OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aron Gurévitx

Aron Iàkovlevitx Gurévitx (en rus Арон Яковлевич Гуревич) (Moscou, 12 de maig del 1924 - 5 d'agost del 2006) fou un important historiador rus que va treballar sobre la cultura i l'individu medievals.

## Biografia

Aron Gurévitx va néixer a Moscou al si d'una vella família russojueva. Després de la seva confirmació secundària, va iniciar els estudis d'història a la Universitat de Moscou i va llicenciar-s'hi el 1946. Quatre anys després, va defensar un gran treball medievalista: Camperols del sud d'Anglaterra durant el període prenormand. Fou nomenat lector a Kalinin (Tver). Més endavant, després de redactar una tesi sobre els normands entre els segles ix i xii, fou nomenat professor d'aquesta universitat el 1963.
El 1966 Gurévitx s'incorporà a l'Institut de Filosofia de Moscou, on començà a desenvolupar una important tasca de revisió historiogràfica. Comptà amb el suport directe de Jacques Le Goff i Georges Duby, fins al punt que ell mateix es considerava membre de l'Escola dels Annals. Tanmateix, fou influït pel crític cultural i literari Mikhaïl Bakhtín, un dels més grans humanistes russos del segle xx.
El 1969, amb la publicació de Problemes sobre els orígens del feudalisme a l'Europa Occidental, plantejà dubtes en la teoria dels orígens del feudalisme, tal com s'escrivia a la historiografia oficial soviètica, en oferir una visió total d'aquella cultura: idees dels homes sobre la terra, sistema de dons i intercanvis, ritus, etc. Fins al 1992, Gurévitx treballà a l'Institut d'Història de Moscou, tot i que se n'anà a l'estranger des del 1989 al 1991, gràcies a la perestroika. El 1993 encapçalà l'Institut d'Història Mundial de la Universitat de Moscou.
Per a ell, el coneixement històric és sobretot un diàleg intercultural, com va saber fer al llarg de la seva vida. Ha publicat nombroses obres d'història social i cultural, així com llibres metodològics de la seva especialitat.
# Ferran Via i Freixas

Ferran Via i Freixas (Vilafranca del Penedès, 29 de febrer de 1884 - Lió, 1970) fou un pianista, deixeble predilecte d'Enric Granados.
Fill de Joan Via i Raventós i de Francesca Freixas i Martorell, començà els estudis musicals a Vilafranca amb Ferran i Paquita Prats i els continuà a Barcelona amb Enric Granados.
El 1911 va presentar-se a París amb tres concerts dedicats a Beethoven, César Franck i Saint-Saëns i feu concerts arreu d'Europa.
L'any 1920 s'instal·là a Lió, on fou nomenat professor dels cursos superiors de piano de l'Escola d'Art, centre del qual posteriorment fou director.
Tingué un gran nombre de deixebles, procedents del sud de França. El 1931 el govern francès el nomenà cavaller de la Legió d'Honor.

## Referències

* 1 2 «Músics de Vilafraca: Ferran Via Freixas (1884-1920)». rtvvilafranca.cat, 24-06-2019. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «Ferran Via i Freixas». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Ferran Via i Freixas (1884-1970) – Comissió Memòria
* Cuscó i Clarasó, Joan. «Ferran Via i Freixas. Un pianista internacionál». | Del Penedès, en línia, 2008, Núm. 19, p. 83
* Músics de Vilafranca | RTVVilafranca
# Montoliu de Segarra

Montoliu de Segarra és un municipi de la comarca de la Segarra, anomenat Montoliu de Cervera fins al 1984. Està situat a l'extrem sud de la comarca, essent el límit d'aquesta amb la comarca de la Conca de Barberà. El municipi té cinc entitats de població, el mateix Montoliu de Segarra, La Guàrdia Lada, L'Ametlla de Segarra, Cabestany i Vilagrasseta.

## Símbols

L'escut oficial de Montoliu de Segarra té el següent blasonament: Escut caironat: d'argent, un mont de sinople movent de la punta arborat d'una olivera de sinople fruitada de sable. Per timbre una corona mural de poble. Va ser aprovat el 8 d'octubre de 1998. Tant el mont com l'olivera són senyals parlants que al·ludeixen al nom del poble.

## Geografia

* Llista de topònims de Montoliu de Segarra (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| Entitat de població | Habitants (2023) |
| la Guàrdia Lada | 62 |
| Montoliu de Segarra | 34 |
| Vilagrasseta | 34 |
| Cabestany | 29 |
| l'Ametlla de Segarra | 23 |
(Font: Idescat)
| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 83 | 82 | 101 | 239 | 453 | 889 | 818 | 937 | 841 | 875 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 828 | 848 | 735 | 695 | 509 | 315 | 203 | 225 | 210 | 210 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 208 | 202 | 192 | 184 | 190 | 186 | 188 | 197 | 197 | 193 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 188 | 190 | 187 | 180 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 8 d'octubre de 1998, per la qual es dona conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Montoliu de Segarra.» (pdf). DOGC num. 2752, 08-10-1998. [Consulta: 23 juny 2010].

## Enllaços externs

* Dades generals de l'ajuntament Arxivat 2004-04-15 a Wayback Machine.
# Gurb

Gurb és un municipi de la comarca d'Osona situat a la Plana de Vic fent frontera amb el Lluçanès. També està situat al centre-sud de la regió de l'Alt Ter. La primera menció escrita de Gurb es remunta a la darreria del segle IX (886 d.c). Limita pel nord amb els termes municipals de Manlleu, les Masies de Voltregà i Santa Cecília de Voltregà; per l'oest amb l'altiplà del Lluçanès, Sant Bartomeu del Grau, pel sud i sud-est amb Vic i per l'est amb Folgueroles, Tavèrnoles, les Masies de Roda i Roda de Ter. La població del municipi habita principalment en masies disseminades. Està format per quatre parròquies: Sant Andreu de Gurb, Sant Cristòfol de Vespella, Sant Julià Sassorba i Sant Esteve de Granollers de la Plana.
El centre de tot aquest terme era el castell de Gurb (841 m), situat al cim del característic turó conegut pel Castell de Gurb o Creu de Gurb, que s'alça darrere mateix de la vella església parroquial de Sant Andreu (563 m).
La capital municipal és el nucli urbà de l'Esperança, que descansa a l'ombra de la Creu, proper a la ciutat de Vic. En els últims anys, el municipi s'ha convertit en una àrea d'expansió industrial de la capital comarcal, amb el naixement i expansió d'empreses de renom gurbetanes com Casa Terradelles.
A Gurb hi ha una escola (Les Escoles) i un institut (SI Gurb).

## Geografia

* Llista de topònims de Gurb (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).
| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Gurb | 2.136 |
| Granollers de la Plana | 272 |
| Vespella | 185 |
| Sant Julià Sassorba | 101 |
(Font: Idescat)
| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 74 | 90 | 94 | 606 | 901 | 2.118 | 1.558 | 1.541 | 1.542 | 1.545 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 1.619 | 1.794 | 1.869 | 1.821 | 1.766 | 1.630 | 1.498 | 1.734 | 1.686 | 1.686 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 1.823 | 1.852 | 1.898 | 1.993 | 2.126 | 2.296 | 2.394 | 2.526 | 2.580 | 2.545 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 2.559 | 2.654 | 2.713 | 2.702 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Llocs d'interès

* Castell de Gurb
* Sant Andreu de Gurb
* Ermita de Sant Roc (Gurb)
* Bosc Encantat
* Granollers de la Plana
* Sant Julià Sassorba

## Fills il·lustres

* Francesc Mora Borrell (1827 - 1905), arquebisbe de Monterey - Los Angeles.
* Josep Tarradellas Arcarons (desconeguda - actualitat), president i fundador de Casa Tarradellas.
* Carles Mundó Blanch (1976 - actualitat), advocat, polític i conseller de justícia de la Generalitat de Catalunya.
* Judit Puigdomènech i Roca (1992), cantant i actriu coneguda artísticament com a Ju.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Pedret i Marzà

Pedret i Marzà, també anomenat Pedret, Marzà i la Serra, és un municipi de la comarca de l'Alt Empordà, amb capital a Marzà. Des de 2023, l'alcaldessa és Xènia Ijsselstein Berta.
Aquest municipi va restar unit al de Vilanova de la Muga del 20-VI-1846 al 23-X-1933.

## Geografia

* Llista de topònims de Pedret i Marzà (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).
| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Marzà | 171 |
| Pedret | 11 |
(Font: Idescat)
Els dos nuclis que formen Pedret i Marzà estan separats entre si per 1 quilòmetre de distància, Pedret està més dispersat, mentre Marzà té un conjunt de cases al voltant d'una plaça, amb restes del que va ser fortalesa medieval.
Està regat per la riera de Pedret, afluent de la Muga.
La ramaderia, especialment la porcina és la base de la seva economia juntament amb el cultiu de secà.

## Monuments d'interès

* Restes del Castell de Marzà.
* Muralles i torre de guaita.
* Església de Sant Esteve, romànica del segle xii.
* Església parroquial de Sant Isidre i Sant Antoni. De construcció recent fou beneïda l'any 1968.
* Les masies de Mas Sala i de Can Serra.

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 19 | - | 17 | 108 | 121 | - | - | - | - | - |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| - | - | 168 | 169 | 155 | 145 | 142 | 129 | 130 | 130 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 112 | 114 | 127 | 141 | 144 | 154 | 163 | 173 | 184 | 189 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 180 | 195 | 191 | 181 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :
El primer cens és del 1936 amb 185 habitants, després de la desagregació de l'antic municipi de Vilanova de la Muga, avui incorporat a Peralada.

## Referències

* 1 2 Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.

## Enllaços externs

* Pedret i Marzà - Lloc web oficial
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Rellinars

Rellinars és un municipi de la comarca del Vallès Occidental, al límit amb el Bages.
El sector oriental és accidentat pels contraforts occidentals de la serra de l'Obac, en els quals neix la riera de Rellinars, que aflueix al riu Llobregat per l'esquerra dins el terme de Castellbell i el Vilar. El 2019, l'alcaldessa és Marta Roqué.

## Geografia

* Llista de topònims de Rellinars (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Economia

El sector forestal cobreix més de la meitat del terme. El conreu predominant és l'horta (tomàquets, mongetes i patates). La vinya havia estat el conreu bàsic però actualment només hi ha vinyes residuals. També foren importants les oliveres. Hi ha també cria de bestiar (porcs, conills i aviram). Té importància la funció de centre de segona residència i estiueig, sobretot de gent de Terrassa.

## Demografia

| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Rellinars | 883 |
| les Codines | 40 |
(Font: Idescat)
| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| - | - | 12 | 114 | 124 | 491 | 438 | 386 | 348 | 377 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 385 | 341 | 364 | 269 | 227 | 230 | 151 | 220 | 256 | 256 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 326 | 343 | 378 | 412 | 572 | 653 | 685 | 727 | 735 | 726 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 723 | 747 | 809 | 915 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Festa patronal

La festa local se celebra el 8 d'abril.

## Entitats

* Amics dels gegants de Rellinars

## Vegeu també

* Alzina de Can Felip Neri
* Cal Pau (Rellinars)Cal Pau
* Castell de Bocs
* El Paller de Tot l'Any

## Referències

* ↑ «El mapa de les alcaldesses a Catalunya: només un de cada cinc ajuntaments catalans està encapçalat per una dona». Begoña Grigelmo, 07-03-2019. [Consulta: 16 març 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Rupit i Pruit

Rupit i Pruit és un municipi de la comarca d'Osona, situat a la subcomarca del Collsacabra. Està situat a l'est de la regió de l'Alt Ter.
En origen els dos pobles ja compartien la mateixa jurisdicció del vescomte d'Osona que, segons la tradició, habitava al castell de Rupit abans de traslladar-se a Cardona. Al segle xviii, amb la divisió del marquesat de Rupit, es van formar dues batllies conegudes com a Sant Andreu de Pruit i Sant Joan de Fàbregues que no va canviar a Rupit fins al 1955. El 1977 es van fusionar Rupit i Pruit formant un sol municipi.

## Geografia

* Llista de topònims de Rupit i Pruit (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Rupit | 193 |
| Pruit | 84 |
(Font: Idescat)
| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 50 | 49 | 84 | 426 | 842 | 1.297 | 882 | 841 | 821 | 717 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 727 | 903 | 837 | 866 | 681 | 508 | 409 | 353 | 345 | 345 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 357 | 343 | 354 | 328 | 344 | 339 | 329 | 312 | 307 | 300 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 277 | 279 | 271 | 279 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Economia

Si tradicionalment l'agricultura de secà (cereals, llegums, patates, blat de moro i farratges) i la ramaderia (boví i porcí) eren les bases de l'economia, avui el turisme, atret pel tipisme del municipi, és la principal font de riquesa, amb un estol de comerços i restaurants que allotgen els nombrosos visitants estivals i de cap de setmana.

## Transports

Una carretera local l'uneix a la C-153. A més a més del vehicle privat, es pot anar a Rupit en autobús sortint de Cantonigròs, l'Esquirol, Roda de Ter, Vic, Manlleu i Barcelona. L'altra opció és el taxi, sortint de Manlleu, Vic o Roda de Ter, (i altres indrets de Catalunya, però és el transport més car). L'estació de tren més a prop és la de Manlleu i la següent més a prop, la de Vic. L'aeroport més a prop és el de Girona-Costa Brava i el següent més a prop és el de Barcelona.

## Vegeu també

* Roc de l'Àliga.
* L'Agullola Xica.
* L'Agullola Grossa.
* Riera de Rupit
* Salt de Sallent

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
* www.elscingles.org Arxivat 2010-06-12 a Wayback Machine. Associació Centre Cultural del Collsacabra - Revista ELS CINGLES de Collsacabra
* Calamplerupit.cat Pàgina amb informació sobre una botiga històrica del poble i amb una secció dedicada a la seva història] (en molts idiomes)
# Bernd Krauss

Bernd Krauss (Dortmund, 8 de maig de 1957) és un exfutbolista i entrenador alemany nacionalitzat austríac. Durant els últims 25 anys ha dirigit a equips de diversos països, com Espanya, Alemanya o Àustria. Actualment treballa a les categories inferiors del Étoile du Sahel.

## Carrera com a entrenador

Krauss va començar la seva trajectòria com a entrenador en 1988, dirigint el SC Kapellen. Posteriorment va entrenar als joves del Borussia Mönchengladbach i del 1. FC Colònia. El 1991 va passar a ser tècnic del primer equip del Borussia Mönchengladbach, amb el qual guanyaria una Copa d'Alemanya anys després.
Krauss va arribar a la Reial Societat el 1997. Va tenir un èxit immediat a la banqueta d'Anoeta, ja que va portar a l'equip donostiarra al tercer lloc en la Lliga 1997-98. No obstant això, la temporada 1998-99 va ser bastant discreta, perquè es va saldar amb una 10a posició. Va ser destituït l'octubre de 1999, després de sumar 9 punts en 9 partits de Lliga. Al febrer de 2000 va arribar al Borussia Dortmund, però no va poder obtenir cap victòria en 10 partits de la Bundesliga, la qual cosa va provocar el seu acomiadament. A l'any següent va signar amb el RCD Mallorca, però la seva estada a l'illa no va arribar als 4 mesos a causa dels mals resultats.
Posteriorment va entrenar diversos equips de l'estranger: l'Aris Salònica FC de Grècia, l'FC Admira Wacker d'Àustria i el Pegah Gilan FC de l'Iran. Va tornar a la Lliga espanyola de la mà del CD Tenerife en 2006, evitant el descens en les 10 últimes jornades de Segona i sent confirmat per a la temporada 2006-07, però va ser destituït després de només 15 jornades, deixant l'equip canari en llocs de descens. En 2007 es va fer càrrec del SK Schwadorf d'Àustria i posteriorment va treballar com a director esportiu i entrenador del Étoile du Sahel de Tunísia.

## Referències

* ↑ Isasa, Xabier «Krauss promete espectáculo» (PDF). Mundo Deportivo, 24-06-1997, pàg. 25.
* ↑ «El Athletic jugará la Liga de Campeones». El País, 16-05-1998.
* ↑ Muñoz-Baroja, Juan. «La Real destituye a Bernd Krauss». El País, 26-10-1999.
* ↑ «Borussia Dortmund: Bernd Krauss kommt für Skibbe» (en alemany). Der Spiegel, 06-02-2000.
* ↑ «Lattek entrenará al Dortmund en lugar de Krauss» (PDF). Mundo Deportivo, 14-04-2000, pàg. 28.
* ↑ «El alemán Krauss, nuevo entrenador del Mallorca». El País, 28-06-2001.
* ↑ Canda, Patricio. «El Mallorca despide a Bernd Krauss». El País, 18-10-2001.
* ↑ Agencia EFE. «Bernd Krauss firma como nuevo entrenador del Aris de Salónica». AS, 09-02-2002.
* ↑ «Bernd Krauss, nuevo entrenador del Tenerife». Marca, 11-04-2006.
* ↑ Agencia EFE. «El Tenerife destituye a Bernd Krauss». El Mundo, 04-12-2006.

## Enllaços externs

* Rapid stats - Rapid Archiv
* Career stats - National Football Teams
* Perfil de Krauss en transfermarkt.es
# Julen

Julen Gerrikabeitia, conegut simplement com a Julen (Bilbao, 1992), és un músic i influencer bascocatalà que ha guanyat renom per les seves creacions musicals originals. Malgrat ser dissenyador gràfic de professió, és cantant, guitarrista i pianista autodidacte.
Va néixer a Lekeitio, però quan tenia vuit anys es va traslladar a Catalunya. Allà passà a formar part del grup In Crescendo, que va esdevenir el guanyador de la segona edició del concurs musical Oh Happy Day. Ha estat protagonista de diverses obres musicals teatrals, com ara Les Misérables en 2016 i Across The Universe en 2019.
El febrer del 2022, va llançar el seu primer senzill titulat «Una cançó» i pocs mesos després, l'àlbum «Caiguda lliure». El 2023, va protagonitzar l'espot del Carnet Jove juntament amb Mariona Escoda. El 2024, va ser nominat als premis AMIC-Tresdeu a les categories d'instagramer, i al millor creador/a de contingut de cultura i art.

## Referències

* ↑ NacióGranollers. «In Crescendo guanya la final d'«Oh Happy Day»». [Consulta: 8 juny 2023].
* ↑ AMIC. «ENTREVISTA», 16-10-2022. [Consulta: 8 juny 2023].
* ↑ LOS40. «Julen: de l'èxit viral a les xarxes al seu debut amb ‘Una cançó’ | Tecnología» (en espanyol europeu), 17-02-2022. [Consulta: 8 juny 2023].
* ↑ «L'èxit de Julen: de fer versions a treure «Una cançó»». NacióDigital, 18-02-2022.
* ↑ Redacció. «Julen publica el seu debut "Caiguda lliure"». Primera Fila, 05-05-2022. [Consulta: 8 juny 2023].
* ↑ «Els cantants Julen i la vallenca Mariona Escoda presenten l’espot que centra la campanya del Carnet Jove per aquest 2023». Diari de Tarragona, 13-01-2023. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Els Premis AMIC-Tresdeu obren les votacions del públic». Comunicació 21, 14-03-2024. [Consulta: 30 març 2024].
# Joan Manuel Cabot Saval

Juan Manuel Cabot Saval (Aigües, 22 de juny de 1962) és un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la V i VI legislatures.
Llicenciat en dret, fou escollit regidor d'Aigües a les eleccions municipals espanyoles de 1995. Fou diputat i vicepresident de la Diputació d'Alacant de 1995 a 1999. Ha estat secretari d'organització i vicesecretari general del Partit Popular de la Comunitat Valenciana.
Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1999 i 2003. De 1999 a 2007 fou secretari primer de les Comissions de Reglament, de Peticions i de Govern Interior, president de la Comissió Permanent no legislativa d'Afers Europeus

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.107. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-07-17 a Wayback Machine., V Legislatura
# Castellet i la Gornal

Castellet i la Gornal és un municipi de la comarca de l'Alt Penedès.

## Geografia

* Llista de topònims de Castellet i la Gornal (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).
| Olèrdola | Santa Margarida i els Monjos | Castellví de la Marca |
| Sant Jaume dels Domenys L'Arboç Bellvei | | Vilanova i la Geltrú Canyelles |
| Calafell | Cunit | Cubelles |
El terme municipal és al sud de la comarca, entre el Garraf i el Baix Penedès. La capital del municipi és la Gornal. En la divisió provincial del 1833, la Gornal va ser inicialment inscrita a la província de Tarragona, per estar al marge dret del riu de Foix. Però aleshores la capital municipal era Castellet, que va quedar a la província de Barcelona, i es va modificar el límit provincial per mantenir la integritat del municipi.
Al poble de Clariana hi ha el santuari de Montserrat de Clariana, consagrat el 27 de maig del 1973.

## Història

Del Castell de Castellet se'n comencen a tenir dades l'any 977.

## Demografia

| Entitat de població | Habitants (2023) |
| la Gornal | 454 |
| Costa-Cunit-Castellet Sector Trencarroques | 383 |
| Rocallisa | 322 |
| els Rosers | 316 |
| Sant Marçal | 254 |
| Clariana | 174 |
| Valldemar | 162 |
| les Masuques | 154 |
| les Casetes | 129 |
| Torrelletes | 105 |
| Castellet | 86 |
| la Creu i els Àngels | 33 |
(Font: Idescat)
Evolució demogràfica :
| 1497 | 1553 | 1787 | 1887 | 1900 | 1920 | 1950 | 1970 | 2010 | 2023 | 2023 |
| 54 | 56 | 863 | 1.779 | 1.834 | 1.878 | 1.401 | 1.327 | 2.240 | 2.569 | 2.572 |

## Referències

* ↑ Jesús Burgueño, De la vegueria a la província, ISBN 84-232-0487-1
* ↑ «Temple de la Mare de Déu de Montserrat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ «Història del castell ampliada». Arxivat de l'original el 2018-09-30. [Consulta: 30 setembre 2018].

## Vegeu també

* Parc del Foix

## Enllaços externs

* Ajuntament de Castellet i la Gornal
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Banyolí

El banyolí fou una moneda d'aram batut encunyada a Banyoles entre el 1600 i el 1605 del tipus diner. La seva emissió fou molt polèmica, ja que la vila va superar de llarg la quantitat de producció que tenia legalment autoritzada. Les monedes es van escampar àmpliament tot inundant Girona, la qual va pronunciar enèrgiques protestes per aquest abús i prengué certes mesures. Finalment Banyoles va acabar renunciant al privilegi d'emissió que li havien atorgat davant de les amenaces de represàlia.

## Referències

* 1 2 3 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 95, entrada: "banyolí". ISBN 84-297-3521-6.