OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tavernas

Tavernas (en francès Tavernes) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 382 | 414 | 427 | 483 | 438 | 414 | 565 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Danièle Sault | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# La Vilavella (Vilanova d'Alcolea)

La Vilavella és el nom que rep un jaciment arqueològic que solament apareix en el SIAP dins del catàleg general, sense aportar més informació excepte el fet d'adscriure-ho a la cultura islàmica i medieval cristiana. Malgrat això, noves recerques han revelat la presència de restes ceràmiques pertanyent al Cercle de l'Estret de l'època fenícia, per la qual cosa podria datar-se al voltant del segle VII aC. Està catalogat de manera genèrica com Bé d'Interès Cultural amb codi 12.05.132-017, i se situa al sur de la població de Vilanova d'Alcolea, prop de la CV13.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ Ajuntament de Vilanova d'Alcolea. Jaciments Arqueològics. Ajuntament de Vilanova d'Alcolea Arxivat 2016-10-31 a Wayback Machine. Consulta 9 de desembre del 2016
* ↑ Fitxa BIC. Generalitat Valenciana Consulta 9 de desembre de 2016
* ↑ Nuevos hallazgos fenicios en la provincia de Castellón. Gerardo Clausell Cantavella. QUAD. PREH. CAST. 16, 1994 Museo Municipal de Almazorra Consulta 13 de desembre de 2016
# Bernadette Sands McKevitt

Bernadette Sands McKevitt és una republicana irlandesa de Belfast (Irlanda del Nord). És la líder visible del Moviment per la Sobirania dels 32 Comtats, escissió radical del Sinn Féin.
És la germana petita del vaguista de fam de l'IRA Provisional Bobby Sands. El seu marit, Michael McKevitt, fou un dels caps del quarter general de l'IRA Provisional i més tard fundador de l'IRA Autèntic (RIRA), totalment contrari a L'Acord de Divendres Sant.

## Enllaços externs

* Entrevista amb Bernadette Sands McKevitt
# Aditi

Aditi (en sànscrit: अदिति, La que no té límits) és, dins del vedisme, la deessa-mare (Devamātri, mare dels déus). Representa el concepte de l'origen primordial, de l'expansió infinita creadora de totes les coses.
En la mitologia hindú, Aditi donà a llum els aditya, divinitats (deva) que personifiquen els dotze mesos de l'any i els signes del zodíac.
Representa l'amplitud, l'extensió, la llibertat. És la deessa que permet el floriment, allibera de tot el que restringeix, fa desaparèixer tot rastre de pecat, d'impuresa, de malaltia. Dona la bona salut. És la mare per excel·lència i les dones, durant el seu embaràs, llueixen l'amulet "que Aditi portava quan desitjava un fill". Per això és protectora dels parts.
Se la representa com una dona jove que retorça els seus cabells amb les dues mans. Dels seus cabells surt el riu, font de totes les riqueses.
# Belsen

Belsen és un nucli del municipi de Bergen del districte de Celle, a l'estat alemany de Baixa Saxònia, situat al marge del riu Fuchsmoorgraben. El 2000, tenia 331 habitants.
El primer esment escrit del nucli data del 1235, amb el nom baix alemany de Bellenhusen. El 1970 va fusionar amb la ciutat de Bergen. Belsen és molt conegut com que s'hi trobava la Rampe, una estació de mercaderies a la qual els presoners de guerra i els deportats havien de sortir dels trens per a anar al camp de presoners i de concentració que va prendre el nom de Bergen-Belsen, tot i que el mateix camp es troba quatre quilòmetres de la Rampe, per a la part major al territori del municipi de Winsen. A l'època nazi, els presoners havien de caminar de l'estació fins al camp.
Avui, la Rampe encara serveix per al transbordament d'equipament militar per al camp d'instrucció de l'Otan a Hohne.
* El riu Fuchsmoorgraben
* La cruïlla del Diecksdammweg i del carrer Im alten Dorf
* Mas
# La passió segons Renée Vivien

La passió segons Renée Vivien és la primera i única novel·la de la poeta Maria Mercè Marçal i Serra, publicada per primer cop el 1994. Marçal rebé per aquesta novel·la, a la qual li va consagrar deu anys de la seva vida, del 1984 al 1994, diversos guardons: el Premi Carlemany, el Premi de la Crítica, el Prudenci Bertrana, el de la Institució de les Lletres Catalanes, el Crítica Serra d'Or i el Joan Crexells.

## Referències

* ↑ Contijoch, Josefa. «La passió segons Renée Vivien». Núvol, 21-06-2013. [Consulta: 14 abril 2020].

## Bibliografia

* Lluïsa Julià, «Cap a l'ordre simbòlic femení. La passió segons Renée Vivien de Maria-Mercè Marçal», Tradició i orfenesa, Lleonard Muntaner, 2007, p. 142.
* Lluïsa Julià, «'La passió segons Renée Vivien' o 'La venus dels cecs'», a Homenatge a Maria-Mercè Marçal, Empúries, p. 116.
# Zaups

Zaups (en francès Aups) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2 744 | 2 949 | 2 947 | 2 937 | 3 083 | 2 661 | 2 827 | 2 914 | 2 871 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 704 | 2 647 | 2 712 | 2 597 | 2 610 | 2 601 | 2 267 | 2 050 | 1 892 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 806 | 1 671 | 1 588 | 1 299 | 1 339 | 1 281 | 1 292 | 1 349 | 1 337 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 442 | 1 488 | 1 500 | 1 652 | 1 796 | 1 903 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-1995 | Pierre Rollandy | Divers droite |
| 1995-2001 | Roland Ciofi | PCF |
| 2001-2008 | Pierre Rollandy | Divers droite |
| 2008- | Antoine Faure | |

## Referències

* ↑ «83». [Consulta: 11 gener 2021].
# Bernard Collomb

Niçois Bernard Collomb-Clerc (Annecy, França, 7 d'octubre de 1930 - 19 de setembre de 2011) va ser un pilot de curses automobilístiques francès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## Resultats a la Fórmula 1

Va debutar a la quarta cursa de la temporada 1961 (la dotzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 2 de juliol de 1961 el Gran Premi de França al Circuit de Reims-Gueux amb un cotxe preparat per ell mateix. Va participar en un total de 6 grans premis, sempre amb cotxes preparats per ell mateix, no aconseguint punts en cap de les curses que va disputar. El seu millor resultat a la Fórmula 1 va ser un 4t lloc en una carrera no puntuable pel campionat disputada a Viena al volant d'un Cooper - Climax. En carrera puntuable el seu millor lloc va ser un 10è lloc al Gran Premi d'Alemanya de la 1963. La seva última carrera va ser el Gran Premi de Mònaco de la temporada 1964 de Fórmula 1.
| Any | Equip | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1961 | Bernard Collomb | MON | HOL | BEL | FRA Ret | GBR | ALE Ret | ITA | USA | | | - | 0 |
| 1962 | Bernard Collomb | HOL | MON | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | ITA | USA | SUD | | - | 0 |
| 1963 | Bernard Collomb | MON NVQ | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE 10 | ITA | USA | MEX | SUD | - | 0 |
| 1964 | Bernard Collomb | MON NVQ | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | USA | MEX | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Adobe ColdFusion

ColdFusion és un servidor d'aplicacions i entorn de desenvolupament de programari usat pel desenvolupament d'aplicacions informàtiques en general i llocs web dinàmics en particular. ColdFusion és similar a ASP.NET, JSP o PHP.
La característica principal del ColdFusion és el seu llenguatge de script associat, el ColdFusion Markup Language (CFML), que té una sintaxi semblant a la de l'HTML.
# Belén (Uruguai)

Belén és un poble de l'Uruguai, ubicat al departament de Salto. La seva població, d'acord amb les dades del cens de 2004, és de 2.030 habitants. La seva economia és agrícola, encara que la ramaderia també és important.
Belén fou fundada amb veïns dels pobles de Las Víboras, Espinillo, Santo Domingo de Soriano i Paysandú, el 14 de març de 1801.
És una zona de trànsit per a les persones que visiten les aigües termals de Salto des del Brasil. El poble té un hospital, una escola pública, una església i una plaça amb plantes i animals autòctons.

## Població

Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 2.061 | 2.121 | 1.882 | 2.023 | {{{5}}} |
# Sant Esteve de Mont-ras

L'església parroquial de Sant Esteve de Mont-ras és una església situada dins el terme municipal de Mont-ras, al Baix Empordà. Existent des del 1196, era coneguda aleshores com a "torroella de Mont-ras". El temple actual comença a bastir-se el 1593. Mont-ras formà part del municipi de Palafrugell fins a la seva segregació a mitjans del segle xix.

## Descripció

Edifici d'una nau amb capelles laterals, absis poligonal i coberta a dues vessants. La façana lateral orientada al sud presenta una interessant porta d'inspiració clàssica oberta al mur corresponent a les capelles laterals. És rectangular i té damunt la llinda una petxina en relleu i tres pinacles amb esferes com a elements decoratius. En aquesta mateixa façana s'obren, a la part central del mur de la nau, dues finestres d'arc apuntat i un torre cilíndrica adossada que conté l'escala d'accés al cor i al terrabastall. Finalment hi ha, a la part superior, quatre petites obertures d'arc de mig punt, entre les quals apareixen petites espitlleres. La façana de ponent presenta una porta d'arc de mig punt adovellat i una senzilla rosassa, i a la part superior petites obertures i sageteres. El parament lateral nord no té cap obertura, llevat de les de la part del terrabastall, i el mateix s'esdevé a l'absis. A l'interior, la nau té arcs torals apuntats i volta de creueria amb claus i impostes decorades. El cor està situat als peus del temple, amb un interessant arc carpanell de suport.

## Notícies històriques

L'edifici actual de Sant Esteve de Mont-ras és obra del segle xvi, segons consta a la llinda d'una porta interior (1599), tot i que l'església apareix esmentada documentalment des del darrer quart del segle xviii i el segle xiv com a sufragània de la de Sant Martí de Palafrugell.
Actualment el fons documental es troba custodiat per l'Arxiu Diocesà de Girona que ha microfilmat i digitalitzat el fons i n'ha cedit una còpia a l'Arxiu Municipal de Palafrugell.

## Referències

* ↑ «Església parroquial de Sant Esteve de Mont-ras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 agost 2012].
* ↑ «Fons documentals de l'Arxiu Municipal de Palafrugell». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 6 agost 2014].

## Bibliografia

* TURRÓ, Jordi. L'Arxiu de la Parròquia de Palafrugell: els registres sacramentals. Publicacions de l'Institut d'Estudis del Baix Empordà. Vol. 20. 2001.
* MARQUÈS, Josep M. Construcció de les esglésies de Palafrugell i Mont-ras (1588ss). Estudis del Baix Empordà, vol. 18. 1999.
* PÉREZ, Aurora; BADIA, Joan, i BRUGADA, Martirià, col·laboradors: L'art religiós a Palafrugell. Quaderns de Palafrugell, vol. 16. Ajuntament de Palafrugell i Diputació de Girona. 2007
# Banhòus (Var)

Banhòus (en francès Bagnols-en-Forêt) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Fills il·lustres

* Pierre Jean Porro (1750-1831) guitarrista i compositor musical.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | 958 | - | - | 924 | - | 900 | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 803 | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 560 | 562 | 682 | 889 | 1274 | 1672 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Michel Tosan | PS |

## Agermanaments

* Pieve di Teco

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Bernardino de Melgar Abreu

Bernardino de Melgar Abreu (Arrasate, 15 d'octubre de 1864 - Madrid, 11 de gener de 1942) fou un aristòcrata i polític espanyol, marquès de Benavites des de 1893, marquès de Canales, marquès de Chozas i marquès de San Juan de Piedras Albas, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Era llicenciat en dret, dirigí la Revista de la Unión Ibero-Americana, i milità en el Partit Conservador, amb el qual fou nomenat senador per la província de Múrcia el 1899-1900 i el 1911-1914, i diputat pel districte de Nules (província de Castelló de la Plana a les eleccions generals espanyoles de 1903, 1905 i 1907. Durant la Dictadura de Primo de Rivera formà part de l'Assemblea Nacional el 1927 com a representant de les organització de la província d'Àvila de la Unión Patriótica. També fou membre de la Reial Acadèmia de la Història

## Obres

* Tratado de expropiación forzosa
* Fiestas de toros, bosquejo histórico (1927)

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Fitxa del Senat de Bernardino de Melgar
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa de Bernardino de Melgar a geneall.net
# Adolf Otto Reinhold Windaus

Adolf Otto Reinhold Windaus (Berlín, Alemanya, 1876 - Göttingen, 1959) fou un metge, químic i professor universitari alemany guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1928.

## Biografia

Va néixer el 25 de desembre de 1876 a la ciutat de Berlín. Després d'estudiar al "Französisches Gymnasium" de Berlín, on s'interessà principalment en literatura, Windaus va iniciar els seus estudis de medicina l'any 1895. Molt impressionat per unes conferències del Premi Nobel Hermann Emil Fischer va començar a estudiar química a la Universitat de Friburg, sense deixar però els seus estudis de medicina, i on es doctorà l'any 1900 amb una tesi sobre l'estudi d'un verí extret de la digitalina.
Entre 1913 i 1915 fou professor de química de la Universitat d'Innsbruck i esdevé aquell any director de l'Institut Químic de la Universitat de Göttingen, càrrec que ocupà fins al 1944.
Windaus morí el 9 de juny de 1959 a la ciutat de Göttingen, situada a l'estat alemany de Baixa Saxònia.

## Recerca científica

Inicià els seus estudis al costat d'Emil Fischer, coneixent llavors el químic Otto Diels, futur Premi Nobel, i amb el qual mantindrà una llarga amistat. L'any 1901 inicià la seva recerca sobre el colesterol i els esterols. El 1919 aconseguí transformar el colesterol en àcid colànic, recentment aïllat dels àcids biliars per Heinrich Otto Wieland, deixant palès el vincle entre els esterols i els àcids biliars. Per aquestes investigacions fou guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1928.
L'any 1931 va aconseguir obtindre la vitamina D cristal·litzada irradiant ergosterol, sent la primera vegada a aïllar-se una vitamina de forma pura. Així mateix va treballar sobre els derivats de l'imidazol, el que el va dur a demostrar que l'aminoàcid histidina és un derivat d'aquest, i a descobrir la histamina.

## Enllaços externs

* «Adolf Otto Reinhold Windaus» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Ben Reifel

Ben Reifel o Wiyaka Wanjila (Parmalee, Reserva Rosebud, Dakota del Sud, 19 de novembre de 1906 - 2 de gener de 1990) fou un polític nord-americà. De mare sioux brulé i pare alemany, es crià a la reserva i fou bilingüe anglès-lakota. Estudià bioquímica i va servir a l'exèrcit el 1931. El 1932 va treballar a la BIA, el 1946 en fou superintendent a la reserva de Fort Berthold i el 1954 en la de Pine Ridge. El 1955 fou nomenat director de l'oficina de la BIA d'Aberdeen. Del 1960 al 1971 fou congressista republicà al parlament de Dakota del Nord, i el 1976 fou Comissionat d'afers indis durant l'administració Ford.

## Enllaços externs

* «In Memory of Congressman Ben Reifel of South Dakota».
* Biografia Arxivat 2005-12-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Turó del Villaró

El Turó del Villaró és una muntanya de 713 metres que es troba al municipi d'Arbúcies, a la comarca de la Selva.
# Sant Pere de Ger

Sant Pere de Ger és una antiga capella en ruïnes que està situada el barri de Sant Pere del municipi de Ger, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Història

L'origen de Sant Pere era una antiga capella comtal, situada a prop de l'Strata Francisca.
Es troba documentada el 965, una petita comunitat clerical.
L'any 978 el comte Borrell II, d'Urgell i Cerdanya, la cedí, juntament amb un mas, a Sant Serní de Tavèrnoles.
L'any 1040, en l'acta de consagració de Sant Serni de Tavèrnoles, és esmentada com a cel·la monàstica depenent d'aquell.
El 1268 el lloc encara pertanyia a Sant Serni de Tavèrnoles, però sense rastre de la comunitat local.

## Edifici

De l'antiga capella de Sant Pere de Ger, en ruïnes, només en queden les parets nord i est (aquesta darrera amb un porta senzilla) i la paret sud (mig esfondrada). Les restes que es conserven semblen d'època moderna.

## Referències

* ↑ Mundó, Anscari M. De quan hispans, gots, jueus, àrabs i francs circulaven per Catalunya. Universitat Autònoma de Barcelona, 2001.

## Enllaços externs

* Sant Pere de Ger a patmapa.gencat.cat
# Vilacròsa

Vilacròsa (en francès Villecroze) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 617 | 637 | 700 | 867 | 1.029 | 1.087 | 1.093 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2007 | Georges Carlini | |
| 2007- | Rolland Balbis | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Districte de Gasa

El Districte de Gasa, és un dels 20 districtes en que es divideix el regne de Bhutan. És el districte situat més al nord del país, on limita amb la regió autònoma xinesa del Tibet. També limita pel sud amb els districtes de Wangdue Phodrang i Punakha i pel sud-oest amb el districte de Timbu. Es caracteritza per tenir uns hiverns molt freds i uns estius curts.
El districte té una superfície 3.117,74 km². L'altitud de la regió va des dels 1.500 fins als 4.500 metres. La seva capital, Gasa, es troba a una altitud de 2.770 metres.

## Població

És el districte de Bhutan menys poblat, amb una població total de 3.694 habitants (2015), dels quals uns 400 viuen a la capital, Gasa. Dins de la regió hi trobem la tribu nòmada Layap, que és indígena de la vall, que es caracteritza per tenir un estil de vida basat en la cria de iacs, formatge, mantega i carn de iac i teixits de llana de iac. També recol·lecten cordyceps, uns bolets que s'utilitzen sovint en la medicina oriental.

## Economia

La regió és coneguda per les seves aigües termals, conegudes com a tshachus situades a la vora del riu Mo Chu. També és coneguda per passar-hi grans rutes d'excursionistes, com la Snowman Trek o la Laya-Lunana Trek.

## Natura

La regió conté gran part del Parc Nacional Jigme Dorji Wangchuck, que allotja una gran quantitat de llacs glacials i una flora i una fauna de gran valor, com la pantera de les neus, el panda vermell comú, el bàral i la rosella blava.

## Història

La seu administrativa del districte, és el Gasa Dzong, una fortalesa edificada l'any 1.648. També rep el nom de Trashi Thongmoen. Segons la llegenda, es creu que Zhabdrung va ser rebut per la deïtat de Gasa quan es dirigia a Bhutan, així li va donar el seu nom.

## Referències

* ↑ «Tourism Council of Bhutan» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «Nationtal Statistics Bureau - Dzongkhag at a Glance 2016» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-11-14. [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «windhorsetours.com - Bhutan - Gasa» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-02-15. [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «National Statistics Bureau» (en anglès). [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «Citypopulation.de - Bhutan» (en anglès). [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «Bhutanholiday.bt» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-31. [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «littlebhutan.com» (en anglès). [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «Snowman Trek» (en anglès). [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «Nepalexpeditions.biz - Lingshi Laya Lunana Trek» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «Bhutandzongs.com - Gasa Dzong» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-11-30. [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ «drukasia.com - bhutan landmarks» (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2017].
# Bernat IV d'Armanyac

Bernat IV d'Armanyac, nascut el 1136, mort el 1193, comte d'Armanyac i de Fezensac de 1160 a 1193 fou fill de Guerau III d'Armanyac, comte d'Armanyac i consort de Fesenzac, i d'Anisel·la, comtessa de Fesenzac.
Va lluitar contra el seu cunyat Guerau de Labarta, arquebisbe d'Auch.
S'havia casat cap a 1150 amb Estevaneta de Labarta, però no va tenir un fill fins que portaven vint anys de matrimoni; aquest fill fou Guerau IV (1170 † 1215); abans del seu naixement, i desesperant de tenir un successor, havia designat com a hereu el seu nebot Bernat de Lomanha (1155 † 1202). El 1182, li va donar en herència el vescomtat de Fesenzaguet.
# Frank Jensen

Frank Jensen (Salten, 1956) és un pintor danès.
Frank Jensen va néixer a Salten i va créixer a Copenhaguen. Resideix a Catalunya des del 1991. L'art el va atreure des de molt petit i va tenir en el seu pare, pintor i violinista, el seu primer mestre. Als set anys ja feia aquarel·les. Va estudiar economia, marketing i art. Va treballar com a il·lustrador al seu país, després va viatjar per molts països i, finalment va fer port a Barcelona. La il·lustració a diaris i revistes va ser la seva manera de donar-se a conèixer a Catalunya. La seva obra es troba a fundacions i moltes col·leccions a Catalunya i a l'estranger. Frank Jensen s'enquadra dins de l'expressionisme abstracte i s'emparenta «amb el que feien Mark Rothko o Ad Reinhardt en els anys seixanta i setanta», barrejant el minimalisme i el color.

## Llibres Il·lustrats (selecció)

* Editorial Joventud, "historias d'un vagabundo".
* Editorial Columna, "Faules de la mar".
* Editorial Martines Roca, "La isla perdida"
* Editorial Orbis Fabbri, "Cuentos Universales".
* Editorial EDEBE, "La doble dama".
* Cruïlla, "Quin un en Kamo, I-II.

## Premsa

* El Periòdic de Catalunya, il·lustracions des de 1994.
* Avui, il·lustracions des de 1995.
* Hymsa revistes, il·lustracions.
* Revista Racc, il·lustracions
* El periódico Sport, il·lustracions.

## Referències

* ↑ El danès Frank Jensen exposa a El Claustre Diari de Girona]
* ↑ «El impresionismo abstracto de Frank Jensen» (en castellà). Diario Vasco, 30-05-2007. [Consulta: 15 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Frank Jensen (anglès)
* Frank Jensen. Pintura y escultura.
* Frank Jensen Galeriapatriciacal