OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quatre bodes i un funeral

Quatre bodes i un funeral (títol original en anglès: Four Weddings and a Funeral) és una pel·lícula britànica dirigida per Mike Newell, estrenada el 1994 i doblada al català.

## Argument

Charles i la seva colla d'amics, tots solters i sense compromís, han arribat a una edat a la qual els seus coneguts han decidit anar contraient matrimoni. En una de les cerimònies, a la qual tots han estat convidats, Charles coneix Carrie, una jove de qui s'enamora immediatament, però, després de passar la nit junts, la parella no torna a veure's. Hauran d'esperar fins al següent casament, en què Carrie presenta Charles al seu promès.

## Repartiment

* Hugh Grant: Charles
* Andie MacDowell: Carrie
* James Fleet: Tom
* Simon Callow: Gareth
* John Hannah: Matthew
* Kristin Scott Thomas: Fiona
* David Bower: David
* Charlotte Coleman: Scarlett
* Rowan Atkinson: Pare Gerald
* Anna Chancellor: Henrietta ("Duckface")
* David Haig: Bernard
* Sophie Thompson: Lydia

## Música

La música original va anar a càrrec del compositor clàssic Richard Rodney Bennett, tot i que la pel·lícula també compta amb alguns temes populars, com una cover del tema de The Troggs Love Is All Around, de la mà de Wet Wet Wet, cançons com I Will Survive, de Gloria Gaynor, i Crocodile Rock, But Not for Me, and Chapel of Love, d'Elton John.
* Love Is All Around - Wet Wet Wet - 3:59
* But Not for Me - Elton John - 3:01
* The Right Time - One to One - 3:29
* Smoke Gets in Your Eyes - Nu Colours - 4:26
* I Will Survive - Gloria Gaynor - 3:53
* Crocodile Rock - Elton John - 3:55
* La-La (Means I Love You) - Swing Out Sister - 5:06
* Loving You Tonight - Squeeze - 4:49
* The Secret Marriage - Sting - 2:09
* Chapel of Love - Elton John - 3:42
* Four Weddings and a Funeral: After the Funeral with W.H. Auden Poem Rea - John Hannah - 1:52

## Premis i nominacions
### Premis

* Globus d'Or al millor actor musical o còmic per a Hugh Grant
* BAFTA a la millor pel·lícula
* BAFTA al millor actor per a Hugh Grant
* BAFTA a la millor actriu secundària per a Kristin Scott Thomas
* Premi David Lean a la millor direcció per a Mike Newell
* César a la millor pel·lícula estrangera

### Nominacions

* Oscar a la millor pel·lícula
* Oscar al millor guió original per a Richard Curtis
* Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica
* Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per a Andie MacDowell
* Globus d'Or al millor guió per a Richard Curtis
* BAFTA al millor actor secundari per a Simon Callow i John Hannah
* BAFTA a la millor actriu secundària per a Charlotte Coleman
* BAFTA al millor muntatge per a Jon Gregory
* BAFTA al millor vestuari per a Lindy Hemming
* BAFTA al millor guió original per a Richard Curtis
* Premi Anthony Asquith a la millor música per a Richard Rodney Bennett

## Referències

* ↑ «Quatre bodes i un funeral». Ésadir.cat. [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ «Four Weddings and a funeral» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ Four Weddings and a Funeral - Original soundtrack a Allmusic (anglès)
* ↑ Nominacions i premis a IMDb

## Enllaços externs

* Quatre bodes i un funeral a Goita què fan, ara!
# Diego Cortés

Diego Cortés (Tordera, 1956) és un guitarrista i compositor de música rumba i flamenc.

## Trajectòria

Nascut en el si d'una família gitana amb llarga tradició flamenca, el pare era guitarrista i la mare bailaora, als nou anys debutà en un conegut tablao de Barcelona. Amb disset anys, i havent estudiat tots els estils flamencs, començà una reeixida gira d'un any pels Estats Units d'Amèrica de la qual tornà carregat de noves idees. A partir d'aquell moment, començà a compondre la seva pròpia música, amb influències del jazz, el funk i el rock.
Ja sigui com a solista o acompanyat de Jaleo, KeJaleo o Albert Pla, ha actuat en els principals teatres del país i de l'estranger, com el Mercat de les Flors, el Palau de la Música Catalana o el Madison Square Garden, i en festivals com el de Jazz de Barcelona, el Mercat de Música Viva de Vic, el Festival Acústica Figueres o el Viña Rock. Al llarg dels anys, Diego Cortés ha compartit cartell amb figures musicals de renom internacional com Carlos Santana, Celia Cruz, Ramones, Mike Oldfield o Paco de Lucía.

## Referències

* ↑ «En Diego Cortés oferirà demà un concert de flamenc fusionat amb la cançó catalana en el marc del Festival de Festa Major». Ràdio Tordera, 20-08-2020. [Consulta: 12 setembre 2020].
* ↑ «Diego Cortés». Institut Ramon Llull. [Consulta: 12 setembre 2020].
* ↑ «He nascut flamenc però m'agrada xuclar de totes les músiques», 07-12-2018.
* ↑ «El guitarrista torderenc Diego Cortés serà el pregoner de la Festa Major 2015». Ajuntament de Tordera. [Consulta: 12 setembre 2020].
# Armando Enríquez Flores

Armando Enríquez Flores (Victoria de Durango, 2 de maig de 1963) és un polític mexicà, membre del Partit Acció Nacional.
Ha ocupat els càrrecs de President Municipal de Toluca, de l'Estat de Mèxic i el 2006 fou elegit Diputat Federal pel XXVI Districte Electoral Federal de l'Estat de Mèxic en la LX Legislatura.
El 1996 fou elegit diputat local de l'estat de Mèxic i l'any 2000 fou elegit diputat federal pel XXXIV Districte Electoral Federal de l'estat de Mèxic en la LVIII Legislatura del Congrés de la Unió.

## Enllaços externs

* Fitxa del diputat Arxivat 2007-06-14 a Wayback Machine.
# 10000 aC (pel·lícula)

10000 aC (títol original en anglès: 10,000 BC) és una pel·lícula estatunidenca de l'any 2008 sobre la prehistòria, dirigida per Roland Emmerich i protagonitzada per Camilla Belle i Steven Strait. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Argument

Era un temps en el qual l'home i la bèstia eren indomables i el poderós mamut vagava per la terra. Un temps en què les idees i creences van néixer i van donar forma a la humanitat. Un jove caçador D'Leh (Steven Strait) segueix en la seva recerca per liderar un exèrcit al vast desert, combatent contra els dents de sabre, mamuts i els depredadors prehistòrics, mentre desenterrava una civilització perduda i intentava rescatar la dona que estimava Evolet (Camilla Belle) del malvat Senyor de les Guerres, que estava decidit a posseir-la.

## Producció

Warner Bros. Pictures, en associació amb Legendary Pictures, presenta 10000 aC, dirigida per Roland Emmerich (Independence Day, El dia de demà). Aquesta aventura èpica és protagonitzada per Steven Strait (Sky High) i Camilla Belle (When a Stranger Calls).
Una producció de Centropolis Entertainment i de Roland Emmerich Film, 10000 aC és dirigida per Roland Emmerich, el guió va ser dirigida pel mateix Emmerich i Harald Kloser i va ser produïda per Michael Wimer (Welcome to America), Roland Emmerich i Mark Gordon (The Day After Tomorrow).
Els productors executius són Tom Karnowski (Everything is Illuminated), Harald Kloser, Thomas Tull (Superman Returns) i Bill Fay. El coproductor és Ossie Von Richthofen (Welcome to America). El director de fotografia és Ueli Steiger (El dia de demà) i la producció és dissenyada per Jean Vincent Puzos (Lord of War). La pel·lícula fou editada per Alex Berner (El perfum: història d'un assassí). El compositor és Harald Kloser i el vestidor és dissenyat per Renee April (El dia de demà).
10000 aC va ser filmada a Nova Zelanda, Sud-àfrica i Namíbia i serà distribuïda per Warner Bros. Pictures, una companyia de Warner Bros. Entertainment.
El director, Roland Emmerich, i el compositor, Harald Kloser, van escriure el guió original. Quan el projecte va rebre llum verda de Columbia Pictures, el guionista John Orloff va començar el treball redactant un nou projecte sobre la base del guió original. Columbia, sota Sony Pictures Entertainment, va abandonar el projecte a causa de problemes de calendari, raó per la qual Warner Bros. el va prendre posteriorment.

## Protagonistes

* Steven Strait: D'Leh, caçador de mamuts
* Camilla Belle: Evolet, l'amor de D'Leh
* Cliff Curtis: Tic-Tic, mentor de barba
* Omar Sharif: Old Baku (narrador)
* Reece Ritchie: Moha
* Nathanael Baring: Baku

## Referències

* ↑ Títol català a esadir.cat
* ↑ «10000 aC». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «10000 aC». Goita què fan, ara!. [Consulta: 17 novembre 2023].

## Enllaços externs

* 10000 aC - Lloc web oficial
# Ehad Mishelanu

Ehad Mishelanu (hebreu: אחד משלנו‎, Un de nosaltres) s una pel·lícula dramàtica israeliana de 1989 dirigida per Uri Barbash. És protagonitzada per Alon Aboutboul, Sharon Alexander, Yoel Ben-Simhon, Shaul Mizrahi, Alon Neuman, Ofer Shikartsi i Dalia Shimko.

## Argument

Un guerriller palestí és capturat amb vida després d'entrar en un lloc avançat de l'exèrcit als territoris ocupats amb un grup d'homes armats i matar diversos soldats israelians. La seva mort posterior a mans dels seus captors és tractada com una investigació d'assassinat i un oficial militar és enviat a interrogar els supervivents.

## Repartiment

* Alon Aboutboul com a Yotam
* Sharon Alexander com a Rafa
* Yoel Ben-Simhon com a soldat de la pel·lícula
* Shaul Mizrahi com l'àngel blanc
* Alon Neuman com a Nahshon
* Ofer Shikartsi com a Erez
* Dalia Shimko com a Tamar

## Recepció

La pel·lícula va ser presentada per Israel com a candidata a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, però finalment no va ser seleccionada.

## Referències

* ↑ Kindem, Gorham Anders. The International Movie Industry. Southern Illinois University, 2000, p. 83. ISBN 0-8093-2299-4.
* ↑ Yosef, Raz. Beyond Flesh: Queer Masculinities and Nationalism in Israeli Cinema. Rutgers University Press, 2004, p. 77. ISBN 0-8135-3375-9.
* ↑ Kronish, Amy. World cinema: Israel. Fairleigh Dickinson University Press, 1996, p. 108. ISBN 0-8386-3697-7.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# La Garda (Gers)

Lagarda (en francès Lagarde) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2017 |
| 223 | 200 | 141 | 148 | 165 | 132 | 130 | 119 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Ghislaine Poirette-Maïs | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2009-12-26 a Wayback Machine. defensa la forma La Garda
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó apareix com a Lagarda Fimarcon
# G8+5

El grup dels líders del G8+5 està integrat pels caps de govern de les nacions del G8 (Alemanya, el Canadà, els Estats Units, França, Itàlia, el Japó, el Regne Unit i Rússia) i els caps de govern de les principals nacions emergents (el Brasil, l'Índia, Mèxic, Sud-àfrica i la República Popular de la Xina).
El G8+5 es formà el 2005 quan el primer ministre del Regne Unit d'aleshores, Tony Blair, en el seu paper com a amfitrió de la 31a cimera del G8 a Gleneagles, Escòcia, convidà els líders dels principals països emergents a participar-hi, amb l'esperança de formar un grup més fort i representatiu per a enfortir les converses sobre el comerç a Doha i per a aconseguir major cooperació quant a les mesures per a prevenir el canvi climàtic. Després de la cimera, els països feren una declaració conjunta per a construir un "nou paradigma per a la cooperació internacional en el futur.
Després de la 33a cimera, a Heiligendamm, el 2007, la cancellera alemanya Angela Merkel anuncià l'establiment del Procés de Heiligendamm, amb el qual s'implementà la institucionalització completa del diàleg permanent entre els països del G8 i els cinc principals països emergents. Açò inclogué una plataforma comuna del G8 i G5 dins l'OCDE.
El 28 d'agost de 2007, el president de França, Nicolas Sarkozy, proposà que el Brasil, l'Índia, Mèxic, Sud-àfrica i la República Popular de la Xina es convertisquen en membres del G8.
# Edmond Tudor

Edmond Tudor (anglès: Edmund Tudor) (Much Hadham Hall, c. 1430 - Carmarthen, 3 de novembre de 1456) Edmundo Tudor, 1. Comte de Richmond o Edmundo d'Hadham, va ser el pare del rei Enric VII d'Anglaterra.

## Biografia

Edmundo Tudor havia nascut a Palau Much Hadham a Hertfordshire o Hadham a Bedfordshire, sent fill d' Owen Tudor i de Catalina de Valois (anteriorment reina consort del rei Enric V d'Anglaterra ). No se sap amb certesa de si ell en néixer va ser legitimat o després que els seus pares van estar casats secretament. En qualsevol cas, la seva mare va morir el 1437, però el seu mig germà, el rei Enric VI d'Anglaterra ho va reconèixer, nomenant-ho Comte de Richmond el 1452.

### Matrimoni i fill

En 1455, va contreure matrimoni amb Margarita Beaufort, una filla del legitimat Juan Beaufort, I Duc de Somerset . Ella tenia dotze anys en aquell temps, i arribaria a estar embarassada el següent any. No obstant això, amb el començament de les Guerres de les Dues Roses, Richmond va ser capturat per la família favorable al Comtat de York dels Herbert i empresonat al castell de Carmarthen, al sud de Gal·les, on va contreure la plaga i va morir. Enric Tudor, el seu únic fill, futur rei d'Anglaterra i fundador de la dinastia Tudor, va néixer dos mesos després de la seva mort.

## Referències

* ↑ Griffiths i Thomas, 1985, p. 33.
* ↑ Griffiths i Thomas, 1985, p. 28–29.
* ↑ Griffiths i Thomas, 1985, p. 32.

## Bibliografia

* Griffiths, Ralph Alan; Thomas. The Making of the Tudor Dynasty, 1985. ISBN 978-0-31250-745-9. (en inglés).

## Enllaços externs

* «TUDOR, EDMUND (c. 1430». Dictionary of Welsh Biography, 28-05-2024. [Consulta: 28 maig 2024].
# El curs del 44

El curs del 44 (títol original: Class of '44) és una pel·lícula de comèdia dramàtica estatunidenca de 1973 basada en les memòries del guionista Herman Raucher. Dirigida per Paul Bogart, s'estructura com una seqüela de la pel·lícula Estiu del 42 de 1971 que relatava els esdeveniments de la part anterior de les memòries de Raucher. Està doblada al català.

## Argument

Els amics Hermie, Oscy i Benjy es graduen de l'escola secundària a la primavera de 1944, sota l'amenaça imminent de la Segona Guerra Mundial.

## Repartiment

* Gary Grimes com Hermie
* Jerry Houser com Oscy
* Oliver Conant com Benjy
* Deborah Winters com Julie
* William Atherton com president de la fraternitat
* Sam Bottoms com Marty
* Murray Westgate com director

## Producció

Les escenes del metro de El curs del 44 es van rodar a Brooklyn. Es va utilitzar un tren BMT Triplex de la dècada de 1920 i l'interior de l'entrada de la 15th Avenue a l'estació de l'avinguda New Utrecht a la línia Sea Beach es va restaurar a l'aspecte dels anys quaranta. El tren en si funcionava a la línia West End i es veu entrant a l'estació del carrer 62.
La pel·lícula també destaca per ser el debut al llargmetratge del futur còmic estrella de cinema i televisió John Candy en una aparició molt breu sense acreditar al principi com a company de batxillerat que interactua amb els personatges principals "Hermie" i "Oscy".

## Recepció

La pel·lícula va rebre crítiques moderades i pobres a la seva estrena. Tot i que diverses sales van concedir entrada gratuïta, o amb descompte, als espectadors que es van graduar a l'escola secundària el 1944, la pel·lícula no va sortir gaire bé a la taquilla, principalment atribuïda al fet que va trencar el format "artístic" del primer film per enfocament estàndard i l'omissió de qualsevol menció de la primera pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Class of '44». mubi.com. [Consulta: 25 juny 2024].
* ↑ «El curs del 44». esadir.cat. [Consulta: 25 juny 2024].
# El pistoler esquerrà

El pistoler esquerrà (títol original: The Left Handed Gun) és una pel·lícula western estatunidenca de 1958 (que és el debut com a director cinematogràfic d'Arthur Penn), protagonitzada per Paul Newman com Billy el Nen i John Dehner com Pat Garrett. Està doblada al català.
El guió va ser escrit per Leslie Stevens a partir d'una obra de televisió de Gore Vidal, que va escriure per a l'episodi de 1955 de la sèrie de televisió The Philco-Goodyear Television Playhouse "The Death of Billy the Kid", en què Newman també interpretava el personatge principal. Vidal va tornar a revisar el material per la pel·lícula de televisió de 1989 titulada Billy the Kid. El títol fa referència a la creença que Billy el Nen era esquerrà, i dispara a la pel·lícula amb l'esquerra, tot i que aquesta era una conclusió falsa extreta d'una fotografia feta al revés. La pel·lícula intenta retratar a Billy el Nen com un jove incomprès que es va involucrar en una guerra de bestiar i va ser arrossegat per la població hostil de Nou Mèxic.

## Argument

El vagabund William Bonney, conegut com "Billy the Kid", es fa amic d'un propietari d'un ramat anomenat John Tunstall, conegut com "L'Anglès". Tunstall és assassinat per ramaders rivals corruptes liderats pel xèrif local. En Bonney planeja venjar el crim perseguint els responsables i matant-los en duels. Les seves accions violentes posen en perill els seus amics supervivents i l'amnistia territorial proclamada pel governador del Territori de Nou Mèxic Lew Wallace. L'antic amic d'en Billy, Pat Garrett, es converteix en xerif i es proposa caçar-lo.
La adorable companya d'en Billy, la Moultrie, ensucra les accions d'aquest alimentant una sèrie de novel·les que transformen en Billy en una llegenda. Aquest, disgustat amb la seva ficció, rebutja la Moultrie. Amargada, la Moultrie traeix en Bonney i informa en Garrett. En un enfrontament final, en Garrett embosca i mata l'esgotat Bonney, que s'enfronta a la seva nèmesi desarmat amb l'esperança d'acabar amb la seva pròpia vida.

## Repartiment

* Paul Newman com Billy el Nen
* Lita Milan com Celsa
* John Dehner com Pat Garrett
* Hurd Hatfield com Moultrie
* James Best com Tom Folliard
* Colin Keith-Johnston com John Tunstall
* John Dierkes com Alexander McSween
* Wally Brown com Deputydiputatm Joe Grant
* Martí Garralaga com Saval
* Denver Pyle com Ollinger

## Recepció

La pel·lícula va ser un fracàs als Estats Units, però va ser elogiada pels crítics de cinema francesos per la seva audaç experimentació amb l'estereotipat gènere western americà. L'any 1961 va guanyar el prestigiós Gran Premi de l'Associació de Crítics de Cinema de Bèlgica.

## Referències

* ↑ Quinlin, David. The Illustrated Guide to Film Directors. Rowman & Littlefield, 1983-12-01, p. 229. ISBN 978-0-389-20408-4.
* ↑ «El pistoler esquerrà». esadir.cat. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Slatta, Richard W. The Mythical West: An Encyclopedia of Legend, Lore, and Popular Culture. ABC-CLIO, 2001-11-20, p. 45–48. ISBN 978-1-57607-151-9.
* ↑ «Cinematek fête les critiques» (en french). , 23-11-2014.
# Fluconazole

El fluconazole és un medicament antifúngic utilitzat per a una sèrie d'infeccions per fongs. Això inclou candidiasi, blastomicosi, coccidioidomicosi, criptococcosi, histoplasmosi, dermatofitosi i pitiriasi versicolor. També s'utilitza per prevenir la candidiasi en aquells que tenen un alt risc, com ara després d'un trasplantament d'òrgans, nadons amb baix pes al néixer i aquells amb recompte baix de neutròfils en sang. S'administra per via oral o per injecció en vena.
Els efectes secundaris comuns inclouen vòmits, diarrea, erupció cutània i augment dels enzims hepàtics. Els efectes secundaris greus poden incloure problemes hepàtics, prolongació del QT i convulsions. Durant l'embaràs pot augmentar el risc d'avortament mentre que les dosis grans poden causar trastorns congènits. El fluconazole forma part de la família dels antifúngics azòlics. Es creu que funciona afectant la membrana cel·lular fúngica.
El fluconazole es va patentar el 1981 i va entrar en ús comercial el 1988. Està a la Llista de medicaments essencials de l'Organització Mundial de la Salut. A Espanya està comercialitzat com EFG, Diflucan i Loitin.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Fluconazole». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 20 December 2016. [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ «Fluconazole (Diflucan): Drug Safety Communication - FDA Evaluating Study Examining Use of Oral Fluconazole (Diflucan) in Pregnancy». U.S. Food and Drug Administration (FDA), 26-04-2016. Arxivat de l'original el 29 April 2016. [Consulta: 29 abril 2016].
* ↑ Analogue-based Drug Discovery. John Wiley & Sons, 2006, p. 503. ISBN 978-3-527-60749-5.
* ↑ World Health Organization model list of essential medicines: 21st list 2019. Geneva: World Health Organization, 2019. WHO/MVP/EMP/IAU/2019.06. License: CC BY-NC-SA 3.0 IGO.
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2025.
# Furtivos

Furtivos és una pel·lícula espanyola dirigida i escrita per José Luis Borau, en col·laboració amb Manuel Gutiérrez Aragón, estrenada el 1975. Va aconseguir la Conquilla d'Or a la millor pel·lícula al Festival de San Sebastià.

## Argument

Àngel (Ovidi Montllor) és un caçador furtiu que viu en un bosc amb la seva mare (Lola Gaos), una dona de caràcter tirànic i violent. En un dels seus escassos viatges a la ciutat, coneix Milagros (Alicia Sánchez), jove fugida d'un reformatori i amant d'un conegut delinqüent. Ángel la protegeix i la porta a casa seva. L'animositat de la mare cap a Milagros, així com l'atracció que Ángel sent cap a ella, unit a l'aspecte claustrofòbic de les relacions entre els personatges, desemboquen en un drama.

## Repartiment

* Simón Arriaga ... Caporal
* José Luis Borau... Governador
* Eulalia Boya ... Nun
* Beni Deus ... Gonzalo
* Antonio Gamero ... Guardabosc 1
* Lola Gaos... Martina
* José Luis Heredia ... Secretari
* Ismael Merlo... Capellà
* Ovidi Montllor... Ángel - el Alimañero
* Gilberto Moreno ... Sailor
* Francisco Ortuño
* Erasmo Pascual ... Armorer
* José Riesgo ... Salvita
* Alicia Sánchez Araujo... Milagros
* Felipe Solano ... Cuqui
* Fernando Villena ... Guardabosc 2

## Premis i nominacions
### Premis

* Festival Internacional de cinema de Sant Sebastià (1975) Millor pel·lícula espanyola
* Festival Internacional de cinema de Sant Sebastià Conquilla d'or
* Premi Sant Jordi 1976 Millor pel·lícula espanyola
* Premi Sant Jordi 1976 Millor interpretació en pel·lícula espanyola per Lola Gaos

## Referències

* ↑ «Furtivos». The New York Times.