OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montagut de Carcin

Montagut de Carcin (en francès Montaigu-de-Quercy) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.589 | 1.596 | 1.481 | 1.526 | 1.634 | 1.440 | 1.418 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | François Comte | |
| 2008- | Robert Alazard | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Recacòrn

Recacòrn (en francès Roquecor) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 481 | 523 | 436 | 430 | 440 | 447 | 454 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jacques Roudil | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Golfuèg

Golfuèg (en francès Golfech) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 551 | 555 | 470 | 440 | 555 | 710 | 814 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alexis Calafat | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Mansonvila

Mansonvila (en francès Mansonville) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 330 | 358 | 343 | 320 | 287 | 273 | 266 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1971-2001 | Pierre Chalupzac |
| 2001-2008 | Patrick Fontanini |
| 2008- | Christian Berthet |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Caumont (Tarn i Garona)

Caumont (en francès Caumont) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 316 | 329 | 296 | 318 | 262 | 263 | 314 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Claude Lafourcade | PRG |
| 2008- | Monique Delzers | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La Ramièra

La Ramièra (en francès Laramière) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 234 | 269 | 343 | 360 | 331 | 372 | 291 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Valérie Boulpicante | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 18 octubre 2010].
# Promilhanas

Promilhanas (en francès Promilhanes) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 207 | 214 | 180 | 192 | 184 | 181 | 169 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Daniel Gasc | |
| 2008- | Joseph Gousset | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 18 octubre 2010].
# Mercuès

Mercuès (en francès Mercuès) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Mercuès com a capital administrativa, i no té agregats dins del terme.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 370 | 435 | 551 | 619 | 768 | 736 | 1.056 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Claudine Barreau | Divers gauche |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 19 octubre 2010].
# Calamana

Calamana (en francès Calamane) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Calamana com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de las Latas i Mas de Lèu.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 168 | 155 | 188 | 243 | 294 | 384 | 423 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Paul Dujol | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 20 octubre 2010].
# Las Joaniás

Las Joaniás (en francès Les Junies) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té las Joaniás com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de la Maça, los Merlins, Rainal i Canorgas.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 253 | 268 | 243 | 250 | 255 | 264 | 254 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Bergon | |
| 2008- | Agnès Simon | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 20 octubre 2010].
# Montgestin

Montgestin (en francès Montgesty) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Montgestin com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de lo Puèg, Mas de Riu, Gisard, lo Sirièi i la Pesada.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 299 | 309 | 336 | 325 | 273 | 266 | 278 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Patrice de Loustal | |
| 2008- | Jean-Noël Galthié | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 21 octubre 2010].
# Sent Daunís de Catús

Sent Daunís de Catús (en francès Saint-Denis-Catus) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Sent Daunís de Catús com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de lo Bòsc Negre i Escalièr.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 189 | 201 | 179 | 187 | 171 | 193 | 202 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Calmon | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 21 octubre 2010].
# Cesac (Òlt)

Cesac (en francès Cézac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 92 | 137 | 143 | 146 | 144 | 146 | 164 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Maurice Roussillon | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 21 octubre 2010].
# The Doug Mitchell Thunderbird Sports Centre

The Doug Mitchell Thunderbird Sports Centre, també anomenat UBC Winter Sports Centre o simplement Thunderbird Sport Center, és un pavelló multiesportiu als afores de la ciutat de Vancouver a l'estat canadence de Colúmbia Britànica.
Propietat de la Universitat de la Colúmbia Britànica (UBC), la pista de gel té una capacitat per a 5.033 espectadors asseguts, podent incrementar el seu aforament entre 1.800 i 6.80 més. La pista Father Bauer té una capacitat per a 980 espectadors i la pista C per a 200.
La instal·lació va ser construïda al voltant d'una vella instal·lació d'hoquei sobre gel anomenada Father Bauer Arena, que havia estat inaugurada l'octubre de 1963. La construcció del pavelló nou va començar l'abril del 2006, i va ser inaugurat el 7 de juliol de 2008. El 21 d'agost de 2009 fou reanomenat The Doug Mitchell Thunderbird Sports Centre en honmor a Doug Mitchell, alumne i advocat de la UBC així com a jugador professional de bàsquet.
Durant els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 fou la seu d'una bona part del programa oficial d'hoquei sobre gel.

## Referències

* ↑ (anglès) UBC Thunderbird Arena Arxivat 2014-08-20 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal del pavelló Arxivat 2010-02-24 a Wayback Machine.
* (anglès) www.vancouver2010.com
# Pèrn

Pèrn (en francès Pern) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 289 | 304 | 293 | 321 | 327 | 350 | 402 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Lafage | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 21 octubre 2010].
# Bach (Òlt)

Bach (en francès Bach) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 135 | 144 | 127 | 124 | 140 | 144 | 171 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Pierre Burg | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 22 octubre 2010].
Viccionari
# Bèlmont de Senta Fe

Bèlmont de Senta Fe (en francès Belmont-Sainte-Foi) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 81 | 107 | 92 | 102 | 68 | 105 | 117 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Éric Salgues | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 22 octubre 2010].
# Siurac (Òlt)

Siurac (en francès Cieurac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 191 | 212 | 229 | 279 | 264 | 287 | 402 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2001 | Gilbert Conquet | |
| 2001- | Guy Peyrus | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 22 octubre 2010].
* ↑ Querzy.net Arxivat 2009-08-31 a Wayback Machine. mostra la forma Ciurac, adoptada per la viquipèdia occitana
# Trivor

El Trivor és una muntanya de l'Hispar Muztagh, una serralada secundària del gran massís del Karakoram, al Pakistan. Amb els seus 7.577 metres és la 39a muntanya més alta de la Terra.
El cim va ser escalat per primera vegada el 17 d'agost de 1960 per Wilfrid Noyce i Jack Sadler, membres d'una expedició britànica-estatunidinca. La següent ascensió va tenir lloc el 1991 per una cordada japonesa.

## Bibliografia

* Wilfrid Noyce: Ein unbekannter Berg: Mount Trivor. a: Berge der Welt 1960/61. Zürich 1961, S. 139-154.
* Jerzy Wala: Orographical Sketch Map of the Karakoram, Swiss Foundation for Alpine Research, Zürich, 1990.
* Jill Neate: High Asia: an illustrated history of the 7,000 metre peaks, The Mountaineers, 1989.

## Referències

* ↑ Himalayan Index
* ↑ «Asia, Pakistan, Trivor». American Alpine Journal, 1961, vol. 12.
* ↑ Toshifumi Onuki: Trivor Ascent and Momhil Sar Attempt. A: American Alpine Journal 1992, S. 252f. (AAJO) (Consultat el 10 de novembre de 2016)
# Galinagas

Galinagas (en francès Galinagues) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Tervel

Tervel fou rei de Bulgària entre els anys 700 i 721.
Tervel va deposar l'emperador romà Tiberi III i restaurar el 704 a Justinià II Rinotmet, que s'havia refugiat a la cort de Busiris, kan dels khàzars quan Lleonci el va deposar el Tiberi III, deposant ). El 708 Justinià II va voler recuperar els territoris cedits a Tervel a canvi del seu suport i es va iniciar la guerra però fou derrotat completament a la batalla de l'Aqueloos i va tornar a Constantinoble. Destaca pel seu paper al Setge de Constantinoble (717-718), on va ajudar els romans d'Orient a canvi del matrimoni amb una filla de Justinià II. Les cròniques són poc clares respecte al final del seu mandat, on el seu successor podria haver actuat com a co-regent.

## Referències

* ↑ Ostrogorski, G. History of the Byzantine state (en anglès). New Brunswick, N.J: Rutgers University Press, 1957, p. 116–122. ISBN 0-8135-0599-2.
* ↑ Bury, 1912, p. 361.
* ↑ Treadgold, Warren. A History of the Byzantine State and Society (en anglès). Stanford, California: Stanford University Press, 1997, p. 346–347. ISBN 0-8047-2630-2.

## Bibliografia

* Bury, J. B.. History of the Eastern Empire from the Fall of Irene to the Accession of Basil: A.D. 802–867 (en anglès), 1912.
# Alfonso Quintana Pena

Alfonso Quintana Pena (Viveiro, 1897 - 1986) fou un advocat i dirigent socialista gallec. Llicenciat en dret i militant del PSOE gallec, fou elegit diputat per la província d'Ourense a les eleccions generals espanyoles de 1931.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Jordi Guardans i Cambó

Jordi Guardans i Cambó (Barcelona, 16 de setembre de 1955) és un poeta català. Ha editat el disc Port Estrella (1988). Maria del Mar Bonet i Ester Formosa han cantat i enregistrat algunes de les seves cançons. Gerard Quintana ha musicat alguns dels seus poemes al disc Les claus de sal (2004). El 2007 va publicar el disc Ester Formosa canta Jordi Guardans. Sola com el poeta, que inclou quinze cançons. La seva obra ha estat traduïda a l'anglès.

## Obra publicada
### Poesia

* Abba. Vic: Emboscall, 2006
* Planeta Balalaika. Vic: Emboscall, 2007
* Montserrat. Vic: Emboscall, 2006
* El rèquiem blau. Barcelona: Ed. 62, 2002
* Els àngels i el perill; Antologia (tria i introducció de Carles Guillén i Selva). Vic: Emboscall, 2006
* Tsares. Barcelona: 1979
* Contra venena et animalia venenosa. Vic: Emboscall, 2008
* Tant de bo que siguin les penúltimes penes. Barcelona: Columna, 1993
* La presència del transparent. Obra completa 1994-2014. Lleida: Pagès, 2014

### Teatre

* La ciutat il·luminada. Barcelona: Institut del Teatre, 1989

## Premis i reconeixements

* Premi Marià Manent 1993 per Tant de bo que siguin les penúltimes penes
* Medalla d'Or del Reial Cercle Artístic de Barcelona 1981 per La ciutat il·luminada

## Referències

* 1 2 3 Jordi Guardans i Cambó al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ Rebassa, Carles «El visible, Jordi Guardans i el transparent». Cultura (El Punt Avui), 02-01-2015, pp. 18-19.

## Enllaços externs

* Jordi Guardans i Cambó - Lloc web oficial
# Manuel Bulnes Prieto

Manuel Bulnes Prieto (Concepción, 25 de desembre de 1799 - Santiago de Xile, 18 d'octubre de 1866), polític i general xilè, fou president de la república entre 1841 i 1851.
Va participar en 1829 en una revolució en contra del govern liberal, i posteriorment en la guerra contra la Confederació Perú-Boliviana, vencent a les tropes d'Andrés de Santa Cruz en la batalla de Yungay el 20 de gener de 1839, després de la qual cosa va ser rebut a Xile com a heroi.
Va ser nomenat ministre pel seu oncle, el president José Joaquín Prieto Vial, i després va ser el candidat del govern en les eleccions de 1841.

## Presidència

El seu govern va estar caracteritzat per l'expansió educacional i cultural, fomentant l'arribada d'intel·lectuals estrangers a Xile, reformant l'Institut Nacional, creant escoles preparatòries, i fundant l'Escola Normal de Preceptors. La Universitat de Xile va ser també fundada sota la seva presidència en 1842, impartint-se encara les classes en l'Institut Nacional, així com l'Acadèmia de Belles arts (1849), l'Escola d'Arts i Oficis i l'Escola d'Arquitectura.
També es decreta una amnistia general, per tractar de reconciliar als bàndols que havia barallat en la Revolució de 1829.

## Ministres d'estat

| Ministeri | Nom/període |
| Interior i Afers Exteriors | Ramón Luis Irarrázaval (1841-1845) Manuel Montt (1845-1846) Manuel Camilo Vial (1846-1849) José Joaquín Pérez (1849-1850) Antonio Varas (1850-1851) |
| Guerra i Marina | Manuel Montt (1841-1842) José Santiago Aldunate (1842-1846) José Manuel Borgoño (1846-1848) Pedro Nolasco Vidal (1848-1851) |
| Hisenda | Manuel Rengifo (1841-1844) José Joaquín Pérez (1844-1846) Manuel Camilo Vial (1846-1849) Antonio García Reyes (1849-1850) Jerónimo Urmeneta (1850-1851) |
| Justícia, Culte i Instrucció Pública | Manuel Montt (1841-1845) Antonio Varas (1845-1846 Salvador Sanfuentes (1846-1849) Manuel Antonio Tocornal (1849-1850) Máximo Mujica (1850-1851) |
# Marcelo Díaz

Marcelo Alfonso Díaz Rojas (nascut el 30 de desembre de 1986) és un futbolista xilè que actualment juga amb el Pumas UNAM i la Selecció de futbol de Xile.

## Enllaços externs

* Marcelo Díaz a BDFutbol
* Marcelo Díaz a Football-Lineups
* Fitxa a BDFA
# José Pedro Fuenzalida

José Pedro Fuenzalida Guanya (22 de febrer, 1985 a Xile) és un futbolista xilè també conegut com a "Chapita". Fuenzalida és un migcampista que té contracte amb el Club Social y Deportivo Colo-Colo.
# Coronel (Xile)

Coronel és una ciutat de Xile de la regió del Bío-Bío. Amb 116.262 persones, la comuna té una superfície de 279 km² (datació del cens de 2017). Va ser fundada el 1849.

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de la ciutat de Coronel (castellà)
# Universitat Europea de Negocis

La Universitat Europea de Negocis fou una universitat xilena que pretenia ser creada per la IEDE per oferir cursos a alumnes d'escassos recursos. Tot i així, tan sols tingué 16 alumnes abans de ser tancada pel Ministeri d'Educació a causa del fet que la IEDE es veié involucrada en un cas de frau no tan sols a Xile sinó a molts països d'Amèrica del Sud. Posteriorment, la IEDE fou comprada per la Laureate International Universities.
El suposat objectiu de la universitat era formar professionals especialitzats en allò relatiu a negocis amb la Unió Europea en atenció al TLC que aquesta signar amb Xile el 2002.

## Carreres

Quan obrí oferia carreres d'Enginyeria Comercial i Auditoria. En volia obrir les de Sociologia i Dret abans de ser tancada.

## Enllaços externs

* Columna del periódico on-line Gran Valparaíso sobre la farsa de la UEN Arxivat 2006-12-08 a Wayback Machine. (castellà)
* Artículo del IST en què se describía la UEN Arxivat 2007-06-07 a Wayback Machine. PDF (castellà)
# Talca

Talca és una ciutat del centre-sud de Xile, capital de la Província de Talca i de la VII Regió del Maule.
La comuna de Talca té una població de 201.977 habitants (cens 2002) i una superfície de 232 km². Segons estimacions de l'INE per a l'any 2008 la comuna tindria 235.000 habitants. Actualment la comuna acull a un 22,24% (aproximat) de la població total de la Regió del Maule.
És una cruïlla important de vies de comunicació, ja que és el punt de partida de la Carretera Internacional CH-115 a la Província de Mendoza, Argentina. Per Talca passa la Carretera Panamericana (Ruta 5).
Per la seva ubicació estratègica, aquesta ciutat és el punt de partida per al desplaçament cap als llocs i atraccions turístiques del centre-sud de Xile: Llacs Vichuquén i Colbún, camps, vinyes, etc.
Integra per se el Districte Electoral N° 37 i pertany a la 10a Circumscripció Senatorial (Maule nord).
# Orfeó Vilanoví

L'Orfeó Vilanoví és un edifici del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa i un pis. A l'interior hi ha l'escenari, incorporat a través de l'edifici contigu. La coberta és plana al cos de l'escenari i a dues vessants a la resta. La façana presenta a la planta baixa una porta, centrada, d'arc de mig punt, i dues finestres rectangulars. Al pis principal hi ha tres obertures amb una sola barana. El balcó central és d'arc carpanell i els dels costats són allindanats i decorats amb motllures florals i figuratives. A la part superior de la façana hi ha, centrats, l'escut de Vilanova i la Geltrú i un esgrafiat amb el rètol de l'entitat.

## Història

La construcció de l'Orfeó Vilanoví fou una iniciativa de Josep Ferrer-Vidal i Soler, primer marquès de Ferrer-Vidal i home de gran cultura. La seva afició per la música va impulsar-lo a protegir les activitats en aquest camp i a fer construir un edifici on poguessin desenvolupar-se en una de les seves propietats situada al nucli antic de Vilanova i la Geltrú. La sol·licitud del permís d'obres es presentà el 1909, segons projecte del mestre d'obres Gaietà Miret, que realitzà l'obra amb un criteri funcional, d'adaptació tipològica a la condició de seu d'activitats culturals i recreatives, i decoratiu, d'aplicació dels elements del llenguatge modernista. L'orfeó, malgrat els canvis d'utilització que ha experimentat amb el pas del temps, ha mantingut el seu caràcter de servei col·lectiu fins a l'actualitat.

## Referències

* 1 2 «Orfeó Vilanoví». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Menhir

Un menhir és un monument prehistòric, megalític, que consisteix en una gran pedra de forma allargada, plantada a terra en posició vertical. El mot prové del bretó maen, 'pedra' i hir, 'llarga', que va ser adoptat pels prehistoriadors i ja ha passat al llenguatge comú. En català, s'han anomenat tradicionalment pedra dreta, pedra fita, pedra llarga, taula dels lladres, pedra/taula del dimoni, pedra aguda, pedra-arca, etc, taula d'en Rotlan i a les Balears també simplement taules.
Els menhirs es poden trobar sols o en grups. Tenen una distribució geogràfica àmplia: se'n troben a Europa, Àsia i Àfrica, i pertanyen a diversos períodes.
Els menhirs s'associen amb la cultura del vas campaniforme, que habitava a Europa durant el neolític tardà i l'edat del bronze a Europa, però a Àsia n'hi ha exemples d'època contemporània.
Les seves funcions eren diverses, de marcar els límits territorials d'un poble fins a ser el centre de cerimònies religioses, especialment funeràries, o llocs on es retia culte al Sol. Els més moderns tenien inscripcions sacres i invocacions a divinitats, per això el cristianisme va rebaixar l'alçària d'algunes pedres i les va coronar amb una creu, esdevingueren llocs de culte cristians.

## Referències

* ↑ «Artes Figurativas I». A: Enciclopedia Temática Sopena (paper) (en castellà). Traducció de l'Enciclopedia Generale "Le Nove muse" de S.A.I.E. Editrice. Barcelona: Editorial Ramon Sopena, S.A., 1982, p.23. ISBN 84-303-0967-5 [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ Hi ha els topònims Pedra dreta a Agullana, a Maçanet de Cabrenys, a Prats de Lluçanès, etc.
* ↑ Els menhirs també s'anomenen pedres del diable (Palau-solità), pedra aguda (Vallbenera), pedra-arca (Martorell), pedra gentil (Vallgorguina), pedra serrada (Parets del Vallès).
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.73. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 3 desembre 2014].
* ↑ Childe, Vere Gordon. The Bronze Age (en anglès). Biblo & Tannen Publishers, 1963, p. 162. ISBN 0819601233.

## Vegeu també

* Megalitisme.
* Estàtua-menhir.
* Cromlech.
* Dolmen.
* Llista de monuments megalítics de l'Alt Empordà.
* Obèlix, personatge que transporta menhirs (de pedra).