OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de La Vaur

El cantó de La Vaur és un cantó francès del departament del Tarn, a la regió d'Occitània. Està situat al districte de Castres i té 19 municipis. El cap cantonal és La Vaur.

## Municipis

* Ambres
* Banhièras
* Bèlcastèl
* Garrigas
* Girocens
* La Bastida Sant Jòrdi
* La Cogòta Cadol
* La Vaur
* Luganh
* Sant Salvaire
* Montcabrièr
* Sanch Inhan
* Sant Joan de Ribas
* Sant Lionç de la Vaur
* Sant Somplesi
* Taulat
* Velhas
* Vilanava de la Vaur
* Vivièrs de la Vaur

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1988 | Jacques Esparbié | PRG, després UDF |
| 1988-1994 | Pierre Lozar | PS |
| 1994-2001 | Bernard Carayon | RPR, després UMP |
| 2008- | Joseph Dalla Riva | UDF, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 12.951 | 15.109 | 15.982 | 16.867 | 17.935 | 19.436 | 25.341 |
# Serrat de la Perdiu

La Serrat de la Perdiu és una serra situada al municipi de Molló a la comarca del Ripollès, amb una elevació màxima de 1.576 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «serrat de la Perdiu | enciclopedia.cat». [Consulta: 25 gener 2023].
* Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
# Pena Grossa

La Pena Grossa és una muntanya de 210 metres que es troba al municipi de La Pobla de Massaluca, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Font d'Ordal

La font d'Ordal és una font situada a la plaça de la Creu d'Ordal, al municipi de Subirats (Alt Penedès).
És una font d'obra decorada amb rajoles blanques i blaves formant un escacat als laterals inferiors, amb una coronació de tipus piramidal escalada. La part superior de la font està decorada amb rajola blanca, on hi ha l'aixeta. Al centre de la font hi ha el dipòsit que recull l'aigua. La font té dues inscripcions de marbre. A la de l'esquerra hi diu: 'Captació d'aigües a Subirats i servei de distribució a Ordal'; a la placa de la dreta es llegeix: 'Inaugurat pel president de la Generalitat, molt honorable Sr. Jordi Pujol i Soley. Subirats, 28 d'abril, 1985'.
L'estètica d'aquesta font és la mateixa que en d'altres barris de Subirats, fet que reforça la identitat municipal.

## Bibliografia

* Córdoba i Martínez, Manel. Les fonts del Penedès i els seus voltants (2a part). El Cargol Publicacions, S.L., 1997.

## Referències

* ↑ «Font d'Ordal». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Cantó de Laxou

El cantó de Laxou és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, situat al districte de Nancy. Té 2 municipis i el cap és Laxou.

## Municipis

* Laxou
* Villers-lès-Nancy

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1994 | Jean Bernadaux | UDF |
| 1994-2008 | Claude Guillerme | UDF |
| 2008- | Pierre Baumann | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 20.348 | 23.709 | 30.850 | 33.138 | 32.005 | 30.982 | 29.169 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Lactococ

Els lactococs (Lactococcus) són un gènere d'eubacteris de l'àcid làctic format per cinc espècies que estan incloses en el Grup N del gènere Streptococcus. Són bacteris esfèrics o ovoides, mesuren de 0,5 a 1,2 µm per 0,5 a 1,5 µm. Viuen en parelles, no formen espores i no són mòbils. L'espècie tipus del gènere és Lactococcus lactis. Els Lactococcus es diferencien dels altres bacteris de l'àcid làctic pel seu pH, sals i tolerància a la temperatura per créixer.
Lactococcus s'utilitza en la indústria làctia en la manufacturació de fermentats com els formatges. Poden utilitzar-se amb altres bacteris de l'àcid làctic com Lactobacillus i Streptococcus.
# Atraf-i-balda

Atraf-i-balda (Suburbis de la ciutat) fou el nom d'un districte d'Hyderabad sota el govern del nizam fins al 1950. Posteriorment es va transformar en el districte d'Hyderabad Rural a Andhra Pradesh i finalment va agafar el nom de districte de Rangareddy (de vegades escrit Ranga Reddy) per Konda Venkata Ranga Reddy, un patriota hindú i partidari de la separació de Telingana del domini del nizam. Actualment té una superfície de 7.493 km²,i una població de 3.575.064 habitants (2001). La superfície el 1901 era de 8.803 km² incloent la ciutat d'Hyderabad i rodalia que ocupava 67 km². D'aquesta superfície 5.283 km² eren terres de la corona i la resta jagirs. El nombre de pobles del districte era de 847 (incloent-hi els pobles dels jagirs). La població del districte, exclosa Hyderabad era:
* 1881 de 355.787 habitants
* 1891 de 389.784 habitants
* 1901 de 420.702 habitants
El 87% eren hindús i el 86% eren de parla telugu.
El districte estava dividit des de 1866 en tres subdivisions, cinc talukes i una subtaluka (aquesta darrera agregada el 1895 a la mort del jagirdar sense hereus, fins llavors era un jagir), i els jagirs.
* Primera subdivisió (talukdar segon)
** Medchal
** Jukal (subtaluka)
* Segona subdivisió (talukdar tercer)
** Asafnagar
** Patlur
* Tercera subdivisió (primer talukdar)
** Ambarpet
** Shahabad
* jagirs (396 pobles i 156.000 habitants)
El primer talukdar supervisava als altres dos i a més era el cap de la policia. Cada taluka tenia un tahsildar i la subtaluka un naib-tahsildar. Els jagirs estaven administrats pels seus jagirdars.

## Geografia

Muntanyes destacades eren la serralada de Rajkonda, la de Anantagiri, el turó de Maula All, a la vora de la ciutat d'Hyderabad, i la Roca Golconda i la Roca Negra a Trimulgherry.
Riu principal el Musi que regava tres talukes del districte passant per Hyderabad; altres rius el Manjra, el Sakalvani (afluent del Musi), el Haldi o Paspaver (afluent del Manjra) i el Deo (també afluent del Manjra).

## Història

Formà part del territori dels Kakatya de Warangal (1150-1325) però després va passar als musulmans i el governador es va fer independent el 1512 i des de llavors pertanyé a la dinastia kutubshàhida de Golconda fins a la conquesta d'Aurangzeb al segle XVII. El governador (nizam) del Dècan es va fer independent al segle XVIII i des de llavors va fer part dels dominis del nizam coneguts com a Hyderabad (o Haiderabad o Hayderabad). Va patir severes escassetats sense arribar a la fam més dura, el 1896, 1897, 1899, 1901, i 1902.

## Jaciments arqueològics

* Fortalesa de Golkonda o Muhammadnagar, a 8 km a l'oest d'Hyderabad (ciutat)
* Tombes dels kutubshàhides a la vora de la fortalesa de Golkonda
* Temples de Maisaram a 15 km al sud d'Hyderabad (ciutat)

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Cantó de Bèumont de Lomanha

El cantó de Bèumont de Lomanha és un cantó francès del departament de Tarn i Garona, situat al districte de Los Sarrasins. Té 18 municipis i el cap és Bèumont de Lomanha.

## Municipis

* Autariba
* Bèthvéser
* Le Cause
* Cucmont
* Escasaus
* Esparsac
* Fadoàs
* Garièrs
* Gimat
* Glatens
* Gohans
* La Mòta de Cucmont
* L'Arraset
* Marinhac
* Maubèc
* Serinhac
* Vigaron
* Bèumont de Lomanha

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1992 | Henri Fontagnère | PS |
| 1992-1998 | Guy Doumayrou | RPR |
| 1998-2004 | Faustin Llido | RPR |
| 2004- | Odé Guirbal | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Serrat de Pinyana

El Serrat de Pinyana és una serra situada al municipi de Gombrèn, a la comarca del Ripollès, amb una elevació màxima de 1.187 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Serrat de Pinyana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
# Casa del Pedró

Casa del Pedró és un habitatge del municipi de l'Escala inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de l'Escala, al bell mig del turó del Pedró, a la part oest del terme. Presenta accessos a la plaça del mirador del Pedró i al carrer Vilabertran.
Gran edifici aïllat envoltat de jardí, que es troba format per diversos cossos rectangulars, que li confereixen una planta irregular. L'edifici principal presenta la coberta de dues vessants i està distribuït en planta baixa i dos pisos. Les obertures són rectangulars, a la primera planta emmarcades amb pedra. Al pis superior hi ha una allargada finestra dividida per columnes amb capitells sense decorar. Per la banda nord se li adossa un cos de dues plantes amb terrassa a la part superior, del que destaca un porxo d'arcs de mig punt, sostinguts per columnes quadrades amb capitells decorats. Als laterals hi ha dos cossos més, formats per una sola planta i amb terrassa al nivell de la primera planta. El cos situat a ponent presenta tres portals d'arc rebaixat adovellats, que donen accés als garatges de la casa. El cos de llevant, en canvi, presenta un porxo obert a la planta baixa, al que donen accés dues grans arcades rebaixades emmarcades amb carreus de pedra. Per la banda sud, tancant el nucli central de l'edifici, hi ha un cos de més alçada que la resta, amb coberta de dues aigües. Als costats d'aquest últim cos hi ha dos edificis més, amb coberta de dues vessants, un dels quals té una gran terrassa al nivell del primer pis.
Tota la construcció es troba arrebossada i pintada d'una tonalitat rosada.

## Referències

* 1 2 3 «Casa del Pedró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Punta de Ganxos

El Punta de Ganxos és una muntanya de 973 metres que es troba al municipi d'Horta de Sant Joan, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Charny-sur-Meuse

El cantó de Charny-sur-Meuse és un cantó francès del departament del Mosa, situat al districte de Verdun. Té 22 municipis i el cap és Charny-sur-Meuse.

## Municipis

* Beaumont-en-Verdunois
* Belleville-sur-Meuse
* Béthelainville
* Béthincourt
* Bezonvaux
* Bras-sur-Meuse
* Champneuville
* Charny-sur-Meuse
* Chattancourt
* Cumières-le-Mort-Homme
* Douaumont
* Fleury-devant-Douaumont
* Fromeréville-les-Vallons
* Haumont-près-Samogneux
* Louvemont-Côte-du-Poivre
* Marre
* Montzéville
* Ornes
* Samogneux
* Thierville-sur-Meuse
* Vacherauville
* Vaux-devant-Damloup

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | Pierre Goubet | SFIO |
| 19..-1955 | M. Thévenon | RS |
| 1955-1979 | Gérard Biévelot | Divers droite, després RPR |
| 1979- | Yves Peltier | Divers droite, després MPF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Celestus

Celestus és un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família Anguidae amb les potes vestigials.

## Classificació

Gènere Celestus
* Celestus agasepsoides
* Celestus anelpistus
* Celestus badius
* Celestus barbouri
* Celestus bivittatus
* Celestus carraui
* Celestus costatus
* Celestus crusculus
* Celestus curtissi
* Celestus cyanochloris
* Celestus darlingtoni
* Celestus duquesneyi
* Celestus enneagrammus
* Celestus fowleri
* Celestus haetianus
* Celestus hewardi
* Celestus hylaius
* Celestus macrotus
* Celestus marcanoi
* Celestus microblepharis
* Celestus montanus
* Celestus occiduus
* Celestus orobius
* Celestus rozellae
* Celestus scansorius
* Celestus sepsoides
* Celestus stenurus
* Celestus warreni
# Bajana

Bajana fou un estat tributari protegit de l'Índia a l'agència de Kathiawar a la regió de Gujarat, presidència de Bombai. Estava situat a l'interior, entre el rann de Kuchch i el districte d'Ahmedabad. La seva població el 1881 era de 15.881 habitants distribuïts en 26 pobles i el 1901 era de 10.279 habitants distribuïts en 27 pobles. La superfície era de 474 km². El port més propera era Dholera.
El país era pla; el terreny amb sal i poc fèrtil només apte per cotó i varietat comuns de gra. No hi havia cap riu i l'aigua procedia de fonts; clima calorós i sec.
La majoria dels seus habitants eren jats de religió musulmana procedents de Vanga Bazar al Sind d'eon foren expulsats pel sobirà local i es van establir amb els ponwars a les muntanyes Mandav prop de Than; van passar al servei del sultà de Delhi i es van distingir al setge de Campaner i el seu cap Malik Hedoji va rebre 24 pobles incloent Bajana en donació; poc després va conquerir Mandal als jhales; Malik Isaji o Malik Sri Isa Khan, el successor, es va establir a Valivda i després a Varahi o Warahi (coneguda com a Gran Javar) que va conquerir als ravma; Malik Lakha (Malik Sri Pir Khan) es va establir a Sitapur i Vanod, i finalment Malik Haidar Khan o Malek Sri Hedar Khan (Hadoji) es va establir a Bajana (coneguda com a Petita Javar). Era un estat de quarta classe dins del Kathiawar. El sobirà, musulmà, es va posar sota protectorat britànic el 1807 i pagava un tribut de 798 lliures; el seu exèrcit era de 232 homes. El 1881 no havia rebut sanad permetent l'adopció i la successió seguia la regla de la primogenitura. La capital era Bajana 23° 07′ N, 71° 49′ E﻿ / ﻿23.117°N,71.817°E﻿ / 23.117; 71.817. La part de Warahi encara es va tornar a dividir en dos parts: l'estat de Moti Jatwad o de Jorawarkhanji i la part de Muradkhanji.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Cantó de Clisson

El cantó de Clisson (bretó Kanton Klison) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Loira Atlàntic a la regió de Loira Atlàntic, però que històricament ha format part de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 7 comunes:
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Boussay | Beuzid-Klison | 2.361 | 26,45 | 44190 | 44022 |
| Clisson | Klison | 5.939 | 11,30 | 44190 | 44043 |
| Gétigné | Yestinieg | 3.076 | 23,97 | 44190 | 44063 |
| Gorges | Gored | 2.649 | 15,77 | 44190 | 44064 |
| Monnières | Meliner | 1.541 | 9,78 | 44690 | 44100 |
| Saint-Hilaire-de-Clisson | Sant-Eler-Neved | 1.475 | 18,43 | 44190 | 44165 |
| Saint-Lumine-de-Clisson | Sant-Leven-Klison | 1.348 | 18,26 | 44190 | 44173 |
| Cantó | Klison | 18.389 | 123,96 | - | 4409 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1999- | Michel Merlet | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Serrat de Sant Isidre (les Llosses)

El Serrat de Sant Isidre és una muntanya de 1.151 metres que es troba al municipi de les Llosses, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Voravall

La Serra de Voravall és una serra situada al municipi de Gandesa a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 435 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Behren-lès-Forbach

El cantó de Behren-lès-Forbach és un cantó francès del departament del Mosel·la, situat al districte de Forbach. Té 13 municipis i el cap és Behren-lès-Forbach.

## Municipis

* Behren-lès-Forbach (Bäre)
* Bousbach (Buschboch)
* Cocheren (Kochere)
* Diebling (Diwlinge)
* Farschviller
* Folkling (Folklinge)
* Metzing
* Morsbach (Morschbach)
* Nousseviller-Saint-Nabor
* Œting (Ëttinge)
* Rosbruck
* Tenteling
* Théding

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1988 | Charles Stirnweiss | UDF |
| 1988-2008 | Paul Bladt | PS |
| 2008- | Jean-Bernard Martin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 25.370 | 28.691 | 28.651 | 28.568 | 28.673 | 28.548 | 28.734 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes |||||||
# Serràtia

Les serràties (Serratia) són un gènere d'eubacteris gramnegatius de la família de les enterobacteriàciesamb morfologia bacil·lar de petites dimensions de 0,5 a 0,8 micròmetres de diàmetre i de 0,9 a 2,0 micròmetres de llargària, que normalment són mòbils per flagel·lació peritrica. Des del punt de vista ecològic, són microorganismes cosmopolites, que poden viure en molts tipus d'ambients com ara el sòl o aigües dolces, o sobre plantes i insectes o en pacients hospitalitzats. L'espècie més comuna d'aquest gènere, S.marcescens és l'única patògena, provoca infeccions nosocomials.
Una característica destacada d'aquest gènere és la capacitat que tenen algunes soques de produir un pigment vermell que recorda el color de la sang fresca. Això va fer pensar, quan creixien serràties sobre hòsties, pa o imatges sagrades, que les seves colònies eren taques de sang. El fet es considerava un miracle i per aquest motiu el pigment va rebre el nom de prodigiosina. Els membres d'aquest gènere també es diferencien dels altres gèneres de les enterobacteriàcies pels enzims que produeixen: DNAses, lipases i gelatinases.
# Balasinor

Balasinor (Vadasinor o Warasinor) fou un estat tributari protegit de l'Índia a l'agència de Rewa Kantha, regió de Gujarat, presidència de Bombai. Limitava al nord amb els estats de Mahi Kantha, a l'est amb l'estat de Lunawara i part amb la subdivisió Godhra dels Panch Mahals, i a l'est i sud amb el districte de Kaira. El territori tenia uns 50 km de llarg i uns 20 d'ample i estava dividit en dos parts: les subdivisions de Balasinor i de Virpur. La primera tenia 41 pobles i la segona 57. La superfície era de 489 km²; la població el 1881 era de 46.328 habitants i el 1901 de 32.618 habitants repartits en 104 pobles. El país era pla i l'únic riu destacat era el Mahi. La capital Balasinor estava propera al riu Sheri i tenia una població el 1881 de 9718 habitants
El sobirà era musulmà amb títol de nawab i el nom familiar era Babi (que vol dir "porter") perquè el primer ancestre tenia aquest ofici a la cort mogol. Pagava un tribut de 360 lliures al gaikowar de Baroda i de 1108 lliures al govern britànic. El seu exèrcit era de 230 homes. Tenia dret a salutació de 9 canonades. La successió era per primogenitura i no va tenir autoritzada l'adopció fins al sanad de 1890. El fundador fou Sher Khan Babi, oficial mogol (1664) governador de Chunwal, i el seu cinquè descendent, Salabat Khan va rebre la jurisdicció i els ingressos de Balasinor i Virpur. El quart descendent de Salabat Khan, Bahadur Khan, va rebre el principat de Junagarh a Kathiawar i a la seva mort el territori fou dividit i el fill jove va rebre Junagarh i el gran va romandre a Balasinor. L'estat va esdevenir tributari dels marathes, tant del peshwa (1768) com del gaikowar. El 1818 el govern britànic va ocupar el lloc del peshwa en els seus drets i Balasinor fou posat sota el seu control depenent del col·lector de Kaira. El 1835 fou inclòs a l'agència de Rewa Kantha.

## Bandera

La bandera era blanca amb l'escut al centre.

## Nawabs de Balasinor

* Muhammad Khanji 1761-?
* Jamiyat Khanji I
* Salabat Khanji I ?-1820
* Abib Khanji 1820-1822
* Jalal Khanji 1822-1831
* Zorawar Khanji 1831-1882 (+novembre de 1882)
* Munawar Khanji Zorawar Khanji 1882-1899 (+24 de març de 1889)
* Jamiyat Khanji II Munawar Khanji 1899-1945 (major d'edat el 31 de desembre de 1915, + 2 de febrer de 1945)
* Muhammad Salabat Khanji II Sahib Bahadur 1945-1948 (el 1945 tenia 1 any)

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia per H. Soszynski
# Cantó de Doué-la-Fontaine

El cantó de Doué-la-Fontaine és un cantó francès del departament de Maine i Loira, situat al districte de Saumur. Té 12 municipis i el cap es Doué-la-Fontaine.

## Municipis

* Brigné
* Concourson-sur-Layon
* Dénezé-sous-Doué
* Doué-la-Fontaine
* Forges
* Louresse-Rochemenier
* Martigné-Briand
* Meigné
* Montfort
* Saint-Georges-sur-Layon
* Les Ulmes
* Les Verchers-sur-Layon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1919-1961 | Jean de Geoffre de Chabrignac | UNR |
| 1961-1992 | Joseph Touchais | Divers droite, després UDF-Centre dels Demòcrates Socials |
| 1992-2004 | Jean-Pierre Pohu | app. RPR |
| 2004- | Bruno Cheptou | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 11.407 | 12.322 | 12.394 | 12.586 | 13.186 | 13.538 | 14.490 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Som de Vidabona

El Som de Vidabona és una muntanya de 1.492 metres que es troba al municipi d'Ogassa, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya