OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Mayor (Castelló d'Empúries)

Casa Mayor és un habitatge del municipi de Castelló d'Empúries (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli històric de Castelló, dins l'antic barri del Mercadal i molt propera a la Plaça dels Homes, autèntic centre de la vila. Ubicada just a l'encreuament amb el carrer Comas i Solà.
Edifici format per tres crugies perpendiculars a la façana principal del carrer Comas i Solà, amb coberta a dues vessants de teula. Consta de planta baixa, planta pis i altell. Al costat nord se li adossa una edificació de la mateixa propietat, que correspon a una ampliació més recent. La resta de la finca està ocupada per un jardí de grans dimensions, amb sortida al carrer de la Fruita. Les obertures presents a la façana principal formen tres eixos verticals, tot i que hi ha altres obertures tapiades que corresponen a diferents fases constructives de la mateixa edificació. A la planta baixa s'obre un portal d'arc de mig punt adovellat, amb un relleu en forma de petxina a la clau central i, al seu costat, una porta d'obertura rectangular amb els brancals de pedra. Al mig dels dos portals es documenta una altra obertura adovellada, actualment tapiada. A l'altre costat del portal hi ha una senzilla finestra rectangular. L'únic parament de carreus ben escairats conservat es troba localitzat a l'extrem nord de la façana. Al primer pis, totes les obertures documentades són balcons rectangulars, sense pedra, amb pis motllurat i barana de ferro. També es localitza un gran finestral adovellat, però tapiat. En canvi, a l'altell hi ha tres finestres rectangulars senzilles.
Adossat a l'extrem sud de l'edifici hi ha un gran portal d'arc rebaixat, que conserva un dels brancals de pedra. La resta de l'obertura està bastida en maó. Tot indica que aquesta porta donava accés al barri de la finca.

## Història

En un principi, el casal havia estat propietat de la família Milsocós, que s'establí a Castelló d'Empúries a principis del segle xviii, procedents de Llançà. Passats uns anys, una de les pubilles de la casa es va unir amb un fadristern de la noble casa Pagès de Vilatenim, els quals gaudien de privilegi nobiliari.
Al segle passat Teresa de Pagès i Garrigoles, hereva de la casa Milsocós, es va casar amb Don Isidre Mayor i Singlà, notari de la vila de Castelló.
Actualment, la casa pertany al fill d'aquest matrimoni, Don Antoni Mayor i de Pagès.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Mayor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Borda de Portís

La Borda de Portís era una antiga borda del terme municipal de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Benés.
Estava situada al sud-oest del poble de Sentís, al nord del Forcall, en una carena a la dreta del barranc de Prat d'Hort i a l'esquerra del barranc de les Salanques, al vessant meridional del Tossal de Tous.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Serra (Juncosa)

La Serra és una serra situada al municipi de Juncosa a la comarca de les Garrigues, amb una elevació màxima de 474 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ranatra

Ranatra és un gènere d'hemípters heteròpters de la família Nepidae. Són predadores i usen les seves fortes potes davanteres per capturar les preses.
Són generalment prims i respiren a través d'un parell de llargs sifons respiratoris de la part posterior de l'abdomen.
Mengen capgrossos, petits peixos, altres insectes, que maten amb el seu bec, injectant una saliva que tant calma com comença a digerir la presa. Hivernen com a adults, la femella pon ous a la primavera, en la vegetació; triguen de dos a quatre setmanes en descloure's, i els nounats triguen prop de dos mesos a madurar.
# Puig Roig (Castellar de n'Hug)

El Puig Roig és una muntanya de 1.501 metres que es troba entre els municipis de Castellar de n'Hug i de Guardiola de Berguedà, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Aristofont de Còl·litos

Aristofont (en grec antic: Ἀριστόφων) va ser un polític i orador atenès natural del dem de Còl·litos i contemporani de Demòstenes.
Èsquines va ser el seu secretari, i al servei d'Aristofont va fer la seva carrera política. Com a orador va defensar Diopites i Cares, els homes més populars de l'època a Atenes, i Demòstenes en parla com un dels homes amb més autoritat i influència. Hi ha passatges de Demòstenes que no deixen clar si parla d'aquest Aristofont o d'Aristofont d'Azènia. Va morir abans del 330 aC.

## Referències

* ↑ 2.Aristophon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 316-317
# Borda de Ribera (Castellnou d'Avellanos)

La Borda de Ribera és una borda del terme municipal de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Benés.
Està situada a ponent del poble de Castellnou d'Avellanos, a l'esquerra de la Valiri, prop de la llera del riu, al nord de l'ermita de Sant Joan.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dèrbids

Els dèrbids (Derbidae) són una família d'hemípters del subordre auquenorrincs.

## Subfamílies

* Cedusinae
* Derbinae
* Otiocerinae
# Federico San Emeterio Díaz

Federico "Fede" San Emeterio Díaz (nascut el 16 de març de 1997) és un futbolista professional espanyol que juga com a migcampista central al Cadis.

## Carrera de club
### Racing

Nascut a Sierra de Ibio, Mazcuerras, Cantàbria, San Emeterio es va incorporar a l'escola juvenil del Racing de Santander el 2007, als 10 anys El 14 de gener de 2014, abans fins i tot d'haver aparegut amb el filial, va debutar com a sènior, entrant com a substitut tardà en la victòria fora de casa per 2-0 contra la UD Almeria per a la Copa del Rei d'aquella temporada.
San Emeterio va aparèixer per primera vegada a Segona Divisió B el 10 de maig, de nou des de la banqueta en un empat a 1 a 1 amb el Coruxo FC. El 24 d'agost va jugar el seu primer partit com a professional, substituint Javi Soria al minut 64 d'una derrota per 1-0 contra el Girona FC a Segona Divisió.
San Emeterio va aportar 35 aparicions durant la campanya, ja que el seu equip va patir el descens. Va marcar el seu primer gol com a sènior el 4 d'octubre de 2015, en una victòria per 2-0 a l'Sporting de Gijón B.

### Sevilla

El 16 d'agost de 2016, tant San Emeterio com el seu germà es van traslladar a un altre equip filial, signant un contracte de tres anys amb el Sevilla Atlético a la segona divisió. Va marcar tres gols en 39 partits (tots titulars) en el seu segon any, que va acabar en descens després de l'últim lloc.

### Valladolid

El 16 d'agost de 2018, San Emeterio es va incorporar al Real Valladolid amb un contracte de tres anys, i va ser cedit immediatament al Granada CF a la segona categoria. Va debutar a la Lliga mentre estava al servei de l'antic club, començant l'1-1 fora de casa contra el Reial Madrid el 24 d'agost de 2019.

### Cadis

El 6 de gener de 2022, San Emeterio va ser cedit al Cadis CF fins al juny, amb una clàusula de compra. El 7 d'agost, va acceptar un contracte indefinit de quatre anys a l'Estadi Nuevo Mirandilla.
San Emeterio gairebé es va perdre la temporada 2023-24, a causa de lesions recurrents al genoll.

## Vida personal

El germà bessó de San Emeterio, Borja, també és futbolista. Defensor, ell també va passar per les files del Racing.

## Referències

* ↑ «El Real Valladolid ficha a Fede San Emeterio y lo cede al Granada» (en castellà). El Norte de Castilla, 16-08-2018 [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ «El Pucela ficha a Fede San Emeterio y lo cede al Granada» (en castellà). Real Valladolid, 16-08-2018. [Consulta: 16 agost 2018].
* ↑ «El Valladolid saca un punto del Bernabéu con un gol de Guardiola en el minuto 88» (en castellà). Cadena COPE, 24-08-2019. [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ «Acuerdo con el Real Valladolid para la llegada de Fede San Emeterio» (en castellà). Cádiz CF, 06-01-2022. [Consulta: 7 gener 2022].
* ↑ «Fede San Emeterio refuerza el centro del campo» (en castellà). Cádiz CF, 07-08-2022. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Fede San Emeterio sale de la enfermería con cuidado» (en castellà). La Voz de Cádiz, 16-11-2023 [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ «Nuevo revés para San Emeterio: posible grave lesión en la rodilla» (en castellà). Diari AS, 14-01-2024 [Consulta: 12 maig 2024].

## Enllaços externs

* Federico San Emeterio Díaz a BDFutbol
# Roc del Corb (Borredà)

El Roc del Corb és una muntanya de 925 metres que es troba al municipi de Borredà, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Todes

Els todes (singular toda) són un poble de l'Índia a les muntanyes Nilgiris a Tamil Nadu.
Són descrits per Ochterlony com de bona altura, proporcionats i atlètics; vesteixen de manera peculiar portant els homes un amena de toga i les dones el mateix tipus de roba però cobrint més part. Són en general bruts i dropos. Practiquen la poliàndria i una dona es casa amb tots els germans d'una família; hi ha 3 dones per cada cinc homes. Beuen llet i mengen cereals. La seva llengua s'assemble a una barreja de tàmil i canarès però és considerat una llengua dravídica separada.
La seva religió adora als búfals i diverses deïtats de les quals la principal és Hiriadeva o deu del Ventre i deu de la cacera; creuen que a la mort l'anima va a Oru-norr o Am-norr (que vol dir "l'altre gran món")
Els seus poblats són anomenats mands o molts, cadascun format per unes cinc cases, de forma oval d'uns 3 metres d'altura i 5 de llarg per 3 d'ample; l'entrada està tancada per una sòlida llosa de fusta; l'interior està dividit en dues parts i no té obertures; generalment són construïdes de bambú; cada casa té una tanca de fusta. A un costat de la casa hi ha plataforma de pedra o rajola coberta de pells de búfal que s'utilitza per dormir. A l'altre costat és el lloc on es fa el foc i es cuina. L'estable serveix també de temple i té dues parts separades per taulons, estant una part dedicada a magatzem de llet i menjar.
El 1867 es van comptar 106 pobles o mands amb 704 persones. El 1871 els todes eren 693 i el 1881 eren 675. Actualment es calcula que són menys de mil segurament entre 700 i 800.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885. , article Nilgiri
# Homeopathy

Homeopathy és una revista mèdica que tracta sobre investigacions que fan debats sobre tots els aspectes de l'homeopatia, una pseudociència o medicina alternativa. La revista es va establir l'any 1911 com a British Homeopathic Journal, com a resultat de la unió entre la British Homoeopathic Review i el Journal of the British Homoeopathic Society. Utilitza el seu nom actual des de 2001 i l'editor en cap és Robert Mathie.
La revista va ser publicada inicialment per Nature Publishing Group, i anteriorment va ser publicada per Elsevier. La decisió d'Elsevier de publicar aquesta revista s'ha posat en dubte, amb l'existència de la prova de la ineficàcia inutilitat de l'homeopatia. El vicepresident de Relacions Corporatives Globals , Thomas Reller, ha perseverat amb què la decisió de publicar la revista si va ser presa per Elsevier. La revista és publicada per Thieme Medical Publishers des del 2018.

## Abstracció i indexació

La revista es resumeix als següents enllaços en anglès:
* CINAHL
* Continguts actuals
* Excerpta Medica
* / MEDLINE / PubMed
* Sience Citation Index Expanded
* Scopus
Segons el Journal Citation Reports, la revista va tenir un factor d'impacte l'any 2019. El factor d'impacte l'any 2015 es va suprimir a causa de les seves autocitacions.

## Referències

* 1 2 «British Homoeopathic Journal». NLM Catalog. National Center for Biotechnology Information. [Consulta: 30 gener 2014].
* ↑ «Homeopathy: the journal of the Faculty of Homeopathy». Library of Congress Catalog. Library of Congress. [Consulta: 30 gener 2014].
* ↑ Fisher, P British Homoeopathic Journal, 90, 4, 2001, pàg. 177. DOI: 10.1054/homp.1999.0512.
* ↑ «Academic Journals formerly published by NPG». Nature Publishing Group. [Consulta: 28 gener 2014].
* ↑ Oransky, Ivan. «Does a journal of homeopathy belong in science?». STAT, 17-06-2016.
* ↑ «Why Is This Company Selling a Toxin For Children?». The Daily Beast, 24-02-2017 [Consulta: 19 gener 2018].
* ↑ Fisher, Peter Homeopathy, 107, 2, 2018, pàg. 079–080. DOI: 10.1055/s-0038-1646778. PMID: 29681026.
* 1 2 «Master Journal List». Intellectual Property & Science. Clarivate Analytics. Arxivat de l'original el 2017-09-26. [Consulta: 11 febrer 2017].
* ↑ «Embase Coverage». Embase. Elsevier. [Consulta: 11 febrer 2017].
* ↑ «Source details: Homeopathy». Scopus preview. Elsevier. [Consulta: 11 febrer 2017].
* ↑ «Homeopathy». A: 2019 Journal Citation Reports. Science. Clarivate Analytics, 2020 (Web of Science).
# Can Reitg

Can Reitg és un habitatge del municipi de Castelló d'Empúries (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins l'antic nucli emmurallat de Castelló, en el barri del puig Salner, la seva finca veïna és la Casa Climent i, a l'altre costat del carrer, la Casa Ametlla.
Edifici de planta rectangular i tres crugies que consta de planta baixa, planta pis i golfes, amb un gran pati a la part posterior de la finca, que limita amb el carrer Pere Estany. La coberta és de teula àrab amb el carener paral·lel a la façana principal. Al vestíbul, rehabilitat en els últims temps, es localitza un pou. Però la part més destacable de la planta baixa és un porxo d'arc rebaixat de fàbrica de maó, amb coberta de volta de maó a la catalana, que dona pas al jardí. De la primera planta destaca la sala gran, amb coberta de revoltons arrebossada i pintada, probablement durant l'última rehabilitació de l'edifici, i dues grans terrasses, una amb sortida al carrer Pere Estany i l'altra paral·lela a la façana principal i delimitada per una balustrada a manera de barana. Les golfes han estat força rehabilitades, ja que la teulada ha estat restituïda de nou. Però conserva la distribució original de l'espai, amb un gran arc de mig punt que integra la zona central. La façana principal presenta, només a la planta baixa, un parament íntegre de carreus treballats i un únic accés a l'interior. Es tracta d'un gran portal d'arc de mig punt adovellat. Al seu costat hi ha un altre portal d'arc rebaixat que dona accés directe al pati. A la primera planta s'obren tres obertures rectangulars amb balcó. Només la del mig té els brancals i la llinda de pedra, amb una inscripció en baix relleu on apareix l'any 1788. Destaca el fet que aquest balcó no es troba alineat verticalment amb el portal d'entrada, cosa que indica que corresponen a dues fases constructives diferents. A la planta golfes s'ubica un altre petit balcó d'obertura rectangular i una petita finestra quadrada sense cap mena de decoració.

## Història

Malgrat la inscripció present en el balcó principal de la primera planta, que data la casa de l'any 1788, hi ha una altra referència més antiga de la casa Reitg. Miquel Pujol i Canelles, a un article escrit sobre la biografia de Jeroni Pujades, esmenta la casa com l'habitació d'aquest il·lustre personatge de la història de Castelló, durant la primera desena del segle xvii. Aquesta dada enllaçaria, probablement, amb les fases constructives documentades a l'edifici actual.

## Referències

* 1 2 3 «Can Reitg». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Borda de Servent (Gurp)

La Borda de Servent era una borda del terme municipal de Tremp, a l'antic terme de Gurp de la Conca, al Pallars Jussà.
Està situada al sud del poble de Gurp i al nord-oest de l'Acadèmia General Bàsica de Suboficials, al sud-oest de la cruïlla dels camins de Talarn, Gurp i Montibarri, al nord-oest de les Bordes del Seix i de la masia de Casa Tura.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# L'Esponar

L'Esponar és una serra situada al municipi de Juneda, a la comarca de les Garrigues, amb una elevació màxima de 503 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Grylloblatta chirurgica

Grylloblatta chirurgica és una espècie d'insecte gril·loblatodeu de la família dels gril·loblàtids. És endèmica dels Estats Units. Viu en indrets de gran altitud i coves de gel del sud-oest de l'estat de Washington.
# Roc del Rèvol

El Roc del Rèvol és una muntanya de 658 metres que es troba al municipi de Viver i Serrateix, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Borda de Viles

La Borda de Viles és una borda del terme municipal de la Torre de Cabdella, a l'antic terme de la Pobleta de Bellveí, al Pallars Jussà.
Està situada al sud-oest del poble de Castell-estaó, al sud-est de la Borda de Benet. És a l'extrem sud-est dels Clots de la Móra.
Actualment (2010) és en ruïnes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Comafranca

La Serra de Comafranca és una serra situada al municipi de Castelldans a la comarca de les Garrigues, amb una elevació màxima de 436 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llangardaix gegant de la Gran Canària

El llangardaix gegant de Gran Canària (Gallotia stehlini) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós endèmica de l'Illa de Gran Canària. És el major dels llangardaixos de Canàries, aconseguint fins als 80 cm de longitud. A més, aquesta present a l'Illa de la Palma i en almenys dos punts del litoral oriental de Fuerteventura però aquestes poblacions, demogràficament viables, han tingut el seu origen en introduccions ocorregudes al llarg de l'últim segle.
Fins als anys setanta els llangardaixos de l'Illa de Gran Canària eren considerats una subespècie de Gallotia simonyi per la seva semblança morfològica que resulta ser casual.
# Roc Roig (Gósol)

El Roc Roig és una muntanya de 2.053 metres que es troba entre els municipis de Gósol i de Saldes, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Jacques Bongars

Jacques Bongars (1554 - 29 de juliol del 1612) fou un erudit i diplomàtic francès.
Nasqué a Orleans i fou criat en la fe reformada. Seguí els seus primers estudis a Marburg i Jena. Quan tornà a França, prosseguí la seva formació a Orleans i Bourges. Després d'estar-se un temps a Roma, visità l'est d'Europa. Més endavant, conegué Ségur Pardaillan, representant d'Enric, rei de Navarra, el posterior Enric IV de França. Passà al servei de Pardaillan i el 1587 fou destinat a les corts de nombrosos prínceps del nord d'Europa. Seguidament, visità Anglaterra per obtenir l'ajuda de la reina Elisabet per Enric de Navarra. Continuà servint Enric com a diplomàtic i el 1593 fou nomenat representant del rei francès a les corts dels prínceps imperials. Fou un dels principals ambaixadors als prínceps protestants durant la guerra de la successió de Jülich. Fou un ferm defensor dels esforços d'Enric per acotar el poder del casal d'Habsburg. Posà els seus diners i la seva salut al servei d'aquesta empresa, en la qual persistí fins a l'assassinat del rei el 1610. Aleshores, tornà a França i morí a París.
Bongars escrigué un resum del compendi de Justí de la història de Pompeu Trogus sota el títol de Justinus, Trogi Pompeii Historiarum Philippicarum epitoma de manuscriptis codicibus emendatior et prologis auctior (París, 1581). Compilà les obres de diversos escriptors francesos que descrigueren les croades com a contemporanis i les publicà sota el títol de Gesta Dei per Francos (Hannover, 1611). Una altra col·lecció de Bongars és Rerum Hungaricarum scriptores varii (Frankfurt, 1600). Les seves Epistolae foren publicades a Leiden el 1647 i, en traducció francesa, a París el 1668-1670. Se'n conserven molts documents a la Biblioteca de la Burgesia de Berna, a la qual foren donats el 1632. El 1634 foren catalogats. El Museu Britànic i diverses biblioteques de París en custodien altres documents i còpies d'instruccions.

## Referències

* 1 2 Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
# Casa Vehí

Casa Vehí és un habitatge del municipi de Castelló d'Empúries (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins l'antic nucli emmurallat de Castelló, en un dels carrers més significatius del barri jueu de la vila.
Edifici format per planta baixa i dues més d'alçada. La façana presenta un parament força íntegre bastit amb carreus ben escairats disposats formant filades completament regulars.
A la planta baixa presenta un gran portal d'arc de mig punt adovellat, amb els brancals construïts amb carreus de pedra, els quals formen part del mateix parament de la façana. A banda i banda del portal es documenten una sèrie de reformes que tapien anteriors obertures presents al mur. Alhora, en aquestes mateixes reformes, s'obren dues petites finestres rectangulars de recent cronologia. A la primera planta, les obertures són rectangulars i amb els brancals i les llindes bastits amb carreus de pedra. Tenen sortida a uns balcons independents, amb el forjat motllurat i una barana de ferro senzilla. El balcó central està bastit damunt del portal adovellat, al qual afecta en part. Les obertures de l'última planta són finestres allindanades amb els brancals de pedra.

## Història

Tot i que aquest edifici està situat dins els límits de l'aljama jueva de Castelló del segle xiv, la qual va evolucionar des del barri de l'Eramala fins al barri del Mercadal, la seva construcció s'ubica dins del segle xvii.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Vehí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Borda de l'Esteve (Sensui)

La Borda de l'Esteve és una borda del terme municipal de Salàs de Pallars, al Pallars Jussà, en terres del poble de Sensui.
Està situada a la part nord del terme, a ponent de Sensui i a l'esquerra del barranc de l'Aulesa. Té a llevant la partida de lo Gargallar.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de les Solanes

La Serra de les Solanes és una serra al municipi de Vinaixa a la comarca de les Garrigues, amb una elevació màxima de 589 msnm.

## Referències

* ↑ «serra de les Solanes». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 23 gener 2023].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dragó crestat

El dragó crestat (Rhacodactylus ciliatus) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família dels diplodactílids originari de Nova Caledònia.
És de mida petita, màxim 20 cm incloent-hi la cua. És un animal nocturn i normalment se sol alimentar de grills i també de petites quantitats de fruita.