OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brett Lunger

Brett Lunger (14 de novembre del 1945, Wilmington, Delaware) va ser un pilot de curses automobilístiques estatunidenc que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Brett Lunger va debutar a la dotzena cursa de la temporada 1975 (la 26a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 17 d'agost del 1975 el G.P. d'Àustria al circuit de Österreichring.
Va participar en quaranta-tres curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en quatre temporades consecutives (1975-1978) aconseguint una setena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1975 | Hesketh Racing | Hesketh | Ford | ARG | BRA | SUD | ESP | BEL | MON | SUE | HOL | FRA | GBR | ALE | AUT 13 | ITA 10 | USA Ret | | | | - | 0 |
| 1976 | Surtees | Team Surtees | Ford | BRA | SUD 11 | O.USA NVQ | ESP NVQ | BEL Ret | MON | SUE 15 | FRA 16 | GBR Ret | ALE Ret | AUT 10 | HOL | ITA 14 | CAN 15 | USA 13 | JAP | | - | 0 |
| 1977 | Chesterfield Racing | March Racing | Ford | ARG | BRA | SUD 14 | O.USA Ret | ESP 10 | MON | BEL NVS | SUE 11 | FRA NVQ | GBR 13 | ALE Ret | AUT 10 | HOL 9 | ITA Ret | USA 10 | CAN 11 | JAP | - | 0 |
| 1978 | BS Fabrications | McLaren | Ford | ARG 13 | BRA Ret | SUD 11 | O.USA NVQ | MON NVQ | BEL 7 | ESP NVQ | SUE NVQ | FRA Ret | GBR 8 | ALE NVQ | AUT 8 | HOL Ret | ITA Ret | USA 13 | CAN | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 43 (34) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Casa Ignasi Font

La Casa Ignasi Font és un monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres format per planta baixa, tres pisos i golfes. La coberta és plana. La façana presenta una estructura simètrica. A la planta baixa hi ha tres obertures d'arc escarser, mentre que als pisos els balcons són allindanats i de volada minvant en alçaria. L'edifici és coronat amb una cornisa motllurada.
L'element més remarcable de la façana és la decoració de terracota en bandes verticals entre els balcons amb motius vegetals i medallons figuratius. Són també interessants les mènsules de pedra amb decoració vegetal i figurativa que es troben sota els balcons.

## Història

L'edifici de Can Font va ser construït a mitjans de segle xix, d'acord amb la inscripció que figura a la clau de l'arc del portal d'entrada. Bastit al nucli més antic de Vilanova seguint les pautes estètiques del Romanticisme, constitueix l'únic exemple de la vila d'una arquitectura que utilitza com a elements ornamentals de la façana les bandes verticals de terracota sense esmaltar, característiques de les construccions romàntiques catalanes.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Ignasi Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Bornem

Bornem és un municipi belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Bornem, Hingene, Mariekerke i Weert. Limita al nord-oest amb Temse, al nord amb Kruibeke, al nord-oest amb Schelle, a l'est amb Niel, al sud-oest amb Hamme, al sud amb Sint-Amands i al sud-est amb Puurs.

## Nuclis

* Hingene
* Wintam

## Evolució de la població
### Segle xix

| Any | 1806 | 1816 | 1830 | 1846 | 1856 | 1866 | 1876 | 1880 | 1890 |
| Població | 3336 | 3507 | 4043 | 4631 | 4709 | 4800 | 5056 | 5119 | 5463 |

### Segle XX (fins a 1976)

| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1947 | 1961 | 1970 | 1976 |
| Població | 5993 | 6987 | 7486 | 8030 | 9067 | 9834 | 10.694 | 11.136 |

### 1977 ençà

| Any | 1977 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2007 |
| Població | 17.314 | 17.986 | 18.398 | 18.813 | 19.453 | 19.939 | 19.939 | 20.347 |
| Font: NIS |||||||||

## Agermanaments

* Gòrda
* Bornheim
# Vindolanda

Vindolanda va ser un castrum, concretament, un dels forts que custodiaven la muralla d'Adrià, prop del poble de Bardon Mill, en el comtat de Northumberland, al nord-est d'Anglaterra. En les seves ruïnes, van ser trobades les celebrades tauletes de Vindolanda.
El 2011, el Museu Britànic va deixar en préstec nou tauletes al museu de Vindolanda.

## Referències

* ↑ Les cartes de Vindolanda, testimonis escrits dels soldats de la Muralla d'Adrià
* ↑ http://www.vindolanda.com/, lloc web oficial del jaciment de Vindolanda
# Platacantòmids

Els platacantòmids són una família de rosegadors del sud i sud-est d'Àsia. Aquest grup només conté dues espècies vivents, repartides en dos gèneres. Anteriorment se'ls classificava amb els lirons, però se'n diferencien per l'absència de premolars i actualment se'ls classifica com a família pròpia dins de la subfamília dels muroïdeus. A data de 2015 eren l'únic grup de muroïdeus vivents que encara no havien estat objecte d'una anàlisi molecular.
# Brežice

Brežice és un municipi del sud-oest d'Eslovènia a Posavje, prop de la frontera amb Croàcia.

## Activitats

Tot i ser un municipi amb pocs habitants, destaca per la seva connexió ferroviària, punt d'arribada de trens croats i eslovens i, per tant, lloc on s'efectuen molts transbords.

## Enllaços externs

* Brežice - Lloc web oficial (eslovè)
# Casa Mercedes Soler

La Casa Mercedes Soler és un monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres situat al costat del Teatre Principal. És de planta baixa, dos pisos i golfes, amb ràfec de gran volada. La planta baixa presenta un porta d'accés rectangular, amb una finestra rectangular a l'esquerra i una obertura modificada a la dreta. El pis principal té tres balcons, el de la dreta és independent i els altres dos queden unificats per una sola barana. Al segon pis hi ha tres obertures rectangulars i a les golfes set obertures d'arc de mig punt. Són elements remarcables els esgrafiats i el ràfec amb embigat de fusta i ceràmica ornamental.

## Història

L'actual edifici és el resultat de la unió de dues construccions anteriors bastides l'any 1835 segons consta a la llinda de la porta d'accés. Van ser les primeres cases aixecades a la Rambla Principal, nucli que va assolir un gran prestigi. L'any 1946 quen era propietària Mercedes Soler, es va realitzar la reforma de la façana a fi d'unificar les construccions anteriors i, a més, es va afegir la galeria de finestres a les golfes.

## Referències

* 1 2 «Casa Mercedes Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Borsele

Borsele (zelandès Bossele) és un municipi de la província de Zelanda, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 22.649 habitants repartits per una superfície de 194,42 km² (dels quals 9,25 km² corresponen a aigua). Limita al nord-oest amb Middelburg, al nord amb Goes, al nord-est amb Kapelle, a l'oest amb Vlissingen, a l'est amb Reimerswaal, al sud amb Terneuzen i al sud-est amb Hulst.

## Centres de població

Baarland, Borssele, Driewegen, Ellewoutsdijk, 's-Gravenpolder, 's-Heer Abtskerke, 's-Heerenhoek, Heinkenszand, Hoedekenskerke, Kwadendamme, Lewedorp, Nieuwdorp, Nisse, Oudelande i Ovezande.

## Administració

El consistori consta de 19 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 6 regidors
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 6 regidors
* SGP/ChristenUnie, 4 regidors
* Lokale Partij Borsele, 2 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 1 regidor

## Enllaços externs

* www.borsele.nl
# Senill

El senill o senís també anomenat canyís, canyot o canya borda i canya-xiula (Phragmites australis) és una planta subcosmopolita de la família de les gramínies o poàcies, semblant a la canya però més gràcil. És aquàtica i sovint creix formant grans poblacions anomenats canyissars a les vores d'estanys, de rius i, en general, en terrenys inundats o allà on hi ha una capa freàtica alta.

## Morfologia

És una planta perenne robusta, glabrescent, amb llargs rizomes que fa de 2 a 8 m d'alt. Tiges anuals dures, però pràcticament no lignificades, de 0,5 -2 cm de diàmetre. Les seves fulles són relativament grosses de 20-50 x 1-2 cm; la panícula, de 8-40 cm, es desenvolupa a partir de finals d'estiu. Als Països Catalans presenta dues subespècies: australis i chrysanthus (=altissimus); aquesta darrera pot arribar a amidar 8 m d'alt i només es troba a la terra baixa.

## Usos

Amb el canyís tradicionalment se'n feien sostres. És una planta d'ús ornamental però pot passar a ser invasora de difícil erradicació. Les tiges joves i les llavors són comestibles. Les plantes es fan servir per a fitoremediació de les aigües residuals. A l'Iran i altres països propers amb la seva tija se'n fa una mena de flauta anomenada ney.

## Sinònims

Arundo altissima Benth. [≡ Phragmites australis subsp. altissimus], Arundo australis Cav. (basiònim), Arundo phragmites L., Arundo vulgaris Lam., Phragmites communis Trin., Phragmites communis var. longivalvis (Steud.) Miq., Phragmites longivalvis Steud., Phragmites vulgaris (Lam.) Crép., Phragmites vulgaris var. longivalvis (Steud.) W. Wight.

## Referències

* 1 2 «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ https://dlc.iec.cat/Results?EntradaText=canya%2Dxiula&operEntrada=0
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ Germplasm Resources Information Network, consultada 04.07.08

## Vegeu també

* Tropidopola cylindrica

## Enllaços externs

* Universitat de les Illes Balears. Herbari virtual de les Illes Balears Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine. - Imatges detallades i informació de les subespècies autòctones d'aquesta espècie
* Pàgina de la GRIN sobre Phragmites australis.
# Virgilo Scarabelli

Virgili Scarabelli Alertti (Montevideo (Uruguai), 29 de novembre, 1868 - Idem. 29 de juny, 1959), fou músico, docent, va ser inspector de Música a Primària ia Secundària. Fundador del Conservatori Musical de Montevideo, impulsor de l'Orquestra Simfònica del SODRE, el liceu 49 i l'Escola de Música 265 porten el seu nom.
De pares italians, va néixer a Montevideo, però la seva família es radica a Buenos Aires on cursa estudis musicals, arribant a ocupar el càrrec de primer violí a l'Orquestra del Teatre Colón de Buenos Aires. El 1892 és contractat com a violinista al Teatro Real de Tupín i quatre anys més tard, a instància de Camilo Giucci, s'instal·la a Montevideo, dedicant-se a l'ensenyament del violí.
Entre els seus alumnes hi havia Eduardo Fabini. El 1900 Scarabelli i la seva dona van conèixer Giuseppe Verdi a Milà. Quatre anys més tard funda amb Eduardo Fabini el Conservatori Musical de Montevideo.
A partir del 1918 dedica tots els seus esforços per crear una orquestra estable, esforços que es van cristal·litzar amb el naixement el 1931 de l'Orquestra Simfònica del SODRE. El 1934 va ser designat pel Ministeri d'Instrucció Pública, inspector de Música i Cant Coral a Ensenyament Primari, estenent-se a partir de 1937 la seva òrbita d'acció a altres instituts de l'Estat, passant a inspeccionar els cursos de Cant Coral a Ensenyament Secundari de recent creació a instàncies de la gestió.
El 1949 el Consell d'Ensenyament Secundari el va designar Inspector de Cant Coral i Cultura Musical, càrrec que exerceix fins a 1953.
Virgili Scarabelli mor el 29 de juny, 1959 a Montevideo.

## Referències

* ↑ https://www.anep.edu.uy/nacimiento-virgilio-scarabelli
* 1 2 3 4 5 6 https://liceon49.wordpress.com/biografia-scarabelli/

## Bibliografia

* VIRGILIO E. SCARABELLI. UNA CONDUCTA EJEMPLAR EN LA HISTORIA DE LA MÚSICA EN EL URUGUAY, Ayestarán, Lauro. Publicat per Edición del Autor. Imprenta A.Monteverde y Cía., Montevideo. Uruguay, 1953
# Diplomys

Diplomys és un gènere de dues espècies de rates espinoses oriündes de les Amèriques. Es tracta de rosegadors de pelatge bast, però sense espines vertaderes. El pelatge dorsal pot ser marró vermellós, rogenc o taronja amb parts més fosques per la presència de pèls negres dispersos, mentre que el pelatge ventral varia entre marró clar i rosa. La cua marró té pocs pèls. Alguns exemplars tenen la punta de la cua en forma de plomall.
Les espècies d'aquest grup tenen una llargada corporal d'entre 20 i 48 cm, sense comptar la cua d'entre 18 i 28 cm. Pesen entre 360 i 430 g. Les femelles de D. labilis embarassades poden arribar a pesar 490 g.
# Brian Cowen

Brian Cowen (Tullamore, Comtat d'Offaly, 10 de gener de 1960) és un polític irlandès que va ser Taoiseach (Primer Ministre) de la República d'Irlanda del 7 de maig de 2008 al 9 de març de 2011 al capdavant d'un govern de coalició entre el seu partit, Fianna Fáil, els Verds, els Progressive Democrats i independents. El seu mandat va coincidir amb la crisi financera irlandesa, que va esclatar el 2008, i que va provocar la petició de rescat a la Unió Europea i al Fons Monetari Internacional, que va ser interpretat pels irlandesos com una humiliació nacional.
# Càlamos (Fenícia)

Càlamos o Càlamus (grec antic: Κάλαμος, Kálamos; llatí: Calămus) fou una ciutat de Fenícia esmentada per Plini el Vell com a pròxima a Trieris, una altra ciutat força important de la regió. Polibi diu que fou destruïda pel selèucida Antíoc III el Gran.

## Referències

* ↑ Lemprière, John. A Classical Dictionary: Containing a Copious Account of All the Proper Names Mentioned in Ancient Authors : with the Value of Coins, Weights, and Measures Used Among the Greeks and Romans : and a Chronological Table (en anglès). T. Cadell and W. Davies, 1818.
* ↑ Plini el Vell, Història natural, § 5.17.2
* ↑ «Dictionary of Greek and Roman Geography (1854), PHOENI´CIA». [Consulta: 16 novembre 2024].
* ↑ Polibi, Història, § 5.68.6
* ↑ «RE:Kalamos 2 – Wikisource» (en alemany). [Consulta: 16 novembre 2024].
* ↑ MacAdam, Henry Innes. Place-Names and Plant-Names: Notes on the Provenance and Etymology of Some Flora from Hellenistic Phoenicia (en anglès). De Gruyter, 2019-12-16, p. 333–347. ISBN 978-3-11-028384-6.
# Font d'Elies Miró i Soler

Font d'Elies Miró i Soler és una font catalogada com a monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Font-fanal que té una base circular de pedra amb una reixa, damunt la qual hi ha situades les tres piques, circulars i amb peu, que apareixen separades del cos central de la font. Al cos central hi ha tres carasses amb les aixetes, l'escut de Vilanova i diverses inscripcions, amb la data de 1895, la dedicatòria i el nom del fonedor. A la part superior s'eleva una columna de fust estriat i capitell de secció triangular que serveix de base al fanal.
El conjunt va ser realitzat en ferro colat.

## Història

La data de col·locació de la font és de 1895. Va ser realitzada en memòria del seu donador, Elies Miró i Soler. El ferro colat, emprat per a la construcció de la font, va donar nom popular a la placeta on està situada. Cal remarcar l'ús d'aquest material com a element estructural i decoratiu a partir de mitjans de segle xix, amb la introducció a Catalunya de la indústria metal·lúrgica de transformació des de la fundació de l'empresa "La Maquinista Terrestre i Marítima" el 1855.
Una inscripció dona informació del fonedor de Vilanova i la Geltrú encarregat d'aquesta obra: Francisco Mestres.

## Referències

* 1 2 3 4 «Font d'Elies Miró i Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Bortigiadas

Bortigiadas (en sard, Bultigghjata) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 820 habitants. Es troba a la regió de Gal·lura. Limita amb els municipis d'Aggius, Perfugas (SS), Santa Maria Coghinas (SS), Tempio Pausania i Viddalba (SS).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Emiliano Deiana | Llista cívica |
# Shennongjia

La reserva natural de Shennongjia es troba entre les muntanyes Daba i Wudang i el riu Iang-Tsé. Fou establerta pel govern provincial de Hubei al març del 1982 i reconeguda pel concell d'estat al juliol de 1986. Té una superfície de 3250 km² i el seu variat paisatge va des dels 498 msnm fins als 3150 al cim de les seves muntanyes, més de 30 pics superen els 2500 metres, el que fa que tingui els majors contrastos de terreny de tota la Xina central.
Segons les estadístiques locals habiten més de 54 tipus d'espècies animals: 190 d'aus, 12 de rèptils i 8 d'amfibis, tal quantitat representa el 81% del ] de 33 ordres biològics endèmics de la Xina. La reserva és també llar de 1131 espècies de plantes, des de pins fins falgueres.
Hi ha una oficina de supervisió de 79 efectius amb personal qualificat i 2 estacions de policia. Hi ha llogarets disperses en tota la reserva amb una població de més de 7000 habitants i la seva base econòmica és la ramaderia i el cultiu d'herbes medicinals. Per donar suport als seus residents el govern local aporta incentius i exonera impostos.

## Patrimoni de la Humanitat

El 17 de juliol del 2016, la 40a sessió del Comitè del Patrimoni Mundial va decidir a la ciutat turca d'Istanbul incloure la zona de Shennongjia en la Llista de Patrimoni Natural de la Humanitat, cosa que eleva a 50 els llocs xinesos declarats com a patrimoni de la UNESCO.
Situat cap a la part oriental del centre de la Xina, a la Província de Hubei, aquesta reserva consta de dues zones: Shennongding / Badong, a l'oest, i Laojunshan, a l'est. En elles es troben els boscos primaris més vasts del centre del país, on tenen el seu hàbitat nombroses espècies animals rares com la salamandra gegant xinesa, el rinopitec daurat, la pantera nebulosa, l'os de collaret i el lleopard. LA zona, que és un dels tres centres de diversitat biològica existents a la Xina, ocupa un lloc destacat en la història de les investigacions botàniques i va ser explorat per expedicions internacionals de recol·lecció de plantes en els segles XIX i XX.

## Referències

* 1 2 3 «Shennongjia Nature Reserve», 2016.
* ↑ http://snjfp.forestry.gov.cn/3252%5BEnllaç+no+actiu%5D /53942.html
* ↑ http://spanish.peopledaily.com.cn/n3/2016/0718/c92122-9087367.html
* ↑ http://whc.unesco.org/es/list/1509#top
* ↑ http://spanish.xinhuanet.com/2016-07/17%5BEnllaç+no+actiu%5D c_135519709.htm
* ↑ Lloc web de la Unesco

## Enllaços externs

* Informació sobre Shennongjia al web de la Unesco
# Ictiominis

Els ictiominis (Ichthyomyini) formen una tribu de cricètids dins de la subfamília dels sigmodontins. Tenen adaptacions a la vida aquàtica i s'alimenten principalment d'insectes aquàtics, crustacis i peixos. S'assemblen a les rates d'aigua d'Austràlia i Nova Guinea, però el seu parentesc és molt llunyà.
* Anotomys
* Chibchanomys
* Ichthyomys
* Neusticomys
* Rheomys
# Brielle

Brielle és un municipi de la província d'Holanda Meridional, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 15.633 habitants repartits sobre una superfície de 31,12 km² (dels quals 3,61 km² corresponen a aigua). Limita a l'oest amb Westvoorne, a l'est amb Rotterdam, al sud amb Hellevoetsluis i Bernisse

## Centres de població

Inclou les comunitats de Vierpolders i Zwartewaal.

## Ajuntament

* VVD 5 regidors
* PvdA 4 regidors
* CDA 3 regidors
* SP 3 regidors
* D66 1 regidor
* OLP 1 regidor

## Agermanaments

* Queenborough
* Havlíčkův Brod

## Enllaços externs

* www.brielle.nl
# Eufractins

Els eufractins (Euphractinae) són una subfamília d'armadillos. Aquesta subfamília inclou la meitat dels gèneres vivents d'armadillos, així com quatre gèneres extints. Totes les espècies d'aquest grup viuen a Sud-amèrica.
Espècies vivents de cingulats :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Xenarthra :
Família Chlamyphoridae :
Família Dasypodidae :
Categoria :
# Bosc costaner de coníferes d'Escandinàvia

El bosc costaner de coníferes d'Escandinàvia és una ecorregió paleàrtica definida per la WWF de 19.300 km² formada per la bioma de boscos temperats de coníferes que es troba a la costa de Noruega. Dins hi ha una sèrie de petites àrees amb característiques botàniques i un clima local consistent en un bosc temperat humit.

## Vegeu també

* Prats i bosc de bedolls d'Escandinàvia
* Taigà escandinava i russa
* Bosc mixt sarmàtic

## Enllaços externs

* Scandinavian coastal conifer forests (World Wildlife Fund)
* Scandinavian coastal conifer forests (National Geographic)
# Teclat electrònic

Un teclat electrònic és un instrument de teclat que generalment pot reproduir molts sons, similars o no als que produeixen altres instruments musicals. Els teclats electrònics inclouen sintetitzadors, pianos digitals, pianos d'escenari, òrgans electrònics i estacions de treball d'àudio digital. En termes tècnics, un teclat electrònic és un sintetitzador amb un amplificador d'àudio de baixa potència i uns altaveus.

## Característiques

En alguns casos, el funcionament es basa en mecanismes elèctrics, electrònics o digitals que creen els sons. Aquí es troben tant els sintetitzadors com altres instruments originalment creats per imitar pianos (Rhodes, Piacen) mitjançant mostres musicals de sons prèviament gravats. Aquests poden venir fixos “de fàbrica”, o ser capturats i manipulats mitjançant un sampler.

## Història

Una de les primeres versions d'aquest tipus de teclat va ser el Mellotron, que reproduïa mostres d'instruments reals gravats en cintes, amb una mostra diferent per a cada nota. També hi ha teclats que combinen les dues facetes dels dos anteriors, incloent tant instruments com poden ser la guitarra, el piano, la trompeta, etc., com sons de palmells, números en anglès o castellà.
Els sintetitzadors i samplers no necessàriament tenen un teclat per ser tocats. En els darrers anys s'han desenvolupat teclats controladors MIDI, els quals no produeixen sons per si mateixos, sinó que envien senyals MIDI a un sintetitzador, sampler o ordinador capaç d'interpretar-los i traduir-los en sons. Els teclats complets de piano, inclouen 88 tecles, 36 negres i 52 blanques. Si a més a més inclou pedals, es pot considerar un piano electrònic. De vegades poden comptar amb tecles il·luminades, per facilitar l'aprenentatge del piano, fins i tot en combinació amb un editor de partitures.

## Fabricants

Els fabricants coneguts de pianos digitals inclouen Dynatone, Casio, Clavia, Dexibell, Kawai, Korg, Kurzweil, it, Roland, Suzuki i Yamaha.

## Referències

* ↑ British Patent no. 1,509,530 by Nicholas K. Kirk filed 19th. Nov. 1974. - Apparatus for recording and replaying music.
* ↑ http://www.casio-intl.com/latin/es/emi/key_lighting/
* ↑ Dynatone website
* ↑ Dexibell website
* ↑ «Best Keyboard Workstation». Fire inside Music. Saturday, April 25, 2020

## Enllaços externs

* «What Is a Semi Weighted Keyboard?», 27-07-2019. Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 13 març 2023].
# Hemiechinus auritus megalotis

Hemiechinus auritus megalotis és una subespècie d'eriçó orellut originària de l'Afganistan i l'oest del Pakistan. Es caracteritza per la seva gran mida i tonalitat rogenca.
Amb una llargada de 23-28 cm i un pes de 700-900 grams, H. a. megalotis té més o menys la mateixa mida que l'eriçó comú. Com que viu principalment en zones muntanyoses, les temperatures més baixes probablement feren que evolucionés i esdevingués més gran que altres subespècies d'eriçó orellut. També hiberna durant uns sis mesos. Una altra adaptació són les seves urpes llargues i fer forats, que l'ajuden a escalar.
Caça insectes, serps i escorpins, però també li agraden els melons, les síndries i les baies.
# Briesen (Spreewald)

Briesen (baix sòrab: Brjazyna) és una ciutat alemanya que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Burg (Spreewald) i és una de les àrees de població sòrab. Ja apareix esmenada als escrits el 1346.