OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Blau de bromotimol

El blau de bromotimol, dibromotimolsulfonoftaleïna o BTB, és un compost químic indicador de pH per a àcids i bases febles. També es fa servir per observar l'activitat fotosíntètica o com indicador de la respiració (es torna groc quan s'hi afegeix CO₂). Procedeix del trifenilmetà. El blau de bromotimol actua com un àcid dèbil en la solució química. Apareix com verd blavós en solucions químiques neutres. Típicament es ven en forma sòlida. Entre altres usos es fa servir en obstetrícia per detectar una ruptura prematura de les membranes. Com que el líquid amniòtic té un pH > 7.2,el bromotimol es tornarà blau si hi contacta i així indica la presència de líquid amniòtic. La pKa pel blau de bromotimol és 7,10.
* Estructura
* Estructura en relleu
* Colors indicatius. D'esquerra a dreta el color del blau de bromotimol en solucions àcides, neutres i alcalines

## Vegeu també

* Fenolftaleïna

## Enllaços externs

* J.T.Baker MSDS
* Bromothymol Blue (Sodium Salt) -Sigma Aldrich
# Agnès de Castella

Agnès de Castella (abans de 1172? - després de 1204?), o també Agnès de Manzanedo, era parenta, potser neta, de Sança de Castella, Reina d'Aragó, i fou la segona esposa de Guillem VIII, Senyor de Montpeller.
Durant un sojorn a la cort d'Alfons el Cast, Guillem VIII caigué perdudament enamorat d'Agnès de Castella. Encara que Guillem estava ja casat amb Eudòxia Comnena, esposà Agnès a Barcelona el maig de 1187. Tot seguit d'aquest segon casament, el bisbe de Magalona i l'arquebisbe de Narbona l'excomunicaren el 1194, abans que la unió no fou anul·lada definitivament pel papa Celestí III. Quan Guillem VIII morí a Montpeller, el 1202, Eudòxia expirà en el seu retir de l'Abadia d'Aniana.
D'aquesta unió van néixer 2 noies i 7 nois. Heus aquí la llista, per ordre de successió, tal com són esmentats al testament de Guillem VIII:
* Guillem IX de Montpeller.
* Tomàs.
* Raimon, religiós.
* Bernat, religiós.
* Guiu, religiós, que desenvoluparà de manera important l'Escola de Medecina de Montpeller.
* Borgundió.
* Gaucelin de Lunèl.
* Gagnez.
* Adelais.
El 1202, Guillem esdevingué Senyor de Montpeller, però el 1204, la seva germanastra gran Maria de Montpeller es casà en terceres núpcies amb Pere el Catòlic i fou promoguda, amb l'ajut dels burgesos de la vila, Senyora de Montpeller. D'aquest fet, Agnès i els seus fills foren expulsats de Montpeller. Agnès es refugià llavors a Pesenàs i per aquestes dates es perd la pista de Guillem IX, que morirà poc després.
# Blood Tea and Red String

Blood Tea and Red String és un llargmetratge d'animació estatunidenc dirigida per Christiane Cegavske, estrenada el 2006.

## Argument

La història pròpiament dita comença en el tronc d'un roure. És allà on viu a un grup de criatures peludes, enfeinades en la confecció d'una nina en forma de dona. En un rierol veí, recuperen un ou, el col·loquen al ventre de la nina, i crucifiquen aquesta última sobre el roure. Mentre dormen, arriba un trio de ratolins en el seu carruatge tirat per tortugues. Els ratolins desenganxen la nina de l'arbre, i se l'emporten. Les criatures peludes intenten doncs un viatge al·lucinador, amb l'objectiu de recuperar la seva nina estimada, mentre que els ratolins lladres s'emborratxen amb te.

## Enllaços externs

* Blood Tea and Red String - Lloc web oficial
* Crítica a Panorama Cinéma (francès)
# Tarawera

Tarawera és un volcà situat a l'Illa del Nord de Nova Zelanda. Té una altitud màxima de 1.111 metres.
La seva darrera erupció va tenir lloc el 10 de juny de 1886 i hi van morir 129 persones. La lava va cobrir uns 30 km², va formar nous llacs i va arrasar completament la vegetació. Els recomptes de plantes fets l'any 1872 i les posteriors visites periòdiques dels botànics fins als moments actuals, han permès estudiar amb detall els processos de successió vegetal, després d'una pertorbació ambiental d'aquest tipus.

## Enllaços externs

* Anheizen, the site devoted to the Tarawera eruption
* The 1886 eruption Arxivat 2004-11-26 a Wayback Machine.
# Tossal de Tarragó

El Turó de Tarragó és una muntanya de 548 metres que es troba al municipi de Valls, a la comarca de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coll del Teixó (Riunoguers)

El Coll del Teixó és una collada que uneix el terme municipal de la Jonquera, a l'Alt Empordà, amb la comuna de Morellàs i les Illes, al Vallespir, en aquest darrer cas dins de l'antiga comuna de Riunoguers, ara inclosa en la de Morellàs i les Illes.
Està situat just al nord-est del Pla Capità, al sud-oest del Puig del Coll del Teixó.
En aquest coll hi ha la fita transfronterera número 563, una creu grossa, amb el número esmentat, gravada en la superfície superior d'una roca, pràcticament horitzontal, situada a l'oest del coll.

## Referències

* ↑ El Coll del Teixó en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Mojones de los Pirineos.com». info@mojonesdelospirineos.com. [Consulta: 5 agost 2016].
# Catherine Colonna

Catherine Colonna (Saint-Symphorien, 16 d'abril de 1956) és una diplomàtica i política francesa que va exercir com a ministra d'Europa i Afers Exteriors del govern de la primera ministra Élisabeth Borne des del maig del 2022 fins al gener del 2024.
Colonna va exercir anteriorment com a ambaixadora de França al Regne Unit (2019-2022), ambaixadora a Itàlia (2014-2017), representant permanent davant l'OCDE (2017-2019) i representant permanent davant la UNESCO (2008-2010).
Colonna va néixer a Tours, a la regió Centre-Vall del Loira. Era filla d'un pagès d'origen cors. Després d'obtenir un màster en dret públic a la Universitat François Rabelais de Tours, va continuar els seus estudis a l'Institut d'Estudis Polítics de París (funció pública) i després a l'Escola nacional d'administració (ENA) a la promoció de 1983 (Promoció Solidaritat).

## Referències

* ↑ John Irish (20 May 2022), Catherine Colonna, French envoy to Britain, named foreign minister Reuters.
# Tosa del Braibal

La Tosa del Braibal és un cim de 2.657 m. situat a Andorra. Es troba a la carena divisòria de la Vall de Madriu i la Coma dels Agols, damunt l'Estany d'Engolasters. Segons la cartografia andorrana la carena o serra també és homònima del puig més alt. És fronterera entre les parròquies andorranes d'Escaldes-Engordany, al sud, i Encamp, al nord.
La serralada té una orientació nord-oest cap a sud-est, amb una llargada des de la costera de Braibal fins l'Estany Blau de vora 2.700 metres.
Malgrat la seva modesta alçada, la seva situació permet una vista molt complerta de les muntanyes andorranes i pallareses, així com els nuclis d'Andorra la Vella i Encamp. Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Accessos

Al darrer revolt de la carretera de l'Estany d'Engolasters hi trobem un camí en direcció sud que va prenent alçada fins al Coll Jovell. Un cop allà cal carenejar fins al cim.

## Referències

* ↑ «Tosa del Braibal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Full 08-Mapes muntanya d'Andorra (1:10.000)». IDE, Cartografia oficial d'Andorra. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ «Ressenya de la Tosa del Braibal, Wikiloc». [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «ITINERARI 7: LA TOSSA DEL BRAIBAL I ESTANY BLAU (CIRCULAR).». [Consulta: 22 abril 2020].
# Serrat dels Tres Pins

El Serrat dels Tres Pins és una muntanya de 287 metres que es troba al municipi de Navarcles, a la comarca catalana del Bages. Està completament integrada a la població de Navarcles.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resolució 1490 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1490 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 3 de juliol de 2003. Després de les resolucions 687 (1991), 689 (1991), 806 (1993) 833 (1993) i 1483 (2003) sobre la situació entre Iraq i Kuwait, el Consell va estendre el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides per a l'Iraq i Kuwait (UNIKOM) que vigila la frontera recíproca per un període definitiu fins al 6 d'octubre de 2003.
El Consell de Seguretat va reafirmar el compromís de tots els estats amb la sobirania i la integritat territorial d'Iraq i Kuwait. Va reconèixer que l'operació de la UNIKOM i la zona desmilitaritzada establerta en 1991 entre els dos estats ja no era necessària per protegir Kuwait de les accions iraquianes.
Actuant amb el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, la resolució va extreure el mandat de la UNIKOM per un temps final i acabar amb la zona desmilitaritzada entre els dos països. Va instruir al secretari general Kofi Annan que negociés la transferència de beneficis i béns no extraïbles de la UNIKOM que no es podien disposar d'una altra manera a l'Iraq i Kuwait.

## Referències

* ↑ «Security Council continues mandate of UN Iraq-Kuwait observer mission until 6 October». United Nations, 03-07-2003.
* 1 2 Allain, Jean. International law in the Middle East: closer to power than justice. Ashgate Publishing, Ltd, 2004, p. 157. ISBN 978-0-7546-2436-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 - 2003)
* Invasió de Kuwait

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Turó de l'Illa

El Turó de l'Illa és una muntanya de 52 metres dins del municipi de Sant Julià de Ramis, a la comarca del Gironès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Vila (Olvan)

El Serrat de la Vila és una muntanya de 686 metres que es troba al municipi d'Olvan, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ «Serrat de la Vila (Olvan)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serralada Winston Churchill

La Serralada Winston Churchill (en anglès Winston Churchill Range) és una serralada que forma part de les Canadian Rockies i que es troba al Parc Nacional de Jasper, a les províncies d'Alberta i la Colúmbia Britànica, Canadà. Alguns dels cims més importants de les Canadian Rockies es troben en ella, com ara el Mont Columbia (3.747 m) i el Mont Alberta (3.619 m). S'ésten 31 quilòmetres de N a S i 23 d'E a W, amb un total de 410 km². La serralada deu el seu nom a l'exrimer ministre britànic sir Winston Churchill.
El límit oriental de la serralada es troba al costat occidental del riu Sunwapta, en la frontera entre els parcs nacionals de Jasper i de Banff i s'estén cap al nord fins a les cascades Sunwapta. El límit occidental de la serralada és definit per la vall del riu Athabasca, a l'est del mont Warwick. La vall s'estreny a mesura s'aproxima a la divisòria continental, i separa el mont Columbia del mont King Edward, el qual ja no forma part de la serralada.
Els principals cims d'aquesta serralada són:
| Muntanya | metres |
| Mont Columbia | 3.747 |
| North Twin Peak | 3.684 |
| Twins Tower | 3.627 |
| Mont Alberta | 3.619 |
| South Twin Peak | 3.566 |
| Mont Kitchener | 3.505 |
| Snow Dome | 3.456 |
| Mont Woolley | 3.460 |
| Stutfield Peak | 3.450 |
| Diadem Peak | 3.371 |
| Mont Cromwell | 3.330 |
| Mont Engelhard | 3.270 |
| Mont Smythe | 3.246 |
| Mushroom Peak | 3.210 |
| Thorington Tower | 3.155 |
| Mont Nelson | 3.150 |
| Mont Palmer | 3.150 |
| Mont Gec | 3.130 |
| Gong Peak | 3.120 |
| Mont Adam Joachim | 3.094 |
| Mont K2 | 3.090 |
| Mont Weiss | 3.090 |
| Mont Mitchell | 3.040 |
| Mont Morden Long | 3.040 |
| Mont McGuire | 3.030 |

## Referències

* ↑ «Winston Churchill Range». Peakbagger.com. [Consulta: 10 novembre 2014].
# Yanapaccha

El Yanapaccha (possiblement del quítxua yana negre, phaqcha cascada, "cascada negra") és una muntanya de la Serralada Blanca als Andes del Perú. S'alça fins als 5.460 msnm i es troba a la Regió d'Ancash, a la província de Yungay. El Yanapaccha es troba dins el Parc Nacional del Huascarán, al sud-oest del Chacraraju.
La primera ascensió del cim va tenir lloc el 23 de juny de 1954 per part d'expedició estatudinenca que també escalà per primera vegada el cim oest del Huandoy.

## Referències

* 1 2 3 Alpenvereinskarte 0/3a. Cordillera Blanca Nord (Peru). 1:100 000. Oesterreichischer Alpenverein, 2005. ISBN 3-928777-57-2.
* ↑ Biggar, John. The Andes: A Guide for Climbers (en anglès). Andes, 2005, p. 71. ISBN 9780953608720.
* ↑ Peru 1:100 000, Carhuás (19-h). IGN (Instituto Geográfico Nacional - Perú).
* ↑ «Nevado Yanapaccha». andeshandbook.org. [Consulta: 5 gener 2017].
# Zuckerhütl

Zuckerhütl, o Pan di Zucchero en italià, és una muntanya del Tirol, Àustria. Amb 3.507 metres és el pic més alt dels Alps de l'Stubai i l'extrem sud de la vall de l'Stubai.
Deriva el seu nom, que tant en alemany com en italià significa pa de sucre, de la seva forma cònica. El vessant oriental està cobert de neu i l'occidental és més rocós.
Els primers alpinistes a fer el cim van ser el pioner alemany Joseph Anton Specht i Alois Tanzer el 1862. Specht era un dels membres fundadors del Club Alpí Alemany.

## Bibliografia

* Klier, Walter. Alpenvereinsführer. Stubaier Alpen alpin (en alemany). Múnic: Bergverlag Rother, 2006, p. 334-336. ISBN 3-7633-1271-4.

## Enllaços externs

* "Zuckerhuetl" a Summitpost
# Dolmen de Can Gurri

El Dolmen de Can Gurri, també conegut com a Dolmen del Collet de Can Gurri, UTM: 31 N - 439983 - 4596351. Dolmen de la Font d'en Gurri o Roca d'en Mayal, és un dolmen ubicat al Parc de la Serralada Litoral, dins el terme municipal de Martorelles (Vallès Oriental).

## Descripció

Se'n conserven les lloses verticals de la cambra i algunes de la galeria. De la coberta només queda una petita llosa. La cambra té 2,40 metres de llargada per 1,20 d'amplada. Tot el conjunt permet fer-se una idea prou bona del que és un dolmen del tipus galeria catalana. Quan Antoni Guilleumes el va descobrir el 1952, encara conservava una part del túmul, d'uns 10 metres de diàmetre. Avui dia, se'n pot endevinar l'àrea gràcies a la dispersió al voltant del dolmen de les pedres, més o menys arrenglerades, que en formaven part. A l'interior de la cambra hi havia un paviment format per tres capes de pedres, on es va trobar un punyal de bronze, puntes de sageta, una punta de llança i fragments de ceràmica hallstàttica i campaniforme. Aquestes troballes permeten determinar una fase d'ús del dolmen durant el segon mil·lenni abans de Crist.

## Referències

* 1 2 Dolmen de Can Gurri - Fitxa (català)
* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 27.

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
* YouTube
* De tant en tant trobo pedres (català)
# Zumsteinspitze

El Zumsteinspitze és una muntanya de 4.563 metres que es troba entre les regions de Piemont a Itàlia i Valais a Suïssa.
El cim es troba entre el Dufourspitze (que s'uneixen per la Grenzsattel) i el Signalkuppe (que s'uneixen pel Coll Gnifetti).

## Referències

* 1 2 «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org». [Consulta: 26 novembre 2010].
* «Summitpost.com» (en anglès). [Consulta: 26 novembre 2010].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Henry Larcom Abbot

Henry Larcom Abbot (1831-1927) fou un enginyer estatunidenc nascut a Beverly, Massachusetts. Va estudiar a West Point. Entre les seves tasques destaquen el reconeixement del delta del Mississipi (1861) amb el capità A.A. Humphreys, i la planificació del Canal de Panamà. Va participar en la Guerra de Secessió.
# Francesc Cortada

Francesc Cortada (... - 1805) fou un músic i cantor català.
La seva activitat interpretativa es desenvolupà durant la segona meitat del segle xviii i els inicis del s. XIX i, probablement, a la cantúria de la capella de Sant Esteve d’Olot, durant l’època del mestre Alzina. Participà, com a músic i ajudant del mestre de capella, en activitats musicals com ara les desplegades en les cerimònies eclesiàstiques de la Setmana Santa i altres festes assenyalades. Fou contemporani als cantors Joan Espadaler i Ramon Vilaseca.

## Referències

* ↑ Gregori, Josep Ma. Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa, 2012. ISBN 978-84-490-2891-5.
# Roncal (formatge)

El roncal o formatge d'Erronkari (Erronkariko gazta en èuscar) és un formatge navarrès, artesanal, de pasta dura a base de llet d'ovella i amb un 50% de matèria grassa en l'extracte sec. és un formatge curat.

## Origen

Es produeix al nord-est de Navarra i, segons les disposicions legals, tan sols és permesa l'elaboració d'aquest formatge a set pobles de la vall de Roncal (Erronkaribar): Uztarroze, Izaba, Urzainki, Erronkari, Garde, Bidankoze i Burgi. En aquesta zona, la cria de bestiar i la producció de formatge es remunten al segle xiii. El roncal està estretament relacionat amb la transhumància dels pastors fora de la susdita vall cap al sud de Navarra (les Bardenas Reales), on els ramats passaven l'hivern i a l'estiu tornaven a les altes pastures dels Pirineus. El 1981, aquest formatge va ésser el primer a obtindre la Denominació d'Origen Protegida.

## Elaboració

Es prepara amb llet d'ovella de la raça latxa, una varietat que no produeix gaire llet però, gràcies a una alimentació de la millor qualitat, té un alt contingut en greixos i és molt aromàtica.
La formatgeria central del Roncal i petites empreses familiars elaboren aquest formatge seguint el procés de fabricació dels formatges de muntanya entre els mesos de desembre i juliol (temporada de parts de les ovelles). Un cop salat, madura durant quatre mesos en coves orientades al nord per a aprofitar l'aire fresc i humit de les muntanyes.

## Característiques

Té forma d'una barra cilíndrica i pesa entre 1 i 3'5 kg. La seua escorça és gruixuda i de color entre groc i marró en la major part dels casos. La pasta no té forats, és entre blanca i ivori, i la seua consistència és compacta, dura i porosa. El seu sabor és fort, lleugerament picant i mantegós, i desprèn olor de fenc, fruita seca i bolets. El roncal té la mateixa mida i forma que el idiazabal.

## Ús gastronòmic

El roncal és emprat, com a tapa, per a farcir, entre altres ingredients, pebrots del piquillo (prèviament rostits i pelats a mà). Combina molt bé amb els vins negres madurs navarresos.

## Observacions

Fou el primer formatge a rebre la Denominació d'origen protegida l'any 1981 i, a més, està emparat per la marca Reyno Gourmet (segell de referència dels productes agroalimentaris amb certificació de qualitat de Navarra).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 Engelmann, Brigitte i Holler, Peter, 2011. Manual del Gourmet del Queso. Editorial H. F. Ullmann. ISBN 9783833161223. Pàg. 389.
* 1 2 3 Queso Roncal - Queso de oveja elaborado en Navarra (castellà)
* 1 2 3 4 Gastronomía de Navarra: Queso de Roncal (castellà)
* ↑ Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación 2008 - Roncal (castellà)
* 1 2 Queso de Roncal - Turismo Navarra (basc), (castellà), (anglès), (francès) i (alemany)
* ↑ Roncal - Cheese.com (anglès)

## Enllaços externs

* El formatge de Roncal: una tradició deliciosa (català) i (castellà)
* Elaboración del queso Roncal - Cerespain (castellà)
* Queso Roncal y vinos de Navarra (castellà)
# Serra d'Aguilar

La Serra d'Aguilar és una serra situada al municipi d'Oristà (Lluçanès), amb una elevació màxima de 630 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# L'Agulla Grossa (Santa Maria de Miralles)

L'Agulla Grossa és una muntanya de 846 metres que es troba al municipi de Santa Maria de Miralles, a la comarca de l'Anoia. Forma part de la Serra de Miralles.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coll d'Alòs

El coll d'Alòs és un port de muntanya que es troba als Alps francesos, al departament dels Alps de l'Alta Provença, a una alçada de 2.250 msnm. El coll se situa entre els massissos de Pelat i Trois-Évêchés, unint les valls de l'Ubaye i del Verdon. El port es troba prop de la vila d'Alòs i de les fonts del Verdon. Sol estar obert entre maig i octubre.
La carretera va ser oberta el 1891, i discorre en paral·lel als colls de la Cayolle i de de la Bonette, dins el Parc Nacional de Mercantour.

## Descripció de l'ascensió

Pel nord, des de Barcelonnette, a la vall de l'Ubaye, l'ascensió fa 17,5 km de llarg, en què es pugen 1.108 metres a un desnivell mitjà del 6,3%. Des d'Alòs l'ascensió té 15 de llargada, en què se superen 805 metres de desnivell a una mitjana del 5,4%.

## El coll d'Alòs al Tour de França

El coll d'Alòs ha estat superat en 34 ocasions pel Tour de França des que es va pujar per primera vegada el 1911. Els ciclistes que han passat en primera posició pel coll han estat:
| Any | Etapa | Categoria | Primer al cim |
| 2015 | 17a | 1a | Simon Geschke (GER) |
| 2000 | 14a | 1a | Pascal Hervé (FRA) |
| 1975 | 15a | 1a | Eddy Merckx (BEL) |
| 1969 | 11a | 1a | Luis Pedro Santamarina (ESP) |
| 1967 | 11a | 1a | Georges Chappe (FRA) |
| 1957 | 11a | 1a | Louis Bergaud (FRA) |
| 1949 | 16a | 1a | Fausto Coppi (ITA) |
| 1948 | 13a | 2a | Jean Robic (FRA) |
| 1947 | 9a | 1a | René Vietto (FRA) |
| 1939 | 15a | | Edward Vissers (BEL) |
| 1938 | 14a | | Gino Bartali (ITA) |
| 1937 | 9a | | Mario Vicini (ITA) |
| 1936 | 9a | | Julián Berrendero (ESP) |
| 1935 | 9a | | Félicien Vervaecke (BEL) |
| 1934 | 9a | | René Vietto (FRA) |
| 1933 | 9a | | Fernand Fayolle (FRA) |
| 1932 | 11a | | Benoît Faure (FRA) |
| 1931 | 15a | | Joseph Demuysere (BEL) |
| 1930 | 15a | | Benoît Faure (FRA) |
| 1929 | 14a | | Joseph Demuysere (BEL) |
| 1928 | 13a | | Nicolas Frantz (LUX) |
| 1927 | 16a | | Nicolas Frantz (LUX) |
| 1926 | 14a | | Lucien Buysse (BEL) |
| 1925 | 13a | | Auguste Verdijck (BEL) |
| 1924 | 10a | | Nicolas Frantz (LUX) |
| 1923 | 10a | | Henri Pélissier (FRA) |
| 1922 | 10a | | Jean Alavoine (FRA) |
| 1921 | 10a | | Hector Heusghem (BEL) Honoré Barthélémy (FRA) |
| 1920 | 10a | | Firmin Lambot (BEL) |
| 1919 | 10a | | Honoré Barthélémy (FRA) |
| 1914 | 10a | | Firmin Lambot (BEL) Henri Pélissier (FRA) |
| 1913 | 10a | | Lucien Petit-Breton (FRA) |
| 1912 | 6a | | Octave Lapize (FRA) |
| 1911 | 6a | | François Faber (LUX) |

## Referències

* ↑ La Grande Route des Alpes
* ↑ «Col d'Allos - Barcelonnette». www.climbbybike.com. [Consulta: 29 octubre 2013].
* ↑ «Col d'Allos - Allos». www.climbbybike.com. [Consulta: 29 octubre 2013].
* ↑ (francès) Le dico du Tour - Le col d'Allos dans le Tour de France depuis 1947 Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine.
* ↑ (francès) Le col d'Allos Arxivat 2021-01-12 a Wayback Machine.