OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# .de

.de és l'actual domini de primer nivell territorial (ccTLD) de la República Federal d'Alemanya. El nom està basat en les primeres dues lletres d'Alemanya en alemany (Deutschland).
Actualment és la segon ccTLD amb més registres, després de .cn. També és el tercer domini de primer nivell més estès, després de .com i .cn.
Anteriorment, els noms de domini havien de tenir almenys tres lletres. Hi havia uns quants dominis de dues lletres registrats abans de l'aplicació de la regla: db.de (Deutsche Bahn, Ferrocarrils alemanys), ix.de (la revista d'informàtica alemanya iX) i hq.de. Un altre domini, bb.de (Bilfinger Berger), es va donar de baixa posteriorment (i després del 2009 el va registrar una altra empresa). Com a conseqüència d'una demanda de Volkswagen, que volia registrar el domini de dues lletres "vw.de", després del 23 d'octubre de 2009, DENIC es va veure obligat a permetre el registre de dominis d'una i dues lletres, així com de només números. dominis, com ara 123.de, xx.de o v.de.

## Referències

* ↑ «Pressemitteilung: Die DENIC macht das Dutzend voll».
* ↑ «DENIC eG Eases Domain Guidelines» (en anglès). [Consulta: 8 desembre 2024].
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari
# Copa de la República Democràtica del Congo de futbol

La Copa de la República Democràtica del Congo de futbol (Coupe du Congo) és la segona competició futbolística en importància de la República Democràtica del Congo, organitzada per la Fédération Congolaise de Football-Association. Va ser creada l'any 1961.

## Historial

Font:
* 1961: FC Saint Eloi Lupopo (Lubumbashi) 5-1 AS Vita Club (Kinshasa)
* 1962-63: no es disputà
* 1964: CS Imana (Kinshasa)
* 1965: AS Bilima (Kinshasa)
* 1966: TP Englebert (Lubumbashi)
* 1967: TP Englebert (Lubumbashi)
* 1968: FC Saint Eloi Lupopo (Lubumbashi)
* 1969-70: no es disputà
* 1971: AS Vita Club (Kinshasa)
* 1972: AS Vita Club (Kinshasa)
* 1973: AS Vita Club (Kinshasa)
* 1974: CS Imana (Kinshasa)
* 1975: AS Vita Club (Kinshasa)
* 1976: TP Mazembe (Lubumbashi)
* 1977: AS Vita Club (Kinshasa)
* 1978: CS Imana (Kinshasa)
* 1979: TP Mazembe (Lubumbashi)
* 1980: Lubumbashi Sport
* 1981: AS Vita Club (Kinshasa)
* 1982: AS Vita Club (Kinshasa)
* 1983: AS Vita Club (Kinshasa)
* 1984: CS Imana (Kinshasa) 1-2 1-0 AS Vita Club (Kinshasa)
* 1985: DC Motema Pembe (Kinshasa)
* 1986: AS Kalamu (Kinshasa)
* 1987: AS Kalamu (Kinshasa)
* 1988: AS Kalamu (Kinshasa)
* 1989: AS Kalamu (Kinshasa)
* 1990: DC Motema Pembe (Kinshasa)
* 1991: DC Motema Pembe (Kinshasa)
* 1992: US Bilombe
* 1993: DC Motema Pembe (Kinshasa)
* 1994: DC Motema Pembe (Kinshasa) 2-0 AS Bantous (Mbuji-Mayi)
* 1995: AC Sodigraf (Kinshasa) 4-0 OC Mbongo Sports (Mbuji-Mayi)
* 1996: AS Dragons (Kinshasa)
* 1997: AS Dragons (Kinshasa) 2-1 AS Vita Club (Kinshasa)
* 1998: AS Dragons(Kinshasa) 1-0 AS Sucrière (Kwilu Ngongo)
* 1999: AS Dragons (Kinshasa) 3-2 (pr.) AS Paulino (Kinshasa)
* 2000: TP Mazembe (Lubumbashi) 2-0 AS Saint-Luc (Kananga)
* 2001: AS Vita Club (Kinshasa) 3-0 AS Veti Club (Matadi)
* 2002: US Kenya (Lubumbashi) 2-1 SM Sanga Balende (Mbuji-Mayi)
* 2003: DC Motema Pembe (Kinshasa) 2-0 TP Mazembe (Lubumbashi)
* 2004: SC Cilu (Lukala) 1-0 AS Saint-Luc (Kananga)
* 2005: AS Vita Kabasha 1-1 (4-2 pen) SC Cilu (Lukala)
* 2006: DC Motema Pembe (Kinshasa) 4-1 AS Dragons (Kinshasa)
* 2007: AS Maniema Union (Kindu) 2–1 FC Saint Eloi Lupopo (Lubumbashi)
* 2008: OC Bukavu Dawa (Bukavu) 2-0 DC Virunga (Goma)
* 2009: DC Motema Pembe (Kinshasa) 0-0 (5-4 pen) AS Dragons (Kinshasa)
* 2010: DC Motema Pembe (Kinshasa) 3-0 AS Ndoki a Ndombe (Boma)
* 2011: US Tshinkunku (Kananga) 1-1 (4-3 pen) AS Veti Club (Matadi)
* 2012: CS Don Bosco (Lubumbashi) 4-0 AS Veti Club (Matadi)
* 2013: FC MK Etanchéité (Kinshasa) 1-0 AS Vutuka (Kikwit)
* 2014: FC MK Etanchéité (Kinshasa) 1-0 FC Saint-Éloi Lupopo (Lubumbashi)
* 2015: FC Saint-Éloi Lupopo (Lubumbashi) 1-0 Katumbi FA (Lubumbashi)
* 2016: FC Renaissance (Kinshasa) 2-0 CS Don Bosco (Lubumbashi)
* 2017: AS Maniema Union (Kindu) 1-1 (4-1 pen) FC Saint-Éloi Lupopo (Lubumbashi)
* 2018: AS Nyuki (Butembo) 2-1 JS Kinshasa (Kinshasa)
* 2019: AS Maniema Union (Kindu) 1-1 (5-4 pen) FC Renaissance (Kinshasa)

## Referències

* ↑ «Congo (Kinshasa) - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* RSSSF
# Cap de l'Horta (barri d'Alacant)

El Cap de l'Horta és un barri d'Alacant que rep el nom de l'accident geogràfic on es troba. Limita amb la Platja Sant Joan, l'Albufereta i la mar Mediterrània. Té una població de 14.950 habitants i el seu codi postal és el 03540. Aquest cap també es coneixia amb el nom de «cap de l'Alcodra», per això la torre de base redona que hi havia on actualment hi ha una farola s'anomenava «torre del Cap de l'Alcodra».

## Descripció

És un barri de molta extensió i amb un origen turístic, ja que les primeres construccions van ser segones residències per a la gent de fora encara que des dels 90 ha anat transformant-se en un barri residencial. Les construccions són urbanitzacions bé d'apartaments, bé de xalets adossats o parcel·les individuals amb xalets, per la qual cosa és considerat el barri més luxós de la capital alacantina, si exceptuem zones del centre, com l'avinguda de Maisonnave.
El seu eix principal és l'avinguda de la Costa Blanca i els seus carrers estan retolats amb noms d'arreus de pesca, aus marines, peixos i països. Al Cap de l'Horta (o l'Alcodre) hi ha un centre de salut al carrer de l'Arpó, les escoles públiques «Voramar», també en aquest mateix carrer, i el col·legi «el Faro». Quant als instituts, n'hi ha dos: l'IES «Cap de l'Horta» a l'avinguda de la Costablanca i el nou institut (i col·legi) IES «Ràdio Exterior», on a les seues instal·lacions també es troba el col·legi «Mediterráneo». A poc a poc, el nombre d'establiments comercials va en augment, gràcies, sobretot, a la nova zona de l'avinguda de l'Historiador Vicente Ramos, amb l'obertura del centre comercial «Torregolf» i a una sèrie d'establiments en els baixos dels nous edificis. També cal destacar el centre comercial "Venecia", amb més de 50 tendes. Al seu costat es troba el centre social del barri, on es realitzen les principals activitats culturals del barri i per a la gent major. Al seu interior també es troba la biblioteca pública. L'única foguera del barri és Avinguda Costa Blanca-Entreplatges que va ser fundada l'any 1991 i va aconseguir una Dama del Foc el 1995, a més d'una Bellea del Foc infantil el 2001.

## Platges del barri

* Cala de la Palmera
* Cala de Cantalars
* Cala dels Jueus

## Referències

* ↑ Arxiu de la Corona d'Aragó. [Plano de la comarca por la que discurre el río Montnegre, con la localización del pantano de Tibi que se proyecta] (en valencià), 1585 [Consulta: 10 desembre 2024].
* ↑ Arxiu Municipal d'Alacant. Libre de municions y coses de guerra de la ciutat de Alacant: 1633 fins 1649.

## Enllaços externs

* Documental sobre la realitat urbanística del Cap de l'Horta.
* Playa de San Juan Blog La Platja de Sant Joan
* Donde en Cabo de Las Huertas Arxivat 2015-10-27 a Wayback Machine.
# Gaudent

Gaudent (en francès Gaudent) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 48 | 49 | 40 | 40 | 34 | 45 | 47 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Ribes | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Arxipèlag

Un arxipèlag o arxipèleg és un conjunt d'illes sovint amb característiques geogràfiques o geomorfològiques similars, per exemple l'origen volcànic, un conjunt d'atols...

## Uns arxipèlags destacats

* l'arxipèlag de Txagos (Territori Britànic de l'Oceà Índic)
* l'arxipèlag de Chiloé (Xile)
* l'Arxipèlag dels Chonos (Xile)
* l'arxipèlag d'Estocolm (Suècia)
* l'arxipèlag de Göteborg (Suècia)
* l'arxipèlag de Mergui (Myanmar)
* l'arxipèlag de Turku (Finlàndia)
* l'arxipèlag de Nordenskiöld (Mar de Kara)
* l'arxipèlag de Fernando de Noronha (Brasil)
* les Açores (Portugal)
* les Bahames
* Cap Verd
* les Filipines
* les illes Åland (Finlàndia)
* les illes Aleutianes (Estats Units)
* les illes Àrtiques (Canadà)
* les Illes Balears (Espanya)
* les illes Canàries (Espanya)
* les Illes Anglonormandes (Regne Unit i Irlanda)
* les illes Fox (Estats Units)
* les illes Galápagos (Equador)
* les illes Hawaii (Estats Units)
* les illes Kerguelen (França)
* les illes Malvines o illes Falkland (Regne Unit))
* les Illes Òrcades (Regne Unit)
* les Illes Shetland (Regne Unit)
* Insulíndia (Indonèsia, Malàisia i Papua Nova Guinea)
* el Japó
* Juan Fernández (Xile)
* els Keys de Florida (Estats Units)
* les Lakshadweep (Índia)
* les Andaman (Índia)
* les Nicobar (Índia)
* les Maldives
* la Polinèsia Francesa
* Nova Zelanda
* la Terra de Francesc Josep
* la Terra del Foc

## Referències

* ↑ «arxipèleg» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «Arxipèlag». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Arxipèlag
# Caniformes

Els caniformes (Caniformia) són un subordre de l'ordre dels carnívors. Presenten un llarg musell i urpes no retràctils (en contrast amb els carnívors feliformes). Els pinnípedes (foques, lleons marins i morses) evolucionaren d'ancestres caniformes i actualment són assignats en aquest grup.

## Cladograma

| Carnivora | Feliformia  Caniformia  ?Miacidae † Amphicyonidae † Canidae  Arctoidea    Hemicyonidae † Ursidae Pinnipedia Enaliarctidae †   Phocidae   Otariidae Odobenidae  Musteloidea   Ailuridae   Mephitidae   Procyonidae Mustelidae |

## Història evolutiva

Els caniformes aparegueren en el Paleocè com a carnívors arborícoles semblants a gats. Miacis fou probablement una de les formes primerenques.

## Enllaços externs

* Taxonomicon
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Santa Fe de Valldeperes

Santa Fe de Valldeperes és una església a Valldeperes, antiga quadra del municipi de Navars (Bages), però alhora és més a prop de la vila de Cardona que del seu propi cap municipal. Aquest immoble forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Arquitectura

Santa Fe de Valldeperes és un edifici d'una sola nau, amb un transsepte on s'acullen dues capelles amb retaules, i un absis orientat a llevant. Al transsepte sud de l'església hi ha el retaule barroc de Sant Isidre i al nord hi ha el retaule barroc-neoclàssic de la Mare de Déu del Roser.
La porta principal, orientada a migdia, té una llinda amb la data 1658. Sobre la porta, una finestra d'esqueixada rematada amb un senzill arc apuntat. Corona la façana un gros campanar d'espadanya de dos ulls. Al mur de llevant, al costat de l'absis hi ha un altre porta, orientada a la masia del Sunyer de Valldeperes, masia veïna a l'església.

## Notícies històriques

El topònim Valldeperes ja és esmentat en la documentació medieval, relacionat amb les possessions de Castelladral i el Mujalt. El fogatjament del 1365-70 consigna dins la vegueria de Manresa "Castell edral e vall de peres, d'en Pere de Vilalta, cavaller, XLIIII fochs". Lluís de Peguera a "Pràctica, forma i estil..." l'any 1632 estableix a Valldeperes entre els llocs que són del rei dins la vegueria de Manresa. Prop de l'església s'ha trobat moneda cardonina, en concret una pellofa pertanyent a l'església.

## Referències

* ↑ Les Monedes de Cardona, encunyacions locals i dels senyorius de la Casa de Cardona. NAVAS y ORTÍZ, Manuel, Patronat Municipal de Museus, desembre 1984 (pag. 24-30)

## Enllaços externs

* «ESGLÉSIA DE SANTA FE DE VALLDEPERES». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juny 2012].
# Monument de la Creu

El Monument de la Creu és un monument civil i element singular situat a la Plaça de la Creu del poble de Solivella. La creu fou construïda en acabar la Guerra Civil Espanyola. En la construcció del monument es va utilitzar pedra polida i formes geomètriques combinades. Conté dos cossos un a dalt de l'altre amb dues plataformes que sobresurten. A dalt de tot, hi ha un creu. La primera pedra es va col·locar el 24 de juliol de 1939, commemorant el tercer aniversari dels fets que van passar a l'any 1936. El monument, però no va ser construït fins al 1944. El 20 d'agost d'aquest mateix any, es va inaugurar el moviment dissenyat per Josep M. Vives Castellet. Quan s'inicià el període democràtic s'hi col·locà una placa on hi figurava el text: «A tots vosaltres 1936-39», fent referència al gran nombre d'afusellats que patí la població durant la guerra. Amb la reforma del 2010, aquesta placa es va retirar, juntament amb les sigles «FE» del cos superior, ja que feien referència a la falange espanyola. Actualment fa la funció de creu de terme.

## Referències

* ↑ «El director del Archivo Nacional de Catalunya recupera en un libro los sangrientos Hechos de Solivella» (en castellà), 15-01-2013. [Consulta: 15 setembre 2015].
* «Creu monument als Caiguts». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2014].
* «Monument de la Creu». Inventari del Patrimoni arquitectònic de la Conca de Barberà. Consell Comarcal de la Conca de Barberà. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 11 febrer 2014].
# Sant Esteve d'Esclanyà

L'església de Sant Esteve d'Esclanyà està situada dins del terme municipal de Begur, al Baix Empordà. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Es tracta d'una església de dues naus i capçalera formada per dos absis de planta semicircular. En principi tenia una sola nau, l'actual del costat N. A ponent hi és identificable el parament del frontis primitiu, amb una finestra de doble esqueixada; aquest sector és coronat per un campanar d'espadanya d'època posterior. La volta d'aquesta nau és lleugerament apuntada; l'arc triomfal ha estat malmès; al costat N s'hi afegiren tardanament una capella i la sagristia. El seu absis posseeix una finestra romànica de doble biaix; es dreça sobre una alta socolada que és la resta d'una capçalera més antiga. La nau que s'afegí a migdia és coberta amb volta de canó i l'arc triomf és de mig punt. Al frontis hi ha un rosetó i la porta actual amb llinda motllurada i frontó, que pertanyen a una reforma tardana. L'aparell romànic de la nau N és de carreuó. Les dues naus es comuniquen mitjançant dos arcs formers, un de mig punt i l'altre rebaixat.

## Història

L'església de Sant Esteve d'Esclanyà és documentada des de darreries del segle xiii (1280). Fou construïda als s.XI i XII i la portalada data del s. XVIII. Des del segle xiv el lloc i castell d'Esclanyà estigué en poder dels Cruïlles-Peratallada, com a integrant de la baronia de Begur. Va ser parròquia fins al 1721. El 1847 era església sufragània de la de Llofriu. L'església ha estat objecte d'unes obres de restauració molt discutibles, sobretot a l'interior, a principis dels anys 1970. Actualment està annexada a la parròquia de Sant Pere de Begur.
Actualment el fons documental es troba custodiat per l'Arxiu Diocesà de Girona que ha microfilmat i digitalitzat el fons i n'ha cedit una còpia a l'Arxiu Municipal de Palafrugell.

## Vegeu també

* Castell d'Esclanyà

## Referències

* ↑ «Sant Esteve d'Esclanyà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r agost 2012].
* ↑ «Fons documentals de l'Arxiu Municipal de Palafrugell». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 6 agost 2014].

## Bibliografia

* TURRÓ, Jordi. L'Arxiu de la Parròquia de Palafrugell: els registres sacramentals. Publicacions de l'Institut d'Estudis del Baix Empordà. Vol. 20. 2001.
* MARQUÈS, Josep M. Construcció de les esglésies de Palafrugell i Mont-ras (1588ss). Estudis del Baix Empordà, vol. 18. 1999.
* PÉREZ, Aurora; BADIA, Joan, i BRUGADA, Martirià, col·laboradors: L'art religiós a Palafrugell. Quaderns de Palafrugell, vol. 16. Ajuntament de Palafrugell i Diputació de Girona. 2007
# Musaranya de Temboan

La musaranya de Temboan (Crocidura lea) és una espècie de musaranya endèmica d'Indonèsia.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Musaranya de Temboan. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 18 desembre 2007 (en anglès).
# Musaranya del mont Nyiru

La musaranya del mont Nyiru (Crocidura macowi) és una espècie de musaranya endèmica de Kenya.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Crocidura macowi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 18 desembre 2007 (en anglès).
# Premi Europa

El Premi Europa és una premi establert el 1955 pel Comitè de Ministres del Consell d'Europa. És atorgat cada any a un o més municipis que han fet esforços excepcionals per estendre l'ideal d'unitat europea.

## Ciutats guanyadores del Premi Europa d'ençà 1955

| Any | Ciutat | País |
| 1955 | Coventry | Regne Unit |
| 1956 | Puteaux Offenbach am Main | França RFA |
| 1957 | Bordeus Torí | França Itàlia |
| 1958 | Vienna La Haia | Àustria Països Baixos |
| 1959 | Istanbul | Turquia |
| 1960 | Bruges Aarhus | Bèlgica Dinamarca |
| 1961 | Illa de Rodes Schwarzenbek | Grècia RFA |
| 1962 | Palerm | Itàlia |
| 1963 | Aubenàs | França |
| 1964 | Innsbruck | Àustria |
| 1965 | Tübingen | RFA |
| 1966 | Kristiansand | Noruega |
| 1967 | Estrasburg | França |
| 1968 | Faenza | Itàlia |
| 1969 | Karlsruhe Nancy | RFA França |
| 1970 | Sierre | Suïssa |
| 1971 | Udine | Itàlia |
| 1972 | Zelzate | Bèlgica |
| 1973 | Würzburg | RFA |
| 1974 | Cesenatico Mâcon | Itàlia França |
| 1975 | Darmstadt | RFA |
| 1976 | Devon | Regne Unit |
| 1977 | Avinyó (Valclusa) | França |
| 1978 | Tubize | Bèlgica |
| 1979 | Graz | Àustria |
| 1980 | Passau | RFA |
| 1981 | Braunfels | RFA |
| 1982 | Braine-l'Alleud | Bèlgica |
| 1983 | Lausana | Suïssa |
| 1984 | Royal Leamington Spa | Regne Unit |
| 1985 | Santiago de Compostel·la | Galícia |
| 1986 | Klagenfurt Arnhem | Àustria Països Baixos |
| 1987 | Berlin-Neukölln | RFA |
| 1988 | Aalborg | Dinamarca |
| 1989 | Lucca | Itàlia |
| 1990 | Plouguerneau | França |
| 1991 | Bursa | Turquia |
| 1992 | Delfzijl | Països Baixos |
| 1993 | Bocholt Mülheim del Ruhr | Alemanya |
| 1994 | Linz | Àustria |
| 1995 | Bolonya | Itàlia |
| 1996 | Wansbeck | Regne Unit |
| 1997 | Ratisbona | Alemanya |
| 1998 | Częstochowa | Polònia |
| 1999 | Espira (Alemanya) | Alemanya |
| 2000 | Cockermouth Maruèjols | Regne Unit França |
| 2001 | Sankt Pölten | Àustria |
| 2002 | Gdynia | Polònia |
| 2003 | Klaipėda | Lituània |
| 2004 | Oudenaarde | Bèlgica |
| 2005 | Kaliningrad | Rússia |
| 2006 | Szeged | Hongria |
| 2007 | Nuremberg | Alemanya |
| 2008 | Katowice | Polònia |
| 2009 | Ankara | Turquia |
| 2010 | Khàrkiv | Ucraïna |
| 2011 | Hünfeld Landerneau | Alemanya França |
| 2012 | Corciano Sighișoara | Itàlia Romania |
| 2013 | Altötting Tata | Alemanya Hongria |
| 2014 | Słupsk | Polònia |
| 2015 | Dresden Vara | Alemanya Suècia |
| 2016 | Girona | Catalunya |
| 2017 | Lublin | Polònia |
| 2018 | Ivano-Frankivsk | Ucraïna |
| 2019 | Donostia/Sant Sebastià | País Basc |
| 2020 | Amilly (Loiret) | França |
| 2021 | Khmelnitski | Ucraïna |
| 2022 | Esmirna | Turquia |
| 2023 | Bolesławiec | Polònia |
| 2024 | Terrassa | Catalunya |

## Referències

* ↑ The Europe Prize
* ↑ «The Winners of the Europe Prize since 1955». Council of Europe. [Consulta: 7 juliol 2019].
# Abutsu-ni

Abutsu-ni (japonès: 阿仏尼) (1209 - 1283) és el sobrenom d'una escriptora japonesa.

## Biografia

Abutsu-ni (1209 - 1283) fou filla del governador Taira no Norishige, de la província de Tajima. Va ser dama de companyia d'Ankamo-In Kuniko, filla del príncep Morisada (1179-1223). Es va casar amb Fujiwara no Tameie (1198-1275), vidu amb dos fills, amb qui va tenir molta descendència. Quan el seu marit es va morir, ella es féu monja budista i agafà el nom d'Abutsu-ni, que és el nom amb la que és coneguda en el món de la literatura japonesa. Les seves obres són Diari de la nit del setzè dia del mes (Izayoi Nikki), La grua a la nit (Yoru no tsuru), Records d'un petit somni (Utatane no ki), entre d'altres.
L'obra Izayoi Nikki és la narració d'un viatge de l'escriptora que va fer el 1277 de Kyoto a Kamakura per defensar la propietat del seu fill Tamesuke davant dels jutges de la ciutat d'una granja a la província de Harima, que li volia prendre el seu germanastre Tameuji. L'any 1280 va guanyar el cas. El viatge va començar el setzè dia de la desena lluna i explica tot el que hi va veure, escoltar i buscar. L'estil de l'obra és sensible i proper a l'etapa Heian, encara que fou escrit en el període Kamakura. Al final del diari hi ha una “naga-uta” (poesia llarga, composta de versos de cinc i set síl·labes alternades, amb un vers final de set síl·labes), que serà prenunci de la poesia de l'era Tokugawa.

## Referències

* ↑ «Escritor». [Consulta: 16 desembre 2024].

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario de autores, vol I. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63.
* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario literario, vol VII. Montaner y Simón,S.A. 1959. Depósito Legal:B 1.352-1959.
# Gembria

Gembria (en francès Gembrie) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 64 | 72 | 60 | 53 | 54 | 75 | 69 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jeanine Montes | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Isaort

Isaort (en francès Izaourt) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 109 | 209 | 197 | 205 | 235 | 232 | 231 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | René Marrot | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana