OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nadine Chahine

Nadine Chahine (àrab: نادين شاهين, Nādīn Xāhīn) (Beirut, 1978) és una dissenyadora libanesa de tipus o fonts en alfabet àrab.
Va estudiar a la Universitat Americana de Beirut i després va fer el doctorat a la Universitat de Reading (Anglaterra). La seva font Koufiya fou la primera a incloure simultàniament dissenys en tots dos alfabets, àrab i llatí. Per ella mateixa o bé en col·laboració, ha dissenyat més de quinze famílies tipogràfiques. Nadine Chahine fou seleccionada entre les cent persones més creatives (amb el número 69) per la revista FastCompany.

## Lletres tipogràfiques de Nadine Chahine

| | | | Classificació | Classificació | Classificació |
| Tipus de lletra | Dissenyador/s | Any | Thibaudeau | Vox-ATypI | DIN 16518 |
| Koufiya | Nadine Chahine | 2003 | No llatines | No llatines | No llatines |
| Janna | Nadine Chahine | 2004-2007 | No llatines | No llatines | No llatines |
| Badiya | Nadine Chahine | 2007 | No llatines | No llatines | No llatines |
| Frutiger Arabic | Nadine Chahine i Adrian Frutiger | 2007 | No llatines | No llatines | No llatines |
| Palatino Arabic | Nadine Chahine, Hermann Zapf i Akira Kobayashi | 2007 | No llatines | No llatines | No llatines |
| Neue Helvetica Arabic | Nadine Chahine | 2009 | No llatines | No llatines | No llatines |
| Palatino Sans Arabic | Nadine Chahine, Hermann Zapf i Akira Kobayashi | 2010 | No llatines | No llatines | No llatines |
| Univers Next Arabic | Nadine Chahine i Adrian Frutiger | 2010 | No llatines | No llatines | No llatines |

## Vegeu també

* Llista de tipògrafs

## Referències

* ↑ Lješnjanin, Iris. «The Art and Craft of Arabic Type Design». A: Inside Creative Minds: Workflows, Habits and Strategies. Smashing Magazine, 2014. ISBN 978-3-944540-34-4.
* ↑ «Nadine Chahine in conversation with Catherine Dixon». [Consulta: 7 agost 2016].
* ↑ «The 100 Most Creative People in Business 2012». Fast Company, 27-04-2012.
* ↑ «Nadine Chahine Honored for Arabic Type Contributions». Typophile, 17-05-2012 [Consulta: 2 setembre 2016]. Arxivat 13 de juliol 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-13. [Consulta: 2 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Koufiya.
# Eä

Eä és el nom èlfic de l'univers fictici creat per l'escriptor britànic J. R. R. Tolkien.
Eä és la paraula amb què Il·lúvatar creà el món i significa tant "sigui" com "el món que és". El terme és consagrat en qüenya que denominava així el conjunt de la creació. La història de la creació del món per Il·lúvatar i els Ainur es narra a l'Ainulindalë, primer conte d'El Silmaríl·lion. Dins d'Eä es troba Arda, el món habitat pels Fills d'Il·lúvatar (elfs i homes, els primers i segons nascuts). El centre d'Eä és el Foc Sagrat. En la mitologia de Tolkien, Arda fou al començament un món pla que després de la transformació del món, esdevendria un món esfèric.
Des de la perspectiva d'una segona creació, tal com la plantejà Tolkien, es pot comparar a la creació de la realitat, a partir d'idees, amb allò que succeeix en una història fictícia: el lector s'hi troba atrapat i no s'adona que es tracta d'una història que es desenvolupa en un segon pla, sinó que s'hi capbussa i n'emergeix, com ho feren els Ainur en la creació d'Il·lúvatar.

## Referències

* ↑ Drout, Michael D. C.. J.R.R. Tolkien Encyclopedia: Scholarship and Critical Assessment (en anglès). Taylor & Francis, 2007, p. 23-24. ISBN 0415969425.
# Anna de Jülich-Clèveris-Berg

Anna de Jülich-Clèveris-Berg (en alemany Anna von Kleve-Jülich-Berg) va néixer a Clèveris (Alemanya) l'1 de març de 1552 i va morir a Höchstädt an der Donau el 6 d'octubre de 1632. Era una noble alemanya, filla del Duc Guillem IV de Julich-Clèveris-Berg (1516-1592) i de l'Arxiduquessa d'Àustria Maria d'Habsburg-Jagellon (1531-1581).

## Matrimoni i fills

El 27 de setembre de 1574 es va casar amb Felip Lluís del Palatinat-Neuburg (1552-1632), fill del comte Palatí Wolfgang de Zweibrücken (1526-1569) i d'Anna de Hessen (1529-1591). El matrimoni va tenir els següents fills:
* Anna Maria (1575-1643), casat amb Frederic Guillem I de Saxònia-Weimar (1562-1602).
* Dorotea Sabina (1576-1598).
* Wolfgang Guillem (1578-1653), casat primer amb Magdalena de Baviera (1587-1628), després amb Caterina Carlota del Palatinat-Zweibrücken (1615-1651), i finalment amb la comtessa María Francesca de Fürstenberg-Heiligenberg (1633-1702).
* Otó Enric (1580-1581).
* August (1582-1632), casat amb la prncesa Hedwig de Schleswig-Holstein-Gottorp (1603-1657).
* Amàlia Hedwig (1584-1607).
* Joan Frederic del Palatinat-Sulzbach-Hilpoltstein (1587-1644), casat amb la princesa Sofia Agnès de Hessen-Darmstadt (1604-1664).
* Sofia Bàrbara (1590-1591).

## Enllaços externs

* http://genealogy.euweb.cz
# Barpali

Barpali fou un estat tributari protegit del tipus zamindari, agregat al districte de Sambalpur a les Províncies Centrals, a uns 45 km al sud-oest de la ciutat de Sambalpur. El formaven 86 pobles amb una superfície de 466 km², dels quals tre quarts en cultiu; el territori era pla i obert, i ben cultivat; donava uns ingressos de 830 lliures i en pagava 90 de tribut. La casta predominant eren els kultes o pagesos, els ladres o carreters, i els bhúlies o teixidors. La producció era arròs, cotó, lavors oleaginosas i canya de sucre. Es fabricava tela gruixuda, seda i objectes de coure
L'estat fou concedit el 1620 per Ratan Singh, el sisè raja de Sambalpur, al seu germà Bikram Singh, lliure de renda; des de llavors sempre ha passat en línia regular dins la família. El zamindar que governava el 1883 tenia uns 30 anys i estava format a Europa.
La capital era Barpali a 21° 11′ N, 37° 45′ E﻿ / ﻿21.183°N,37.750°E﻿ / 21.183; 37.750 amb una població el 1881 de 4.125 habitants quasi tots hindús.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Arok Wolvengrey

Arok Wolvengrey (/ˈærək ˈwʊlvən.ɡreɪ/ nascut a Saskatoon, Saskatchewan) és un lingüista conegut pel seu treball amb llengües ameríndies.
Wolvengrey va rebre la seva llicenciatura a la Universitat de Saskatchewan, el seu màster en la Universitat de Winnipeg, i el seu Doctorat en la Universitat d'Amsterdam.
El 15 d'octubre de 2001, Wolvengrey va publicar el que es considera com el més extens fins a la data diccionari cree-anglès. L'obra de dos volums, titulada ᓀᐦᐃᔭᐍᐏᐣ: ᐃᑗᐏᓇ / nēhiýawēwin: itwēwina / Cree: Words, inclou 15.000 entrades cree-anglès i 35.000 anglès-cree.
Pel 2006 Wolvengrey ensenyava i treballava com a Coordinador de Lingüística al Departament de Llengües Indígenes, Literatura i Lingüística a la Universitat de les Primeres Nacions del Canada (FNUC), campus Universitat de Regina. Ofereix regularment classes centrades en la sintaxi i les llengües d'Amèrica.

## Obra

* Wolvengrey, Arok, ed. ᓀᐦᐃᔭᐍᐏᐣ: ᐃᑗᐏᓇ / nēhiýawēwin: itwēwina/Cree: Words. Canadian Plains Research Center, 15 October 2001. ISBN 0-88977-127-8.
* New Cree dictionary launched Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine. (University of Regina press release, 15 October 2001)

## Enllaços externs

* Biografia de Wolvengrey Arxivat 2014-10-18 a Wayback Machine. a la Universitat de les Primeres Nacions del Canadà
# Anaxibi

Anaxibi (en llatí Anaxibius, en grec antic Ἀναξίβιος) fou un navarc i harmost espartà que estava estacionat a Bizanci quan l'Expedició dels deu mil va arribar a Trapezus l'any 400 aC, després de la retirada que van emprendre en ser vençuts a la batalla de Cunaxa. Els grecs van enviar un dels seus generals a demanar-li un nombre suficient de vaixells per passar a Europa, segons diu Xenofont.
Anaxibi els va prometre una ocupació i un pagament quan serien fora de l'Euxí. Quan va arribar a Crisòpolis, a la costa asiàtica del Bòsfor, Anaxibi, subornat pel sàtrapa Farnabazos II per aconseguir la retirada de la seva satrapia, altre cop els va prometre feina i un sou i els va portar a Bizanci. Allí va intentar desfer-se del grup enviant-los fora de la ciutat sense complir l'acord.
Va seguir un tumult i els deu mil es van apoderar de Bizanci i Anaxibi va haver de buscar refugi a l'acròpoli i només es va salvar per la intervenció de Xenofont. Tot seguit els deu mil van deixar la ciutat dirigits per Ceratades i llavors Anaxibi va emetre un decret en què tots els soldats mercenaris del grup que fossin trobats a Bizanci serien venuts com a esclaus. Però Anaxibi va perdre el comandament de la ciutat poc després, i això i el menyspreu de Farnabazos, el van decidir a contactar a Xenofont i demanar als mercenaris d'envair la satrapia de Farnabazos, però finalment el projecte no es va portar a terme.
L'any 389 aC Anaxibi va ser enviat a Abidos per substituir Dercil·lides en el comandament i per controlar la creixent influència d'Atenes a la zona. Inicialment va tenir alguns èxits però un dia Ifícrates, el general atenenc enviat contra ell, el va interceptar al retorn d'Antandros, on el general grec havia aconseguit convèncer la ciutat de passar al seu partit. Anaxibi va arribar sobtadament però va veure l'emboscada atenesa i veient segura la seva pròpia derrota, va sacrificar la seva vida lluitant junt amb un petit grup per donar temps als seus companys a fugir, fins que va morir a la lluita l'any 388 aC.

## Referències

* ↑ Anaxibius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 164

## Bibliografia

* Meier, Mischa (Bielefeld). "Anaxibius." Brill's New Pauly., 2012. Referència. 22 de març de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/brill-s-new-pauly/anaxibius-e120550>
# Cantó de Lurcy-Lévis

El cantó de Lurcy-Lévis és un cantó francès del departament de l'Alier, situat al districte de Molins. Té 9 municipis i el cap és Lurcy-Lévis.

## Municipis

* Château-sur-Allier
* Couleuvre
* Couzon
* Limoise
* Lurcy-Lévis
* Neure
* Pouzy-Mésangy
* Saint-Léopardin-d'Augy
* Le Veurdre

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Albert Milavaud | PCF |
| 1951-1964 | Julien Dumont | radical independent |
| 1964-1982 | Julien Dumont | PCF |
| 1982-1988 | Michel Tissier | RPR |
| 1988-2001 | Roger Friaud | PCF |
| 2001-2008 | Jacques Bourdier | Unió Republicana del Borbonès |
| 2008- | Nicolas Thollet | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 6.240 | 6.530 | 5.806 | 5.459 | 4.971 | 4.843 | 4.843 |
# Cantó d'Hénin-Beaumont

El cantó d'Hénin-Beaumont és un cantó francès del departament del Pas de Calais, situat al districte de Lens. Té 2 municipis i el cap és Hénin-Beaumont.

## Municipis

* Hénin-Beaumont (part)
* Noyelles-Godault

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1955-1961 | Fernand Darchicourt | PS |
| 1961-1973 | Camille Delabre | RPR |
| 1967-1985 | Jacques Piette | SFIO, després PS |
| 1985-1992 | Pierre Darchicourt | PS |
| 1992- | Jean Urbaniak | Divers gauche, després MoDem |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Agència Bhil

l'Agència Bhil o Bhilwara (País Bhil o Terra Bhil) fou un territori de l'Índia central ocupat per nombrosos estats indígenes.
Fou coneguda com a Agència Bhil i més tard Agència de Bhopawar. Estava sota autoritat d'un agent del Governador General de l'Índia. El territori estava rodejat pels quatre costats d'estats natius, entre els quals destacaven els d'Holkar (Indore) i Sindhia (Gwalior).
L'agència Bhil o Bhilwara estava formada per territoris de les muntanyes Vindhya al nord del Narbada, on predominaven els bhils. Estava al nord-est del considerats estats bhils de Bombai coneguts com a estats Dang. La formaven (a més d'alguns exclavaments d'Indore i Gwalior) els següents disset estats:
* Dhar
* Bakhtgarh o Bakhatgarh
* Jhabua
* Ali Rajpur
* Jobat
* Katiwara o Khatiwara
* Ratanmal
* Mathwar
* Dahi
* Nimkhera
* Bara Barkhera o Barkhera Bara
* Chota Barkhera o Barkhera Chhota
* Kachhi Baroda
* Dhotra
* Multhan
* Dhangaon
* Kali Baori
La capital de l'agència era a Sardarpur.
La Subagència Bhil era una entitat diferent a la mateixa zona i la formaven vuit estats:
* Barwani
* Jamnia
* Rajgarh
* Kothide
* Garhi
* Chota-Kasrawad
* Chiktiabar
* Bharudpura
I a més a més la comarca de Manpur (britànica), la pargana de Bagaud (de Gwalior) i els districtes de Hasilpur, Khargaon, Mahesar, Barwa, Dhargaon, Sindwa, i Bamangaon (tots d'Indore, el primer a Malwa i els altres a Nimar). La capital era a Manpur.
Posteriorment les dues agències foren unificades.

## Història

El 1825 Elphinstone, governador de Bombai, va ordenar la creació de tres agències Bhils: al nord-oest la dels Dangs (amb Nandurbar, Sultanpur, Pimpalner, i els estats Dangs), al nord-est la de Bhilwara (amb Chopda, Yaval, Savda, Erandol, Amalner i Nashirhad) i al sud la subagència Bhil (amb Jamner, Bhadgaon, Chalisgaon, i els districtes de les muntanyes Satmala). L'oficial en càrrec de l'agencia Bhilwara se li va encarregar crear un cos bhil que va quedar constituït el 1830.
L'Agencia Bhil de Kukarmunda fou abolida el 1827 i el control transferit a l'agència Bhilwara. Els estats Dangs van quedar sotmesos el 1830. El 1831 els bhils de Tadvi foren derrotats i 469 bhils fets presoners. Algunes zones sota administració de l'agència (districtes de Yaval, Chopda, Pachora i 12 pobles de Lohare) foren retornades a Gwalior però van tornar a l'agència el 1844. El 1840 el raja d'Amli als Dangs del sud, va permetre a la seva gent saquejos en territori britànic i fou derrotat i capturat. Altres incidents foren resolts pel Bhil Corps. El 1841 els va revoltar el naik Bhamnia que va atacar Sultanpur però fou derrotat. L'agència Occidental fou restablerta el 1845 amb seu a Nandurbar.
L'agència Bhil va tenir llavor capital a Bhopawar i la subagència Bhil a Manpur. El 1857 Bhopawar fou destruïda pels rebels i la capital es va traslladar a Sardarpur i l'oficial al comanament de Bhil Corps va rebre el control polític de l'agència. El 1882 l'Agència Bhil i la subagència Bhil es van unir i es va formar una agència única amb seu a Sardarpur amb el nom d'Agència de Bhopawar.
# Aroldo Lindi

Aroldo Lindi, nascut Gustav Harald Lindau, (26 de maig de 1888 – 8 de març de 1944) fou un tenor suec que va gaudir d'una carrera internacional, apareixent a La Scala, al Gran Teatre del Liceu i al Covent Garden.

## Biografia

Lindau va debutar al Teatre Dal Verme de Milà l'any 1923, després d'haver estudiat cant a Itàlia, i després va prendre el nom artístic d'Aroldo Lindi. Va cantar el 1925 al Teatro Regio de Parma i el 1926 al Teatre Carlo Felice de Gènova com Radames a Aïda. Es va convertir en el seu paper estrella. També va actuar al Teatre Costanzi de Roma i els anys 1925 i 1929 va fer aparicions com a convidat al Covent Garden de Londres. A l'Òpera de Chicago va cantar la temporada 1926–1927 a Aïda, Cavalleria rusticana i Il trovatore. Durant la seva carrera internacional, Lindi va actuar com a convidat a La Scala i al Covent Garden de Londres, a Barcelona, Montecarlo i El Caire, així com a l'Òpera d'Estocolm. A la Gran Òpera de París el 1930 va interpretar a Radames a Aïda.
Després es va traslladar als Estats Units i es va convertir en un tenor estrella a la companyia d'òpera de gira San Carlo Opera Company, dirigida per Fortune Gallo i amb seu a Chicago. Va fer una gira amb ells durant la dècada de 1930 fins a la seva mort a l'escenari d'un atac de cor durant una actuació de 1944 a la "Pajazzo War Memorial Opera House" de San Francisco.

## Discografia

* Aïda (Verdi). 2 CD. VAIA 1083-2. 1995. Inspelad 1928.
* Aroldo Lindi: el tenor canta àries d'òperes i romanços: enregistraments Columbia 1925-1931. Tima Club CLAMA CD-27. 1996.
* 24 Nessun Dorma da Turandot di G. Puccini. CD. Bongiovanni 11592. 2005.
* 34 Di quella pira da Il trovatore di Giuseppe Verdi. CD. Bongiovanni GB 1051-2. 1996.

## Fonts

* Kastrup, Allan, El patrimoni suec dins Amèrica, Consell suec d'Amèrica, 1975, p. 726
* Kastrup, Allan (1975). The Swedish heritage in America: the Swedish element in America and American-Swedish relations in their historical perspective(L'herència sueca a Amèrica: l'element suec a Amèrica i les relacions nord-americanes-sueques en la seva perspectiva històrica). Minneapolis: Consell Suec d'Amèrica. pàgina 726. Libris 106998
* Sohlmans musiklexikon: nordiskt och allmänt uppslagsverk för tonkonst, musikliv och dans. (Diccionari musical de Sohlman: enciclopèdia nòrdica i general de música, vida musical i dansa). Estocolm: Sohlman. 1948–1952. pàgina 654. Part 3. Libris 8198860
* * Cantants d'òpera oblidats.
# Cantó de Blela

El cantó de Blela és un cantó francès del departament de l'Alt Loira, situat al districte de Briude. Té 10 municipis i el cap és Blela.

## Municipis

* Autrac
* Blela
* Chambezon
* Espalem
* Grenier-Montgon
* Léotoing
* Lorlanges
* Lubilhac
* Saint-Étienne-sur-Blesle
* Torsiac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1992 | René Chazelle | SFIO, després PS |
| 1992-1998 | Alain Berchebru de Foucaud | Divers droite |
| 1998-2011 | René Aubijoux | PS |
| 2011- | Robert Romeuf | NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Hesdin

El cantó de Hesdin és un cantó francès al districte de Montreuil (departament del Pas de Calais) amb capital a Hesdin. Té 22 municipis: Aubin-Saint-Vaast, Bouin-Plumoison, Brévillers, Capelle-lès-Hesdin, Caumont, Cavron-Saint-Martin, Chériennes, Contes, Guigny, Guisy, Hesdin, Huby-Saint-Leu, Labroye, La Loge, Marconne, Marconnelle, Mouriez, Raye-sur-Authie, Regnauville, Sainte-Austreberthe, Tortefontaine i Wambercourt.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1964 | Henri Catteau | MRP |
| 1964-1988 | André Fréville | SFIO, després PS |
| 1988-1994 | Christian Petit | PS |
| 1994-2008 | Michel Dransart | RPR, després UMP |
| 2008- | Robert Therry | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 10.290 | 11.109 | 11.640 | 11.779 | 11.515 | 11.420 | 11.988 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cavallets Cotoners de Barcelona

Els Cavallets Cotoners de Barcelona són uns elements de protocol del bestiari popular català de la ciutat de Barcelona, al Barcelonès. Formen part del Seguici Popular de la Ciutat de Barcelona gràcies a l'Esbart Català de Dansaires. Actualment són vuit figures.

## Orígens

La primera referència dels cavallets a Barcelona data de 1424 dins del Llibre de les Solemnitats on consta que pertanyen al Consell de Barcelona. Ja el 1430 eren vuit figures, oscil·lant el nombre al llarg dels anys però no arribant mai a ser-ne més de dotze. El 1437 el Consell de la Ciutat cedí els cavallets al Gremi de Cotoners perquè n'assumissin la seva gestió.
Hi ha constància de la seva participació en les Festes per la canonització de sant Ramon de Penyafort el 1601 i a les de santa Maria de Cervelló el 1623. També participaren en el 1701 a les festes per la rebuda de Felip de Borbó i el 1703 a les de Carles d'Àustria, a les festes de beatificació de Sant Josep Oriol el 1807 i les de la Pau de la Guerra dels Set Anys al 1839.
Després d'uns anys desapareguts van ser recuperats per la Societat del Born per participar en el 1860 a les festes de rebuda del Carnestoltes, però posteriorment es van malmetre i van desaparèixer definitivament.

## Recuperació

L'any 1994, l'Esbart Català de Dansaires s'afegeix al Projecte de Recuperació de la Imatgeria Festiva de la Barcelona Vella tot recuperant vuit Cavallets Cotoners, obra del Taller Malatesta.
Els nous cavallets s'integren al Seguici Popular de Barcelona ballats per l'Esbart Català de Dansaires on executen diferents coreografies, destacant-ne especialment el Ball dels Cavallets Cotoners.

## Vegeu també

* Cavallets cotoners de Llucmajor

## Bibliografia

* Garrich, Montserrat. Els Cavallets Cotoners de Barcelona : cavallets, cavallins i cotonines. Barcelona : Esbart Català de Dansaires, 2002
* Garrich, Montserrat. Cavallets ..., endavant! Els Cavallets Cotoners de Barcelona. Barcelona : Esbart Català de Dansaires, 2013 (Material d'acompanyament de l'exposició del mateix nom)
* Garrich, Montserrat. Cavallets per pintar. Els Cavallets Cotoners de Barcelona.- Barcelona : Esbart Català de Dansaires, 2013 (Quadern d'activitats per a infants)

## Exposicions

* Els Cavallets Cotoners de Barcelona : cavallets, cavallins i cotonines. Barcelona : Esbart Català de Dansaires, 2013

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Cavallets Cotoners de Barcelona». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
* 1 2 3 4 «Els Cavallets Cotoners de Barcelona». coordinadora de colles de gegants i bestiari de Ciutat Vella de Barcelona. Arxivat de l'original el 2014-11-12. [Consulta: 20 març 2014].
* Felipó, Ramon «Els turcs i cavallets a l'Alguer i Berga, passant per Solsona. Barcelona o...València.». L'Erol, num.106, 2010, p.33-36 [Consulta: 20 març 2014].

## Enllaços externs

* Coordinadora de Colles de Gegants i de Bestiari de Ciutat Vella Arxivat 2008-09-30 a Wayback Machine.
* «Cavallets Cotoners de Barcelona (Fitxa tècnica)». Agrupació del Bestiari Festiu i Popular de Catalunya. Arxivat de l'original el 2014-03-20. [Consulta: 20 març 2014].
# Begun

Begun (o Bengu) fou una thikana o jagir de l'antic principat de Mewar. La formaven 165 pobles amb capital a Begun, que el 1901 tenia 3625 habitants, amb un fort i un palau, situada al nord/nord-est d'Udaipur (Rajasthan). Al poble de Menal, abans Mahanal, hi ha un antic monestir dedicat a Xiva, construït el 1168 per Suhav Devi, esposa de Prithwi Raj de Delhi.
La família governant pertanyia a la família Chondawat del clan sisòdia dels rajputs i portaven el títol de rawal o rawat. Eren una branca de Salumber iniciada per Govind Das fill de Rawat KJhengar de Salamber; Govin es creu que va morir a Jawad en lluita contra Mirza Shahrukh, general d'Akbar el Gran. El seu successor Megh Singh va derrotar l'exèrcit imperial dirigit per Mahabat Khan a Untala; per un temps va perdre els seus dominis que van passar a Ballu, chauhan de Bedla, però va rebre un rang i la pargana de Malpira a Jaipur de mans de Jahangir. Maha Singh II va deixar el govern el 1824 a mans del seu fill i es va fer monjo però va reassumir el govern el 1839 quan el seu fill fou assassinat.

## Llista de governants

* Govind Das final del segle XVI
* Megh Singh vers 1608
* Raj Singh
* Maha Singh I
* Mokham Singh
* Udai Singh
* Kushal Singh
* Bhupal Singh
* Allu o Allaji Singh
* Anup Singh I
* Hari Singh I
* Devi Singh
* Megh Singh II
* Pratap Singh
* Maha Singh II ?-1824
* Kishore Singh (fill) 1824-1839
* Maha Singh II 1839-1866 (segona vegada)
* Megh Singh III (fill) 1866-1905
* Anup Singh II 1905-?
* Hari Singh II ?-1949

## Referències

* ↑ Day, Upendra Nath. Mewar Under Maharana Kumbha, 1433 A.D.-1468 A.D. (en anglès). Rajesh Publications, 1978, p. 20.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia per H. Soszynski
Viccionari