OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Història geològica d'Andorra

La història geològica d'Andorra estudia els principals esdeveniments del passat andorrà segons l'escala temporal geològica. Andorra és a la zona central dels Pirineus que està formada per roques molt antigues, d’edat paleozoica, que havien estat afectades anteriorment per una altra orogènesi: l’herciniana, que va donar lloc al súpercontinent Pangea.

## Referències

* ↑ «Geologia d'Andorra» (en catala). Institut d'Estudis Andorrans, ÌEA, 2010. Arxivat de l'original el 2021-05-14. [Consulta: 14 maig 2021].
* ↑ «Estructura de los materiales prevariscos de la Zona Axial pirenaica en la transversal de Andorra» (en castellà). Geo-Guías, 2019. [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ Joan Manuel Vilaplana. Estudi del glacialisme de les Valls de la Valira d'Ordino i d'Arinsal, Andorra. Institut d'Estudis Catalans, 1984, p. 17-19. ISBN 8472830535, 9788472830530.
* ↑ «Estratigrafía, estructura y su relación con el metamorfismo de la zona axial pirenaica en la transversal del noroeste de Andorra y comarcas del Pallars Sobirá y el Alt Urgell (Lleida)» (en castellà). Repositorio Institucional de la Universidad de Oviedo, 2015. Arxivat de l'original el 2021-08-04. [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ «Les roques d'Andorra». Institut d'Estudis Andorrans, IEA, 2010. [Consulta: 14 maig 2021].

## Bibliografia

* Mases, M.; Gallego, N.; Margalef, A.; Jaume Riba, fotògraf. Altres mirades : Itinerari visual per la geologia d'Andorra (llibre de fotografies). il·lustrada. Institut d'Estudis Andorrans. Pagès, 2010, p. 185. ISBN 978-99920-2-056-2.
* Mata-Perelló, JM.; Sanz Balaguer, J. «Recorregut de recerca geològica mineralògica i patrimonial pel Principat d´Andorra: des de La Massana a Ordino i a Llors» (PDF). Revista de geologia. Terra endins, 4, 2015, pàg. 8. ISSN: 2013-5106 ISSN 2013-5106 [Consulta: 14 maig 2021].

## Enllaços externs

* Les roques d'Andorra. Tipus, (Les roques al carrer), IEA
* Mapa geològic d'Andorra
* Estudi estructural i estratigràfic del sud d’Andorra
* SIGMA, Sistema d'Informació Geogràfica Mediambiental d'Andorra Arxivat 2010-04-19 a Wayback Machine.
# Barisó II de Torres

Barisó II de Torres fou fill de Gunnari I de Torres, jutge de Torres des del 1153. Va exercir anteriorment la regència durant l'absència del pare vers el 1147-1150. Va ajudar el seu germà Pere de Càller-Torres contra els pisans, i va iniciar una política progenovesa accentuada després que els pisans van empresonar i matar el seu germà. Va abdicar el 1186 i es va retirar a Sicília. Va morir vers 1191 a l'hospital de San Joan d'ultramar de Messina. Estava casat amb Preciosa d'Orrù (morta passat el 1178). Va deixar quatre fills: Constantí II de Torres, Susana (morta abans del 1186, dona d'Andrea Dòria), Itocor (mort passat el 1203) i Comit de Torres.
# Cantó de Lo Mur de Barrés

El cantó de Lo Mur de Barrés és un cantó francès del departament de l'Avairon, situat al districte de Rodés. Té sis municipis i el cap cantonal és Lo Mur de Barrés.

## Municipis

* Brocmat
* La Crotz de Barrés
* Lo Mur de Barrés
* Muròls
* Taussac
* Terondèls

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1931-1967 | Adrien Viguier | |
| 1967-1973 | Robert Laurens | RI |
| 1973-1998 | Bernard Monzie | UDF |
| 1998- | Francis Issanchou | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.257 | 4.508 | 4.252 | 4.150 | 3.768 | 3.345 | 3.140 |
# Cantó de Lesinhan de las Corbièras

El cantó de Lesinhan de las Corbièras és un cantó francès del departament de l'Aude, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Narbona, té 18 municipis i el cap cantonal és Lesinhan de las Corbièras.

## Municipi

* Argens de Menerbés
* Botenac
* Camplong d'Aude
* Castèlnòu d'Aude
* Conilhac de las Corbièras
* Cruscadas
* Escalas
* Fabresan
* Ferrals de las Corbièras
* Fontcobèrta
* Omps
* Lesinhan de las Corbièras
* Luc d'Orbiu
* Montbrun de las Corbièras
* Montseret
* Ornasons
* Sant Andrieu de Ròcalonga
* Torosèla

## Vegeu també

* Cantons de l'Aude
# Stankeithita

La stankeithita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom pel geòleg estatunidenc Stanley Keith (b. 1948), investigador i autor de nombroses publicacions sobre la mineralogia i la geologia d'Arizona.

## Característiques

La stankeithita és un tel·lurit de fórmula química Mn²⁺Mn²⁺Te⁴⁺₄O₁₀. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes d’octubre de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema tetragonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «04.JK - Tel·lurits sense anions addicionals, sense H₂O» juntament amb altres minerals com la denningita, de la qual n'és anàloga amb MnMn, la fairbankita o la plumbotel·lurita, entre d'altres. Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu Mineral de la Universitat d'Arizona Alfie Norville, a Tucson (Arizona), amb el número de catàleg: 22738, i al projecte RRUFF, amb el número de mostra: R240009.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Moctezuma, situada al municipi de Moctezuma (Sonora, Mèxic). Aquesta mina mexicana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Stankeithite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2024].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 82». European Journal of Mineralogy, 36, 6, 09-12-2024, pàg. 1005–1010. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-1005-2024 [Consulta: 26 desembre 2024].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - Tellurites without additional anions, without H2O». Mindat. [Consulta: 26 desembre 2024].
# Punta Croz

La Punta Croz és un cim de 4.110 metres que es troba entre les regions de l'Alta Savoia a França i la Vall d'Aosta a Itàlia. Forma part de les Grandes Jorasses conjuntament amb les puntes Walker (4.208 m.), Whymper (4.184 m.), Marguerita (4.065 m.), Hélèna (4.045 m.) i Young (3.996 m.)

## Referències

* 1 2 «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.

## Enllaços externs

* «Grandes Jorasses - Pointe Croz» (en francès). Camptocamp.org. [Consulta: 18 juny 2012].
* «Grandes Jorasses (Pointe Croz)» (en anglès). The Fourthousanders of the Alps. Thomas Schabacher, Daniel Roth. [Consulta: 18 juny 2012].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Bir Ali

Bir Ali és una ciutat costanera del Iemen, a la governació de Shabwa, a uns 140 al sud de la capital, Ataq, i a uns 120 km de Mukalla, més a l'est a la costa. Té uns tres mil habitants dedicats a la pesca. Propera es troba l'antiga Cana o Cane o Kana (Qana, Qani), l'antic port de l'encens. Al costat de Bir Ali hi ha una zona de turons volcànics. El clima és extrem i a l'estiu arriba fàcilment als 50 graus. La regió amb centre principal a la ciutat de Bir Ali correspon a la vall del wadi Amaqin.
Bir Ali va esdevenir independent pel fraccionament del soldanat wahidi amb capital a Habban vers el 1830. El soldà Mushin ben Salih va signar un tractat de protectorat amb la Gran Bretanya el 1890 i va pertànyer al Protectorat d'Aden (1890-1917), protectorat Occidental d'Aden (1917-1937), i Protectorat Oriental d'Aden (1937-1961). El 1961 fou incorporat al soldanat d'Azzan i Bal Haf amb el qual va ingressar a la Federació d'Aràbia del Sud el 1963. Integrat a la República Popular del Iemen del Sud (1967-1970) i República Popular i Democràtica del Iemen (1970-1990), és part de la República del Iemen després de la unificació d'aquest darrer any.

## Sultans

* Abd Allah ben Talib al-Wahidi 1830-?
* Al-Hadi ben Talib al-Wahidi 1842-1875
* Talib ben al-Hadi al-Wahidi 1875-1880
* Muhsin ben Salih al-Wahidi 1880-1893
* Salih ben Ahmad al-Wahidi 1893-1916
* Nasir ben Talib al-Wahidi 1916-1940
* Alawi ben Muhsin al-Wahidi 1940-1955
* Alawi ben Salih al-Wahidi 1955-1961
# Barix

Barix (en rus Барыш) és una ciutat de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia. Es troba a la vora del riu Barix, a 111 km al sud-oest d'Uliànovsk. La primera menció d'un assentament a l'emplaçament de l'actual ciutat pertany a un document de la segona meitat del segle xvii. El creixement econòmic va començar amb l'establiment d'un molí per elaborar teixits al poble de Gurievka el 1826. El 1848 va obrir una fàbrica de paper, que va donar vida al poble de Kuroiedovo, que més tard va passar a dir-se Troitsko-Kuroiedovo. Cap a les acaballes del segle xix van obrir unes altres tres fàbriques, així que l'àrea va esdevenir un petit centre industrial en un medi predominantment encara agrícola. El 7 de setembre de 1928 Troitsko-Kuroiedovo va convertir-se en un assentament de tipus urbà ja anomenat Barix. També Gurievka va rebre aquell estatus aquell any. Durant la Segona Guerra Mundial, les fàbriques tèxtils de Vítebsk i de Gómel van traslladar-se a Barix. La ciutat actual va néixer pròpiament el 22 de desembre de 1954 amb la unió dels dos assentaments de Barix i de Gurievka.
# Cantó de Capestanh

El cantó de Capestanh és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió del Llenguadoc-Rosselló. Forma part del districte de Besiers, té 9 municipis i el cap cantonal és Capestanh.

## Municipis

* Capestanh
* Creissa
* Maurelhan
* Montadin
* Montelhs
* Niça d'Ausseruna
* Pòlhas
* Puègserguièr
* Cranta
# Cantó de Limós

El cantó de Limós és un cantó francès del departament de l'Aude, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Limós, té 23 municipis i el cap cantonal és Limós.

## Municipi

* Ajac
* Alet
* La Besòla
* Borièja
* Borijòla
* Castèlrenc
* Cépia
* Cornanèl
* Ladinha d'Amont
* Ladinha d'Aval
* Fèstas e Sant Andrieu
* Gajan e Viladieus
* Limós
* Lopian
* Magria
* Malràs
* Paulinha
* Piussa
* Sant Coat de Rasés
* Sant Martin de Vilareglan
* Torrelhas
* Verasan
* Vilalonga d'Aude

## Vegeu també

* Cantons de l'Aude
# Cananill

El Cananill és una serra situada al municipi de les Avellanes i Santa Linya a la comarca del Noguera, amb una elevació màxima de 603 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Santa Llúcia de Bellmunt

Santa Llúcia de Bellmunt és una església del municipi de Bellmunt del Priorat (Priorat) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Sòlida construcció de tres naus i creuer no sobresortit, amb absis poligonal. El cos central és de tres trams, amb cor a la primera. Les naus laterals són separades per pilastres i arcs de mig punt. D'un fris continu arrenca la volta, de mig punt amb llunetes i cúpula a la intersecció amb el creuer, amb quatre obertures. El campanar, de planta octogonal i de dos cossos, és al peu del temple. A la façana cal destacar una finestrella amb la data de 1815, un ull de bou i la portalada, de pedra. La porta, entre falses columnes, és d'arc rebaixat i rematada per un guardapols que envolta una fornícula on hi ha una imatge moderna de Sant Llúcia.

## Història

L'església actual substituí una construcció anterior de principis del segle xvii. Les obres s'iniciaren el 1814 i, després d'una petita paralització, continuaren el 1816. Fou beneïda el primer de febrer del 1818 i traslladades les imatges des de l'antic temple. Fou elevada de Vicaria a Església parroquial el març de 1867. Pel juliol de 1936, durant la guerra civil espanyola, foren desmuntats els altars i cremats a la plaça, així com l'orgue. Pel que sembla, els altars actuals són una reproducció dels anteriors. També es destruïren les campanes.

## Referències

* 1 2 3 4 «Església de Santa Llúcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Església de Santa Llúcia». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Punta della Vecchia

El Punta della Vecchia és una muntanya de 2.387 metres dels Alps Penins, que es troba entre les regions de la Vall d'Aosta i del Piemont (Itàlia).

## SOUISA

Segons la definició de la SOIUSA, el cim té la següent classificació:
* Gran part: Alps occidentals
* Gran sector: Alps del nord-oest
* Secció: Alps Penins
* Subsecció: Alps Biellesi i Cusiane
* Supergrup: Alps Biellesi
* Grup: Cadena Tre Vescovi-Mars
* Subgrup:
* Codi: I/B-9.IV-A.1

## Referències

* ↑ Marazzi, Sergio. Priuli & Verlucca. Atlante Orografico delle Alpi. SOIUSA (en italià), 2005.
# Barmen

Barmen és un districte de la ciutat de Wuppertal, en el land de Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya. Prové de la unió de diferents llocs i pobles de la regió. El seu principal lloc era Gemarke. En 1808 va ser convertit oficialment en ciutat i el 1815 se'l declarà part del districte de Elberfeld. Tenia al seu càrrec altres ciutats: la ciutat de Gemarke, el llogaret de Wupperfeld (des de 1780), més els pobles de Heckinghausen, Rittershausen, Wichlinghausen, el mas de Karnap i 58 altres llocs més petits amb els quals conformaven una província. En 1930 va passar a formar part de la ciutat de Wuppertal.

## Persones il·lustres

* Carl Gotthelf Glaeser (1784-1829), músic i escriptor, treballà i morí en aquesta ciutat.
* Friedrich Bayer (1825-1880), industrial nascut a la ciutat, fundador de l'empresa química farmacèutica Bayer AG.
* F. W. Francke (1862-...?) organista.
* Friedrich Engels
* Paul Hoeffer (1895-1949), compositor musical.

## Demografia

Evolució de la població :
| Any | 1591 | 1640 | 1800 | 1810 | 1840 | 1875 | 1890 | 1900 | 1851 |
| Habitants | 1.000 aprox. | 1.900 aprox. | 12.000 aprox. | 16.289 | 30.847 | 86.504 | 116.144 | 141.947 | 169.214 |
| 1919 | 1925 | - | - | - | - | - | - | - |
| 156.326 | 187.099 | - | - | - | - | - | - | - |
# Cantó de La Barraca de Fraisse-Sauvatèrra

El cantó de La Barraca de Fraisse-Sauvatèrra és un cantó francès al districte de Rodés (departament de l'Avairon) que compta amb deu municipis: Bossac, Cambolaset, Castanet, Colombiès, Gramond, Manhac, Moirasés, Pradinàs, Sauvatèrra de Roergue, La Barraca de Fraisse essent aquest últim el cap cantonal.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-2001 | Jean-Paul Espinasse | PS |
| 2001-2008 | Jean-Louis Calviac | Divers droite |
| 2008- | Didier Mai-Andrieu | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 8.825 | 9.381 | 8.806 | 8.186 | 8.065 | 8.007 | 8.433 |
# Puig de Cans

El Puig de Cans és una muntanya de 108 metres que es troba al municipi de Masarac, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
# Sant Salvador de Bellver

L'església de Sant Salvador de Bellver és un monument del municipi de Sant Boi de Lluçanès (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Església d'una sola nau amb volta apuntada i dos arcs torals situada dalt d'un turó. L'absis té dues finestres amb arcs en degradació, cornisa en dents de serra, arcuacions i bandes llombardes.

## Història

Aquesta església es troba citada l'any 1110. Des de començaments del segle xii hi havia en aquest lloc una comunitat de preveres i clergues que seguia la regla de sant Agustí. Aquesta comunitat havia quedat reduïda el 1278 a un sol membre, en canvi adquirí força importància una confraria que també hi tenia seu.

## Referències

* 1 2 «Sant Salvador de Bellver». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Sant Salvador de Bellver». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Punta Walker

El Punta Walker o Pointe Walker és una muntanya de 4.208 metres que es troba entre les regions de l'Alta Savoia a França i de la Vall d'Aosta a Itàlia. Forma part de les Grandes Jorasses conjuntament amb les puntes Whymper (4.184 m.), Croz (4.110 m.), Marguerita (4.065 m.), Hélèna (4.045 m.) i Young (3.996 m.)

## Toponímia

El nom Walker d'aquest cim prové d'Horace Walker, el president del British Alpine Club, qui en realitzà la primera ascensió.

## Referències

* ↑ «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org». [Consulta: 25 agost 2011].
* «Summitpost.com» (en anglès). [Consulta: 25 agost 2011].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Bisbat d'Albarrasí

El Bisbat d'Albarrasí va ser una divisió de l'església catòlica al llarg del segon mil·lenni. Pren el nom de la ciutat aragonesa d'Albarrasí. En plena reconquesta de la Corona d'Aragó, l'any 1172, el Papa Alexandre III crea un bisbat que ocupa les terres de la senyoria d'Albarrasí, a instàncies del cavaller Pedro Ruiz de Azagra. El primer bisbe va ser Martí, d'origen castellà, atès la influència de l'arquebisbe de Toledo, en Cerebrú. El 1200 es consagra la catedral d'Albarrasí. En un principi, la diòcesi va rebre la denominació Arcabricensis, per una errada que suposava la ubicació de l'antiga ciutat visigòtica d'Arcavica. El 1176, l'arquebisbe de Toledo va reservar Arcavica per a Conca, i la diòcesi aragonesa es va denominar Segobriga, en confusió per la vila de Sogorb. El bisbat va ser un agent durant la conquesta de València, i entre 1242 i 1576, Albarrasí i Sogorb van formar una sola entitat, que prenia part de les terres valencianes de parla aragonesa. El 1577 es divideix en dues diòcesis. La d'Albarrasí contínua la seua trajectòria històrica fins que el 1859 fou suprimida i integrada a la diòcesi de Terol.

## Vegeu també

* Antoni Vila i Camps

## Enllaços externs

* «Bisbat d'Albarrasí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Barri Magó

El barri de Magó (quartier Magon) és un barri de Cartago a la vora de la mar on es troben diverses restes antigues. La zona fou ocupada pels púnics a tot tardar al segle v aC, amb l'estructuració d'un barri de Cartago de traçat regular protegit per un mur, i amb un port. Més tard, al llarg del segle iii aC, el barri fou modificat i les cases més petites van ser eliminades i el seu lloc ocupat per cases més gran amb pati interior amb columnes i planta i sols pavimentats amb peces policromades; l'aprovisionament d'aigua estava garantits per l'existència d'alguns pous i unes cisternes. Aquest barri fou destruït pels romans quan van destruir la ciutat el 146 aC, però més d'un segle més tard hi fou refundada una nova ciutat romana i van conservar l'estructura regular de l'anterior ciutat. El barri forma avui un parc arqueològic marítim que es pot visitar.
# Cantó de La Salvetat d'Agot

El cantó de La Salvetat d'Agot és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió del Llenguadoc-Rosselló. Forma part del districte de Besiers, té 3 municipis i el cap cantonal és La Salvetat d'Agot.

## Municipis

* Fraisse d'Agot
* La Salvetat d'Agot
* Lo Solièr
# Cantó de Boason

El cantó de Boason és un cantó francès del departament de l'Avairon, situat al districte de Rodés. Té 5 municipis i el cap cantonal és Boason.

## Municipis

* Boason
* Gabriac
* La Lobièira
* Montrosièr
* Rodèsla

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1920-1945 | Louis Puech | |
| 1945-1967 | Abbé Albert Rieucau | |
| 1967-1979 | Etienne Bastide | |
| 1979-1998 | André Baudon | UDF |
| 1998- | Jean-Michel Lalle | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.132 | 4.447 | 4.560 | 5.150 | 5.529 | 6.117 | 6.800 |
# Coll de Castillon

El coll de Castillon (en francès col de Castillon) és un port de muntanya que corona a 707 msnm i que es troba al departament francès dels Alps Marítims. El coll uneix les viles de Sospèl, al nord, i Menton, al sud.
El coll va ser punt habitual de pas, amb vint-i-set visites, pel Tour de França entre 1911 i 1952, any en què es pujà per darrera vegada. Des de Sospèl l'ascensió fa 7 quilòmetres de llargada, al 5,1% de desnivell, en què se superen 359 metres de desnivell. Des de Menton la ruta és més llarga, amb 15 quilòmetres d'ascensió, al 4,6% de mitjana i un desnivell de 697 metres.

## Referències

* 1 2 3 «Col de Castillon». zanibike.net [Consulta: 26 octubre 2014]. Arxivat 26 October 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-10-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
* ↑ «Le col de Castillon». ww.memoire-du-cyclisme.eu [Consulta: 26 octubre 2014]. Arxivat 26 October 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-10-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Mas Vilaltella

Mas Vilaltella és un monument del municipi de Sant Boi de Lluçanès (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Edifici orientat a migdia amb teulada a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana principal. L'accés principal és un portal adovellat datat el 1792 on hi veiem un dibuix d'un arbre inscrit. Al costat dret hi ha un rellotge de sol. Les finestres són allindanades i tenen els muntants i els ampits de pedra treballada. A la part esquerra de la casa hi ha un corral amb una entrada de volta datat del 1793. A la part del darrere hi ha una eixida amb tres arcades de mig punt i un pou que arriba a l'alçada d'aquesta.

## Història

La primera notícia que tenim data del 1365, quan el batlle del castell de Sant Boi de Lluçanès decreta que ningú pasturi ni faci empriu en el Mas Vilaltella de Sant Boi. En una de les llindes hi ha el nom del restaurador: "Jeroni Freixer i Vilaltella, any 1786".

## Referències

* 1 2 «Mas Vilaltella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Mas Vilaltella». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Punta Whymper

El Punta Whymper és una muntanya de 4.184 metres que es troba entre les regions de l'Alta Savoia a França i la Vall d'Aosta a Itàlia. Forma part de les Grandes Jorasses conjuntament amb les puntes Walker (4.208 m.), Croz (4.110 m.), Marguerita (4.065 m.), Hélèna (4.045 m.) i Young (3.996 m.)

## Toponímia

El nom Whymper d'aquest cim prové d'Edward Whymper, el primer escalador de les Grandes Jorasses..

## Referències

* ↑ «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org». [Consulta: 25 agost 2011].
* «Summitpost.com» (en anglès). [Consulta: 25 agost 2011].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Pic de la Cabaneta (Siscaró)

El pic de la Cabaneta, sobre la coma i els estanys del Siscaró, és una muntanya de 2.818 m. als Pirineus, situada al nord-est d'Andorra. El cim fa frontera entre l'Arieja (França) a L'Ospitalet i el Principat Andorra a Canillo. El cim és sobre al carener entre el pic del Siscaró (2.836 m) i el Roc Melé (2.811 m) que separa la vall d'Incles a l'oest, el circ del Siscar a l'est i les comes de la Comarqueta al sud.
A Andorra existeix també un altre pic amb el mateix nom: pic de la Cabaneta. Ambdós figuren als mapes amb el mateix topònim que sovint es presta a confusió.

## Ruta normal d'ascens

Partint de l'aparcament de la Baladosa (pont de la Baladosa) (1.800 m) situat al final de la vall d'Incles, on s'hi arriba ( temporada estiuenca) per la carretera asfaltada CS-270 - Refugi del Siscaró (2.145 m) - Basses i estany del Siscaró - Portella de la cabaneta (carena 2.770 m) - Pic de la Cabaneta (2.811 m).

## Referències

* ↑ «Mapa Muntanyes d'Andorra, full 05». Govern d'Andorra, 2024. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ «Pic de la Cabaneta» (en castellà). AllTrails.com, 2024. [Consulta: 11 novembre 2024].
* 1 2 «Pic de la Cabaneta. Per a tots els públics». Diari d'Andorra, 25-02-2018. [Consulta: 11 novembre 2024].