OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Els tres tambors

Els tres tambors és una cançó popular molt estesa per tot el territori de parla catalana; té un engrescador ritme de marxa, que està potenciat per la reiteració onomatopèica del so del tambor. Pot ser d'origen provençal. També és una irònica història amorosa, en què el més petit dels "tres tambors que venen de la guerra", finalment, rebutja l'amor de "la filla del bon rei". Fou una cançó molt cantada durant les carlinades a Catalunya i molt popular entre les files de les forces carlines catalanes, ja que entenien que la "filla del bon rei" que rebutjava el tamboriner era Isabel II d'Espanya
Fruit de la seva popularitat, diversos compositors n'han fet versions i arranjaments musicals, com ara la de Josep Martí, l'harmonització per a cor d'Amadeu Vives o la glosa per a cobla de Joaquim Serra. També, durant la Guerra Civil espanyola, l'escultor Miquel Paredes s'inspirà en la cançó per crear la figura d'"El més petit de tots", el nen milicià amb la senyera a una mà i el puny alçat que es convertí en una icona del catalanisme popular que lluità contra els facciosos en la campanya que desplegà el Comissariat de propaganda de la Generalitat de Catalunya.
Les cançons populars, segons Oriol Martorell, s'han anat creant anònimament segons les circumstàncies i costums de cada moment. S'han anat transmetent oralment de generació en generació fins que, davant de noves modes i nous tipus de vida i cultura, van començar a oblidar-se i a perdre's. Malgrat això, a partir de la Renaixença catalana, alguns historiadors, literats i músics van intentar recollir-les, estudiar-les, revaloritzar-les i fer-les conèixer de nou.
La música tradicional és un dels aspectes més distintius del tarannà artístic d'un determinat poble o grup ètnic i cultural. Les nostres cançons responen i tradueixen les essències més íntimes de l'esperit musical català i per això en els nostres temps no ens ha estat difícil tornar-les a sentir.

## Referències

* 1 2 Oriol Martorell: Música de Catalunya (Il·lustracions: Pilarín Bayés), Ed. Martín Casanoves.

## Bibliografia

* Cançons per al poble d'infants. Preparació de Mn. Josep Soler, harmonitzacions de Manuel Oltra, Il·lustracions de Cesc

## Enllaços externs

* Partitura
# De Cymru

De Cymru (en anglès South Wales) és una regió de Gal·les que limita amb Anglaterra i el Canal de Bristol a l'est i al sud, i amb Canolbarth Cymru i Gorllewin Cymru al nord i a l'oest.

## Característiques

De Cymru és la regió més densament poblada de la zona sud-occidental del Regne Unit, essent la residència de 2.1 milions d'habitants, així com la seu de la capital del País de Gal·les, Cardiff (317.500 habitants), i la ciutat de Newport, una altra gran ciutat gal·lesa.
A més a més dels comtats corresponents a aquests centres urbans, De Cymru també compren Merthyr Tudful, Sir Caerffili, Blaenau Gwent, Torfaen, Monmouthshire, Bro Morgannwg, Bridgend, Rhondda Cynon Taf i Castell-nedd Port Talbot
El parc nacional de Brecon Beacons cobreix al voltant d'un terç de la regió, on es troba el Pen y Fan, la muntanya més alta al sud de l'Snowdonia.

## Llengua

La llengua de la majoria de la població de De Cymru és l'anglès, però molts dels seus habitants també parlen el gal·lès. A la zona occidental de Morgannwg, particularment a Neath i a la vall de Swansea, es conserven un seguit de comunitats de parlants del gal·lès, com ara Ystradgynlais o Ystalyfera, que comparteixen una herència comuna amb les antigues comunitats mineres de les àrees de Sir Gaerfyrddin, així com amb algunes de les de la vall del Morgannwg.
L'slang local, els dialectes i les frases de les comunitats de les valls de De Cymru han estat referides com a Wenglish, i sovint és usat per aconseguir un efecte còmic. Aquest dialecte es troba sobretot a les ciutats de la costa com ara Y Barri, i s'ha caracteritzat en la comèdia de la BBC Gavin and Stacey. Comparat amb dialectes regionals com el de Yorkshire, el Wenglish està molt poc estudiat o apreciat.
El gal·lès, actualment, està sent impulsat al GCSE per a tots aquells estudiants que comencen la seva educació a Gal·les. Això vol dir que, com a segona llengua, ha crescut considerablement els darrers vint anys. Molts instituts de secundària ofereixen el gal·les com a idioma vehicular.
Un significatiu nombre de població de la comunitat prové de minories ètniques, cosa que comporta que parlin com a primera llengua, sobretot a Cardiff o Newport. En general, aquestes llengües inclouen el Panjabi, el Bengalí, l'Àrab, el Somali o el Xinès, constatant-se també un augment de les llengües de l'Europa central, com ara el Polonès.

## Enllaços externs

* South-wales.org.uk Arxivat 2010-07-26 a Wayback Machine.. Guia independent De Cymru (anglès).

## Referències

* ↑ Talk tidy.
# Partit Regionalista del País Lleonès

El Partit Regionalista del País Lleonès (castellà: Partido Regionalista del País Leonés, abreujat PREPAL) és un partit polític lleonesista, que promulga l'autonomia de les províncies de Salamanca, Zamora i Lleó (l'anomenat País Lleonès). Va ser fundat el 1980 (legalitzat, després de ser sol·licitat en el mes d'abril de 1980, el 18 de setembre de 1980) pel professor zamorà Francisco Iglesias Carreño, actual president de la formació. Cada tercer diumenge de maig, Ciudadanos Zamoranos organitza la Festa de les Comarques del País Lleonès en el bosc de Valorio (Zamora). El PREPAL col·labora des de la seva fundació en aquest esdeveniment.

## Referències

* ↑ Resultados electorales en la provincia de Zamora

## Enllaços externs

* Partit Regionalista del País Lleonès - Lloc web oficial
# Mohammed al-Bashir

Mohammed al-Bashir (àrab: محمد البشير) (Jabal Zawiya, 1983) és un enginyer i polític sirià. És el primer ministre de Síria des del 9 de desembre del 2024.
Nascut el 1983 a Jabal Zawiya, a la governació d'Idlib, al llarg de l'etapa formativa es va graduar en l'estudi de la xaria per la Universitat d'Idlib i en enginyeria electrònica i elèctrica per la Universitat d'Alep. Ja entrat en política, va exercir com a ministre de Desenvolupament i Afers Humanitaris en el Govern de Salvació de Síria a la mateixa governació d'Idlib, controlada de facto per l'organització salafista Tahrir al-Xam. Més tard, el 2024, va ser-ne elegit el president. Més endavant, arran de l'enderrocament del govern d'Al-Àssad a escala nacional, se li va encarregar que formés un govern de transició per al país, segons es va decidir a Damasc el 9 de desembre del 2024 en una reunió a tres parts entre ell mateix, Mohammad Ghazi al-Jalali com a primer ministre de Síria i el rebel Abu Mohammad al-Julani, líder del mateix grup Tahrir al-Xam. Així doncs, va prendre el relleu d'Al-Jalali com a primer ministre de l'Estat.

## Referències

* ↑ «Mohammed al-Bashir». ésAdir. 3Cat, desembre 2024. [Consulta: 10 desembre 2024].
* 1 2 «Who is Mohammed al-Bashir, Syria's new prime minister?» (en anglès). The New Arab, 09-12-2024. [Consulta: 10 desembre 2024].
* 1 2 «Who is Mohammed Al Bashir, the man who will oversee Syria's government transition?» (en anglès). The National, 09-12-2024. [Consulta: 10 desembre 2024].
* ↑ «Syrian rebels elect transitional government leader» (en anglès). The Brussels Times, 09-12-2024. [Consulta: 10 desembre 2024].
* 1 2 Guillamon, J. «Els insurgents encarreguen formar govern a Síria al president de l’administració d’Idlib». El Punt Avui, 09-12-2024. [Consulta: 10 desembre 2024].
# Departaments de Nicaragua

Els departaments de Nicaragua són la principal divisió administrativa de la república de Nicaragua, que és unitària. Administrativament es divideix en 15 departaments i 2 regions autònomes, (basades en el model espanyol de comunitats autònomes).

## Departaments

| Departament | Capital | Població (2012) | Àrea (km²) | Densitat (km²) |
| Boaco | Boaco | 174,682 | 4,177 | 41.8 |
| Carazo | Jinotepe | 186,898 | 1,081 | 172.8 |
| Chinandega | Chinandega | 423,062 | 4,822 | 87,7 |
| Chontales | Juigalpa | 153,932 | 6,481 | 24 |
| Estelí | Estelí | 201,548 | 2,230 | 90 |
| Granada | Granada | 168,186 | 1,040 | 162 |
| Jinotega | Jinotega | 331,335 | 9,222 | 36 |
| León | León | 355,779 | 5,138 | 69 |
| Madriz | Somoto | 132,459 | 1,708 | 78 |
| Managua | Managua | 2,132,421 | 3,465 | 365 |
| Masaya | Masaya | 289,988 | 611 | 475 |
| Matagalpa | Matagalpa | 469,172 | 6,804 | 69 |
| Nueva Segovia | Ocotal | 208,523 | 3,491 | 60 |
| Rivas | Rivas | 156,283 | 2,162 | 72 |
| Río San Juan | San Carlos | 95,596 | 7,541 | 13 |
| Regió Autònoma de l'Atlàntic Nord | Bilwi | 314,130 | 33,106 | 10 |
| Regió Autònoma de l'Atlàntic Sud | Bluefields | 306,510 | 27,260 | 11 |

## Departament de Zelaya

En 1987, la nova constitució estableix un règim d'autonomia (limitat autogovern) per a l'antic Departament de Zelaya, que comprenia tota la meitat oriental (part del Carib o atlàntica) del país. El departament va ser dividit en dues regions autònomes. Els seus estatuts d'autonomia estan basats en el model autonòmic espanyol; les comunitats estan dirigides per un governador i un consell regional.

## Enllaços externs

* Instituto Nicaragüense de Fomento Municipal (INIFOM) Arxivat 2012-12-20 at Archive.is
* Divisió Política i Administrativa de Nicaragua Arxivat 2013-05-23 a Wayback Machine. a INETER.
# Llista dels ocells del món del Congrés Ornitològic Internacional

La llista dels ocells del món del Congrés Ornitològic Internacional (IOC World Bird List, en anglès) és un document d'accés obert publicat pel Congrés Ornitològic Internacional (IOC, de les sigles, en anglès).
La IOC World Bird List serveix per facilitar la comunicació mundial en ornitologia en fomentar una nomenclatura comuna que contribueix a l'avenç de la ciència i la conservació de la biodiversitat. Aquesta llista s'actualitza dues vegades l'any. A més dels noms científics del la nomenclatura binomial, d'ençà del 1990 ha desenvolupat un vocabulari de noms comuns en anglès per anomenar totes les espècies d'aus del planeta. Van caldre quinze anys, per acordar els ornitòlegs dels diferents països de parla anglesa i vèncer els particularismes de cadascú.
El 2022 contenia 10.928 éspècies viues i 160 d'extints, la classificiació de 44 ordes, 253 famílies i 2.376 gèneres així com les espècies noves i altres canvis en la taxonomia.
És considerada una de les quatre principals llistes mundials d'ocells.

## Referències

* ↑ «IOC World Bird List» (en anglès). F. Gill, D. Donsker, P. Rasmussen, 2024. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ Reedman, Ray. Lapwings, Loons and Lousy Jacks : the How and Why of Bird Names.. Exeter: Pelagic Publishing, 2016. ISBN 978-1-78427-093-3.
* ↑ «Welcome» (en anglès americà). IOC World Bird List – Version 12.1. IOC. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 22-31. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Tir amb arc als Jocs Olímpics d'estiu de 1908

Tir amb arc als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 :
| Doble ronda York | homes | |
| Estil continental | homes | |
| Doble ronda Nacional | | dones |
| < 1904 1920> |||||
Als Jocs Olímpics de 1908 realitzats a la ciutat de Londres es disputaren tres competicions de tir amb arc, dues de masculines i una de femenina. Participaren en la competició tiradors de tres nacionalitats: 41 britànics (25 dones i 16 homes), 15 francesos i un estatunidenc.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Doble ronda York masculina detalls | William Dod | Reginald Brooks-King | Henry B. Richardson |
| Estil continental masculí detalls | Eugène Grisot | Louis Vernet | Gustave Cabaret |
| Doble ronda Nacional femenina detalls | Queenie Newall | Lottie Dod | Beatrice Hill-Lowe |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Regne Unit | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 2 | França | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* Official Report of the Games of the IV Olympiad (1908).
* De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Archery 1908". Accessed 8 d'abril de 2006. Accés electrònic: Arxivat 2006-09-29 a Wayback Machine..
# Saragatona de l'Índia

La saragatona de l'Índia (Plantago ovata) és una espècie d'angiosperma de la família de les plantaginàcies (Plantaginaceae) nativa d'Àsia Occidental i Àsia del Sud.
És una planta medicinal les llavors de la qual són una font comuna de mucílag, una substància usada com a fibra dietètica. En l'actualitat l'Índia subministra la totalitat del mercat mundial.

## Altres noms

Blond Plantago, Che Qian Zi, Ipágula, Isabgola, Isabgul, Ispagol, Pale Psyllium, Plantaginis Ovatae Semen, Plantaginis Ovatae Testa, Plantago decumbens, Plantago ispaghula, Ispaghula, Psilio, Psillium Blond, Psyllium, Psyllium Husk, Sand Plantain, Spogel.

## Referències

* ↑ Medlineplus. Blond psyllium (a.k.a. Plantago ovata). Effectiveness, interactions with medications, etc.

## Vegeu també

* Psyllium

## Enllaços externs

* Plants For A Future: Plantago ovata
* Jepson Manual Treatment
* Photo gallery
# Pècari barbablanc

El pècari barbablanc (Tayassu pecari) és una espècie de pècari que viu a Centreamèrica i Sud-amèrica, en selves pluvials, boscos secs i matollars del chaco. És monotípic dins el gènere Tayassu.
El pècari barbablanc és diürn i viu en grans ramats d'entre 50 i més de 300 individus i se n'han observat fins a 2.000 individus junts. És un animal omnívor que s'alimenta de fruits, arrels, tubercles, nous de palmer, herbes i invertebrats.
Juntament amb el pècari de collar, és la principal presa del jaguar i, menys sovint, del puma.

## Referències

* ↑ Entrada «Tayassu pecari (white-lipped peccary)» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ «pècari barbablanc». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 10 desembre 2024].

## Vegeu també

* Iauanauàs, un poble indígena amazònic que pren el seu nom d'aquest animal.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Sture Pettersson

Sture Pettersson (Vårgårda, 30 de setembre de 1942 - Alingsås, 26 de juny de 1983) va ser un ciclista suec que fou professional entre 1970 i 1972. Era germà dels també ciclistes Erik, Gösta i Tomas Pettersson.
Durant la seva carrera amateur va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics, els de 1964, a Tòquio, en què guanyà una medalla de bronze en la prova de contrarellotge per equips, formant equip amb Sven Hamrin, Erik Pettersson i Gösta Pettersson; i els de 1968, a Ciutat de Mèxic, en què guanyà una medalla de plata en la mateixa prova, aquest cop formant equip amb els seus germans.

## Palmarès

* 1963
** 1r a l'Östgötaloppet
** 1r a Nordisk Mesterskab de contrarellotge per equips, amb Stig Blom, Bengt Lager i Gösta Pettersson
* 1964
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Tòquio en contrarellotge per equips
* 1965
** Campió de Suècia de contrarellotge indidividual
** Campió de Suècia de contrarellotge per equip, amb Tomas Pettersson i Erik Pettersson
* 1966
** Campió de Suècia de contrarellotge per equip, amb Gösta Pettersson i Erik Pettersson
** 1r a Nordisk Mesterskab de contrarellotge per equip, amb Erik, Gösta i Tomas Pettersson
* 1967
** Campió del món de contrarellotge per equip amateur amb Erik, Gösta i Tomas Pettersson
** Campió de Suècia de contrarellotge per equip, amb Gösta Pettersson i Erik Pettersson
** 1r a Nordisk Mesterskab de contrarellotge per equip, amb Erik, Gösta i Tomas Pettersson
* 1968
** Campió del món de contrarellotge per equip amateur amb Erik, Gösta i Tomas Pettersson
** Campió de Suècia de contrarellotge per equip, amb Gösta Pettersson i Erik Pettersson
** 1r a Nordisk Mesterskab de contrarellotge per equip, amb Erik, Gösta i Tomas Pettersson
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic en contrarellotge per equips
* 1969
** Campió del món de contrarellotge per equip amateur amb Erik, Gösta i Tomas Pettersson
** 1r a Nordisk Mesterskab de contrarellotge per equip, amb Erik, Gösta i Tomas Pettersson

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1970. 77è de la classificació general
* 1971. 51è de la classificació general

## Referències

* ↑ «PETTERSSON Sture Fåglum (Sture Helge Vilhelm)». [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ «Sture Pettersson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Sture Pettersson». [Consulta: 12 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Sture Pettersson a sitiodeciclismo.net
# Pierre Trentin

Pierre Trentin (Créteil, 15 de maig de 1944) és un ciclista francès, ja retirat, que va córrer durant els anys 60 i 70 del segle xx. Es dedicà al ciclisme en pista, aconseguint nombrosos èxits esportius, entre els quals destaquen quatre medalles en els diferents Jocs Olímpics en què participà i tres campionats del món amateur en pista.
Trentin va participar en quatre edicions dels Jocs Olímpics, totes les disputades entre 1964 i 1976. En aquestes participacions aconseguí quatre medalles, dues d'or i dues de bronze, sent a Ciutat de Mèxic, el 1968 quan aconseguí els millors resultats, amb dues medalles d'or, en les proves de quilòmetre contrarellotge i tàndem, fent parella amb Daniel Morelon; i una de bronze en velocitat individual. L'altra medalla de bronze l'havia aconseguit quatre anys abans a Tòquio en el quilòmetre contrarellotge.
El 1966 també guanyà dos campionats del món de ciclisme en pista, en persecució i en tàndem.
Pels seus èxits fou reconegut com a Cavaller de la Legió d'Honor el 7 de novembre de 1966.

## Palmarès

* 1961
** Campió de França júnior en ruta
* 1963
** Campió de França amateur de velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur
* 1964
** Campió del món amateur de velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Tòquio en quilòmetre contrarellotge
* 1965
** Campió de França amateur de velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur
* 1966
** Campió del món amateur del quilòmetre contrarellotge
** Campió del món amateur de tàndem, amb Daniel Morelon
* 1967
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur
* 1968
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic en quilòmetre contrarellotge
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic en tàndem, amb Daniel Morelon
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic en velocitat individual
* 1969
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur
* 1974
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur
* 1980
** Campió de França de mig fons

## Referències

* ↑ «TRENTIN Pierre». [Consulta: 12 desembre 2024].
* 1 2 3 «Palmarès de Pierre Trentin (Fra)». [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Pierre Trentin». [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ Reportages photographiques de la présidence de Charles de Gaulle (1959-1969)

## Enllaços externs

* Fitxa de Pierre Trentin a sitiodeciclismo.net
# Sulayman I de Pèrsia

Sulayman I de Pèrsia (persa: شاه سلیمان) (Isfahan, 1648 - Isfahan, 29 de juliol de 1694) o Sulayman Shah fou xa safàvida de Pèrsia (1666-1694), fill i successor d'Abbas II. La seva mare era circassiana i es deia Nikahat Khatun. El seu nom de naixement fou Safi Mirza i el va portar fins uns mesos després de pujar al tron.

## Biografia

Va viure sempre a l'harem i no se'l va preparar per dirigir al país. El 1666, a la mort del seu pare, i després d'una intriga, fou coronat amb el nom de Safi II de Pèrsia el 30 de setembre de 1666. Justament llavors van començar atacs dels uzbeks i dels cosacs, uns terratrèmols al Comtat de Xirvan i Tabriz i una gran sequera general seguida de la fam de manera que els astròlegs de la cort van considerar que la coronació s'havia fet en un moment no propici i es va optar per una nova coronació. Aquesta va tenir lloc el 20 de març de 1667 i el xa va agafar llavors el nom de Sulayman I de Pèrsia.
En el seu primer període es va dedicar als plaers i va concedir nombrosos favors i feus de manera que va buidar el tresor en poc temps, però després de la segona coronació va canviar i va esdevenir estalviador; va reduir les tropes de la guàrdia reial per evitar despeses i molts càrrecs van quedar vacants durant períodes llargs; el pressupost militar fou escurçat de manera notable; al mateix temps els ingressos augmentaven per la imposició de noves taxes i l'augment dels impostos. Això va afectar l'economia del país i es va estendre la pobresa; les primeres revoltes es van produir a Isfahan el 1670. Es diu que el xa era un alcohòlic i que això l'impulsava a tenir un comportament esbojarrat i cruel. Va refusar les propostes dels estats europeus de formar coalició contra l'Imperi Otomà i no era tant degut a pacifisme, a debilitat o a deixadesa, sinó al fet que l'exèrcit estava ocupat contra els uzbeks a la frontera nord-est i els balutxis a la frontera sud-est.
Sulayman va tractar de redreçar la situació econòmica i va nomenar Shaykh Ali Khan, un funcionari íntegre, com a gran visir (1675-1694). Però les mesures d'aquest sovint no van aconseguir l'aprovació del xa i les que foren aprovades per aquest, com una reforma monetària (1684), no van reeixir. Als darrers anys va formar un consell privat amb els eunucs principals de palau, que sovint va desplaçar al diwan. El xa es va apartar cada vegada més dels afers públics habituals i per consell dels astròlegs estava algunes temporades sense aparèixer (llavors la reina mare Nikahat Khatun i els eunucs eren els verdaders governants). Es van produir algunes incursions dels uzbeks al Khurasan i dels balutxis al Kirman, i es van revoltar Geòrgia, on va deposar Jordi XI de Kartli, i els kurds.
Va morir a palau el 1694 i el va succeir el seu fill Sultan Husayn I.

## Referències

* ↑ Houtsma, M. Th.. E. J. Brill's first encyclopaedia of Islam 1913-1936 (en anglès). Brill, 1987, p. vol.8, p.759. ISBN 9004082654.

## Bibliografia

* I. Lockhardt, The fall of the Safavi dinasty and the Afghan occupation of Persia, cambridge, 1958
# Hirokazu Yagi

Hirokazu Yagi (japonès: 八木弘和) (Yoichi i Otaru, 26 de desembre de 1959) és un saltador d'esquí japonès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Lake Placid, on disputà dues proves del programa de salt amb esquís. En el salt curt guanyà la medalla de plata, compartida amb Manfred Deckert i rere Toni Innauer, mentre en el salt llarg fou dinovè. Quatre anys més tard, als Jocs de Sarajevo, tornà a disputar dues proves del programa de salt amb esquís. En ambdues finalitzà en posicions força endarrerides.
En el seu palmarès destaca la quarta posició final a la Copa del món de salts de la temporada 1979-80, temporada en què aconseguí la seva única victòria en una competició de salts. Una vegada retirat va exercir d'entrenador de la selecció japonesa i com a comentarista a la televisió japonesa.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Hirokazu Yagi». [Consulta: 6 abril 2022].
* ↑ «YAGI Hirokazu - Athlete Information». [Consulta: 6 abril 2022].