OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tess i el seu guardaespatlles

Tess i el seu guardaespatlles (títol original: Guarding Tess) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Hugh Wilson, estrenada l'any 1994. Ha estat doblada al català.

## Argument

Doug, un agent dels serveis secrets americans, ha acabat la seva missió al servei de Tess Carlisle, la dona de l'expresident dels Estats Units d'Amèrica. Però en lloc de rebre una nova feina, ha de tornar a començar la mateixa: la vella dama ha exigit que hi sigui assignat definitivament a la seva protecció, operació delicada perquè els seus incessants capricis són penosos. Doug no té altra tria que obeir.

## Repartiment

* Nicolas Cage: Doug Chesnic
* Shirley MacLaine: Tess Carlisle
* Austin Pendleton: Earl Fowler
* Edward Albert: Barry Carlisle
* James Rebhorn: Howard Schaeffer
* Richard Griffiths: Frederick
* John Roselius: Tom Bahlor
* David Graf: Lee Danielson
* Donatiu Yesso: Ralph Buoncristiani
* James Lally: Joe Spector
* Brant von Hoffman: Bob Hutcherson
* Harry Lennix: Kenny Young
* Susan Blommaert: Kimberly Cannon
* Dale Dye: Charles Ivy
* James Handy: Neal Carlo

## Rebuda

* Nominacions 1995: Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Shirley MacLaine
* Crítica: "Entranyable, divertida i amb bons sentiments sense caure en la tendresa barata"

## Referències

* ↑ «Tess i el seu guardaespatlles». esadir.cat.
* ↑ «Guarding Tess». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «Guarding Tess». El País.
# Tuissan

Tuissan (en francès Tuchan) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània. En català és Tuixà.

## Referències

* ↑ Topònims de l'Aude
# A Bell for Adano

A Bell for Adano és una pel·lícula americana dirigida per Henry King i estrenada el 1945 i protagonitzada per John Hodiak i Gen Tierney. És una adaptació de la novel·la del mateix nom de John Hersey En la seva ressenya de 1945 de la pel·lícula, Bosley Crowther escrivia"... aquesta pel·lícula és una trasllació gairebé perfecte del libre de Hersey.

## Argument

A finals de la Segona Guerra Mundial, el comandant Joppolo i els seus homes són destinats a la població italiana d'Adano, Sicília, per restablir-hi l'ordre. Arriba a temps d'impedir el linxament de l'antic alcalde, vinculat al partit feixista, per part de ciutadans famolencs. El títol es refereix als intents de Joppolo de reemplaçar la vella campana (700 anys) que va ser agafada de la ciutat pels feixistes al començament de la segona Guerra mundial per ser fosa per a munició. Durant les seves accions, Joppolo també es guanya la confiança i amor de la gent.
Alguns dels canvis que Joppolo introdueix a la ciutat: democràcia, pesca lliure, llibertat de circular amb carros tirats per mules.
El General Marvin, fa fora Joppolo quan aquest desobeeix l'ordre de prohibir els carros per Adano, ja que han estat interrompent els camions de subministrament aliats, ja que els carros tirats per mules són vitals per a la supervivència de la ciutat.
El personatge de Joppolo es basa en les experiències reals de Frank Toscani, que era governador militar de la ciutat de Licato, Sicília, després de la invasió.

## Repartiment

* Gene Tierney: Tina Tomasino
* John Hodiak: Major Victor P. Joppolo
* William Bendix: Sergent Borth
* Glenn Langan: Tinent Crofts Livingstone
* Richard Conte: Nicolo
* Stanley Prager: Sergent. Trampani
* Harry Morgan: Capità N. Purvis
* Monty Banks: Giuseppe
* Reed Hadley: Comandant Robertson
* Roy Roberts: Coronel W.W. Middleton
* Hugo Haas: Pare Pensovecchio
* Marcel Dalio: Zito
* Fortunio Bonanova: Gargano
* Henry Armetta: un carreter
* Roman Bohnen: un carreter
* Luis Alberni: Cacopardo
* Eduardo Ciannelli: Major Nasta

## Referències

* ↑ El títol original complet és John Hersey's A Bell for Adano
* ↑ El llibre ha obtingut d'altra banda el Premi Pulitzer de novel·la el 1945.
* ↑ "Crowther, Bosley «A Bell for Adano (1945) The Screen; in military role». The New York Times, 06-07-1945.
* ↑ Douglass, Martin. The New York Times. Model per l'heroi de 'Bell for Adano' (en anglès). The New York Times.
# Mostèir

Mostèirs-Viganon (en francès Moustey) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 502 | 545 | 519 | 540 | 574 | 607 | 655 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Michel Rispal | |
| 2008- | Nadine Jossiez | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 19 desembre 2010].
# Ribera d'Ondara

La Ribera d'Ondara és un municipi de la comarca de la Segarra.
Està situat al sud-est de Cervera. És un municipi de gran extensió, format per la unió dels termes de Sant Pere dels Arquells i de Sant Antolí i Vilanova el 1972. La capital del municipi és a Sant Antolí i Vilanova.
L'economia municipal compta amb els següents recursos: agricultura de secà (cereals, ametllers, oliveres), ramaderia porcina i d'aviram.
La seva alcaldessa és Elisabet Jové des del 13 de març de 2024, gràcies a una moció de censura contra l'alcalde del PSC, Francesc Sabanés. La moció va prosperar amb el suport d'Albert Puig, l'únic regidor d'Aliança Catalana, i de les 3 regidores que es va presentar per Acord Municipal però que van renunciar per passar a ser "no adscrites".

## Geografia

* Llista de topònims de Ribera d'Ondara (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Sant Antolí i Vilanova | 136 |
| els Hostalets | 79 |
| Rubinat | 62 |
| Sant Pere dels Arquells | 61 |
| Montpalau | 33 |
| Pomar | 32 |
| Gramuntell | 19 |
| Briançó | 12 |
| Llindars | 8 |
| la Sisquella | 6 |
| Montfar | 5 |
| Montlleó | 1 |
| Mas Claret | 0 |
(Font: Idescat)
| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 66 | 99 | 110 | 441 | 426 | 1.238 | 1.064 | 1.154 | 990 | 994 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 1.051 | 1.131 | 1.067 | 940 | 860 | 643 | 570 | 505 | 500 | 500 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 531 | 531 | 516 | 475 | 462 | 476 | 466 | 454 | 447 | 420 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 446 | 422 | 433 | 441 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Vegeu també

* Aigües Rubinat-Llorach
* Alzinera de Can Gaspar
* Roure de Llindars

## Referències

* ↑ «La portaveu d'ERC a Ribera d'Ondara es dona de baixa del partit». [Consulta: 19 gener 2024].
* ↑ Santesmasses, Xavi. «El PSC perd Ribera d'Ondara amb la censura i Aliança Catalana tindrà el seu segon alcalde», 14-03-2024. [Consulta: 11 maig 2024].
* ↑ «La moció de censura a Ribera d'Ondara dona el segon govern local a Aliança Catalana». Nació Digital, 13-03-2024. [Consulta: 14 març 2024].
* ↑ «BOP-NOMENAMENT TINENCES D'ALCALDIA - e-TAULER - Ajuntament de Ribera d'Ondara». [Consulta: 11 maig 2024].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Ribera d'Ondara
* Dades generals de l'ajuntament Arxivat 2004-04-15 a Wayback Machine.
# Tranç

Tranç (en francès Trans-en-Provence) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.290 | 1.530 | 2.339 | 3.156 | 4.003 | 4.780 | 5.388 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Jacques Lecointe | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Ivica Šurjak

Ivan Šurjak, més conegut com a Ivica Šurjak, (23 de març de 1953) fou un futbolista croat.
Començà a jugar com a defensa esquerre, però ràpidament esdevingué un digne representant del futbol total podent jugar en qualsevol posició. Defensà els colors del Hajduk Split durant 11 temporades. Posteriorment jugà a França, Itàlia i Espanya al Paris SG, Udinese i Saragossa.
Jugà 54 partits amb la selecció iugoslava on substituí el llegendari Dragan Džajić. Disputà els Mundials d'Alemanya 1974 i Espanya 1982.

## Palmarès

* Lliga iugoslava de futbol: 1974, 1975, 1979
* Copa iugoslava de futbol: 1972, 1973, 1974, 1976, 1977
* Copa francesa de futbol: 1982

## Enllaços externs

* (serbi) Perfil al web de la selecció sèrbia Arxivat 2008-01-25 a Wayback Machine.
Ivica Šurjak - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Iugoslàvia – Copa del Món de Futbol 1974
1 Marić •
2 Buljan •
3 Hadžiabdić •
4 Mužinić •
5 Katalinski •
6 Bogićević •
7 Petković •
8 Oblak •
9 Šurjak •
10 Aćimović •
11 Džajić (c) •
12 Jerković •
13 Pavlović •
14 Peruzović •
15 Dojčinovski •
16 Vladić •
17 Popivoda •
18 Karasi •
19 Bajević •
20 V. Petrović •
21 O. Petrović •
22 Mešković •
Entrenador: Miljanić
Selecció de futbol de Iugoslàvia – Copa del Món de futbol 1982
1 Pantelić •
2 Jerolimov •
3 Gudelj •
4 Zajec •
5 Stojković •
6 Krmpotić •
7 Petrović •
8 Šljivo •
9 Zo. Vujović •
10 Živković •
11 Zl. Vujović •
12 Pudar •
13 Sušić •
14 Jovanović •
15 Hrstić •
16 Šestić •
17 Jerković •
18 Deverić •
19 Halilhodžić •
20 Šurjak •
21 Pašić •
22 Svilar •
Seleccionador: Miljanić :
# Arcueil

Arcueil (pronunciat /aʁ.kœj/) és un municipi francès situat al departament de Val-de-Marne i a la regió de l'Illa de França. Forma part del cantó de Cachan i del districte de L'Haÿ-les-Roses. I des del 2016, de la divisió Grand-Orly Seine Bièvre de la Metròpoli del Gran París.

## Geografia

Arcueil se situa a 2 km al sud de París (porta d'Orléans) i és travessat pel riu Bièvre, que transcorre entre els altiplans de Longboyau i Montrouge, entre l'autopista A6 a l'est i l'antiga carretera RN20 a l'oest. La seva superfície és de 233 hectàrees, de les quals 20 són zones verdes.
La població limita amb sis altres viles: Gentilly al nord, Le Kremlin-Bicêtre a l'est, Villejuif al sud-est, Cachan al sud, Bagneaux a l'oest i Montrouge al nord-oest.

## Referències

* ↑ «Arcueil - Notice Communale». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 3 gener 2021].
# El bell Antonio

El bell Antonio (títol original en italià: Il Bell'Antonio) és una pel·lícula franco- italiana dirigida per Mauro Bolognini, de la dècada del 1960. Ha estat doblada al català.

## Argument

Des dels primers minuts, el tema de la pel·lícula queda situat. En efecte, es veu una dona suplicar Antonio, de donar-li el que una dona espera del "seu" home.
Tracta de la impotència masculina, de la Sicília masclista on la normalitat és l'amo que regenta el diari. L'home ha de mantenir el seu lloc d'home. Mastroianni és, des de les primeres imatges, taciturn, com si amagués un pesat secret.
Antonio, el seu personatge, torna de Roma. Té, evidentment, molt èxit amb les dones. El seu pare, que té un hort, és carregat de deutes, i desitjaria veure'l casar-se. Antonio refusa, pretextant que desitja prendre's el seu temps. Es casa tanmateix, conforme al desig del seu pare, amb una rica hereva, Barbara Puglisi (interpretada per Claudia Cardinale).
Un any més tard, el pare de la núvia, notari, demana l'anul·lació del matrimoni, ja que aquest no s'ha consumat. Desitja, A més, casar-la de nou amb un ric aspirant. La noia, al començament reticent, acaba acceptant. S'ha assabentat mentrestant en efecte per una criada que el seu marit no actuava amb ella com deuria.
L'explicació arriba aviat: Antonio confia al seu veí que no ha aconseguit anar al llit més que amb una noia, i que, des d'aleshores, l'amor li fa perdre els seus tremp. Descriu el fred que l'adorm en el moment crític. La minyona revela finalment que està embarassada d'ell. És verdaderament el pare, o ha mentit per salvar la seva reputació?

## Repartiment

* Marcello Mastroianni: Antonio Magnano
* Claudia Cardinale: Barbara Puglisi
* Pierre Brasseur: Alfio Magnano
* Rina Morelli: Rosaria Magnano
* Tomás Milián: Edoardo
* Fulvia Mammi: Elena Ardizzone
* Patrizia Bini: Santuzza
* Anna Arena: Signora Puglisi
* Nino Camarda
* Guido Celano: Calderana

## Premis

* 1960: Lleopard d'Or al Festival internacional de Locarno

## Referències

* ↑ esadir.cat. El bell Antonio. esadir.cat.
* ↑ «Il bell'Antonio». The New York Times.

## Enllaços externs

* Anàlisi del film a DVDClassik
# Pissòs

Pissòs (en francès Pissos) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 814 | 908 | 809 | 834 | 970 | 1.097 | 1.237 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Guy Destenave | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 19 desembre 2010].
# Mont Bona

El Mont Bona (en anglès Mount Bona) és, amb els seus 5.005 msnm, un dels principals cims de les Muntanyes Saint Elias a l'est d'Alaska. Junt amb el veí Mont Churchill és un gran estratovolcà cobert per gel. El Bona és el volcà més alt dels Estats Units i el quart d'Amèrica del Nord, sols superat pels tres grans volcans mexicans, Pico de Orizaba, Popocatépetl i Iztaccíhuatl.
El massís està cobert gairebé totalment per camps de gel i glaceres, i és la principal font de gel de la glacera de Klutlan, que discorre cap a l'est durant més de 64 km, cap al Yukon, al Canadà. La muntanya també aporta un gran volum de gel a la glacera de Russell, que flueix cap al nord.
El Mont Bona fou batejat pel Príncep Lluís Amadeu de Savoia, duc dels Abruzzi el 1897, que va veure el pic mentre feia la primera ascensió al Mont Saint Elias, situat a uns 130 km al sud-est. L'anomena Bona en record del seu iot de curses.
La muntanya fou escalada per primera vegada el 1930 per Allen Carpé, Terris Moore i Andrew Taylor, des de glacera de Russell, a l'oest del pic. La ruta normal d'ascens és la cara est.

## Referències

* ↑ "Highest Alaskan Summits a Wrangell-St. Elias National Park & Preserve. National Park Service (anglès)

## Bibliografia

* Wood, Charles A.; Jürgen Kienle, eds.. Volcanoes of North America. Cambridge University Press, 1990. ISBN 0-521-43811-X.
* Richter, Donald H.; Danny S. Rosenkrans and Margaret J. Steigerwald. Guide to the Volcanoes of the Western Wrangell Mountains, Alaska. USGS Bulletin 2072, 1995.
* Winkler, Gary R. A Geologic Guide to Wrangell—Saint Elias National Park and Preserve, Alaska: A Tectonic Collage of Northbound Terranes. USGS Professional Paper 1616, 2000. ISBN 0-607-92676-7.
* Richter, Donald H.; Cindi C. Preller, Keith A. Labay, and Nora B. Shew. Geologic Map of the Wrangell-Saint Elias National Park and Preserve, Alaska. USGS Scientific Investigations Map 2877, 2006.

## Enllaços externs

* Mount Bona a Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey. (anglès)
* Churchill a Global Volcanism Program, Smithsonian Institution (anglès)
* Mount Bona a peakbagger.com (anglès)
# Carlí (moneda)

El Carlí és una moneda de Nàpols, del segle xviii. Es dividia en 12 blats.
També s'anomena així la moneda d'or i d'argent encunyada per Carles I d'Anjou, rei de Nàpols (1266-85).

## Referències

* ↑ «Moneda – Real Casa di Borbone delle Due Sicilie». [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ Carlí. Gran enciclopèdia catalana
# Barjamon

Barjamon (en francès Bargemon) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 668 | 829 | 812 | 1.110 | 1.069 | 1.217 | 1.447 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Pierre Blanc | PT |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Ante Rebić

Ante Rebic (Split, Croàcia, 21 de setembre de 1993) és un jugador de futbol croat que juga com a extrem amb l'ACF Fiorentina de la Sèrie A. En el pla internacional, Rebic juga per a la selecció de futbol de Croàcia.

## Referències

* ↑ «2014 FIFA World Cup Brazil: List of Players» (PDF). FIFA, 11-06-2014, p. 12 [Consulta: 8 juliol 2014]. Arxivat 11 de juny 2015 a Wayback Machine.
# Autafòrt

Autafòrt (en francès Hautefort) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània. En aquesta localitat va néixer i va ser vescomte el trobador Bertran de Born.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.002 | 1.022 | 1.142 | 1.035 | 1.048 | 1.184 | 1.110 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Yves Moreau | PRG |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 14 novembre 2010].
# Duma (pel·lícula)

Duma és una pel·lícula estatunidenca de 2005 dirigida per Carroll Ballard, basada en una novel·la de Carol Cawthra Hopcraft i Xan Hopcraft. La pel·lícula va ser un èxit de critica, però el seu resultat econòmic en la taquilla va ser deficient. Ha estat doblada al català.

## Argument

Xan és un nen que viu en un ranxo de Kenya amb els seus pares (Campbell Scott i Hope Davis). Un dia troben una cria de guepard òrfena i abandonada. Decideixen adoptar-la i li posen el nom de Duma. Però quan creix, el pare, abans de morir, decideix amb la seva esposa que el millor és viure a la ciutat i retornar l'animal al seu hàbitat natural

## Repartiment

* Alexander Michaeletos: Xan
* Eamonn Walker: Ripkuna
* Campbell Scott: Peter
* Hope Davis: Kristin
* Mary Makhatho: Thandi
* Nthabiseng Kenoshi: Lucille
* Jennifer Steyn: Tia Gwen
* Nicky Rebelo: Coach Nagy
* Garth Renecle: Hock Bender
* André Stolz: Professor de Xan
* Charlotte Savage: estudiant
* Ronald Shange: Policia
* Nadia Kretschmer: Turista #1
* John Whiteley: Turista #2
* Clive Scott: Turista #3
* Errol Ballentine: Doctor

## Crítica

"La raó per veure 'Duma' és que és una pel·lícula extraordinària, i perquè en concret els joves intel·ligents que la veuen s'hi sentiran captivats. (...) Puntuació: ★★★½ (sobre 4)"

## Referències

* ↑ «Duma». esadir.cat.
* ↑ «Duma». The New York Times.
* ↑ Ebert, Roger «Duma». Chicago Sun-Times.
# 180° sud

180° sud: Els conqueridors de l'inútil (originalment en anglès, 180 Degrees South: Conquerors of the Useless) és un documental de 2009 dirigit per Chris Malloy que cobreix el viatge de Jeff Johnson mentre viatja des de Ventura (Califòrnia) fins a la Patagònia. Recorre el viatge que van fer Yvon Chouinard i Doug Tompkins el 1968 amb la seva furgoneta Ford E-Series Econoline amb l'objectiu final d'escalar el Fitz Roy, una de les ascensions més difícils dels Andes. Després de trobar imatges de l'expedició de 1968, Johnson va decidir fer de l'escalada al volcà Corcovado a la Patagònia el seu propi objectiu i, després de parlar amb Chouinard i Tompkins, va planejar el seu propi viatge.
El subtítol de la pel·lícula en anglès prové de l'autobiografia d'alpinisme de Lionel Terray, Les Conquérants de l'inutile or Conquistadors of the Useless (1961). Terray va ser el primer a assolir el cim Fitz Roy, el 1952, i el seu llibre va ser influent per a Chouinard i Tompkins.
El 26 de juliol de 2022 es va estrenar la versió doblada al català al programa Sense ficció de TV3. L'espai va ser seguit per 136.000 espectadors, amb una quota de pantalla del 8%.

## Sinopsi

La pel·lícula emula el viatge de l'any 1968 fet per Yvon Chouinard i Doug Tompkins a la Patagònia, però més que per terra, Jeff Johnson viatja per mar des de Mèxic i cap al sud al llarg de la costa oest de Xile. La pel·lícula obre amb imatges originals del film domèstic gravades per Chouinard i Tompkins, i després continua amb el mateix metratge de Johnson, en què inclou surf, vela i escalada, mentre la pel·lícula segueix a Johnson navegant amb un petit vaixell cap a Xile, el seu retard durant diverses setmanes a l'illa de Pasqua, des d'on Makohe es converteix en la seva companya de viatge, i en arribar a la Patagònia, Johnson trobant-se amb Chouinard i Tompkins. La pel·lícula conclou amb el seu intent d'escalar el volcà Corcovado, un intent que es va aturar a 200 peus del cim per seguretat.

## Participants

* Yvon Chouinard
* Doug Tompkins
* Kris Tompkins
* Jeff Johnson
* Keith Malloy
* Makohe
* Timmy O'Neill

## Referències

* ↑ White, Bill «Film Review: "180° South" An Adventure for the Thinking Person with an Ecological Heart». Seattle Post Globe, 19-05-2010 [Consulta: 12 abril 2011].
* ↑ «review: 180 South». The Washington Post [Consulta: 12 abril 2011]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el de febrer 15, 2011. [Consulta: de juliol 23, 2022].
* ↑ Interview with Yvon Chouinard in bonus materials, "Making of 180° South".
* ↑ «"180º sud", quan l'amor per la natura esdevé en la lluita per conservar-la». TV3, 20-02-2022. [Consulta: 23 juliol 2022].
* ↑ «"Supervivientes (14,1%), "El Hormiguero" (8,9%) i "Rambo" (9,6%) s'imposen al "Sense ficció" (8,0%)». El Món de la Tele, 13-07-2022. [Consulta: 28 juliol 2022].
* ↑ Vizcarrondo, Sara Maria «The final, barren frontier: 180 South». Boxoffice Magazine, 28-05-2010 [Consulta: 12 abril 2011].

## Enllaços externs

* 180° sud - Lloc web oficial
# Aes grave

Aes grave és una moneda fosa de gran pes, que va ser utilitzada per diverses ciutats del centre d'Itàlia als segles IV i III aC. A diferència dels didracmes de plata discutits a la darrera entrada de la sèrie, l'aes greu era un desenvolupament autòcton dins de les tradicions d'intercanvi pròpies de les regions d'Etrúria i del Laci (tot i que tampoc no estava lliure d'influències hel·lenístiques). Es tractava d'una evolució respecte del sistema de lingots de bronze utilitzats a la regió fins aleshores, però tots dos sistemes van conviure per un temps. Sembla que les monedes foses han estat contemporànies a l'emissió dels didracmes de plata, però destinades, a diferència d'elles, a l'ús intern.

## Ciutats emissores

Les sèries principals eren de Roma, Ariminum (Rímini), Iguvium (Gubbio), Tuder (Todi), Ausculum (Ascoli Satriano ), Firmum (Fermo), Hatria-Hadria (Atri), Luceria (Lucera) i Itàlia central llatina. Altres sèries tenen una procedència desconeguda.

## Vegeu també

* Aes rude
* Aes signatum

## Referències

* ↑ Michael H. Crawford. Roman Republican Coinage. Cambridge University Press, 1974, p. 1–. ISBN 978-0-521-07492-6.
* ↑ «Tesaurus» (en castellà). [Consulta: 26 setembre 2023].

## Bibliografia addicional

* Haeberlin, Ernst: Aes Grave, Das Schwergeld Roms und Mittelitaliens einschließlich der ihm vorausgehenden Rohbronzewährung, Halle 1910.
* Head, Barclay V.: Historia Nummorum, a Manual of Greek Numismatic, Londres, 1911 $^2$ .
* Sear, David: "Les monedes romanes i els seus valors", volum I, Spink.
* Sydenham, Edward A.: Aes Grave A Study of the Cast Coinages of Rome and Central Italy . Londres, Spink, 1926.
* Italo Vecchi. Encunyació de fosa italiana. Un catàleg descriptiu de la moneda fosa de Roma i Itàlia. London Ancient Coins, Londres 2013. Enquadernació dura en format quarto, 84 pàgines, 90 làmines.ISBN 978-0-9575784-0-1ISBN 978-0-9575784-0-1

## Enllaços externs

* Historia digital Nummorum
* Emesa monedes gregues i romanes
* The Aes Grave of Central Italy de JG Milne
# Montferrat (Var)

Montferrat (en francès Montferrat) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 180 | 338 | 634 | 428 | 629 | 642 | 1.134 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Raymond Gras | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana