OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Maria de l'Estela

Santa Maria de l'Estela és una ermita al petit nucli de l'Estela, al nord-oest del municipi de Cabanelles al qual pertany. Es tracta d'un conjunt format per l'església i, adossada a aquesta per la banda de llevant, l'antiga rectoria actualment mig enrunada.

## Arquitectura

Església d'una sola nau rectangular amb l'absis sense diferenciar, orientat a llevant. Està coberta amb volta apuntada i seguida, que arrenca d'una cornisa motllurada que recorre els murs laterals de la nau. L'absis està diferenciat de la nau mitjançant un únic graó. La sagristia està situada a la part de llevant del presbiteri i s'hi accedeix mitjançant una porta situada al costat del retaule que decora l'altar. Als peus del temple hi ha el cor, sostingut per una volta rebaixada. L'església està il·luminada a través de finestres de mig punt adovellades i doble esqueixada, dues al mur de migdia i una altra al de ponent. La porta d'accés està situada a la banda oest del mur de migdia de la nau. Està formada per tres arcs de mig punt adovellats i en degradació, que emmarquen la llinda i el timpà, monolítics i llisos. Una motllura crea les impostes dels arcs i ressegueix horitzontalment la línia entre el timpà i la llinda. A la façana de ponent del temple es conserven tres pilars de l'antiga espadanya, que foren malmesos amb la construcció del campanar de torre actual. És de planta quadrada, amb la coberta piramidal i grans finestrals d'arc apuntat a la part superior. L'accés al campanar es fa des d'unes escales de cargol situades dins d'una construcció de planta circular, a manera de torre, adossada al mur meridional del temple. A llevant, a la part superior de la capçalera, hi ha una petita espadanya de dos pilars de mides reduïdes.
La construcció està bastida en carreus de pedra ben desbastats, disposats en filades regulars. Els murs laterals exteriors presenten, a la part superior, una cornisa motllurada.
La rectoria, adossada a la banda de llevant de l'església, es troba en un estat deplorable i ha perdut tota la coberta, tot i que sabem que era de dues vessants. Les obertures són rectangulars i estan bastides en maons, tot i que també força malmeses.

## Història

Segons la butlla del papa Benet VII de l'any 1017, el monestir de Sant Pere de Camprodon tenia possessions al lloc de Stella.
L'any 1270, per donació del bisbe Pere de Castellnou, l'església de Santa Maria de l'Estela passà a dependre del priorat augustinià de Santa Maria de Lledó.
L'església presenta unes construccions annexes a la capçalera que daten del segle xviii i XIX. A l'interior encara queden restes de pintures que segurament daten, també del segle xix.
S'ha d'esmentar que a poc metres es pot trobar les ruïnes de la capella de Sant Cristòfol, al costat de ponent de les quals es va adossar al mas de cal Magre.
Santa Maria de l'Estela tingué culte fins a l'any 1936 i actualment està en desús, si bé una vegada a l'any es continua fent un aplec.

## Notes

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Santa Maria de l'Estela». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Tossal de la Mola

El Tossal de la Mola és una muntanya de 572 metres que es troba al municipi de les Borges Blanques, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Oligoryzomys nigripes

Oligoryzomys nigripes és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids pròpia de Sud-amèrica. Viu a l'Argentina, el Brasil, el Paraguai i l'Uruguai. Es tracta d'una espècie gran i d'orelles llargues.
El seu cariotip és 2n = 62, NFa = 78-82.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Arándiga

Arándiga és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.

## Història

Possiblement l'antic Aratikos o Aratis, un antic assentament ibèric del qual es coneix poc, però que es trobava en algun lloc al SO de la colònia romana de Caesaraugusta, la ciutat moderna de Saragossa. Va emetre monedes a finals del segle II aC amb la inscripció ibèrica aratikos i aquestes presenten un Cap Masculí, just a l'anvers, i un genet que porta una llança, a la dreta, al revers. L'Atles de Barrington del món antic equipara aquest lloc amb l'Aràndiga moderna.

## Referències

* ↑ [Richard J. A. Talbert et al (2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World Princeton University Press. Map 25, D4.]
# Serrat del Pi Rodó

El Serrat del Pi Rodó és una muntanya de 708 metres que es troba al municipi de les Masies de Roda, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sergada

Sergada fou un estat tributari protegit del tipus zamindari, al districte de Ganjam de la presidència de Madras, avui a l'extrem sud d'Orissa. Tenia una superfície de 65 km² i una població el 1881 d'11.562 habitants repartida en 35 pobles. El 99% dels habitants eren hindús. La capital era Sargada Kota amb 2.056 habitants el 1881. Pagava una renda o peshkash de 582 lliures i els ingressos s'estimaven en 3.479 lliures.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Borda de Porica

La Borda de Porica és una obra de Bausen (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La borda de Porica, a prop de la d'Escalèr, fóra força llarga si considerem que es presenta avui migpartida, amb una estructura a la banda de llevant mig caiguda que fa de celda.L'edifici segueix els paràmetres usuals de les bordes de " tet de palha"integrant l'estable en la planta baixa i el paller en el pis superior, amb entrades diferenciades a peu pla que aprofiten un petit coster.L'estructura rectangular, obra de paredat amb cantonades travades, suporta una "charpanta" coberta amb garbes de palla que en el véretx foren reforçades amb dues fileres "d'estartèrs" per banda. La façana principal s'orienta a migdia, paral·lela a la "capièra", i presenta una porta (1,80 x 0,80) de dues fulles horitzantals que faciliten la ventilació del bestiar,així com les petites finestres. La porta que dona al paller se situa sota l'estructura graonada dels "penaus" orientada a ponent (1,50 x 1m) i mab dues fulles verticals;mentre que en el penalèr de l'altre extrem comparteix un empostissat.

## Història

Després de l'incendi que patí Bausen l'any 1787 les teulades de palla foren prohibides de manera reiterada (1871) llevat de determinats casos.

## Referències

* 1 2 «Borda de Porica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Boldklubben 1893 København

El Boldklubben af 1893 o B 93 o Boldklubben 1893 København és un club de futbol danès de la ciutat de Copenhaguen.
El club te els seis orígenes en dos altres clubs de la ciutat de Copenhaguen. El 1893, dos clubs de la ciutat, el Melchioraner BK (fundat el 1885) i el Osterbros BK (fundat el 1887) es van dissoldre. Alguns membres d’aquests dos clubs van fundar, el maig de 1893 el Cricketklubben fa 1893 o C93. El 1896 va canviar el nom a B.93. Fou un dels clubs punters al futbol danès a inicis del Segle XX. Actualment juga a la 2Division danesa, és a dir el tercer nivell de competició del país. Juga els seus partits a l'estadi Østerbro, a Østerbro, Copenhaguen.

## Palmarès

* Lliga danesa de futbol (9): 1916, 1927, 1929, 1930, 1934, 1935, 1939, 1942, 1946
* Copa danesa de futbol (1): 1982
* 35 temporades a la primera divisió danesa
* 28 temporades a la segona divisió danesa
* 11 temporades a la tercera divisió danesa

## Jugadors destacats

* Jan Hoffmann
* Michael Jakobsen
* Daniel Jensen
* Niclas Jensen
* Per Krøldrup
* Mirko Selak
* Magnus Troest

## Enllaços externs

* (danès) Web oficial
# Tossal del Corcó

El Tossal del Corcó és una muntanya de 341 metres que es troba al municipi de Castelldans, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cricetomys

Cricetomys és un gènere de rosegadors miomorfs de la família Nesomyidae. Són nadius de l'Àfrica subsahariana. El seu nom al·ludeix a la gran grandària i a la presència de borses en la galtes. Aquestes rates estan distanciades de les veritables rates, però no obstant això són part d'antigues radiacions de Muroidea africans i de Madagascar.

## Taxononomia

* Cricetomys gambianus
* Cricetomys emini
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Serrat dels Cristians Vells

El Serrat dels Cristians Vells és una serra situada al municipi de Sant Pere de Torelló a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 1.143 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Westby (Montana)

Westby és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 172 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Westby tenia 172 habitants, 88 habitatges, i 52 famílies. La densitat de població era de 123 habitants per km².
Dels 88 habitatges en un 14,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 5,7% dones solteres, i en un 39,8% no eren unitats familiars. En el 35,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,1% tenia menys de 18 anys, un 2,9% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 34,3% de 45 a 60 i un 25% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.875 $ i la renda mediana per família de 44.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.625 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 19.438 $. Aproximadament el 4,7% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Westby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Westby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La Costa (Cabanelles)

la Costa és un mas al nord i a escassa distància del petit nucli de Queixàs, veïnat que forma part del municipi de Cabanelles (l'Alt Empordà) Segons el Pla Especial d'identificació i regulació de masies i cases rurals de l'ajuntament de Cabanelles La Costa és una edificació del segle xvi amb reformes i ampliacions posteriors. A la llinda de la porta d'accés es pot apreciar la data de 1572, testimoni de l'any de construcció.
Conjunt rehabilitat format per dues edificacions aïllades. L'edifici principal és de planta rectangular i està format per dos cossos adossats, amb les cobertes de teula de dues vessants i distribuïts en planta baixa i pis, o bé dos pisos. Presenta dos cossos adossats a les façanes de ponent i migdia, probablement de nova construcció, coberts amb terrasses al nivell del pis i amb porxos formats per arcs rebaixats a la planta baixa. La façana principal, orientada a migdia, presenta el portal d'accés situat a l'extrem de llevant del parament. És d'arc de mig punt adovellat, amb la clau decorada. Damunt seu hi ha una finestra rectangular emmarcada amb carreus de pedra, amb l'ampit motllurat i la llinda gravada amb la data 1588. Les obertures de la segona planta han estat reformades recentment. La construcció annexa està situada al sud-est de l'habitatge i actualment està destinada a garatge. És de planta rectangular, amb la teulada de dues vessants i una sola planta.
La construcció està bastida amb pedra desbastada disposada regularment i lligada amb morter.

## Referències

* 1 2 3 «Masia la Costa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Bolxoi Dvor

Bolxoi Dvor (en rus: Большой Двор) és un poble de l'óblast de Leningrad, a Rússia, pertany al districte rural de Boksitogorski. El 2017 tenia 34 habitant.
# Tossal de les Forques (Juneda)

El Tossal de les Forques és una muntanya de 280 metres que es troba al municipi de Juneda, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tiliqua

Tiliqua és un gènere de sauròpsids (rèptils) de la família dels escíncids. És molt proper als gèneres Cyclodomorphus i Hemisphaeriodon. Totes les espècies viuen al continent australià, tret de T. gigas, que es troba a Nova Guinea i diverses illes d'Indonèsia. Una subespècie de T. scincoides també viu en diverses illes indonèsies petites situades entre Austràlia i Nova Guinea. T. nigrolutea és l'única espècie present a Tasmània. A part de T. adelaidensis, les espècies d'aquest gènere són llangardaixos relativament grans (de fins a 45 cm de llargada), de constitució lleugera i amb potes curtes.

## Taxonomia

* Tiliqua adelaidensis
* Tiliqua gigas
* Tiliqua multifasciata
* Tiliqua nigrolutea
* Tiliqua occipitalis
* Tiliqua rugosa
* Tiliqua scincoides, o escinc de llengua blava
# Serrat Gran (Sora)

El Serrat Gran és una muntanya de 811 metres que es troba al municipi de Sora, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sikar

Sikar fou un estat tributari protegit, un dels principals de la confederació del Shekhawati. La capital era Sikar (ciutat).
El principat tenia com a principals poblacions: Sikar (ciutat), Fatehpur, Lachhmangarh i Ramgar, i 426 pobles. La superfície era de 4.144 km i la població total el 1901 era de 173.485 habitants; els ingressos eren de 8 lakhs. El rao raja pagava un tribut de 41.200 rupies a Jaipur.
L'estat es va fundar al segle XVII d'una de les branques del clan Shekawat sorgida (con la de Khetri) de Raja Rai Sal de Khandela. El primer rao, Daulat Singh, era fill de Jaswant Singh de Kasli. El seu fill Shiv Singh va completar els palaus de la ciutat i va conquerir Fatehpur el 1731. Devi Singh va construir el fort de Devgarh (1787) i va fundar la ciutat de Ramgarh i el fort de Raghunathgarh el 1791. Lakshnman Sing va usurpar per poc temps el tron de Khandela i a canvi de renunciar va rebre el títol de Rao raja del maharajà de Jaipur Jagat Singh. El títol de bahadur fou conedit a Madho Singh el 1886.

## Llista de raos

* Rao Daulat Singh 1687-171
* Rao Shiv Singh 1721-1748 (fill)
* Rao Samrath Singh 1748-1754 (fill)
* Rao Nahar Singh 1754-1756 (deposat pel seu oncle Chand Singh)
* Rao Chand Singh 1756-1763 (germà de Samrath Singh)
* Rao Devi Singh 1763-1795 (fill)
* Rao Raja Lakshman Singh 1795-1834 (fill)
* Rao Raja Ram Pratap Singh 1834-1850 (fill)
* Rao Raja Bhairon Singh 1850-1865 (germà nascut pòstum el 1834, adoptat com a fill per la vídua de l'anterior, confirmat el 1851)
* Rao Raja Sir Madho Singh Bahadur 1866-1922 (fill adoptiu, fill de thakur Birad Singh de Deeppura)
* Rao Raja Kalyan Singh Bahadur 1922-1954 (nebot) (+1967)

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia Arxivat 2009-08-31 a Wayback Machine.
# Mas Duran (Cadaqués)

Mas Duran és una masia del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al nord del nucli urbà de la població. Agafant la pista que porta de Cadaqués al Cap de Creus, a poca distància del nucli, s'agafa una pista de terra costeruda, coneguda com el camí de la Birba, que voreja el puig Ferral i que condueix al mas.
Mas de planta més o menys rectangular que presenta tot el sector nord-est restaurat i rehabilitat. La construcció es fonamenta en un terreny amb pronunciat desnivell envers el sud. Actualment, la part rehabilitada està formada per tres cossos adossats, amb les cobertes a una sola vessant restituïdes. Aquest sector es correspon amb l'edifici principal originari. La façana principal, orientada a l'est, presenta una porta d'accés a la planta baixa d'arc rebaixat, bastida amb pedra disposada a sardinell. En origen donava accés als estables, tot i que en l'actualitat es troba enrunat. Al costat, una escala exterior de pedra dona accés a la porta de l'habitació, situada al primer pis, i rehabilitada. Tot el sector oest de l'edifici es troba enrunat. De la façana nord destaca el forn de coure pa, força degradat, amb el parament exterior arrebossat i la coberta plana de lloses de pissarra.
El cos adossat al sud de l'edifici principal està força rehabilitat. Presenta un alçat del parament original, apreciable al mur oest. De planta rectangular i distribuït en planta baixa i altell, presenta a la façana sud dues grans arcades d'arc rebaixat bastides amb pedra i maó, força restituïdes. El cos adossat al nord de l'edifici principal, també de planta rectangular, presenta tot el sector est restituït de nou. En canvi, a l'oest, el parament de pedra és original.
Tot el sector sud-oest del conjunt es troba molt enrunat. En origen, hi havia dos cossos afegits, destinats a estables i dependencies del mas. Davant d'aquests encara s'aprecia la lliça o pati del mas, tancat amb uns alts murs de pedra seca que presenten diverses obertures, algunes tapiades, bastides amb llinda de llosa de pissarra. Tota la construcció és de blocs de pissarra mig desbastats, lligats amb morter de calç.

## Història

Els Duran eren un llinatge de gent de mar molt populars a Cadaqués almenys des d'inicis del s. XIX, sobretot per la seva rivalitat (amistosa, segurament) amb els Godo, segurament provindrien dels Mas Duran. Segons la família Donat de Cadaqués, oriünds i encara llogaters de Mas de la Birba, bons coneixedors d'aquest territori, la fornícula que hi ha a la façana del Mas Duran fou feta construir per una propietària que la gent del país anomenava "la Durana". Aquesta senyora va fer col·locar marededéus dins fornícules a l'entrada de tots els seus masos escampats per l'Empordà. No és segur, però, pel que sembla, hom pot dir que va passar per les darreries del segle xix o els primers anys del s. XX.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas Duran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Bonorva

Bonorva (en sard, Bonorva) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 3.883 habitants. Es troba a la regió de Meilogu. Limita amb els municipis de Bolotana (NU), Bono, Bottidda, Cossoine, Giave, Illorai, Ittireddu, Macomer (NU), Mores, Nughedu San Nicolò, Semestene i Torralba.

## Fraccions

* Rebeccu
* Ospedaletto
* Monte Cujaru

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Mimmia Deriu | Llista cívica |
# Can Puget

Can Puget és un edifici de Manlleu (Osona) catalogat com a bé cultural d'interès local. Actualment és entre cultural gestionat per l'Ajuntament.

## Descripció

Casa senyorial de planta baixa i tres pisos. A la planta baixa hi ha tres portals, el del mig amb la dovella central decorada. Els balcons es distribueixen al segon i tercer pis, sent el de sobre la porta central més llarg que la resta. Sostenen els balcons unes mènsules. Les finestres corresponents a les golfes són de petites dimensions i la cornisa superior és acanalada. Al damunt hi ha un frontis, també decorat amb motius vegetals.
A la part posterior hi ha un jardí que fa xamfrà amb el carrer d'Alta Cortada.

## Història

El 6 d'agost de 1872, l'industrial tèxtil Rafael Puget i Terradas, natural d'Osseja (Alta Cerdanya), va presentar una sol·licitud a l'Ajuntament per a edificar una casa a la plaça Major (actualment Dalt Vila), en uns terrenys que pretenia comprar. Les obres es van iniciar el març del 1876 amb l'enderrocament d'un edifici que ocupava part de la finca, i es van enllestir el 1888n segons consta a dues teules de la teulada.
La família Puget apareix a la novel·la Un senyor de Barcelona, on a través del net del Sr. Puget (que va establir una fàbrica de filats i teixits a Manlleu moguda per l'energia hidràulica del riu Ter), Josep Pla narra el tipus de vida de la societat industrial de mitjans del segle xix.
L'any 1936, en els primers dies de la Guerra Civil Espanyola l'edifici va ser saquejat, decomissat i convertit en el Casal Stalin, seu de la secció manlleuenca de la Joventut Socialista Unificada. Després del conflicte, els Puget van recuperar-ne la propietat i el 29 d'abril de 1954, Rafael Puget Pérez-Cabrero, darrer membre de la nissaga, la va vendre a Josep Serra i Valls; la vídua d'aquest, l'11 de desembre de 1981, va signar la venda a l'Ajuntament de Manlleu.

## Vegeu també

* Colònia Vila-seca

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Puget». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Patrimoni: memòria o malson? = patrimonio: ¿memoria o pesadilla? : memòria 1990-1992. Diputació de Barcelona. Servei del Patrimoni Arquitectònic Local, 1995, p. 160-161. ISBN 8477944059.
* ↑ Estatut intern de la J. S. U.: Secció de Manlleu. Manlleu: Joventuts Socialistes Unificades de Catalunya. Secretariat d'organització del Comitè Local, 1937, p. 15.
# Cap de la Baga Alta

El Cap de la Baga Alta és una muntanya de 1.756 metres que es troba entre els municipis de Castell de l'Areny i de La Pobla de Lillet, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tribunal Internacional per Crims Contra la Humanitat Comesos pel Consell de Seguretat de Nacions Unides a l'Iraq

El Tribunal Internacional per Crims Contra la Humanitat Comesos pel Consell de Seguretat de Nacions Unides a l'Iraq va ser una iniciativa cívica d'intel·lectuals, polítics i professionals del dret de tot el món de l'àmbit de l'esquerra, realitzada a Madrid els dies 16 i 17 de novembre de 1996, seguint l'exemple del Tribunal Russell, per a condemnar moralment les tràgiques conseqüències de l'embargament de l'ONU sobre la població civil del país mesopotàmic.

## El tribunal

Acusats: el Consell de Seguretat de l'ONU i tots els seus membres (amb esment especial als Estats Units i Regne Unit). Càrrecs: genocidi, crims contra la humanitat i ús d'armes de destrucció massiva contra el poble de l'Iraq.
En el tribunal, figuraven membres destacats com Ahmed Ben Bella, primer president d'Algèria després de la independència; Haidar Abdel-Shafi, diputat palestí i cap de la delegació que va acudir a la conferència de Pau per a Orient Mitjà el 1991; i Mohamed Basri, històric líder del socialisme marroquí. Per part espanyola, entre d'altres, diputats com Pablo Castellano, Ángeles Maestro Martín i Paco Frutos, l'economista Juan Francisco Martín Seco, el magistrat Joaquín Navarro Estevan, l'exeurodiputat Juan María Bandrés, els històrics sindicalistes Marcelino Camacho i Nicolás Redondo, i els catedràtics Javier Sádaba (filòsof) i Pedro Martínez Montávez (arabista). L'exfiscal general dels EUA Ramsey Clark va ser l'encarregat de llegir l'acta d'acusacions.

## Enllaços externs

* «Guerra y sanciones a Iraq: Naciones Unidas y el 'nuevo orden mundial'».
* «Un 'tribunal de Núremberg' reunido en Madrid juzga el bloqueo a Irak» en El País.
* «El 'Tribunal de Madrid' condena a la ONU por el "genocidio" en Irak» en El País.
* «La ONU, en el banquillo» en El Mundo.