OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paramixovirus

Paramyxoviridae (del grec para-, al costat, -myxo-, moc o fong, a més del llatí virus verí) és una família de virus d'ARN monocatenari (-) responsables de gran nombre de malalties en humans i altres animals.Els vertebrats actuen com a hostes naturals.

## Gèneres

Els gèneres de la família paramyxoviridae incorporen:
* Subfamília Paramyxovirinae
** Gènere Avulavirus (espècie tipus Newcastle disease virus)
** Gènere Henipavirus (espècie tipus Hendravirus; altres inclouen Nipahvirus)
** Gènere Morbillivirus (espècie tipus Measles virus; altres inclouen Rinderpest virus, Canine distemper virus, phocine distemper virus, Peste des Petits Ruminants virus (PPR))
** Gènere Respirovirus (espècie tipus Sendai virus; altres inclouen Human parainfluenza viruses 1 i 3, i el virus del refredat comú)
** Gènere Rubulavirus (espècie tipus Mumps virus; altres inclouen Human parainfluenza viruses 2 i 4, Simian parainfluenza virus 5, Menangle virus, Tioman virus, Tuhokovirus 1, 2 i 3)
** Gènere TPMV-like viruses (espècie tipus Tupaia paramyxovirus)
* Subfamília Pneumovirinae
** Gènere Pneumovirus (espècie tipus Human respiratory syncytial virus, altres com Bovine respiratory syncytial virus)
** Gènere Metapneumovirus (espècie tipus Avian pneumovirus, Human metapneumovirus)
* Virus no assignats
** Fer-de-Lance virus
** Nariva virus
** Tupaia paramyxovirus
** Salem virus
** J virus
** Mossman virus
** Beilong virus

## Estructura física

Les partícules víriques (virions) estan embolcallats i poden ser esfèrics, filamentosos o pleomòrfics. Les proteïnes de fusió i d'enganxament apareixen en forma d'espigues.

## Referències

* ↑ «Paramyxoviridae». National Museum of Natural History - Encyclopedia of Life. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Paramyxoviridae». ViralZone. [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ Vanniasinkam, Thiru; Tikoo, Suresh K.; Samal, Siba K. Viral Vectors in Veterinary Vaccine Development: A Textbook (en anglès). Springer Nature, 2020-11-30, p. 114. ISBN 978-3-030-51927-8.
* ↑ Rima, Bert; Balkema-Buschmann, Anne; Dundon, William G.; Duprex, Paul; Easton, Andrew «ICTV Virus Taxonomy Profile: Paramyxoviridae». Journal of General Virology, 100, 12, 2019, pàg. 1593–1594. DOI: 10.1099/jgv.0.001328. ISSN: 1465-2099. PMC: PMC7273325. PMID: 31609197.

## Enllaços externs

* Viralzone: Paramyxoviridae
# Pasquale Fornara

Pasquale Fornara (Borgomanero, Piemont, 29 de març de 1925 – Borgomanero, 24 de juliol de 1990) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1949 i 1961. Era anomenat Fornaretto, Pasqualino o el suís.
Fou un dels ciclistes més representatius del ciclisme italià dels anys cinquanta. Va guanyar quatre edicions de la Volta a Suïssa (1952, 1954, 1957 i 1958) i un Tour de Romandia (1956). Fou segon de la Volta a Espanya (1958), tercer al Giro d'Itàlia (1953) i quart al Tour de França (1955). Durant els seus anys com a professional aconseguí una trentena de victòries.

## Palmarès

* 1948
** 1r a la Coppa Caduti Nervianesi
* 1949
** 1r al Giro dels Tres Mars
** Vencedor de la prova en pista del Trofeu Baracchi
* 1950
** 1r a la Milà-Mòdena
** 1r al Critèrium de Bressana
** 1r de la cursa de la pujada a Sierra Montana
* 1952
** 1r a la Volta a Suïssa i vencedor de 2 etapes
** 1r de la cursa de la pujada a Sierra Montana
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1953
** 1r al Gran Premi de Suïssa
** 1r al Critèrium de Salò
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia i 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 1954
** 1r a la Volta a Suïssa
* 1955
** 1r al Circuit de Maggiora
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1956
** 1r al Tour de Romandia i vencedor d'una etapa
** 1r al Critèrium d'Omegna
** 1r al Critèrium de Saint-Denis-L'Hotel
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1957
** 1r a la Volta a Suïssa, vencedor d'una etapa i del Gran Premi de la Muntanya
* 1958
** 1r a la Volta a Suïssa i vencedor de 2 etapes
* 1959
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Ciclomotorístic

### Giro d'Itàlia

* 1949. 28è de la classificació general
* 1950. 12è de la classificació general
* 1951. 10è de la classificació general
* 1952. 31è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1953. 3r de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 1954. 8è de la classificació general
* 1955. 7è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1956. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1957. 8è de la classificació general
* 1958. 9è de la classificació general
* 1959. 21è de la classificació general
* 1960. 30è de la classificació general
* 1961. Abandona

### Volta a Espanya

* 1957. 8è de la classificació general
* 1958. 2n de la classificació general
* 1960. Abandona (15a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1955. 4t de la classificació general
* 1956. 24è de la classificació general

## Referències

* ↑ «FORNARA Pasquale». [Consulta: 4 desembre 2024].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Pasquale FORNARA» (en italià). [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Pasquale Fornara (Ita)». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ Witte, Udo. Campionissimo, Monsieur Chrono, Kannibale & Co.: Profi-Straßenradrennen nach 1945, Band 1: 1946-1959 (en alemany). BoD – Books on Demand, 2015-03-30, p. 348. ISBN 978-3-7357-7495-8.

## Enllaços externs

* Palmarès de Pasquale Fornara (francès)
* Biografia i palmarès de Pasquale Fornara Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (italià)
# Jiří Daler

Jiří Daler (Brno, 8 de març de 1940) és un ciclista txecoslovac, d'origen txec, ja retirat, que va fou professional entre 1969 i 1970. Es dedicà al ciclisme en pista.
El 1964, com a ciclista amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, en què guanyà una medalla d'or en la prova de persecució individual, per davant Giorgio Ursi i Preben Isaksson. En aquests mateixos Jocs va participar en les proves de ruta individual i persecució per equips sense sort. El 1968 tornà a repetir experiència olímpica als Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, però aquesta vegada quedà eliminat en les dues proves en què participà en les rondes preliminars.

## Palmarès

* 1964
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Tòquio en persecució individual
** Medalla de bronze al Campionat del Món de ciclisme en pista en persecució
* 1965
** Medalla de bronze al Campionat del Món de ciclisme en pista en persecució per equips
* 1966
** Medalla de plata al Campionat del Món de ciclisme en pista en persecució
* 1967
** Medalla de bronze al Campionat del Món de ciclisme en pista en persecució

## Referències

* ↑ «DALER Jiri». [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ «Jiří Daler» (en txec). [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Jiří Daler». [Consulta: 12 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jiří Daler a sitiodeciclismo.net
# Roc (mitologia)

El roc (del persa رخ rokh) és un ocell gegant de la mitologia persa i àrab, cèlebre per la seva aparició a Les mil i una nits i les històries de Marco Polo.
Fins a època recent es creia que era un animal real, identificat amb algunes espècies africanes de predadors similars a l'àliga o amb el trencalòs, però estudis textuals han comprovat que es tracta d'un mite hereu d'altres criatures similars a Orient; concretament se'n troben antecedents als relats egipcis i hindús sobre ocells meravellosos que combinen un vessant de monstre amb un de semidéu o criatura màgica aliada dels herois.
La col·lecció de contes Les mil i una nits inclou contes "La història del Rukh d'Abd al-Rahman el Magribí" i "Sinbad el mariner", ambdós incorporen l'ésser mítc conegut com a Roc.
La seva recuperació per part del gènere literari de la fantasia l'ha convertit en un personatge habitual en llibres i videojocs contemporanis, com els de la saga Zelda o a Magic: The Gathering.

## Referències

* ↑ Mark, Joshua J. «Ancient Persian Gods, Heroes, and Creatures - The Complete List» (en anglès). World History Encyclopedia, 16-01-2020. [Consulta: 23 novembre 2024].
* ↑ Al-Rawi, Ahmed «The Rukh and the influence of Chinese mythology» (en anglès). International Communication of Chinese Culture, 2, 3, 01-12-2015, pàg. 223–233. DOI: 10.1007/s40636-015-0023-0. ISSN: 2197-4241.
* ↑ Salmon, André. André Salmon on French Modern Art (en anglès). Cambridge University Press, 2005-11-14, p. 170. ISBN 978-0-521-85658-4.
* ↑ El-Samad, Soha «A Cultural Median: One Thousand Nights and a Night before 1700» (en anglès). Journal of Arts and Humanities, 7, 9, 28-09-2018, pàg. 70–83. DOI: 10.18533/journal.v7i9.1469. ISSN: 2167-9053.
# Shanshui qing

Shanshui qing (xinès simplificat: 山水情, pinyin: Shānshuǐ qíng, literalment 'Sentiment de les muntanyes i els rius') és un curtmetratge d'animació xinés produït per Shanghai Animation Film Studio sota la direcció del mestre d'animació Te Wei, que es va retirar en finalitzar la realització de la pel·lícula.
La pel·lícula no conté cap diàleg, la qual cosa permet ser vista per gent de qualsevol cultura. Els únics sorolls són el so del vent o altres elements terrestres. La pel·lícula es considera una obra mestra a nivell artístic, ja que es tractava essencialment d'una pintura de paisatge en moviment. Artísticament, utilitza un estil de pintura Shan shui.

## Història

La pel·lícula tracta d'un vell erudit empobrit i d'un xic jove que el cuida breument a canvi de lliçons de guqin.

## Referències

* 1 2 Giesen, Rolf. Chinese Animation: A History and Filmography, 1922-2012 (en anglès). McFarland, 2014-12-19. ISBN 978-1-4766-1552-3.
* ↑ Toon Zone. "Feeling from Mountain and Water." Retrieved on 2007-01-11. Arxivat December 9, 2006, a Wayback Machine.
# Sor (riu)

El Sor és un riu del sud de França que s'escola pels departaments del Tarn i l'Alta Garona. És un afluent de l'Agout a la riba esquerra i d'aquí les aigües van a parar a la Garona a través del riu Tarn.

## Geografia

El Sor és un afluent de l'Agout que el rep a Vilemur-sur-Agout al departament del Tarn. El Sort té un curs d'aigua de 61 km i drena una àrea de 380 km². Té la font a Arfons al costat del veïnat dels Escudiès, a 750 metres d'altitud, a la Muntanya Negra. Més avall rep les aigües de l'Aiguebelle i el llit s'eixampla als 5 metres. Després de rebre diferents cursos d'aigua, arriba a la Presa de Les Capmases on arriben els rierols Sénadou i la Saurette. A la sortida de la presa va baixant fins a la plana amb un desnivell de més de 300 metres en pocs quilòmetres, cosa que fa que hi hagi cascades, com la de Malamort al costat de Durfort. A la plana una part de les aigües van a parar al Canal del Migdia, el curs esdevé regular i rep altres afluents pel costat nord, els més importants són le Laudot, les Avaris, le Melzic, le Taurou, le Sant et le Bernazobre. El Sor rep la majoria dels afluents aquí, a la plana. A l'estiu la irrigació usa les aigües fins i tot fins a assecar-lo. El cabal d'aigua es mesura a Cambounet-sur-le-Sor i es fa servir també per captar aigua potable. El Sor és un riu relativament abundant i la Presa de Les Capmases ha permès regular les crescudes que eren freqüents, però amb un cabal massa explotat per l'agricultura.

## Departaments i ciutats que travessa

* Tarn : Durfort, Blan, Lescout, Soual, Cambounet-sur-le-Sor, Sémalens
* Alta Garona : Revèl

## Principals afluents

* le Taurou (12 km)
* le Laudot (18.2 km)
* le Lézérou (5 km)
* le Sant (18 km)
* le Bernazobre (33 km)

## Referències

* ↑ «Cours d'eau selon la version Carthage 2017». sandre.eaufrance.fr. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Site hydrométrique - O454 4020 : Le Sor à Cambounet-sur-le-Sor - Fiche de synthèse». Données hydrologiques de synthèse | SCHAPI - HydroPortail. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ Lambert, Roger «Recherche de la structure hydrologique d'un bassin-versant». Annales de Géographie, 77, 424, 1968, pàg. 687–706. ISSN: 0003-4010.
* ↑ Andréossy, Antoine-François. Histoire du Canal du Midi, ou Canal de Languedoc: considéré sous les rapports d'invention, d'art, d'administration, d'irrigation, et dans ses relations avec les étangs de l'intérieur des terres qui l'avoisinent : avec les cartes générales et particulières, ainsi que les plans, coupes et profils des principaux ouvrages (en francès). Crapelet, 1804, p. 4.

## Enllaços externs

* Banque Hydro - Station O4544020 - El Sor a Cambounet-sur-le-Sor Arxivat 2015-02-19 a Wayback Machine.
* El Sor al web de Sandre
* Dossier municipal dels riscos a Sémalens
* El Sor al web SAGE Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine.
* Web de SANDRE - Recerca Arxivat 2011-08-31 a Wayback Machine.
# Suzanna

Suzanna és una pel·lícula muda de la Mack Sennett Productions dirigida per F. Richard Jones i protagonitzada per Mabel Normand. Basada en una història de Linton Wells adaptada per Mack Sennett, es va estrenar el 15 de febrer de 1923. La pel·lícula es conserva incompleta ja que s’han perdut 2 bobines (la 3a i la 5a).

## Argument

A la vella Califòrnia, Don Fernando i Don Diego esperen consolidar els seus ranxos que es troben adjacents prometent als seus fills, Ramón i Dolores. Tanmateix, Ramón està enamorat de Suzanna, la filla d'un peó del ranxo del seu pare, i Dolores s'interessa per Pancho, un torero. Suzanna s'assabenta que ella i Dolores van ser intercanviades en néixerde manera que ella és la filla real de Don Diego però decideix guardar silenci. Ramón finalment es rebel·la i s’enduu Suzanna de l'altar quan està a punt de casar-se amb Pancho. Després de les explicacions necessàries, Ramón es casa amb Suzanna i Dolores es casa amb Pancho.

## Repartiment

* Mabel Normand (Suzanna)
* George Nichols (Don Fernando)
* Walter McGrail (Ramón)
* Winifred Bryson (Dolores)
* Evelyn Sherman (Doña Isabella)
* Léon Bary (Pancho)
* Eric Mayne (Don Diego)
* Carl Stockdale (Ruiz)
* Lon Poff (Álvarez)
* George Cooper (Miguel)
* Minnie Devereaux (ella mateixa)
* Black Hawk (ell mateix)

## Referències

* ↑ Lefler, Timothy Dean. Mabel Normand: The Life and Career of a Hollywood Madcap, 2d ed. (en anglès). McFarland, 2023-11-08, p. 191. ISBN 978-1-4766-8758-2.
* ↑ Goble, Alan. The Complete Index to Literary Sources in Film (en anglès). Walter de Gruyter, 2011-09-08, p. 495. ISBN 978-3-11-095194-3.
* ↑ Gevinson, Alan. Within Our Gates: Ethnicity in American Feature Films, 1911-1960 (en anglès). University of California Press, 1997, p. 996. ISBN 978-0-520-20964-0.
* ↑ «Suzanna» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 16 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Pel·lícula a YouTube https://www.youtube.com/watch?v=rzGo4J8T2Bc
# Tais (santa)

Tais(grec antic: Θαΐς, Thaΐs; llatí: Thāis) va ser una cortesana d'Alexandria que va viure a Egipte al segle iv. Penedida i convertida al cristianisme, és venerada com a santa en les esglésies catòlica i ortodoxa. Figura en els Menologis grecs, celebrada el 8 d'octubre, però no és als martirologis romans antics.
Es conserven dues fonts de la seva vida: un text grec de cap al segle v i un text versificat de Marbode de Rennes, del segle xii, però s'hi barregen molts elements llegendaris. La seva vida, amb la dels pares del desert, es va incloure a les Vitae Patrum. Probablement, la seva història és «només una història moral inventada per a l'edificació», elaborada a partir d'elements de les històries de Maria Magdalena o Maria Egipciana.

## Llegenda

Tais havia estat una cortesana d'Alexandria, coneguda per la seva bellesa i poder de seducció: nombrosos homes es disputaven els seus favors i arribaven a matar-se o matar per ella, a més d'oferir-li la seva fortuna. Va ser convertida i redimida pel monjo Pafnuci: Tais va repartir les seves riqueses entre els pobres, cremant-ne d'altres, i va acompanyar Pafnuci a un convent, on va viure retirada en una cel·la com a eremita, consagrada al recolliment i la pregària: després de tres anys de penitència, va obtenir el dret a sortir de la cel·la i viure amb la comunitat, però hi morí només catorze dies després, en olor de santedat.
La identitat del sant monjo que la convertí és confosa: s'esmenten en fonts diferents els noms de Pafnuci, bisbe de l'Alta Tebaida, Bessarió, deixeble de sant Antoni Abat, i Serapió, bisbe al delta del Nil.

## Obres inspirades en la seva llegenda

La vida de la santa va ser popular durant l'edat mitjana i va inspirar algunes obres artístiques:
* Paphnutius, drama en llatí de Roswitha de Gandersheim, segle x
* Vita Teophili, poema de Marbode de Rennes, segle xii
* Thaïs, novel·la d'Anatole France, 1890
* Thaïs, òpera amb música de Jules Massenet, 1894, sobre la novel·la d'Anatole France
* Thais, obra de teatre de Paul Wilstach, 1911, estrenada a Londres.
En l'obra de France, Tais es redimeix i se salva, però el monjo que la converteix queda seduït i, malgrat el canvi de vida de la cortesana, se n'enamora i no pot deixar de sentir per ella sentiments carnals, la qual cosa fa que es condemni: tot i que intenta oblidar-la i tornar a la seva vida de penitència, no pot deixar de pensar en ella com a dona i, desesperat, renuncia a la fe.

## Notes

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 881. ISBN 9788441224223.
* ↑ Virgili, Gerard. Guia de la deuocio christiana: en la practica facil pera tota manera de personas. per Rafel Figuerò, 1696.
* ↑ Voragine), Jacobus (de. Llegenda àuria. Olot, 1976. ISBN 978-84-400-9654-8.
* ↑ «Θαΐς - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 6 novembre 2024].
* ↑ «Thais - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 7 novembre 2024].
* ↑ Attwater, Donald (comp.). A dictionary of saints (en anglès). Londres: Burns & Oates, 1938.
# André Simon

André Simon va ser un pilot de curses automobilístiques francès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
André Simon va néixer el 20 de gener del 1920.

## A la F1

Va debutar a la segona temporada de la història del campionat del món de la Fórmula 1, l'any 1951, disputant l'1 de juliol del 1951 el GP de França, que era la quarta prova de la temporada.
André Simon va participar en dotze curses puntuables pel campionat de la F1, disputats en cinc temporades diferents, 1951 - 1952 i 1955 - 1957.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1951 | Equipe Gordini | Gordini | Gordini | SUI | 500 | BEL | FRA Ret | GBR | ALE Ret | ITA 6 | ESP Ret | - | 0 |
| 1952 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | SUI Ret | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE | HOL | ITA 6 | - | 0 |
| 1955 | Daimler Benz AG | Mercedes | Mercedes | ARG | MON Ret | 500 | BEL | HOL Ret | | | | - | 0 |
| 1955 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | | | | | | GBR Ret | ITA | | - | 0 |
| 1956 | André Simon | Maserati | Maserati | ARG | MON | 500 | BEL | FRA Ret | GBR | ALE | | - | 0 |
| 1956 | Equipe Gordini | Gordini | Gordini | | | | | | | | ITA 9 | - | 0 |
| 1957 | Scuderia Centro Sud | Maserati | Maserati | ARG | MON NVS | 500 | FRA | GBR | ALE | PES | | - | 0 |
| 1957 | Ottorino Volonterio | Maserati | Maserati | | | | | | | | ITA 11* | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 12 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Auta-riba (Gers)

Autarriba (en francès Auterive) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Administració i política
### Alcaldes

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Malhomme | PS |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 270 | 316 | 416 | 469 | 490 | 508 | 528 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 2 agost 2010].
# Castèthnau e Camplonc

Castèthnau e Camplonc (en francès Castetnau-Camblong) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 515 | 568 | 586 | 615 | 657 | 709 | 745 | 753 | 731 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 692 | 667 | 670 | 652 | 648 | 635 | 622 | 604 | 612 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 568 | 596 | 597 | 524 | 454 | 459 | 425 | 373 | 341 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 371 | 372 | 386 | 361 | 393 | 367 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2001 | Pierre Torris | |
| 2001- | Patrick Baldan | Divers droite |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Virus de transcripció inversa

Un virus de transcripció inversa és qualsevol virus que es replica per mitjà de la transcripció inversa, és a dir, la formació d'ADN a partir d'una plantilla en ARN. Els virus del grup VI i el grup VII cauen en aquesta categoria. El grup VI conté virus ARN monocatenaris que utilitzen un intermedi d'ADN per a replicar-se, mentre que el grup VII conté virus ADN bicatenaris que utilitzen un intermedi d'ARN en la replicació del genoma.

## Grup VI

Tot els membres del grup VI utilitzen una versió vírica de la transcriptasa inversa, una ADN polimerasa ARN-dependent per produir ADN a partir del genoma viriònic inicial. Aquest ADN sol ser integrat al genoma de l'hoste, com en el cas dels retrovirus i pseudovirus, on és replicat i transcrit per l'hoste.
El grup VI inclou:
* Família Metaviridae
* Família Pseudoviridae
* Família Retroviridae - retrovirus com ara el VIH

## Grup VII

Les dues famílies del grup VII tenen genomes d'ADN continguts dins de les partícules víriques invasores. El genoma d'ADN és transcrit tant en ARNm, que és utilitzat com a transcripció en la síntesi proteica, com en ARN pregenòmic, que és utilitzat com a plantilla durant la replicació del genoma. La transcriptasa inversa codificada pel virus utilitza l'ARN pregenòmic com a plantilla per la creació d'ADN genòmic.
El grup VII inclou:
* Família Hepadnaviridae – p.e. virus de l'hepatitis B
* Família Caulimoviridae – p.e. virus del mosaic de la coliflor

## Referències

* ↑ Elena, Santiago F.; Bracho, M.Alma «Origen i evolució de virus». Mètode núm 45, pàg. 95-104.
* ↑ ISABEL, CRESPO GONZÁLEZ, Mª. Fisiopatología general (en castellà). Ediciones Paraninfo, S.A., 2016. ISBN 978-84-283-3798-4.
* ↑ Encyclopedia of Virology (en anglès). Academic Press, 2021-02-24. ISBN 978-0-12-814516-6.
# André du Ryer

André du Ryer (Marcigny, ~1580-1660) era un orientalista francès. Du Ryer treballà com cònsol del seu país a Constantinoble i Alexandria i com a intèrpret real de llengües orientals al seu retorn a França el 1630. Publicà aquest mateix any una gramàtica turca en llatí i traduí més tard al francès llibres com L'Alcorà el 1647 o Gulistan o l'Imperi de les Roses, de Saadi el 1634. També un diccionari de turc-llatí.

## Enllaços externs

* L'Alcoran de Mahomet de 1647 Wikisource
# Anelletti al forno

Els anelletti al forno (anells al forn, en català) són un tipus de pasta al forn, molt difós a Palerm (Sicília), que pot trobar-se en restaurants, tavole calde, friggitorie i bars. Els anelletti són pastes en forma d'anell, de grossor semblant als bucatini. Hi ha moltes variacions d'aquesta recepta, com la que inclou ou dur en farciment. En algunes cuines també es poden trobar porcions individuals, els timbaletti, que es preparen en recipients de metall amb forma d'un con truncat.

## Enllaços externs

* http://www.spaghettitaliani.com/Ricette/RicettaN.php?B2=0798 Arxivat 2014-10-18 a Wayback Machine.