OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de topònims de Montner

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Montner (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## edifici

| Nom | Ubicat a | instància de | coordenades |
| Castell de Força Real | Millars Montner | edifici | 42° 43′ 37″ N, 2° 40′ 34″ E﻿ / ﻿42.72704167°N,2.67610833°E﻿ / 42.72704167; 2.67610833 507 msnm |
| Castell de Montner | Montner | edifici | 42° 44′ 56″ N, 2° 40′ 34″ E﻿ / ﻿42.74902222°N,2.67610833°E﻿ / 42.74902222; 2.67610833 147.9 msnm |
| Sant Joan i Santa Eugènia de Montner | Montner | edifici | 42° 44′ 57″ N, 2° 40′ 34″ E﻿ / ﻿42.74919722°N,2.67623333°E﻿ / 42.74919722; 2.67623333 148.8 msnm |

## església

| Nom | Ubicat a | instància de | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Església de Sant Jaume | Montner | església | 42° 44′ 57″ N, 2° 40′ 34″ E﻿ / ﻿42.7492°N,2.6762°E﻿ / 42.7492; 2.6762 fr:rue de l'Église | monument històric inventariat | Église Saint-Jacques de Montner |
| Nostra Senyora de Força Real | Montner Millars | església | 42° 43′ 39″ N, 2° 41′ 50″ E﻿ / ﻿42.727433333333°N,2.6972027777778°E﻿ / 42.727433333333; 2.6972027777778 500 msnm | | Ermitage Notre-Dame de Força Réal |
| Santa Eugènia de Montner | Montner | església | 42° 44′ 58″ N, 2° 41′ 03″ E﻿ / ﻿42.74934167°N,2.68422222°E﻿ / 42.74934167; 2.68422222 130.6 msnm | | |

## port de muntanya

| Nom | Ubicat a | instància de | coordenades |
| Coll de la Batalla | Bellestar Montner | port de muntanya | 42° 43′ 37″ N, 2° 40′ 09″ E﻿ / ﻿42.7269°N,2.66917°E﻿ / 42.7269; 2.66917 265 msnm |
| Coll del Bou | Millars Montner | port de muntanya | 42° 43′ 40″ N, 2° 40′ 59″ E﻿ / ﻿42.72775°N,2.683°E﻿ / 42.72775; 2.683 |
| Coll del Ginebre | Estagell Montner | port de muntanya | 42° 44′ 18″ N, 2° 42′ 48″ E﻿ / ﻿42.738302777778°N,2.7133388888889°E﻿ / 42.738302777778; 2.7133388888889 |
| El Collet | Montner Cornellà de la Ribera | port de muntanya | 42° 43′ 44″ N, 2° 42′ 17″ E﻿ / ﻿42.728889°N,2.704639°E﻿ / 42.728889; 2.704639 |
| Pas del Llop | Cornellà de la Ribera Montner | port de muntanya | 42° 43′ 58″ N, 2° 42′ 49″ E﻿ / ﻿42.732833°N,2.713611°E﻿ / 42.732833; 2.713611 |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Commons (més fotos) |
| Mont Ner | Millars Cornellà de la Ribera Montner | muntanya | | 42° 43′ 37″ N, 2° 42′ 01″ E﻿ / ﻿42.7269198717°N,2.70022626173°E﻿ / 42.7269198717; 2.70022626173 507 msnm | Força Réal |
| Pedra Llarga del Coll de la Batalla | Montner | menhir | Estat: enderrocat o destruït | 42° 43′ 37″ N, 2° 40′ 09″ E﻿ / ﻿42.726806°N,2.669083°E﻿ / 42.726806; 2.669083 coll de la Batalla 265.5 msnm | |
| casa de la vila de Montner | Montner | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 44′ 57″ N, 2° 40′ 39″ E﻿ / ﻿42.7492469467494°N,2.6773873942884°E﻿ / 42.7492469467494; 2.6773873942884 fr:IMP DE L AIRE, 66720 MONTNER | Town hall of Montner |
| cementiri de Montner | Montner | cementiri | | 42° 45′ 06″ N, 2° 40′ 35″ E﻿ / ﻿42.7517°N,2.6764°E﻿ / 42.7517; 2.6764 | |
| coll de la Batalla | Bellestar Montner | coll | | 42° 43′ 33″ N, 2° 40′ 10″ E﻿ / ﻿42.725833333333°N,2.6694444444444°E﻿ / 42.725833333333; 2.6694444444444 | |
# Canberra Raiders

Els Canberra Raiders són un club professional de rugbi a 13 australià amb seu a la ciutat de Canberra, al Territori de la Capital Australiana. El club juga a la National Rugby League (NRL).
El club ha guanyat el campionat tres vegades (1989, 1990 i 1991).

## Referències

* ↑ http://www.rugbyleagueproject.org/competitions/nrl/finals.html

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial
# El Masnou (Vilanova de Sau)

El Masnou és un monument del municipi de Vilanova de Sau (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

És una masia de planta quadrada coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa i pis. Aquesta part està molt reformada i presenta un gros portal amb llinda de fusta i una finestra i uns porxos a nivell de primer pis que s'abriguen sota la vessant esquerra del teulat. A ponent s'hi obren cinc petites finestretes i un canal de pedra que constitueix l'antic desaigua. A llevant s'obren diverses finestres. A la part de tramuntana, menys reformada, hi ha un portal amb llinda de pedra i quatre finestres de mida diversa i distribuïdes irregularment. És construïda amb pedra del país i arrebossada al damunt, les obertures són de gres blanquinós i els escaires de gresos vermells.

## Història

Mas situat dins la demarcació de l'antiga parròquia de Vilanova de Sau i dins el terme civil de Sau. Als fogatges d'aquesta parròquia s'observa un creixement notable al llarg dels segles XVIII i xix. Si al segle xvi comptava amb 11 masos, al segle xviii ascendeix a 82 i a finals del XIX arribà als 101.
El Masnou es degué construir en aquesta època d'esplendor demogràfic, ja que no es troba registrat al segle xvi. D'altra banda una de les llindes fa referència al segle xviii.

## Referències

* 1 2 3 «El Masnou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «El Masnou». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Alt Awlaqi

L'Alt Awlaqi és un territori tribal del Iemen a la governació de Shabwa.
Fou un dels estats del Protectorat Occidental d'Aden, amb 100.000 km² i 50.000 habitants. El seu clima és tropical i el terreny fèrtil produeix blat, moresc. tabac i índigo. L'Ard al-Madjhir al nord pertany a la confederació tribal dels awlaqi que reuneix també als marazik, rabiz, hamman, dayyan i daqqar. El seu centre fou i és Nisab (o Ansab) residència del sultà. La seva autoritat s'estenia també a la plana d'Ard Markha, ocupada pels beduïns autònoms Nisiyyin que ocupen Wasit, Dadjar i Hudjayr.
El territori està creuat pels rius Abadan, Dura, Khawra i Markha. Al nord-oest, no lluny de Beihan al-Qasab es troben les riques mines de sal de Khabt. Dins el territori viu una altra confederació tribal, els ma'an o ma'n (derivat de mineus) centrats a la ciutat de Yashbum, al sud-est, que no estaven sota l'autoritat del sultà, sinó del seu xeic.
Després d'un acord preliminar el 1890, el sultà Awad II ben Salih va signar el tractat de protectorat amb els britànics el 1904. Una pista d'aterratge es va establir després a Nisab. El sultà fou un dels sis membres fundadors de la Federació d'Emirats Àrabs del Sud (1959) i membre de la Federació d'Aràbia del Sud (1962-1967). El novembre del 1967 el sultanat fou abolit i va passar a formar part de la República Popular del Iemen del Sud, dins la muhafazah IV (governació IV), fins al 1990.

## Sultans dels awlaqi de Nisab a l'Alt Awlaqi

* Munassar ben Abu Bakr (exercia el 1839)
* Farid ben Munassar
* Abd Allah ben Farid
* Awad I ben Abd Allah 1862-1879
* Abd Allah ben Awad 1879-1887
* Salih ben Abd Allah 1887-?
* Awad II ben Salih? (ja governava el 1904)
* Sense informació després del 1904
# Serra Gran (Osor)

La Serra Gran és una serra situada al municipi d'Osor a la comarca de la Selva, amb una elevació màxima de 1.202 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Princesa Victòria del Regne Unit

Princesa Victòria del Regne Unit (Londres, 6 de juliol de 1868 - Coppins, Iver a Buckinghamshire, 3 de desembre de 1935) Princesa del Regne Unit de la Gran Bretanya i Irlanda per naixement amb el grau d'Altesa Reial. Filla del llavors príncep de Gal·les i després rei Eduard VII del Regne Unit i de la princesa Alexandra de Dinamarca, era per tant neta dels anomenats dos avis d'Europa, la reina Victòria I del Regne Unit i el rei Cristià IX de Dinamarca.
La seva educació anà a càrrec de múltiples tutors i transcorregué idíl·licament als camps de Sandringham i a la mansió londinenca de Malborough House. Al llarg de la seva vida estigué extremadament unida al seu germà i futur rei Jordi V del Regne Unit.
Malgrat que ella tingué una quantitat considerable de pretendents, sembla que desencoratjada per la seva mare, els rebutjà un darrere l'altre. Inicià una vida centrada a tenir cura de múltiples parents i en especial de la seva mare, a la qual feu companyia fins a la mort d'aquesta l'any 1925. Quan la reina Alexandra morí, ella s'instal·là a la seva casa de camp de Coppins, a la població d'Iver,a Buckinghamshire. Allà desenvolupà un enorme interès per la jardineria arribant a ser presidenta de la Societat d'Horticultura d'Iver.
L'any 1935 morí a Coppins i fou enterrada a Windsor. Un mes després moria el seu germà, el rei Jordi V del Regne Unit, que havia quedat molt afectat per la seva mort. Les seves propietats, inclosa Coppins, passà al seu nebot, Jordi del Regne Unit, duc de Kent.

## Referències

* 1 2 Lundy, Darryl. «Victoria Alexandra Olga Mary Windsor, Princess of the United Kingdom» (en inglés). [Consulta: 11 setembre 2012].
* ↑ Dimond, Frances (2008), «Princess Victoria» (en inglés). Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press.
* ↑ Lundy, Darryl. «Edward VII Saxe-Coburg and Gotha, King of the United Kingdom» (en inglés). [Consulta: 11 setembre 2012].
* ↑ Montgomery-Massingberd, Hugh (ed.) (1977). Burke's Royal Families of the World, Volumen 1. Londres: Burke's Peerage. ISBN 0220662223
# Llista de topònims de Pesillà de la Ribera

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Pesillà de la Ribera (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## església

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Sant Feliu de Pesillà de la Ribera | Pesillà de la Ribera | església | | 42° 41′ 39″ N, 2° 46′ 11″ E﻿ / ﻿42.694138888889°N,2.7696111111111°E﻿ / 42.694138888889; 2.7696111111111 66.2 msnm | | Église des Saintes-Hosties de Pézilla-la-Rivière | |
| | Sant Sadurní de Pesillà de la Ribera | Pesillà de la Ribera | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Anomenat per: Sadurní de Tolosa Dedicat a: Sadurní de Tolosa | 42° 41′ 39″ N, 2° 46′ 28″ E﻿ / ﻿42.6943°N,2.77432°E﻿ / 42.6943; 2.77432 Catalunya del Nord 68.6 msnm | | Église Saint-Saturnin de Pézilla-la-Rivière | |

## obra escultòrica

| Nom | Ubicat a | instància de |
| buste-reliquaire de saint Blaise à Pézilla-la-Rivière | Pesillà de la Ribera | obra escultòrica |
| buste-reliquaire de saint Félix à Pézilla-la-Rivière | Pesillà de la Ribera | obra escultòrica |
| buste-reliquaire de saint Jacques à Pézilla-la-Rivière | Pesillà de la Ribera | obra escultòrica |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Manadell | Calce Pesillà de la Ribera Vilanova de la Ribera Bao | curs d'aigua | Desemboca: Tet Llarg: 6.3km | 42° 43′ 19″ N, 2° 46′ 12″ E﻿ / ﻿42.721944444444446°N,2.77°E﻿ / 42.721944444444446; 2.77 42° 41′ 20″ N, 2° 48′ 54″ E﻿ / ﻿42.68888888888889°N,2.815°E﻿ / 42.68888888888889; 2.815 | | |
| Tet | Pirineus Orientals | riu | Desemboca: mar Mediterrània Llarg: 115.8km | 42° 42′ 48″ N, 3° 02′ 23″ E﻿ / ﻿42.713333333333°N,3.0397222222222°E﻿ / 42.713333333333; 3.0397222222222 | | Têt |
| Vila fortificada de Pesillà de la Ribera | Pesillà de la Ribera | edifici | | 42° 38′ 00″ N, 2° 45′ 18″ E﻿ / ﻿42.633308°N,2.755064°E﻿ / 42.633308; 2.755064 | | |
| casa de la vila de Pesillà de la Ribera | Pesillà de la Ribera | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 41′ 46″ N, 2° 46′ 07″ E﻿ / ﻿42.6962384023895°N,2.76859517020068°E﻿ / 42.6962384023895; 2.76859517020068 fr:31 B AV DU CANIGOU, 66370 PEZILLA-LA-RIVIERE | | Town hall of Pézilla-la-Rivière |
| cementiri de Pesillà de la Ribera | Pesillà de la Ribera | cementiri | | 42° 41′ 41″ N, 2° 46′ 34″ E﻿ / ﻿42.6946°N,2.776°E﻿ / 42.6946; 2.776 | | |
| porta fortificada de Pesillà de la Ribera | Pesillà de la Ribera | porta de ciutat | | 42° 41′ 41″ N, 2° 46′ 12″ E﻿ / ﻿42.6947°N,2.7699°E﻿ / 42.6947; 2.7699 fr:avenue de la République | monument històric inventariat | Porte fortifiée de Pézilla-la-Rivière |
# 431
## Esdeveniments

* 11 de març: a la ciutat-estat maia de Palenque (960 km al sud-est de l'actual Ciutat de Mèxic), ascendeix al tron un ahau anomenat K'uk' B'alam I (Jaguar Quetzal), de 34 anys, que regnarà fins a la seva mort quatre anys més tard (en 435) i iniciarà la seva pròpia dinastia.
* 22 de juny a 16 de juliol: Al concili d'Efes es declara el nestorianisme una heretgia. L'Església assíria no reconeixerà les resolucions del Concili i se separarà.

## Necrològiques

* Mort del rei dels francs Faramon: divisió entre francs salis (sota Clodió el del Cabell Llarg, probable fill de Faramon) i francs ripuaris.

## Referències

* ↑ Linda Schele, David Freidel. «Los hijos de la Primera Madre: familia y dinastía de Palenque». A: Una selva de reyes. La asombrosa historia de los antiguos mayas, 1990.
* ↑ Boudet, Jacques. Cronología universal Espasa, 2001.
# Comtat de Niedgau

El comtat de Niedgau fou una jurisdicció del Sacre Imperi Romanogermànic que agafava el nom del riu Nied, afluent del riu Saar o Sarre, i estava situat al sud i oest del baix Saargau a l'est de les comarques de Metz i Rizzigau i al nord de la comarca de Saulnois. El comtat (en llatí esmentat com comitatus Notachowa) fou assignat al rei Lluís el Germànic en la partició del 8 d'agost de 870. Al final del segle X hi tenien propietats Sigifred (963-998), fill de Wigeric de Bidgau, comte de Bidgau i després comte palatí de Lotaríngia, i Adalbert II comte de Metz (1022-1033, † 1037 o poc després) que hi va fundar l'abadia de Bouzonville el 1033. El país va restar en mans de la branca etiocònida de Metz que van esdevenir ducs de'Alta Lorena (o simplement ducs de Lorena)

## Llista de comtes

* Hattó, esmentat en carta del 13 de novembre del 849; figura a la llista de nobles testimonis de l'acord entre Carles II el Calb i Lluís el Germànic del juny del 860 (Chuonradus, Evrardus, Adalardus, Arnustus, Warnarius, Liutfridus, Hruodolfus, Erkingarius, Gislebertus, Ratbodus, Arnulfus, Hugo, item Chuonradus, Liutharius, Berengarius, Matfridus, Boso, Sigeri, Hartmannus, Liuthardus, Richuinus, Wigricus, Hunfridus, Bernoldus, Hatto, Adalbertus, Burchardus, Christianus, Leutulfus, Hessi, Herimannus també Hruodulfus, i Sigehardus). Se l'esmenta per darrer cop en una donació del rei Lluís III d'Alemanya el 19 de gener de 882 un dia abans de la mor del rei.
* Liutfred, nebot de l'anterior esmentat en carta datada el 874
* Lietard II de la família de Liertad I de Bidgau (comte vers 860-880) esmentat en carta d'1 de gener de 909. El 911 fou un dels comtes que van reconèixer a Carles III el Simple de França i se l'esmenta en una donació d'aquest any del rei francès.
* Eberard, només esmentat en una donació de la seva filla Rigalinda per la seva anima i la de la seva esposa Matilde, el 18 d'octubre del 965.
* Burcard, fill de l'anterior, esmentat com a comte a la donació del Rigalinda el 965

## Referències

* ↑ Notitiæ Fundationis Monasterii Bosonis-Villæ
* ↑ http://fmg.ac/Projects/MedLands/LOTHARINGIAN%20%28UPPER%29%20NOBILITY.htm#_Toc181849086
# La Cirera (Sant Boi de Lluçanès)

La Cirera és una masia del municipi de Sant Boi de Lluçanès (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català. És situada en un punt enclotat proper a la riera del Sorreigs, a l'est de la font de la Prada i al sud de Pujols.

## Arquitectura

Edifici de planta rectangular allargada amb els murs de pedra i poc morter i coberta de teula àrab a doble vessant, amb el carener lateral a la façana principal. Originàriament els murs estaven arrebossats però actualment pràcticament ha desaparegut. Hi ha una de les parts de la casa que estat rehabilitada recentment i presenta els murs encimentats.
Hi ha una pallissa adossada a la casa; es tracta d'una construcció de planta rectangular i teulat a doble vessant. Els murs són de pedres irregulars i poc morter. El teulat, parcialment reconstruït, presenta la meitat de les teules noves. La porta pròpiament dita de la pallissa és rectangular, molt gran en relació al volum de l'edifici i té una gran llinda de fusta. A banda i banda de la pallissa hi ha construccions adossades que amplien l'espai d'aquesta. Un dels afegits té columnes de maons.

## Història

L'edifici ha estat construït en diverses fases adossant cossos rectangulars a una primera construcció, cosa que es dedueix a partir de l'anàlisi dels murs, fets amb diferents barreges de pedra i morter.
La construcció de la pallissa té clarament dues fases constructives. La primera correspon a la part dels murs de pedra amb l'obertura amb llinda de fusta i la segona, que amplia la primera per la banda esquerra de la façana principal de l'edifici, és posterior i actualment es fa servir de garatge.
La masia de la Cirera apareix documentada l'any 1651 en un llistat de cases on els forasters han de passar vint-i-tres dies de purga abans d'entrar a Sant Boi en època de pesta.

## Notes

* 1 2 «La Cirera». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
* 1 2 3 4 «Can Cirera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2012].
# Altai uriankhai

Els altai uriankhai (en mongol Altai-yn Urianhai o Altain Urianhai, Алтайн Урианхай) són una tribu mongol al voltant del massís de l'Altai que s'organitzà durant la dinastia Qing. Actualment formen un subgrup a l'oest de Mongòlia i a l'est de Xinjiang.
# Serrat del Torn

El Serrat del Torn és una serra al sud-oest del petit nucli de Sant Martí Sacalm al terme municipal de Susqueda a la comarca de la Selva, amb una elevació màxima de 931 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cesare Pea

Cesare Pea (1910 - 1985) va ser un arquitecte i dissenyador italià, conegut per la seva contribució a l'arquitectura modernista i al disseny d'interiors.

## Biografia

Cesare Pea va néixer el 1910 i va morir el 1985. Durant la seva carrera, Pea es va destacar per la seva contribució a projectes de gran importància, especialment en el sector dels muntatges i el disseny d'interiors.

## Carrera

El 1934, Pea, en col·laboració amb Gualtiero Galmanini i Angelo Bianchetti, va guanyar el tercer premi als Littoriali di Architettura de Florència amb un projecte modernista per a una Casa de l'Estudiant a Pàvia. Aquest projecte és considerat un exemple significatiu del seu enfocament innovador i modernista a l'arquitectura.
Bianchetti i Pea van treballar junts en un període particularment fèrtil per a l'arquitectura i el disseny a Milà, participant en fires campionàries, triennali i exposicions internacionals. La seva feina es caracteritzava per un enfocament experimental, elements escenogràfics i una forta component gràfica. La col·laboració amb figures importants del període com Pagano, Bottoni, Nizzoli i Carboni va contribuir a formar la seva identitat com a dissenyadors.

## Obres i Contribucions

Durant la seva carrera, Bianchetti i Pea van realitzar nombrosos projectes, incloent-hi muntatges per a les Fiere Campionarie i les Triennali de Milà. Les empreses amb les quals van col·laborar inclouen Lagomarsino, Montecatini i Snia Viscosa, contribuint de manera significativa al disseny i al muntatge.
Dos textos fonamentals que documenten la seva feina són Esposizioni d'Aloi i Mostrare de Polano, que evidencien la importància i les capacitats dels dos professionals en el context del disseny i el muntatge a Itàlia.

## Referències

* ↑ «Cesare Pea | MoMA» (en anglès). [Consulta: 19 desembre 2024].
* ↑ «Pea, Cesare» (en italià). [Consulta: 19 desembre 2024].
* ↑ «VIII Triennale - Palazzo dell'Arte - ingresso - Cesare Pea - Angelo Bianchetti, Foto Casali - S.E.M. – Fotografie – Lombardia Beni Culturali». [Consulta: 19 desembre 2024].
* ↑ «Cesare Pea on MOMA Exhibition Spelunker». [Consulta: 19 desembre 2024].

## Bibliografia

* Aloi, Giovanni. Esposizioni. ISBN 978-88-XX-XXXXXX-0.
* Polano, Guido. Mostrare. ISBN 978-88-XX-XXXXXX-1.

## Enllaços externs

* Cesare Pea al MoMA
* Lombardia Beni Culturali
* Fondazione Fiera
# Caselles (la Vall de Bianya)

El Caselles és una muntanya de 680 metres que es troba al municipi de la Vall de Bianya, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cotopaxi

El Cotopaxi és un volcà actiu de l'Equador, de 5.897 metres d'altura (el segon pic més alt del país) i també el segon volcà actiu més alt del món (el primer és el Llullaillaco, a Xile). Està situat a uns 50 km al sud de Quito i la seva base té un diàmetre d'uns 20 km.
La primera erupció registrada data de 1533, precisament mentre les tropes espanyoles de Sebastián de Benalcázar es dirigien cap a Quito. les erupcions més violentes des de llavors han estat el 1742, que destrossà la ciutat de Latacunga, el 1744, el 1768 i el 1877, quan els lahars arribaren fins al Pacífic, a més de 100 km de distància. Des del 1906 l'activitat del volcà ha estat contínua però poc significativa. Actualment el volcà i el parc natural que hi ha al voltant són un important centre d'excursions, en part per la facilitat de l'ascensió fins al cràter i de la pujada fins al refugi (a 4.800 m).
El volcà Cotopaxi ha mostrat important activitat a partir del 2015, i és està sota vigilància constant per l'Institut Geofísica de la Escuela Politécnica Nacional.

## Referències

* ↑ http://www.elcomercio.com/actualidad/ministerio-ambiente-explosiones-volcan-cotopaxi.html
* ↑ http://www.wired.com/2015/06/restless-volcano-puts-ecuador-edge/ A RESTLESS VOLCANO PUTS ECUADOR ON EDGE ONCE MORE Wired Hoy Cotopaxi está experimentando una gran cantidad de nueva actividad ha sido registrado ya partir de la 2015 y es está bajo vigilancia constante por parte del Instituto Geofísica de Escuela Politécnica Nacional.
* ↑ http://www.elmundo.es/internacional/2015/06/05/5572052646163fb83f8b45a9.html Cotopaxi, entre la belleza y el riesgo
* ↑ http://www.eluniverso.com/noticias/2015/06/14/nota/4963831/volcan-cotopaxi-emite-columna-gases-hasta-1-kilometro-altura Volcán Cotopaxi emite columna de gases de hasta 1 kilómetro de altura
* ↑ http://www.igepn.edu.ec/ El Instituto Geofísico, EPN monitorea en los países Volcán actividad en las montañas de los Andes de Ecuador y en las Islas Galápagos.

## Enllaços externs

* Informació sobre el Cotopaxi de l'Institut Geofísic de l'Equador Arxivat 2005-11-27 a Wayback Machine. (castellà).
# El Gelabert

El Gelabert és un monument del municipi de les Masies de Roda (Osona) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia formada per diferents cossos, el cos principal té coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana principal. L'acabat de la coberta és de teula ceràmica aràbiga. A la façana sobresurt un cos que forma una galeria, amb baranes de fusta, aquest últim junt amb un altre cos de planta baixa, formen un pati just abans de l'entrada de l'habitatge. El portal d'entrada és rectangular amb brancals i la llinda de pedra. Les dues finestres de la primera planta també estan emmarcades amb pedra. A tramuntana s'hi adossa un cos de planta baixa amb la coberta a dues vessants que s'utilitza com a cobert.
L'edifici consta de planta baixa, planta pis i sota coberta. La planta baixa està construïda amb pedra i bigues de roure i la planta superior és de tàpia i bigues de pollancre. Es conserven una llinda i una biga amb la data 1789. A més, presenta uns cossos adossats, fets d'obra i fibrociment, que s'usen per guardar els animals.

## Referències

* 1 2 3 «El Gelabert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «El Gelabert». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Altstetten (Zúric)

Altstetten és un barri de Zúric situat al districte número 9 de la ciutat. Antigament era un municipi independent, però va ser incorporat a la ciutat de Zuric el 1934. El barri d'Altstetten té uns 28.000 habitants distribuïts en una àrea de 7,47 km².
L'estació de tren d'Altstetten és un punt d'interconnexió entre diverses línies de rodalia de la ciutat (Zürich S-Bahn) i el transport públic municipal.