OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pang Ji

Pang Ji :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 逄紀 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 逄紀 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Páng Jì |
    En aquest nom xinès, el cognom és Pang.
Pang Ji (mort el 202), nom estilitzat Yuantu (元圖), era un ministre del senyor de la guerra Yuan Shao durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa.
Pang va ser criticat per l'assessor de Cao Cao, Xun Yu, com un "home coratjós però que no fa cas de l'opinió dels altres". Pang calumnià Tian Feng després de la derrota de Yuan Shao a la batalla de Guandu i va causar que Tian se suïcidés. Pang més tard va anar a servir a Yuan Shang, el successor de Yuan Shao. Com Yuan Shang era el més jove dels tres fills de Yuan Shao, hi va haver una intensa rivalitat entre els germans. El fill gran de Yuan Shao, Yuan Tan, estava a punt de revoltar-se, i Pang i Shen Pei suggeriren de manar un petit exèrcit per ajudar Yuan Tan en la defensa contra els reiterats atacs de Cao Cao i així poder resoldre la tensió. Pang hi anà com emissari. No obstant això, Yuan Tan no estava content amb els reforços i va exigir a Yuan Shang que li enviés més tropes. Shen Pei s'hi va negar rotundament i va matar Pang.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Anotacions

* ↑ El nom és sovint mal pronunciat com a «Féng Jì», puix que el caràcter 逢 en xinès modern es pronuncia com a «Féng», no obstant era probable que el cognom real fóra 逄, pronunciat com a «Páng», ja que els dos caràcter semblen molt similars i Páng n'era un cognom molt més comú.
# Serra Mitjana (Albanyà)

La Serra Mitjana és una serra al municipi d'Albanyà a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 464 metres.

## Referències

* ↑ «serra Mitjana». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vila-rasa (Sant Boi de Lluçanès)

Mas Vila-rasa és un mas catalogat com a monument del municipi de Sant Boi de Lluçanès (Osona). Edifici de planta rectangular amb els murs de pedra i poc morter, teulat a doble vessant lateral a la façana de la porta principal adovellada. En aquesta construcció s'hi va adossar una ampliació també de pedra i amb el teulat a doble vessant però amb l'eix perpendicular a la primera construcció. Aquest edifici té un segon pis amb els murs cimentats, que desmereixen la qualitat de l'antiga construcció.
El cos principal de l'edifici presenta les façanes regularment ordenades amb planta, pis i golfes i les obertures amb llindes de pedra, la finestra central del pis té un guardapols motllurat i un arc lobulat en degradació. A la façana, sobre el portal, hi ha un matacà.
La pallissa és una construcció de planta rectangular amb els murs de pedres irregulars i poc morter, parcialment reforçat amb ciment, i el teulat a doble vessant. A la façana principal es conserva una gran arcada que ocupa quasi tota l'alçada de l'edifici, a l'interior té dues plantes modernament refetes amb corts a la part inferior.
Adossat a la part esquerra de la façana principal hi ha unes corts de nova construcció.
La capella de Sant Pere de Vila-Rasa és d'una sola nau amb els murs de pedres irregulars i el teulat a doble vessant. La porta d'entrada està formada per un arc escarser molt rebaixat format per carreus ben tallats semblants als que perfilen les cantonades de l'edifici. A la part superior de la façana hi ha un ull de bou rodó també perfilat de carreus ben tallats. A la part esquerra de la façana i a mitjana alçada es poden veure les restes d'una finestra rectangular emmarcada de maons en els laterals i la part superior. Culminant la façana hi ha una petita espadanya de nova construcció que reprodueix l'antiga que estava trencada.

## Història

Les diferents estructures i qualitats del mur corroboren les diferents fases constructives. Originàriament és un gran casal del segle xvi reconstruït als segles xvi i xvii i modernament reformat.
Vila-rasa ja s'esmenta l'any 1133. Des del 1160 fins al segle xix els seus hereus (Vila-rasa o Jurdi de Vila-rasa des del 1354) tenien la batllia del terme de Sant Boi de Lluçanès, que pertanyia al bisbat de Vic. Les ampliacions del segle xviii són obra de F. Vilà, l'any 1704.
La capella està situada davant de la porta principal de la masia de Vila-rasa i està dedicada a Sant Pere. Anteriorment havia estat dedicada també a Sant Francesc. Donat que una de les finestres laterals de la capella, possiblement d'una rectoria, porta la data de 1777, i que gran part de les obres que es varen fer a la casa durant el segle xviii les va dur a terme Francesc Vilà i Vila-rasa, possiblement la capella fou la culminació de les obres de la masia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Mas Vila-rasa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Mas Vila-rasa». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Puzur-Aixur I

Puzur-Aixur (accadi: 𒁍𒀫𒀸𒋩, Pu-AMAR-Aš-ŠUR) va ser rei d'Assur (Assíria) cap a l'any el 1975 aC. Figura a la Llista dels reis d'Assíria i se'l menciona a diverses inscripcions, que diuen que va renovar les muralles de la ciutat d'Assur, renovació que havia iniciat Kikkia.
Va succeir a Akiya, que no sembla ser el seu pare o de la seva família, i se suposa que Puzur-Aixur tenia un origen diferent, potser accadi, i hauria establert una nova dinastia que va durar fins a Erixum II, derrocat per Xamxi-Adad I.
Cap a l'any 1940 aC el va succeir Xallimahhe.

## Referències

* 1 2 «The Assyrian king list». Livius.org. [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ Cifola, Barbara. Analysis of variants in the Assyrian royal titulary from the origins to Tiglath-Pileser III. Nàpols: Istituto universitario orientale, 1995, p. 8.
# Girardinus creolus

Girardinus creolus és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,4 cm de longitud total i les femelles els 7.

## Distribució geogràfica

Es troba a Cuba.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Any Sant Jacobeu

L'Any Sant Jacobeu (en gallec: Ano Santo Xacobeo), també anomenat Any Sant Compostel·là o simplement Xacobeo, és una celebració catòlica que té lloc a Santiago de Compostel·la els anys en què el 25 de juliol, festivitat de l'Apòstol, cau en diumenge. Això succeeix amb una regularitat de 28 anys, celebrant-se cada 6, 5, 6 i 11 anys, el que significa que cada segle se celebren 14 Xacobeos.
El primer Any Jacobeu el va establir el Papa Calixte II el 1122 per a l'any 1126. Els últims han estat 1993, 1999, 2004, 2010 i 2021. El proper serà el 2027.

## Tradició

La celebració de cada any sant atorga la indulgència a tots aquells fidels que voluntàriament compleixin les següents condicions:
* Visitar la catedral de Santiago de Compostel·la, a Galícia.
* Resar alguna oració (almenys, el Credo o el Parenostre) i demanar per les intencions del Papa. Es recomana també assistir a la Santa Missa.
* Rebre els sagraments de la penitència i de la comunió; és a dir, confessar-se i combregar (en els quinze dies anteriors o posteriors a la visita de la catedral)
És costum, a més, accedir a la catedral travessant la Porta Santa que s'obre únicament en ocasió d'aquesta solemnitat.

## Anys sants

Anys sants dels segles xx i xxi :
| | +6 | +5 | +6 | +11 |
| +28 | 1909 | 1915 | 1920 | 1926 |
| +28 | 1937 | 1943 | 1948 | 1954 |
| +28 | 1965 | 1971 | 1976 | 1982 |
| +28 | 1993 | 1999 | 2004 | 2010 |
| +28 | 2021 | 2027 | 2032 | 2038 |
| +28 | 2049 | 2055 | 2060 | 2066 |
| +28 | 2077 | 2083 | 2088 | 2094 |
Aquestes dates, on el 25 de juliol cau en diumenge, poden consultar-se aquí Arxivat 2010-03-04 a Wayback Machine.
# Gongsun Gong

    En aquest nom xinès, el cognom és Gongsun.
Gongsun Gong :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 公孫恭 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 公孙恭 |
Gongsun Gong va ser un senyor de la guerra menor durant la tardana Dinastia Han Oriental i el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Era el germà menor de Gongsun Kang i el fill de Gongsun Du. Gongsun Gong va aconsellar al seu germà de matar Yuan Xi i Yuan Shang, quan aquests s'havien refugiat de Cao Cao a Liaodong, i va enviar els seus caps a Cao Cao. Després de la mort de Gongsun Kang, Gongsun Gong va heretar el senyoriu de Xiangping, ja que els dos fills de Kang eren massa joves per a governar. Cao Pi va confirmar el senyoriu i va donar a Gongsun Gong el rang de General de Carruatges i Cavalleria. Això no obstant, l'any 228, va ser deposat pel seu nebot, Gongsun Yuan, després que Gong s'hagués mostrat incapaç de governar bé.

## Nomenaments i títols en possessió

* Administrador de Liaodong (遼東太守)
* General de Carruatges i Cavalleria (車騎將軍)
* Marquès de Pingguo (平郭侯)

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Luo Guanzhong; tr. Moss Roberts (1995). Three Kingdoms. ISBN 7-119-00590-1
* Rafe de Crespigny (1996). To Establish Peace volume 2. ISBN 0-7315-2536-1
# Temps de coherència

Una il·lustració del concepte de temps de coherència. Per a una ona electromagnètica, el temps de coherència és el temps durant el qual una ona que es propaga (especialment un làser o un feix màser) es pot considerar coherent, el que significa que la seva fase és, de mitjana, predictible.
En sistemes de transmissió de llarga distància, el temps de coherència es pot reduir per factors de propagació com ara la dispersió, la dispersió i la difracció.
El temps de coherència, normalment designat τ, es calcula dividint la longitud de la coherència per la velocitat de fase de la llum en un medi; aproximadament donat per $\tau ={\frac {1}{\Delta \nu }}\approx {\frac {\lambda ^{2}}{c\,\Delta \lambda }}$ on λ és la longitud d'ona central de la font, Δν i Δλ és l'amplada espectral de la font en unitats de freqüència i longitud d'ona respectivament, i c és la velocitat de la llum en el buit.
Un làser de fibra de mode únic té una amplada de línia d'uns pocs kHz, que correspon a un temps de coherència d'uns centenars de microsegons. Els màsers d'hidrogen tenen una amplada de línia al voltant d'1 Hz, corresponent a un temps de coherència d'aproximadament un segon. La seva longitud de coherència correspon aproximadament a la distància de la Terra a la Lluna.
A partir del 2022, grups de recerca d'arreu del món han demostrat qubits superconductors amb temps de coherència de fins a diversos 100 μs.

## Referències

* ↑ Paschotta, Dr Rüdiger. «coherence time» (en anglès). [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «5.4: Coherence» (en anglès), 07-01-2022. [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ Precision measurements with atomic hydrogen masers (Tesi) (en anglès), 2003-05-12.
* ↑ «High-quality superconducting qubits fabricated with CMOS-compatible technologies» (en anglès), 19-08-2022.
# Serra Pelada (Cistella)

La Serra Pelada és una serra situada al municipi de Cistella a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 317 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Falgueres (Centelles)

Les Falgueres és un mas del municipi de Centelles (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Edifici civil de considerables dimensions, de forma allargada, teulada a dues vessants i orientat a Sud-oest. El conjunt està format per diferents edificis d'alçades variables (2-3 pisos). El material de construcció és pobre.
A la façana principal es pot comprovar la data de les successives ampliacions. En una finestra es pot observar un petit relleu en forma de carot datat el 1698 i a l'edifici adjunt s'hi pot llegir en dues finestres "DIE I DE IUNI" i l'any 1752. Com a elements remarcables, a la façana esquerra hi ha una finestra amb motius gòtics i un finestral també gòtic amb la típica trilobada, si bé sense les columnetes.

## Història

No es conserven referències històriques d'aquest mas. La datació en diferents llindes ens permet recular a una reedificació durant els segles XVII-XVIII. Els elements gòtics que hi trobem no ens poden fer caure en l'error de datar la seva construcció com a anterior, ja que en moltes de les masies d'aquests verals s'han aprofitat elements de construcció més antics. Tot i que s'ha conservat el nom de Falguera; la situació de la masia en un lloc transitat i perillós ha provocat presumiblement un estat d'abandonament notable en tota l'edificació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Les Falgueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Les Falgueres». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Limia heterandria

Limia heterandria és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total i les femelles els 4.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Limia heterandria». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Gólem

El gólem (plural: gólems; plural seguint l'hebreu: guelamim) (hebreu: גֹּלֶם; plural:גְּלָמִים), és una estàtua de pedra, d'uns dos metres d'alçada, plena de màgia. Té la propietat de transformar-se en la forma física de qui vulgui. Només els grans mags saben com fabricar-ne, perquè neixen de la pedra, que és el seu element. També poden néixer a partir del fang però els feerics, que són qui millor dominen la terra, els troben desagradables. Es diu que als temps remots alguns mags van poder crear gòlems o guelamim de fang. El terme gólem apareix a la Bíblia volent dir una substància embrionària o incompleta: al salm 139:16 de la Bíblia hi trobem l'únic passatge de la Bíblia on hi ha la paraula גלמי, traduïda al català com 'abans d'estar format'. La Mixnà la diu per a una persona inculta («Set característiques es troben en una persona inculta, i unes altres set a l'entès», Pirké Avot 5:7). També es parla de gólems com a metàfora, o com a entitats que serveixen algú sota condicions controlades, però hostils a ell o a uns altres. En ídix, és un insult per dir que algú és, més aviat, curt de gambals.
A la versió clàssica del mite, el gólem adquireix vida escrivint-li al front la paraula ʔĕˈmεθ (אֱמֶת) ‘veritat’. I torna a convertir-se en un ésser inert, quan, se li esborra l'àlef, la primera lletra del mot, i la paraula hebrea es converteix en el participi mēθ (מֵת) ‘mort’.
També s'ha de fer referència a l'«autoria» jueva del mite del gólem, a la càbala, i especialment a Praga, on gairebé és una figura turística de la Praga jueva dels segles XV-XVI, gràcies no només a la novel·la de Gustav Meyrink, sinó també de la novel·la d'Isaac Bashevis Singer, de la qual hi ha una versió en català a l'editorial Empúries (ISBN 84-7596-097-9).

## Referències

* ↑ «gólem - Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 22 novembre 2023].
* ↑ גָּלְמִי, רָאוּ עֵינֶיךָ, וְעַל-סִפְרְךָ, כֻּלָּם יִכָּתֵבוּ יָמִים יֻצָּרוּ; וְלֹא [וְלוֹ] אֶחָד בָּהֶם. “Els vostres ulls ja veien els meus actes, tots eren inscrits al vostre llibre; ja us afiguràveu els meus dies abans que existís el primer.” (Bíblia de Montserrat); “Els teus ulls em veien abans d'estar format, i els anys que em destinaves eren tots escrits en el teu llibre, abans que n'existís un de sol” (Bíblia interconfessional).

## Enllaços externs

* El Gólem de Gustav Meyrink. Prólogo de Guillermo Samperio. Ciudad de México: Editorial Lectorum, 2006². 262 pàgines. (castellà) ISBN 968-5270-60-0 i ISBN 978-968-5270-60-1
* El gólem de Gustav Meyrink. Prólogo y traducción de María Isabel Hernández González. Madrid: Editorial Cátedra, 2013. 360 págines. (castellà) ISBN 978-84-376-3180-6
* El gólem i els fets miraculosos del Maharal de Praga de Yudl Rosenberg. Traducció de Manuel Forcano. Adesiara Editorial, 2013. 190 pàgines. (català) ISBN 978-84-92405-69-5
* El Gòlem d'Isaac Bashevis Singer. Traducció de Ferran Toutain Gibert. Editorial Empúries, 1986 (Col·lecció l'Odissea) 72 pàgines. (català) ISBN 978-84-7596-097-5
* El Gòlem de Gustav Meyrink. Traducció de Ramon Monton i Lara. Editorial Més Llibres, 2018. 352 pàgines. ISBN 978-84-9469-299-4
# Serrat de Conilleres

El Serrat de Conilleres és una serra situada al municipi del Port de la Selva a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 241 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Pedranes

Les Pedranes és una muntanya de 1.682 metres que es troba al municipi de Montferrer i Castellbò, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Limia ornata

Limia ornata és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total i les femelles els 4,5.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-oest d'Haití.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Appawiya

Appawiya fou una regió probablement situada a mig camí entre Apasa (Efes) i Wilusa (Troade), i al sud del territori del riu Seha (la regió al sud de Wilusa, enfront de Lesbos).
Aquesta regió fou probablement domini d'Arzawa fins a la desaparició del regne (vers 1325/1315 aC) i va ser entregada al rei de Seha pel rei hitita Mursilis II, una vegada acabada la guerra.
# Pericallis

Pericallis és un gènere de plantes angiospermes de la família de les asteràcies (Asteraceae). Són plantes natives de la Macaronèsia.

## Descripció

Són plantes herbàcies perennes o subarbusts de tiges erectes. Les fulles poden ser enteres, dentades o lobades, la forma varia entre cordades, reniformes o ovades, es disposen de manera alterna i la nervadura és palmada. Les flors es troben agrupades en capítols, sovint en agrupacions corimboses tot i que també poden ser solitaris. L'involucre hi ha una filera de bràctees. Les flors poden ser blanques, roses, porpres o blaves, les ligulades (exteriors) són femenines mentre que les interiors, els flòsculs, són hermafrodites, tubulars i amb cinc lòbuls. El fruit és un aqueni amb papus, que en alguns casos pot mancar en les flors ligulades.

## Taxonomia

Aquest gènere va ser publicat per primer cop l'any 1834 al sisè volum de l'obra The British flower garden pel botànic escocès David Don (1799-1841).

### Espècies

Dins del gènere Pericallis es reconeixen les 16 espècies següents:
* Pericallis appendiculata (L.f.) B.Nord.
* Pericallis aurita (L'Hér.) B.Nord.
* Pericallis cruenta Webb & Berthel.
* Pericallis echinata (L.f.) B.Nord.
* Pericallis hadrosoma (Svent.) B.Nord.
* Pericallis hansenii (G.Kunkel) Sunding
* Pericallis lanata (L'Hér.) B.Nord.
* Pericallis malvifolia (L'Hér.) B.Nord.
* Pericallis menezesii R.Jardim, K.E.Jones, Carine & M.Seq.
* Pericallis multiflora (L'Hér.) B.Nord.
* Pericallis murrayi (Bornm.) B.Nord.
* Pericallis papyracea (DC.) B.Nord.
* Pericallis steetzii (Bolle) B.Nord.
* Pericallis tirmensis Marrero Rodr. & C.Santiago
* Pericallis tussilaginis (L'Hér.) D.Don
* Pericallis webbii (Sch.Bip.) Bolle

### Híbrids

S'ha descrit el següent híbrid natural:
* Pericallis × hybrida (Bosse) B.Nord.

## Referències

* 1 2 3 «Pericallis D.Don» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 31 desembre 2024].
* ↑ Schaefer i Anderberg, Baldwin, Bayer et alii, 2007, p. 229.
* ↑ Sell i Murrell, 2005, p. 503.
* ↑ «Pericallis D.Don» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 31 desembre 2024].

## Bibliografia

* Anderberg, P.O.; Baldwin, B.G.; Bayer, R.G.; Breitwieser, J.; Jeffrey, C.; Dillon, M.O.; Eldenäs, P.; Funk, V.; Garcia-Jacas, N.; Hind, D.J.N.; Karis; Lack, H.W.; Nesom, G.; Nordenstam, B.; Oberprieler, Ch.; Panero, J.L.; Puttock, C. «Compositae». A: K. Kubitzki. The Families and Genera of Vascular Plants (en anglès). vol. VIII. Springer, 2007, p. 57-588. ISBN 978-3-540-31050-1.
* Sell, Peter; Murrell, Gina. Flora of Great Britain and Ireland (en anglès). vol. 4. Cambridge University Press, 2005. ISBN 978-0-521-55338-4.
# El Cornell

El Cornell és una muntanya de 980 metres que es troba al municipi de Maçanet de Cabrenys, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig d'Espies

El Puig d'Espies és una muntanya de 1.502 metres que es troba al municipi de Coll de Nargó, a la comarca de l'Alt Urgell.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 267087001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pierre Beuffeuil

Pierre Beuffeuil (L'Éguille, 30 d'octubre de 1934) és un ciclista francès, ja retirat, que fou professional entre 1956 i 1967. En el seu palmarès destaquen la victòria en dues etapes del Tour de França, el 1960 i 1966.

## Palmarès

* 1955
** 1r del Gran Premi de Montamisé
* 1956
** 1r del Premi de Vergt
** 1r del Premi de Pompadour
** 1r del Premi d'Ontron
* 1958
** 1r del Gran Premi de l'Astarac a Mirande
* 1959
** 1r del Premi d'Auzances
** 1r del Premi de Plougonver
** 1r del Premi de Querrien
* 1960
** 1r del Premi de Bourcefranc
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1961
** 1r del Premi de Quillan
* 1962
** 1r del Premi de Guéret
** 1r del Premi de Maël-Pestivien
* 1965
** 1r del Premi de Chaniers
* 1966
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1967
** 1r del Premi de Querrien
* 1968
** 1r del Premi de Saint-Thomas d'Harcouët

### Resultats al Tour de França

* 1956. 31è de la classificació general
* 1960. 31è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1961. 28è de la classificació general
* 1962. 50è de la classificació general
* 1963. 47è de la classificació general
* 1966. 71è de la classificació general i vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «BEUFFEUIL Pierre». [Consulta: 23 desembre 2024].
* ↑ Trouëssard, Dominick. Les grands cyclistes du Poitou-Charentes: dans la légende du Tour de France (en francès). Saint-Cyr-sur-Loire: A. Sutton, 2008, p. 37. ISBN 978-2-84910-817-8.
* ↑ Esteban, Por Marina García. «El ciclista jubilado del Tour de Francia que con 90 años sale cada semana con la bici y se hace 1.000 km al mes: “Soy infeliz si no lo hago”» (en espanyol europeu), 11-10-2024. [Consulta: 23 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Pierre Beuffeuil Arxivat 2017-04-26 a Wayback Machine. (italià)