OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Canet (l'Estany)

Cal Canet és una masia del terme municipal de l'Estany, a la comarca catalana del Moianès.
Està situada a 893,2 metres d'altitud a l'extrem meridional del terme, a ran del límit amb Moià. És la casa de més al sud-oest del Raval del Prat, en el vessant nord-est del Serrat Febrer. És al nord del Quintà de Comes, a ponent del punt quilomètric 45 de la carretera C-59.
# Puig dels Llops

El Puig dels Llops és una muntanya de 1.486 metres que es troba al municipi de la Vall d'en Bas, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resistencia

Resistencia és la capital i ciutat més gran de la província del Chaco al nord-est d'Argentina. Segons el cens de 2010, la població de la ciutat pròpiament dita era de 291.720 habitants. És l'àncora d'una àrea metropolitana més gran, la Gran Resistencia, que comprèn almenys tres municipis més per a una població total de 387.340 a partir del 2010. Aquesta conurbació és la més gran de la província i l'onzena més poblada del país. Es troba al llarg del riu Negro, un afluent del riu Paraná, molt més gran, enfront de la ciutat de Corrientes, província de Corrientes.
La zona va ser habitada originàriament per aborígens Guaycuru com els Tobas. La seva resistència a l'evangelització va posposar un important assentament europeu fins a finals del segle XIX. Fins al 1865 no es va establir un assentament adequat, i el 27 de gener de 1878, Resistencia es va establir formalment com a capital territorial. El govern nacional va donar suport a la immigració i el 1878 van arribar els primers immigrants italians . El primer Ajuntament estava format íntegrament per membres originaris d'aquell país.

## Persones notables

* Emilio Ambasz, arquitecte
* Miguel Ángel Carbonell, futbolista
* Elisa Carrió, política
* Emiliano Grillo, golfista professional
* Matías Martínez, futbolista
* Juan Manuel Silva, pilot de carreres
* Etel Solingen, politòleg

## Referències

* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.Ministry of the Interior and Transport. «[Ministry of the Interior and Transport Resistencia]» (en castellà). [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ INDEC. «Encuesta Permanente de Hogares» (en castellà), 12-06-2008. Arxivat de l'original el 2011-09-04. [Consulta: 18 gener 2010].
* ↑ «Comienzos de la labor misional en el Chaco». Subsecretaría de Cultura de la Provincia del Chaco. Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 18 febrer 2010].
* ↑ «Altamirano - Dellamea de Prieto - Sbardella» (en castellà). Arxivat de l'original el February 21, 2010.

## Enllaços externs

* Municipi de Resistència
# Sin vergüenza

Sin vergüenza és una pel·lícula espanyola dirigida el 2001 per Joaquim Oristrell.

## Argument

Un guió cinematogràfic cau en mans d'Isabel (Verónica Forqué) per casualitat. En llegir-lo s'adona que és la mateixa història del romanç que va tenir ella amb el director de cinema Mario Fabra (Daniel Giménez-Cacho), autor del guió. Isabel decideix citar-se amb Mario, a qui no ha tornat a veure; però a l'hora de la veritat ella se sent ridícula i fingeix no reconèixer-lo. Ell, que també l'ha reconegut, reacciona de la mateixa manera. Tots dos tenen amants joves: Mario té a Cecilia, una actriu de telesèrie amb problemes d'autoestima; Isabel té a Alberto, un professor d'expressió corporal, tan primari com dependent. Mario necessita actors nous per a la seva pel·lícula. Després de meditar-ho, decideix usar Isabel i a la seva escola per a aconseguir-los. En realitat ell desitja estar prop d'Isabel tant com Isabel desitja retrobar-lo.

## Repartiment

* Verónica Forqué - Isabel
* Daniel Giménez-Cacho - Mario
* Candela Peña - Cecilia
* Carmen Balagué - Nacha
* Elvira Lindo - analista
* Jorge Sanz - Alberto
* Rosa Maria Sardà - Ronda
* Dani Martín - Felipe
* Marta Etura - Belén

## Premis
### XVIII Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu de repartiment | Rosa Maria Sardà | Guanyadora |
| Goya al millor guió original | Dominic Harari Cristina Rota Teresa de Pelegrí Joaquim Oristrell | Nominats |

### Festival de Màlaga

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor director | Joaquim Oristrell | Guanyador |
| Millor actriu | Verónica Forqué | Guanyadora |
| Millor guió | | Guanyador |

### XI Premis de la Unión de Actores

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor interpretació de repartiment de cinema | Rosa Maria Sardà | Guanyadora |

### Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actor | Daniel Giménez-Cacho | Guanyador |
| Millor nova actriu | Cecilia Freire | Guanyadora |

## Referències

* ↑ En «Sin vergüenza», Joaquín Oristrell mete cine en una escuela de teatro, ABC, 22 de juny de 2001
* ↑ Sin vergüenza a Fotogramas
* ↑ Sin vergüenza al web dels Premis Goya
* ↑ 'Sin vergüenza', de Joaquín Oristrell, triunfa en Málaga, El País, 10 de juny de 2001
* ↑ Premis de l'XI edició dels Premis de la Unión de Actores
* ↑ «En la ciudad sin límites» triunfa en el Festival de Cine de Toulouse, ABC, 20 d'octubre de 2002

## Enllaços externs

* Sin vergüenza a Historia de nuestro cine.
# Aleš Čeh

Aleš Čeh (Maribor, 7 d'abril, 1968) és un ex futbolista eslovè.
La seva trajectòria ha transcorregut entre Eslovènia i Àustria, destacant la seva participació en el NK Olimpija i en el Grazer AK. Amb aquest darrer club triomfà plenament, on guanyà la supercopa i la copa els anys 2000 i 2002.
Amb la selecció eslovena disputà l'Eurocopa 2000 i el Mundial del 2002.
Es retirà al NK Olimpija la temporada 2008/09. Actualment treballa al club com a entrenador dels joves.
# Cal Noè

Cal Noè és una masia del terme municipal de l'Estany, al Moianès.
Està situada en el sector nord-oriental del terme, també al nord-est del poble de l'Estany, en el vessant de migdia del Serrat de la Solana del Castell, al nord-est del Collet de Malloles i al sud-oest del Collet de les Abelletes.
# Puig Sacreu (Montagut i Oix)

El Puig Sacreu és una muntanya de 595 metres que es troba al municipi de Montagut i Oix, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tres días

Tres días o 3 días és una pel·lícula espanyola dirigida per Francisco Javier Gutiérrez i estrenada el 2008. Malgrat presentar-se en el Festival de Cinema Espanyol de Màlaga com gairebé una pel·lícula desconeguda, es va convertir en la gran triomfadora del festival després de guanyar la Bisnaga d'Or a la Millor Pel·lícula

## Argument

El Secretari General de l'ONU anuncia que un gegantesc meteorit s'estavellarà contra La Terra. La desesperació i el caos recorren el planeta. Els habitants del poble perdut de Laguna escolten terroritzats la notícia. Davant la histèria col·lectiva, Ale (Víctor Clavijo), un jove frustrat que viu amb la seva mare Rosa (Mariana Cordero) i fa nyaps a domicili, decideix passar els seus últims dies tancat, emborratxant-se i sentint la seva música favorita. Però els seus plans canviaran de cop quan es vegi obligat a ajudar la seva mare a protegir als quatre fills del seu germà Tomás davant l'arribada de Lucio (Eduard Fernández), un desconegut ambigu i desconcertant personatge carregat de misterioses intencions.

## Intèrprets

* Daniel Casadellà com Emilio.
* Víctor Clavijo com Alejandro.
* Mariana Cordero com Rosa.
* Ana de las Cuevas com Raquel.
* Elvira de Armiñán com Clara.
* Antonio Dechent com Urbano.
* Eduard Fernández com Lucio.
* Juan Galván com Nico.
* Sebastián Haro com Atienza.

## Premis
### XXIII edició dels Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor so | Jorge Mira Jorge Marín Maite Rivera Carbonell Daniel de Zayas | Guanyadors |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2008

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor muntatge | Nacho Ruiz Capillas | Guanyador |
| Premi revelació | Francisco Javier Gutiérrez | Nominats |
| Millor fotografia | Miguel Ángel Mora | Nominat |
Festival de Màlaga
| Categoria | Persona | Resultat |
| Bisnaga d'Or | Francisco Javier Gutiérrez | Guanyador |
| Millor guió | Francisco Javier Gutiérrez | Guanyadora |
| Bisnaga de Plata | Mariana Cordero Anabel Beato i Yolanda Piña | Guanyadors |

## Referències

* ↑ Javier Gutiérrez debuta con el 'thriller' de género fantástico 'Tres días', Europa Press, 23 d'abril de 2008
* ↑ «Artículo en MalagaHoy». Arxivat de l'original el 14 de juny de 2008. [Consulta: 19 juliol 2008].
* ↑ Tres dias, al web dels Goya
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2008». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-02-25. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ La película 'Tres días', de Javier Gutiérrez, gana el Festival de Málaga, rtveo, 12 d'abril de 2008
# Alf Palmer

Alf Palmer (1891 – 1981) o Jinbilnggay en la seva llengua nativa, va anar l'últim parlant d'una llengua aborigen d'Austràlia anomenada warrungu. Va viure a Townsville, Queensland, Austràlia.
Va treballar juntament amb els lingüistes Tasaku Tsunoda del Japó i Peter Sutton de Sydney, Austràlia, per preservar el seu idioma. Estava molt entusiasmat amb conservar la seva llengua i li repetia constantment a Tsunoda "Sóc l'últim que parla warrungu; quan mori, aquesta llengua morirà. Li ensenyaré tot el que sé, així que prengui'n bona nota".

## Vegeu també

* Llista dels darrers parlants coneguts de llengües

## Enllaços externs

* Article sobre Alf Palmer i el Warrungu, amb fotografies Arxivat 2018-10-10 a Wayback Machine.
# Cal Xipiró

Cal Xipiró és una masia del terme municipal de l'Estany, a la comarca catalana del Moianès.
Està situada a l'extrem nord del Raval del Prat, a prop del límit municipal i del del veí terme de Moià. És al costat sud-est de Cal Rotllan, al nord-est de Cal Rei i a llevant de Ca l'Alberg.
# La Muga (Lles de Cerdanya)

La Muga és una muntanya de 2.861 metres que es troba al municipi de Lles de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Shahabad

Shahabad fou una pargana en tinences de terra diverses a l'Oudh, al districte d'Hardoi.
Abraçava tota la pargana del mateix nom i la superfície inicial era de 339 km² amb una població el 1881 de 67.182 habitants dels que cinc sisenes parts eren hindús i la resta musulmans; hi havia 143 pobles. El territori fou antigament dominat pels thatheres que tenien el centre a l'entorn de Angni Khera a la moderna Shahabad. El segle VIII en foren desposseïts per bramans que anaven en peregrinació de Benarés a Hardwar, que van governar fins al temps d'Aurangzeb al final del segle XVII, quan van atacar un comboi amb recaptació imperial que anava cap a Delhi i l'emperador va enviar un cap afganès de nom Diler Khan, que va sorprendre els bramans durant el bany en un festival religiós, els va matar i es va apoderar del territori que li fou cedit per l'emperador. Diler Khan va fundar Shahabad al lloc d'Angni Khera, i la va poblar amb les seves tropes afganeses i amb parents i lleials, assignant diverses terres a la rodalia als caps. Progressivament la dinastia de Diler Khan va estendre el seu domini a l'entorn adquirint terres per compra, per frau, per hipoteca o per force, fins a esdevenir propietaris de tota la pargana. Al segle XIX la família va entrar en decadència i el domini va començar a ser venut per parcel·les; els antics propietaris en força casos van poder recuperar els seus antics terrenys, la majoria per compra; la meitat de la pargana més o menys va restar en mans de la nissaga. Dels 143 pobles 72 estaven dominats per la nissaga o altres musulmans, 25 per bramans, 21 per rajputs, 9 per katasths, 1 per un gosain, 1 per europeus, i 13 pel govern britànic.
La capital era Shahabad (ciutat).

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Alfonso García Matamoros

Alfonso García Matamoros (Villarrasa - Alcalá de Henares, 25 de juny de 1572) fou un retòric i humanista espanyol. Va estudiar les primeres lletres a Sevilla i l'ensenyament superior a València. Va passar a dirigir l'estudi de gramàtica de Xàtiva des de 1531 fins a 1540; en aquest últim any va ser a doctorar a València, però va marxar a Alcalá de Henares per ocupar una càtedra de Retòrica que li van oferir el 1542 i allà va romandre 22 anys ensenyant. Entre els seus deixebles va tenir a Benito Arias Montano. És indubtable que va ser sacerdot; Nicolás Antonio i altres bibliògrafs escriure que va ser canonge de la Catedral de Sevilla, però no s'han trobat els documents que ho demostren, encara que va existir a finals del segle xv un canonge del seu nom, massa gran per poder-se tractar d'ell. En 1558 va publicar el discurs que va pronunciar a la investidura de Diego Sobaños com a doctor i el 1559 van començar els seus atacs de reuma crònic, dels quals es lamentava encara en el pròleg al seu De tribus dicendi generibus (1569). Va morir el 25 de juny de 1572.

## Obra

Va escriure un famós laus Hispaniae o apologia de la nació espanyola, el De adserenda Hispanorum eruditione, sive De viris Hispaniae doctis narratio apologètica (1553), amb el patriòtic finalitat d'acabar amb el menyspreu que tenien algunes nacions d'Europa als humanistes espanyols. Per a ell tot és fruit de lleugereses i injustícies.
Aquest opuscle barreja llegendes, faules, anècdotes i literatura culta i popular per donar amenitat a l'exposició del que han suposat les lletres espanyoles al llarg de la Història. L'autor demostra un bon coneixement de Ciceró, Virgili, Plaute i Tàcit entre els escriptors romans, i entre els grecs cita també a Homer, Aristòtil i Plató, i als Pares de l'Església.
Va ser un fervent seguidor d'Erasme de Rotterdam i va mantenir estretes relacions amb els humanistes del seu segle. Entre les seves amistats va figurar Joan Téllez Girón, Comte d'Ureña, a qui està dedicada l'apologia.

## Obres

* In Aelii Antonii Nebrissensis Grammaticae IV librum scholia, Valencia, 1539.
* De ratione dicendi libri duo, Alcalá de Henares: Juan Brocar, 1548.
* Methodus constructionis; sive, Scholia in quartum librum Antonii Nebrissensis, mendis omnibus, quibus scatebant diligenter expurgata et in maiorem brevitatem contracta. Alcalá de Henares: Juan Brocar, 1553.
* De asserenda Hispanorum eruditione, sive De viris Hispaniae doctis narratio Apologetica. Alcalá de Henares, Juan de Brocar, 1553.
* De tribus dicendi generibus, sive de recti styli ratione commentarius; cui accésit de Methodo concionnandi liber unus Alcalá de Henares: Andrés de Angulo, 1570.
# Ca la Pereta

Ca la Pereta és una masia del terme municipal de l'Estany, a la comarca catalana del Moianès.
Està situada a 885,9 metres d'altitud a l'extrem meridional del terme, a prop del límit amb Moià. És una de les cases del costat de llevant del Raval del Prat; a prop i a ponent de la carretera C-59, al nord de Cal Creu i al nord-est de Cal Canet. Es troba al sud-oest del Camp de la Perera.
# Montcurto

El Montcurto és una muntanya de 1.378 metres que es troba al municipi de Bellver de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 280078001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca del Migdia (les Planes d'Hostoles)

La Roca del Migdia és una muntanya de 787 metres que es troba entre els municipis de les Planes d'Hostoles i de Sant Aniol de Finestres, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Josefina López Sanmartín

Josefina López Sanmartín (Barcelona, 21 de febrer de 1919 - el Grau de Castelló, 6 de gener de 1989) fou una política catalana establerta al País Valencià, senadora al Senat d'Espanya.

## Biografia

Des del 1932 va militar en el PCE i de 1936 a 1945 va formar part de la Comissió Executiva Nacional de les Joventuts Socialistes Unificades (JSU). També va ser secretària general de la Unió de Xiques de les JSU. Fou esposa de Fernando Claudín, històric dirigent del PCE, a qui va conèixer en un Congrés a Saragossa i en acabar la guerra civil espanyola es va exiliar. Va ser tancada en un camp de concentració a Orà, Algèria. Un cop alliberada, fou enviada pel partit a la Unió Soviètica on es va llicenciar en eslavística a la Universitat de Moscou doctorant-se amb una tesi doctoral sobre les relacions russo-hispàniques en l'època de Napoleó Bonapart.
Durant la Segona Guerra Mundial fou evacuada als Urals. El 1943 començà com a locutora a Ràdio Pirinenca, on va emetre durant 25 anys. També va residir a Praga, Bucarest, Belgrad i Sofia. Finalment va tornar a Espanya en 1967, llicenciant-se en Filosofia i Lletres a la Universitat de Madrid. Durant la Transició espanyola es va establir al Grau de Castelló i fou escollida regidora a l'ajuntament de Castelló de la Plana dins les llistes del PCPV a les eleccions municipals espanyoles de 1979 i en les del PSPV-PSOE a les eleccions municipals espanyoles de 1983, arribant a tinent d'alcalde. Entre 1979 i 1982 fou Directora General de Benestar Social del Consell del País Valencià.
Fou elegida senadora per la província de Castelló pel PSPV-PSOE a les eleccions generals espanyoles de 1986. Dins del Senat d'Espanya fou vocal de les Comissions d'Afers Exteriors, Indústria i Energia i del Defensor del Poble i dels Drets Humans. Va morir poc abans d'acabar el seu mandat i fou substituïda per Benjamín Salvador Nebot.

## Referències

* ↑ «Persona - López Sanmartín, Josefina (1919-1989)». PARES. [Consulta: 20 octubre 2023].
* ↑ Josefina López Sanmartín Arxivat 2015-05-30 a Wayback Machine. al Diccionari Biogràfic de Dones
* ↑ Josefina López Sanmartín a la Fundación Pablo Iglesias
* ↑ Fitxa del Senat
# Silheti

Silheti fou un estat tributari protegit del tipus zamindari al tahsil de Drug, al districte de Raipur de les Províncies Centrals a 140 km al nord-oest de Raipur. Estava format per 28 pobles que abans havien estat part del principat de Gandai amb una superfície de 215 km². i una població el 1881 de 4.475 habitants. El sobirà era un gond. La capital era Silheti a 21° 47′ N, 81° 09′ E﻿ / ﻿21.783°N,81.150°E﻿ / 21.783; 81.150.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Alfred Marshall

Alfred Marshall (Bermondsey, Londres, Anglaterra 26 de juliol 1842 – 13 de juliol 1924) fou un dels economistes més influents del seu temps. Estudià a la universitat de Cambridge, on destacà per la seva aptitud en matemàtiques. El 1868 esdevingué professor d'economia política a Cambridge, i el 1879 es casà amb Mary Paley Marshall.
Va recollir les idees dels clàssics amb aportacions marginalistes dels contemporanis, realitzà una síntesi on cerca i destaca les raons i requisits d'equilibri parcial. És famosa la seva comparació de les tisores amb com són de determinants els preus per l'encontre entre l'oferta i la demanda:
| « | Fóra igualment raonable discutir sobre si és la filada de dalt o la de baix la que talla el paper, com si és la utilitat o la despesa de producció allò que determina el valor | » |
El seu llibre, Principles of Economics (1890) desenvolupà les teories d'oferta i demanda, d'utilitat marginal i de les despeses de producció en un tot coherent. Entre els seus deixebles s'hi troben Arthur Cecil Pigou i Irving Fisher.

## Obres

* Mr Jevons's Theory of Political Economy, 1872.
* A Note on Jevons, 1874, Academy.
* The Economics of Industry, amb Mary Paley Marshall, 1879.
* The Pure Theory of Foreign Trade, 1879.
* The Pure Theory of Domestic Values, 1879.
* The Present Position of Economics, 1885.
* Remedies for Fluctuations of General Prices, 1887, a Contemporary Review
* Principles of Economics: an introductory text, 1890.
* Some Aspects of Competition", 1891, a Report of British Association for Advancement of Science.
* Elements of the Economic of Industry, 1892.
* The Poor Law in Relation to State-Aided Pensions, 1892, EJ
* On Rent, 1893, EJ.
* The Old Generation of Economists and the New, 1897, QJE.
* Mechanical and Biological Analogies in Economics, 1898, EJ.
* Distribution and Exchange, 1898, EJ.
* A Plea for the Creation of a Curriculum in Economics and Associated Branches of Political Science, 1902.
* The Social Possibilities of Economic Chivalry, 1907, EJ.
* National Taxation After the War, 1917, a Dawson, editor, After-War Problems.
* Industry and Trade, 1919.
* Money, Credit and Commerce, 1923.
# BV-5034

La BV-5034 és una carretera actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La B correspon a la demarcació de Barcelona, i la V al seu antic caràcter de veïnal. Discorre íntegrament pel terme municipal de Sant Vicenç de Montalt, a la comarca del Maresme.
Arrenca cap al nord-oest de la carretera N-II, i en un curt recorregut de poc més de 2 quilòmetres mena a la part més alta de la població de Sant Vicenç de Montalt, on enllaça amb la BV-5031.
# Monterròs

El Monterròs és una muntanya de 1.098 metres que es troba al municipi de Bellver de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hedy

Hedy, op. 43, és una òpera en quatre actes composta el 1894 per Zdeněk Fibich sobre un llibret en txec d'Anežka Schulzová, basat en el Don Juan de Lord Byron. Es va estrenar el 12 de febrer de 1896 al Teatre Nacional de Praga.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. [Consulta: 25 maig 2018].
# Suqian

Suqian (xinès simplificat: 宿迁; xinès tradicional: 宿遷; pinyin: Sùqiān) és una ciutat a nivell de prefectura al nord de la província de Jiangsu, a la Xina. Limita amb Xuzhou al nord-oest, Lianyungang al nord-est, Huai'an al sud i la província d'Anhui a l'oest.

## Història

Es deia que Suqian era on es trobava un magatzem de gra militar construït quan regnava l'emperador Yuan de Jin. Així, l'antic comtat de Xiaxiang on es trobava el magatzem va ser rebatejat com Suyu (宿預; que significa "preparat" o "normalment preparat") l'any 405. Aleshores, el comtat va ser annexat per Xuzhou i rebatejat com a Suqian el 762 a causa de l'homòfon "yu (豫)", ja que el nom de pila de l'emperador Daizong de Tang es va considerar inefable. El comtat va ser sotmès a la jurisdicció de la prefectura militar de Huaiyang durant la dinastia Song, i després va ser traslladat a Pizhou després que la dinastía Jin dels Jurchen el va prendre. El comtat va ser administrat per la prefectura militar de Huai'an durant 1272–75, però després es va restaurar com a part de Pizhou. Va ser annexat de nou per Xuzhou el 1733.
La zona va estar plena de bandolerisme durant els primers anys de la República de la Xina. A la tardor de 1917, sis persones van ser executades com a bandits a Suqian: "Es van tallar els braços, els van trencar les cames, els van tallar les orelles, els van treure els ulls, els van descollar, després els van tallar el cap i finalment els van tallar el cor." Suqian va ser posat sota la jurisdicció de Huaiyin a 1934. El comtat es va convertir com a ciutat a nivell de comtat el 1987, i l'any 1996 va ser elevada a l'estatus de prefectura.

## Administració

La ciutat prefectura de Suqian es divideix en 2 districtes i 3 comtats.
* Districte de Sucheng (숙성구)
* Districte de Suyu (宿豫区)
* Comtat de Shuyang (沭阳县)
* Comtat de Siyang (泗阳县)
* Comtat de Sihong (泗洪县)
Que a la vegada es divideixen en 115 municipis, incloent 111 pobles i 4 subdistrites.

## Referències

* ↑ {{{títol}}}. Shanghai Cishu Press, 1996, p. 838–839. ISBN 7-5326-0299-0.
* ↑ John Pollock. A Foreign Devil in China. World Wide Publications, desembre 2010, p. 45–46. ISBN 978-1-59328-277-6.
* ↑ «Historical Evolution». Arxivat de l'original el 2015-03-20. [Consulta: 6 novembre 2021].