí mular i la marsopa i hi ha albiraments ocasionals de dofí comú i balena de Minke. La zona d'observació de vida salvatge situada a la punta Chanonry mostra alguns espectaculars albiraments de dofins al fiord interior de Moray. També hi ha centres de visitants a Spey Bay i North Kessock dirigits per la Societat de Conservació Balena i Dofí, on poden veure's dofins i altres animals salvatges.
També és una important zona de jaciments de petroli i de pesca. El camp petrolier de Beatrice, al fiord exterior de Moray, és el jaciment de petroli més proper al mar del Nord. A més, el 2004 s'hi planejar un parc eòlic de 200 turbines en aigües profundes. Gran part de la indústria pesquera s'hi dedica a la petxina de pelegrí i l'escamarlà.
La zona interior del fiord (Inner Moray Firth) està declarada Zona d'Especial Protecció per a la conservació de vida salvatge.

## Notes

* ↑ C.M. Hogan, 2008.
* ↑ WDCS, 2008

## Referències

* C. Michael Hogan (2008) Longman Hill, Modern Antiquarian
* WDCS (2008) The Moray Firth Wildlife Centre

## Enllaços externs

* The Moray Firth Partnership (anglès)
* Whale and Dolphin Conservation Society (anglès)
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'Hivern de 1972

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1972 celebrats a la ciutat de Sapporo (Japó) es disputaren dues proves de bobsleigh, ambdues en categoria masculina. Les proves es realitzaren entre els dies 4 i 12 de febrer de 1972 a les instal·lacions de Teine-ku. Hi participaren un total de 79 corredors d'11 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bobs a 2 detalls | RFA RFA IIWolfgang Zimmerer Peter Utzschneider | RFA RFA IHorst Floth Pepi Bader | Suïssa Suïssa IJean Wicki Edy Hubacher |
| Bobs a 4 detalls | Suïssa Suïssa IJean Wicki Edy Hubacher Hans Leutenegger Werner Carmichel | Itàlia Itàlia INevio de Zordo Gianni Bonichon Adriano Frassinelli Corrado dal Fabbro | RFA RFA IWolfgang Zimmerer Peter Utzschneider Stefan Gaisreiter Walter Steinbauer |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | RFA | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2 | Suïssa | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Bobsleigh at the 1972 Winter Olympics». [Consulta: 26 desembre 2024].
# Torre de la Petita

La Torre de la Petita, és una torre de guaita i de defensa, va ser construïda l'agost de 1838 sota les ordres del general Charles d'Espagnac, comte d'Espanya, en el període anomenat la Guerra dels Set Anys, en plena dominació del carlisme.

## Història

Actualment és pràcticament l'únic vestigi de l'antiga fortificació que se situava damunt la serra de la Petita, una muntanya de 863 metres d'altitud, que es troba al municipi de Berga (comarca del Berguedà), el cim de la qual té situat un vèrtex geodèsic (referència 282091001).
Dalt de la serra de la Petita, l'antiga fortificació, i de manera molt especial la seva torre, gaudia d'un ampli domini visual que abastava els quatre punts cardinals, essent per tant un enclavament estratègic que acomplia la funció de control de possibles aproximacions de les tropes enemigues, especialment aquelles que poguessin venir del nord o de l'est.
Avui en dia la Torre de la Petita és pràcticament l'única fortalesa carlina que resta dempeus a Catalunya, ja que, a excepció d'aquesta i de la torre del castell de Flix, totes les altres van ser enderrocades. Durant la Darrera Carlinada, el 1873, la comandància militar de Berga havia manat enderrocar la torre, però gràcies a les protestes populars de la ciutadania berguedana i de la pressió que va exercir sobre els militars qui aleshores era alcalde de la ciutat, en Ramon Pujol i Thomàs, la torre finalment no va ser demolida.
L'any 1868 la Torre de la Petita, va ser finalment, i de forma definitiva, deshabilitada com a equipament militar, entrant de manera gradual, però imparable, en un important procés de degradació i, a hores d'ara, de l'antiga fortalesa de Maria Luisa Fernanda (que era el nom real del conjunt fortificat) ja tan sols resta dempeus la torre, part del polvorí i unes petites restes del mur que delimitava el perímetre del fortí. De mica en mica, però, el pas del temps va reduint a runa els murs de la torre, a la qual convindria una urgent restauració.

## Galeria d'imatges

* Vista, de la torre.
* Vista, lateral de la torre.
* Vista, frontal i la porta de la torre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Actinolèpids

Els actinolèpids (Actinolepidae) són una família extinta de peixos placoderms que visqueren al període Devonià inferior.

## Enllaços externs

* http://www.palaeos.org/Actinolepidae Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine.
# Tossal de la Nevera

El tossal de la Nevera és una muntanya de 1.286 metres que corona la serra del mateix nom, entre els municipis valencians de Catí (Alt Maestrat) i Morella (els Ports), concretament al llogaret de la Llàcua.
Es tracta d'una gran mola calcària de formes regulars amb gran valor paisatgístic. El nom de la muntanya prové de la presència de dues construccions o neveres destinades a emmagatzemar la neu caiguda durant l'hivern. La més antiga i pròxima és la Nevera Vella construïda en 1636. És probable que aquesta nevera fóra la que va donar finalment el nom al Tossal de la Nevera també conegut com el Tossal de Gibalcolla. La segona nevera, la del Mas de la Serra sembla de construcció més recent.

## Referències

* ↑ «tossal de la Nevera | enciclopedia.cat». [Consulta: 4 juliol 2024].
* ↑ «Tossal de la Nevera». [Consulta: 4 juliol 2024].
# Serra de les Deveses

La Serra de les Deveses és una serra situada al municipi d'Oristà a la comarca del Lluçanès, amb una elevació màxima de 715 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Doulaincourt-Saucourt

El cantó de Doulaincourt-Saucourt és un cantó francès del departament de l'Alt Marne, situat al districte de Saint-Dizier. Té 11 municipis i el cap és Doulaincourt-Saucourt.

## Municipis

* Cerisières
* Domremy-Landéville
* Donjeux
* Doulaincourt-Saucourt
* Gudmont-Villiers
* Mussey-sur-Marne
* Pautaines-Augeville
* Roches-Bettaincourt
* Rouécourt
* Rouvroy-sur-Marne
* Saint-Urbain-Maconcourt
* Vaux-sur-Saint-Urbain

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | M. Jacquemain | Divers droite |
| 1958-1982 | M. Bugnot | radical, després Divers droite |
| 1982-1988 | Guy Oudin | Divers droite |
| 1988- | Thierry Delong | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 4.483 | 4.727 | 4.589 | 4.660 | 4.259 | 4.007 | 3.984 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Formerie

El cantó de Formerie és un cantó francès del departament de l'Oise, situat al districte de Beauvais. Té 23 municipis i el cap és Formerie.

## Municipis

* Abancourt
* Blargies
* Boutavent
* Bouvresse
* Broquiers
* Campeaux
* Canny-sur-Thérain
* Escles-Saint-Pierre
* Formerie
* Fouilloy
* Gourchelles
* Héricourt-sur-Thérain
* Lannoy-Cuillère
* Moliens
* Monceaux-l'Abbaye
* Mureaumont
* Omécourt
* Quincampoix-Fleuzy
* Romescamps
* Saint-Arnoult
* Saint-Samson-la-Poterie
* Saint-Valery
* Villers-Vermont

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1967 | M. Buisson | radical, després RGR, després UNR |
| 1967-1973 | M. Macrez | Divers gauche, després PS |
| 1973-1987 | André Trancart | Divers droite |
| 1987-1992 | Hervé Joron | PS |
| 1992- | Gérard Decorde | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.325 | 7.910 | 7.572 | 7.508 | 7.615 | 7.821 | 8.421 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Antínous (mitologia)

Antínous (en grec antic Άντίνοος), és el cabdill dels pretendents de Penèlope quan Odisseu està absent d'Ítaca, segons Homer a l'Odissea.
Els pretendents havien envaït el palau d'Odisseu i volien casar-se amb Penèlope. Antínous es distingia perquè era violent i brutal i mostrava sembre un gran orgull. Va tractar de matar Telèmac, va portar els seus companys a apoderar-se dels béns d'Odisseu, va insultar Eumeu quan el vell porquer va fer entrar el seu amo dins del palau. Va provocar la baralla entre el pidolaire Iros i Odisseu, a qui no va reconèixer, i finalment va morir per la primera fletxa que llançà l'heroi quan el va reconèixer, en el moment de beure una copa de vi. Hi havia un proverbi grec que potser recordava aquest fet: "hi ha molta distància de la copa als llavis".

## Referències

* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Anti'nous». [Consulta: 21 juny 2021].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 37. ISBN 9788496061972.
# Turó de la Senyera

El Turó de la Senyera és una muntanya de 582 metres que es troba al municipi de Puig-reig, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Política Territorial i Obres Públiques, Generalitat de Catalunya, 01-09-2009.
# Acura MDX

L'Acura MDX és un vehicle de tipus full size SUV de luxe fabricat per Honda i venut sota la seva marca de luxe Acura al mercat de Nord-amèrica, incloent Japó i Austràlia (en aquests últims, es ven com a Honda MDX). Fabricat a la planta d'Alliston, Ontario, Canadà, va ser presentat a finals del 2000 com a model del 2001, substituint l'anterior Acura SLX; cobreix l'espai deixat per l'Honda Horizon que desaparegué el 1999. El 2003 es ven en el mercat japonès.
Rival d'aquest és el Lexus LX, Lincoln Navigator, BMW X5, Infiniti QX, Volvo XC90 i els Mercedes-Benz Classe GL i Cadillac Escalade.
El MDX fou el primer de la seva categoria a oferir una tercera fila de seients.
# Resolució 893 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 893 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 6 de gener de 1994. Després de reafirmar les resolucions 812 (1993), 846 (1993), 872 (1993) i 891 (1993) sobre Ruanda, el Consell va assenyalar que la situació a Ruanda podria tenir implicacions per a la veïna Burundi i va autoritzar el desplegament d'un segon batalló militar de la Missió d'Assistència de les Nacions Unides a Ruanda (UNAMIR) a la zona zona desmilitaritzada.
El Consell va instar a ambdues parts a cooperar amb el procés de pau, complir amb els acords d'Arusha i, en particular, establir el més aviat possible un govern de transició ampli. Es va destacar que el suport continuat a la UNAMIR dependrà de la implementació dels acords d'Arusha. Els intents de millorar el diàleg entre les parts pel Secretari General Boutros Boutros-Ghali i el seu representant especial van ser ben rebuts.
Es va donar la benvinguda als esforços dels Estats membres, dels organismes de les Nacions Unides, de l'Organització de la Unitat Africana i de les organitzacions no governamentals que havien proporcionat ajuda humanitària. Finalment, es va demanar al secretari general que continués supervisant la mida i el cost de la UNAMIR.

## Referències

* ↑ Hilaire, Max. United Nations law and the Security Council. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 267. ISBN 978-0-7546-4489-7.
* ↑ Yusuf, Abdulqawi. African Yearbook of International Law Vol 3 1995. Martinus Nijhoff Publishers, 1996, p. 318. ISBN 978-90-411-0268-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Guerra Civil ruandesa

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Serra del Pujolot

La Serra del Pujolot és una serra situada al municipi de Sant Bartomeu del Grau a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 794 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya