OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Spiroplasma

Spiroplasma és un gènere de mol·licuts, un grup de petits bacteris sense parets cel·lulars. Spiroplasma comparteix el metabolisme simple, l'estil de vida paràsit, la morfologia de les colònies amb aspecte d'ou fregit i el petit genoma d'altres Mollicutes, però presenta una morfologia helicoïdal distintiva, al contrari que Mycoplasma. La majoria de les espècies d'aquest gènere es troben bé en el gut o l'hemolimfa dels insectes o en el floema de les plantes. Les espiroplasmes són organismes de cultiu difícil perquè requereixen un medi de cultiu ric. Típicament creixen bé a 30 °C, però no a 37 °C. Unes poques espècies, entre les quals destaca Spiroplasma mirum, creixen bé a 37 °C (la temperatura del cos humà) i poden causar cataractes i danys neurològics. Les espècies millor estudiades són Spiroplasma citri, l'agent responsable de la malaltia del taronger (Stuborn), i Spiroplasma kunkelii, casante de la malaltia del blat de moro (Stunt).
Hi ha hagut controvèrsia en el paper de les espiroplasmes en l'etiologia de l'encefalopatia espongiforme transmissible, però actualment el model que responsabilitza als prions és el més acceptat. Addicionalment, s'ha comprovat que les espècies de Spiroplasma poden matar als mascles de la papallona monarca, donant lloc a intesantes conseqüències de genètica de poblacions i la consegüent especiació similar als efectes causats per alguns ceps de Wolbachia (Jiggins et al. 2000).
# Epomoforinis

Els epomoforinis (Epomophorini) són una tribu de ratpenats de la família dels pteropòdids. El gènere inclou unes setze espècies que viuen a Àfrica, sobretot a la part subsahariana del continent.
Els epomoforinis s'alimenten majoritàriament de fruita (com ara figues, mangos, guaiabes i plàtans), de la qual consumeixen principalment el suc i les parts toves. Fan servir els llavis per agafar la fruita i els ullals per pelar-la, després del qual la premen contra les genives amb la llengua i en xuclen el suc.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Arhopala japonica

Arhopala japonica és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels licènids (Lycaenidae). Es distribueix per Indoxina, el Japó, les Illes Ryukyu, la Península de Corea i Taiwan.
L'envergadura és d'entre 24 a 30 mm.
Les larves s'alimenten de: Pasania edulis, Pasania glabra, Quercus acuta, Quercus glauca, Quercus serrata, Quercus stenophylloides, Cyclobalanopsis glauca, Cyclobalanopsis gilva i Cyclobalanopsis acuta.

## Subespècies

* Arhopala japonica japonica
* Arhopala japonica kotoshona (Taiwan)
# Drac d'aigua xinès

El drac d'aigua xinès (Physignathus cocincinus) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família Agamidae. també conegut com a drac verd.

## Característiques

Els mascles poden tenir una llargada fins a 1 m, i les femelles uns 80-90 cm. El seu color varia entre verd brillant a marró fosc segons factors com l'estrès o l'etapa de canvi de pell en la qual es trobin. En els engonals tenen unes glàndules que diferencien els mascles adults de les femelles, ja que els mascles les tenen molt marcades, mentre que amb prou feines s'insinuen en les femelles (els mascles les usen per marcar el territori).

## Història natural

El drac d'aigua xinès és nadiu del sud-est asiàtic. És un bon nedador que pot submergir-se durant llargs períodes. Menja insectes, petits peixos, mamífers com ratolins i certes fruites i verdures.
# George Earl

«George Earl» té aquests significats:
* George Earl (pintor) (1824 — 1908)
* George Windsor Earl (1813–1865), navegant i etnògraf anglès
* George Earl (1946-2003), music, també conegut com a George Faith
* George Earl Maney (1826 – 1901), diplomàtic estatunidenc
* George Earl Ortman (born 1926), pintor i escultor estatunidenc
# Policèntrids

Els policèntrids (Polycentridae) són una família de peixos de riu inclosa en l'ordre Perciformes. Es distribueixen per rius de Sud-amèrica.

## Taxonomia

* Gènere Monocirrhus
** Monocirrhus polyacanthus Heckel, 1840
* Gènere Polycentrus
** Polycentrus schomburgkii Müller & Troschel, 1849
# Batidracònids

Els Bathydraconidae és una família de peixos marins inclosa en l'ordre Perciformes. Es distribueixen per l'oceà Antàrtic.

## Gèneres

Existeixen uns 11 gèneres:
* Acanthodraco
* Akarotaxis
* Bathydraco
* Cygnodraco
* Gerlachea
* Gymnodraco
* Parachaenichthys
* Prionodraco
* Psilodraco
* Racovitzia
* Vomeridens
# Labrisòmids

Els labrisòmids (Labrisomidae) són una família de peixos teleostis de l'ordre Perciformes, distribuïts pels oceans Atlàntic i Pacífic, preferentment en aigües tropicals.

## Gèneres

Existeixen més de 100 espècies agrupades en 14 gèneres:
* Gènere Alloclinus (Hubbs, 1927)
* Gènere Auchenionchus (Gill, 1860)
* Gènere Calliclinus (Gill, 1860)
* Gènere Cottoclinus (McCosker, Stephens i Rosenblatt, 2003)
* Gènere Cryptotrema (Gilbert, 1890)
* Gènere Dialommus (Gilbert, 1891)
* Gènere Exerpes (Jordan i Evermann en Jordan, 1896)
* Gènere Haptoclinus (Böhlke & Robins, 1974)
* Gènere Labrisomus (Swainson, 1839)
* Gènere Malacoctenus (Gill, 1860)
* Gènere Nemaclinus (Böhlke i Springer, 1975)
* Gènere Paraclinus (Mocquard, 1888)
* Gènere Starksia (Jordan i Evermann en Jordan, 1896)
* Género Xenomedea (Rosenblatt i Taylor, 1971)
# Thymallus

Thymallus és un gènere de peixos, l'únic de la subfamília Thymallinae de la família Salmonidae, amb espècies pròpies dona aigua dolça. Es distribueixen per rius del nord d'Euràsia.

## Taxonomia

* Thymallus arcticus (Pallas, 1776)
* Thymallus baicalensis Dybowski, 1874
* Thymallus brevipinnis Svetovidov, 1931
* Thymallus brevirostris Kessler, 1879
* Thymallus burejensis Antónov, 2004
* Thymallus grubii Dybowski, 1869
* Thymallus mertensii Valenciennes, 1848
* Thymallus nigrescens Dorogostaisky, 1923
* Thymallus pallasii Valenciennes, 1848
* Thymallus svetovidovi Knizhin i Weiss, 2009
* Thymallus thymallus (Linnaeus, 1758)
* Thymallus tugarinae Knizhin, Antónov, Safronov i Weiss, 2007
* Thymallus yaluensis T. Mori, 1928
# Rhamphocottus richardsonii

Rhamphocottus richardsonii és l'única espècie del gènere Rhamphocottus que al seu torn és l'únic enquadrat en la família Rhamphocottidae, és un peix marí de l'ordre Scorpaeniformes, que es distribueix per tot el litoral del nord del Pacífic que va des del Japó fins al sud de Califòrnia.
# Hemitriptèrids

Els hemitriptèrids (Hemitripteridae) són una família de peixos teleostis de l'ordre Scorpaeniformes, que es distribueixen pel nord-oest de l'oceà Atlàntic i nord del Pacífic. Es coneixen com a xurrascos corb.

## Gèneres i espècies

Existeixen 8 espècies agrupades en 3 gèneres:
* Gènere Blepsias (Cuvier, 1829)
** Blepsias bilobus (Cuvier, 1829)
** Blepsias cirrhosus (Pallas, 1814)
* Gènere Hemitripterus (Cuvier, 1829)
** Hemitripterus americanus (Gmelin, 1789)
** Hemitripterus bolini (Myers, 1934)
** Hemitripterus villosus (Pallas, 1814)
* Gènere Nautichthys (Girard, 1858)
** Nautichthys oculofasciatus (Girard, 1858)
** Nautichthys pribilovius (Jordan i Gilbert, 1898)
** Nautichthys robustus (Peden, 1970)
# Hexagràmids

Els hexagràmids (Hexagrammidae) són una família de peixos marins, l'única del subordre Hexagrammoidei inclòs en l'ordre Scorpaeniformes, endèmics del nord de l'oceà Pacífic, principalment en aigües sub-àrtiques i temperades, amb una espècie (Hexagrammos stelleri) que habita també en l'oceà Àrtic.

## Gèneres i espècies

Existeixen 12 espècies agrupades en 5 gèneres:
* Gènere Hexagrammos (Tilesius, 1810)
** Hexagrammos agrammus (Temminck i Schlegel, 1843)
** Hexagrammos decagrammus (Pallas, 1810)
** Hexagrammos lagocephalus (Pallas, 1810)
** Hexagrammos octogrammus (Pallas, 1814)
** Hexagrammos otakii (Jordan i Starks, 1895)
** Hexagrammos stelleri (Tilesius, 1810)
* Gènere Ophiodon (Girard, 1854)
** Ophiodon elongatus (Girard, 1854)
* Gènere Oxylebius (Gill, 1862)
** Oxylebius pictus (Gill, 1862)
* Gènere Pleurogrammus (Gill, 1861)
** Pleurogrammus azonus (Jordan i Metz, 1913)
** Pleurogrammus monopterygius (Pallas, 1810)
* Gènere Zaniolepis (Girard, 1858)
** Zaniolepis frenata (Eigenmann i Eigenmann, 1889)
** Zaniolepis latipinnis (Girard, 1858)
# Callobius claustrarius

Callobius claustrarius és una espècie d'aranya araneomorfa de la família Amaurobiidae. Els mascles d'aquesta espècie aconsegueixen els 8 mm, mentre que les femelles els 11 mm. El prosoma i les potes són de color cafè vermellós, l'opistosoma és de color gris fosc, amb una estesa zona cafè, que al seu torn posseeix línies cafè clar.
Els adults es poden trobar tant a la tardor com a la primavera. És una espècie del paleàrtic. A Europa es troba en regions muntanyenques, especialment sota roques en vells boscos. Es pot considerar una espècie rara.
La seva subespècies balcanicus (Drensky, 1940) es troba únicament a Bulgària.
# Presbiornítids

Presbyornithidae va ser una família d'ocells aquàtics extinta amb una distribució aparentment cosmopolita que visqueren a principi de l'Oligocè. Actualment es creu que eren un tàxon germana dels Anatidae. Tenien les potes i el coll llarg. Sembla que vivien en grans estols i feien els nius en colònies. El gènere, Palaelodus), no eren realment antecessors dels moderns flamencs sinó que havien evolucionat en paral·lel amb ells i compartien el nínxol ecològic.

## Significació en l'evolució de les aus

Les zones costaneres oferien més recursos als antecessors dels ocells moderns. Els hàbitats arboris havien estat emprats per les aus encara més antigues en el cas dels Enantiornithes. L'extinció massiva del Cretaci-Paleogen afectà tant els hàbitats aquàtics com als terrestres i a les seves cadenes tròfiques. Amb això els tàxons d'aus molt especialitzades per a un nínxol determinat i per a la seva cadena tròfica no van tenir capacitat de sobreviure en l'esdeveniment d'extinció massiva. Actualment se sap que la majoria dels llinatges actuals d'aus ja existien al final del Cretaci, malgrat que eren un poc marginals comparats amb els grups primerencs que eren els dominants com passava en el cas dels Enantiornithes i Confuciusornithidae.

## Gèneres

* Presbyornis
* ?Headonornis
* Telmabates
Possibles gèneres de presbyornithiae també serien:
* Teviornis
* Proherodius
* Zhylgaia

## Referències

* ↑ Wetmore, Alexander «Fossil birds from the Green River Deposits of Easter Utah». Annals of the Carnegie Museum, 16, 1926, pàg. 391–402.
* ↑ Dyke, Gareth J. «The Fossil Waterfowl (Aves: Anseriformes) from the Eocene of England». American Museum Novitates, 3354, 2001, pàg. 1–15. DOI: 10.1206/0003-0082(2001)354<0001:TFWAAF>2.0.CO;2.
* 1 2 Feduccia, Alan «Osteological evidence for shorebird affinities of the flamingos». Auk, 93, 3, 1976, pàg. 587–601. JSTOR: 4084959.

## Bibliografia

* Dyke, Gareth J. «The Fossil Waterfowl (Aves: Anseriformes) from the Eocene of England». American Museum Novitates, 3354, 2001, pàg. 1–15. DOI: 10.1206/0003-0082(2001)354<0001:TFWAAF>2.0.CO;2.
* Feduccia, Alan «Osteological evidence for shorebird affinities of the flamingos». Auk, 93, 3, 1976, pàg. 587–601.

## Enllaços externs

* Reconstruction of Presbyornis at critters.pixel-shack.com
# Nerodia sipedon

Nerodia sipedon és una espècie de serp de la família Colubridae, gran semi-aquàtica, no verinosa, i molt coneguda, oriünda d'Amèrica del Nord, sobretot dels Estats Units. Parent de Thamnophis sirtalis.
# Ctenosaura pectinata

Ctenosaura pectinata és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família Iguanidae que habita l'oest mexicà, des d'Oaxaca fins a Sinaloa. Als Estats Units s'ha introduït a Texas i Florida.
# Tropidurus

Tropidurus és un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família Tropiduridae que inclou a diverses espècies de rèptils sud-americans, de les quals set són endèmiques de les illes Galápagos.

## Taxonomia

* Tropidurus arenarius (Tschudi, 1845)
* Tropidurus bogerti Roze, 1958
* Tropidurus callathelys Harvey & Gutberlet, 1998
* Tropidurus catalanensis Gudynas & Skuk, 1983
* Tropidurus chromatops Harvey & Gutberlet, 1998
* Tropidurus cocorobensis Rodrigues, 1987
* Tropidurus divaricatus Rodrigues, 1987
* Tropidurus durkaczii Durkacz, 2013
* Tropidurus erythrocephalus Rodrigues, 1987
* Tropidurus etheridgei Cei, 1982
* Tropidurus guarani Alvarez, Cei & Scolaro, 1994
* Tropidurus helenae Manzani & Abe, 1990
* Tropidurus hispidus Spix, 1825
* Tropidurus hygomi Reinhardt & Lütken, 1861
* Tropidurus insulanus Rodrigues, 1987
* Tropidurus itambere Rodrigues, 1987
* Tropidurus jaguaribanus Passos, Lima & Borges-Nojosa, 2011
* Tropidurus melanopleurus Boulenger, 1902
* Tropidurus montanus Rodrigues, 1987
* Tropidurus mucujensis Rodrigues, 1987
* Tropidurus nanuzae
* Tropidurus oreadicus Rodrigues, 1987
* Tropidurus panstictus Myers & Donnelly, 2001
* Tropidurus pinima Rodrigues, 1984
* Tropidurus psammonastes Rodrigues, Kasahara & Yonenaga-Yasuda, 1988
* Tropidurus semitaeniatus Spix, 1825
* Tropidurus spinulosus Cope, 1862
* Tropidurus torquatus Wied-Neuwied, 1820
* Tropidurus xanthochilus Harvey & Gutberlet, 1998
# Ptenopus

Ptenopus és un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família dels gecònids format per tres espècies de dragons endèmiques dels països del sud d'Àfrica.

## Taxonomia

* Ptenopus carpi
* Ptenopus garrulus
* Ptenopus kochi
# Oedura

Oedura és un gènere sauròpsids (rèptils) escatosos de la família dels diplodactílids endèmic d'Austràlia.

## Taxonomia

El gènere Oedura inclou les espècies següents:
* Oedura castelnaui
* Oedura coggeri
* Oedura filicipoda
* Oedura gemmata
* Oedura gracilis
* Oedura jacovae Cooper, Keim & Hoskin (2007)
* Oedura jowalbinna Hoskin & Higgie, 2008
* Oedura lesueurii
* Oedura marmorata
* Oedura monilis
* Oedura obscura
* Oedura ocellata
* Oedura reticulata
* Oedura rhombifer
* Oedura robusta
* Oedura tryoni
# Tetrígids

Els tetrígids (Tetrigidae) són una família d'ortòpters celífers coneguts vulgarment com a llagostes gall fer, llagostes pigmees o llagostes pigmeus. Hi ha aproximadament 1.600 espècies i prop de 250 gèneres en total.
# Stenopelmatus

Stenopelmatus és un gènere d'ortòpters de la família Stenopelmatidae. És de color marró amb bandes taronges, cap vermell i potes vermelloses o ataronjades. Els adults mesuren de 3 a 5 cm de llarg. Les seves potes posteriors són llargues. Les seves potes no estan adaptades per donar salts com els grills. És oriünd de l'oest dels Estats Units i parts de Mèxic.
# Llangardaix cocodril

El llangardaix cocodril (Shinisaurus crocodilurus) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós autòcton de la Xina, l'únic pertanyent al gènere Shinisaurus, de la família Xenosauridae.
# Rhacodactylus chahoua

Rhacodactylus chahoua és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família dels diplodactílids endèmica de Nova Caledònia; és una de les d'aspecte més curiós del gènere Rhacodactylus.
# Dragó gegant de Sarasin

El dragó gegant de Sarasin (Rhacodactylus sarasinorum) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família dels diplodactílids endèmica de Nova Caledònia. D'hàbits nocturns, no és tan arborícola com la resta de dragons del seu gènere.
# Lycodon aulicus

Lycodon aulicus, coneguda com a serp llop de l'Índia, és una espècie de serp del gènere Lycodon, de la família dels colúbrids, que és originària d'Àsia meridional i del Sud-est asiàtic.
La serp va ser descrita per primera vegada pel zoòleg suec Linnaeus l'any 1758, habita en Pakistan, Sri Lanka, Índia (Assam, Maharastra, Nepal, Myanmar, Tailàndia (incloent-hi Illa Phuket), Oest de Malàisia, Indonèsia, (zona sud de Timor), Filipines, Seychelles, Maldives introducció accidental, Mascarenyes, Illes Maurici, Xina (des de Fujian fins a Guangdong, zona oest en Yunnan incloent Hong Kong).

## Hàbitat i característiques

És una espècie de serp d'hàbits nocturns, es troba com a màxim a 1.000 metres d'altitud i s'alimenta de granotes, sargantanes i dragons.
* Longitud: 2 metres max.
* Color: variable encara que majoritàriament marró amb bandes blanques.
# Naja oxiana

Naja oxiana és una espècie de serp del gènere Naja i la família Elapidae.

## Descripció

Aquesta espècie de serp aconsegueix una longitud d'entre 1 metre a 1.50, dificultosament sobrepassant tals talles. La tonalitat del cos és d'un marró clar, distribuït de manera uniforme, no obstant això, s'han trobat individus que presenten coloreixis cafè, xocolata i, fins i tot, groguenc. Alguns individus, en casos bastant infreqüents, conserven la coloració de la seva etapa juvenil. La caputxa, característica de totes les espècies de cobra, no presenta taques ni marques de cap tipus, com si observem en altres Naja, com la més coneguda Naja naja.
Els exemplars joves posseeixen tonalitats extremadament pàl·lides, i comparant-los amb els individus en fase adulta, són molt menys atractius.

## Distribució geogràfica

L'àrea de dispersió natural de la Naja oxiana s'estén per Uzbekistan, Tadjikistan, Turkmenistan, Kirguizstan, el Caixmir pakistanès, Afganistan, Índia i l'Iran.
# Naja siamensis

Naja siamensis, tambien coneguda com a "Cobra escupidora de la Indoxina" o "Cobra escupidora blanca i negra", es tracta una espècie de serp del gènere Naja, de la família Elapidae.

## Troballa i distribució

La serp va ser descrita per primera vegada pel naturalista austríac Josephus Nicolaus Laurenti, l'any 1768, i es poden trobar en el sud-est asiàtic als següents països: Cambodja, Laos, Tailàndia i el Vietnam.

## Hàbitat i característiques

Es tracta d'una espècie de verinosa, d'hàbits nocturns i comportament agressiu, és de color marró i negre amb taques blanques i s'alimenta de rosegadors, aus i petits rèptils.
# Ratpenats pilosos

Els ratpenats pilosos (Kerivoulinae) són una subfamília de ratpenats de la família dels vespertiliònids. El grup conté 25 espècies distribuïdes en dos gèneres:
Subfamília Kerivoulinae
* Gènere Kerivoula
** Ratpenat pilós de Tanzània (Kerivoula africana)
** Ratpenat pilós de Louisiade (Kerivoula agnella)
** Ratpenat pilós de Damara (Kerivoula argentata)
** Ratpenat pilós de coure (Kerivoula cuprosa)
** Ratpenat pilós d'Etiòpia (Kerivoula eriophora)
** Ratpenat pilós de Flores (Kerivoula flora)
** Ratpenat pilós de Hardwicke (Kerivoula hardwickii)
** Ratpenat pilós intermedi (Kerivoula intermedia)
** Kerivoula kachinensis
** Kerivoula krauensis
** Ratpenat pilós petit (Kerivoula lanosa)
** Ratpenat pilós pigmeu (Kerivoula minuta)
** Ratpenat pilós del riu Fly (Kerivoula muscina)
** Ratpenat pilós de l'arxipèlag de Bismarck (Kerivoula myrella)
** Ratpenat pilós de Java (Kerivoula papillosa)
** Ratpenat pilós d'ales clares (Kerivoula pellucida)
** Ratpenat pilós de Spurrell (Kerivoula phalaena)
** Ratpenat pilós pintat (Kerivoula picta)
** Ratpenat pilós de Smith (Kerivoula smithii)
** Kerivoula titania
** Ratpenat pilós de Whitehead (Kerivoula whiteheadi)
* Gènere Phoniscus
** Ratpenat pilós incert (Phoniscus aerosa)
** Phoniscus atrox
** Phoniscus jagorii
** Ratpenat pilós papú (Phoniscus papuensis)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Brachypelma albopilosum

La taràntula ondada d'Hondures (Brachypelma albopilosum, del llatí albus, "blanc" i pilum, "pèl") és una espècie d'aranya migalomorfa de la família] Theraphosidae, amb un to enfosquit i uns llargs pèls sensitius.
El dimorfisme sexual és marcat, el mascle sol ser més petit que la femella i la reproducció en captivitat és senzilla. El seu manteniment en captivitat està molt estès i és similar a les altres taràntules del gènere Brachypelma. Tenen un verí lleu i llancen uns molests pèls urticants. Però són dòcils, i la femella pot viure fins a quinze anys.
# Dasyprocta ruatanica

Dasyprocta ruatanica és una espècie de mamífer rosegador histricomorf de la família Dasyproctidae; és un dels rosegadors més amenaçats del Nou Món. Només habita l'illa de Roatán, en el Carib hondureny.
La seva existència està amenaçada per pèrdua d'hàbitat i degradació induïda per humans; també per caça.
# Saprolegnials

L'ordre Saprolegnials, comprés per fongs aquàtics, generalment sapròfits, que viuen damunt de la matèria orgànica submergida a l'aigua.
El seu miceli és blanc i ramificat, cenocític, prop dels àpexs del qual es formen septes que delimiten esporangis, de citoplasma dens, que temps després deixen escapar, a través d'una perforació apical, un gran nombre de zoòspores que naden activament amb els seus flagels apicals.

## Reproducció

Les primeres espores formades s'anomenen zoòspores primàries, les quals després de nadar un curt període es fixen i s'enquisten, originant per germinació zoòspores secundàries, amb forma de fesol i flagels al lateral. Aquestes es fixen definitivament i originen un nou miceli. Aquest fenomen, present a Saprolegnia, s'anomena diplanetisme. Tanmateix, altres gèneres tenen un comportament diferent. Així, Pythiopsis només produeix zoòspores primàries, mentre que les espores primàries d'Achlya s'enquisten al mateix orifici de descàrrega de l'esporangi, per això no arriben a nadar lliurement; en Dictyuchus, les zoòspores primàries s'enquisten dins de l'esporangi i originen directament zoòspores secundàries a través d'un porus. Quan un esporangi de Saprolegnia ha alliberat les zoòspores, pot originar un de nou al seu interior (esporangi prolífer). També es coneixen formes de multiplicació vegetativa, com les gemmes, que es formen a l'àpex d'una curta rama hifal. Les gemmes es dispersen, i germinen directament, produint noves hifes.
La reproducció sexual es produeix per oogàmia, controlada sovint per l'emissió d'una seqüència hormonal. El model d'aquest grup en aquest àmbit és Achlya. Aquest fong té micelis masculins i femenins separats, s'ha demostrat que les hifes femenines estimulen hormonalment (hormones A) a les masculines perquè cresquen cap a elles (quimiotactisme). Les masculines (hormones B) a les femenines perquè produïsquen primordis d'oogoni. Aquests al seu temps, estimulen (hormones C) la delimitació dels anteridis, que creixen adherits als oogonis, al mateix temps que produeixen l'hormona D, que desencadena la delimitació de l'oogoni i la diferenciació dels òvuls, prèvia meiosi. Aquest diàleg hormonal permet que només s'inicie una etapa quan s'ha completat l'anterior.
Els nuclis anteridials es dirigeixen cap als oogonials a través de tubs copuladors. Després de la cariogàmia maduren les oòspores (de paret grossa i sovint ornamentada), que no són ni més ni menys que zigots enquistats, convertits en cèl·lules de resistència que, quan les condicionals ambientals són les adequades, germinaran donant lloc a un miceli i nous esporangis. La disposició dels anteridis i dels oogonis, l'ornamentació de les oòspores, etc. són caràcters importants per a separar els tàxons, amb rang de gènere i espècie.

## Ecologia

La majoria de les espècies de Saprolegnia viuen sapròfites d'aigües dolces, però són més conegudes S. parasitica i S. ferax, que infecten els peixos dulciaqüícoles, als que produeixen ulceracions i la mort. Poden ser els causants de seriosos problemes en piscifactories i aquaris. Achlya ambisexualis és un organisme fàcil de cultivar, per aquesta raó s'empra en experiments de laboratori.
# Noctiluca

Noctiluca és un gènere de protistes dinoflagel·lats amb dos flagells Les seves cèl·lules són vesiculoses, freqüentment vaquolitzades, presentant un tentacle mòbil que utilitzen per capturar les preses. A vegades tenen algues simbiòtiques. Aquestes algues tenen un enzim que quan reacciona amb oxigen, provoquen llum (bioluminiscència).

## Referències i enllaços externs

* AlgaeBASE gènere 44661 Noctiluca Suriray 1836