OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1896 - Triple Salt homes

Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu 1896 :
| Proves de pista |||||||
| 100 m | homes |
| 400 m | homes |
| 800 m | homes |
| 1.500 m | homes |
| 110 m tanques | homes |
| Curses de carretera |||||||
| Marató | homes |
| Proves de camp |||||||
| Salt de llargada | homes |
| Triple salt | homes |
| Salt d'alçada | homes |
| Salt amb perxa | homes |
| Llançament de pes | homes |
| Llançament de disc | homes |
| 1900 > |||||||
La prova del triple salt masculí va ser una de les quatre proves de salts que es van disputar durant els Jocs Olímpics d'Atenes de 1896. Set saltadors van prendre part en el triple salt, llavors conegut com a hop, skip, and jump, tot i la gran varieta de tècniques emprades pels saltadors a l'hora de saltar. La prova es disputà el 6 d'abril, en acabar les primeres sèries dels 100 metres. En haver-hi una sola ronda de triple salt el vencedor es coronà com el primer campió olímpic de l'era moderna.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| James Connolly | Alexandre Tuffèri | Ioannis Persakis |

## Resultats

| Posició | Atleta | Distància |
| | James Connolly | 13,71 m |
| | Alexandre Tuffèri | 12,70 m |
| | Ioannis Persakis | 12,52 m |
| 4 | Alojz Sokol | 11,26 m |
| 5 | Carl Schuhmann | desconegut |
| 6-7 | Fritz Hoffmann | desconegut |
| 6-7 | Khristos Zoumis | desconegut |

## Referències

* ↑ Lampros, S.P.; Polites, N.G.; De Coubertin, Pierre; Philemon, P.J.; & Anninos, C.. The Olympic Games: BC 776 – AD 1896. Athens: Charles Beck, 1897. (Consultable digitalment a AAFLA.org Arxivat 2013-01-16 a Wayback Machine.)
* ↑ Mallon, Bill; & Widlund, Ture. The 1896 Olympic Games. Results for All Competitors in All Events, with Commentary. Jefferson: McFarland, 1998. ISBN 0-7864-0379-9. (Extracte consultable a AAFLA.org Arxivat 2012-09-12 a Wayback Machine.)
* ↑ Smith, Michael Llewellyn. Olympics in Athens 1896. The Invention of the Modern Olympic Games. London: Profile Books, 2004. ISBN 1-86197-342-X.
* ↑ «Olympedia – Triple Jump, Men». [Consulta: 24 desembre 2024].
# Campos de Hellín

Campos de Hellín forma una comarca de la província d'Albacete situada a la frontera amb la Regió de Múrcia. Administrativament es troba majoritàriament en el partit judicial d'Hellín, mentre que Fuente-Álamo es troba al d'Almansa.
Els mateixos municipis que formen aquesta comarca, formen també una mancomunitat amb el mateix nom, la seu de la qual es troba a la plaça d'Espanya 2 d'Hellín.

## Geografia

Està enclavada entre serres que constituïxen les estreps del Sistema Bètic, en una vall situada entre la Sierra del Segura d'Albacete, les muntanyes que envolten La Manxa oriental (o de Montearagón) i l'Altiplà murcià. Limita al nord amb la Sierra de Alcaraz y Campo de Montiel, els Llanos de Albacete i el Monte Ibérico-Corredor de Almansa; a aquest amb l'altiplà murcià; al sud amb l'Alt Segura i les Terres Altes murcianes; i a l'oest amb la Sierra del Segura.
Està solcada pel riu Mundo, afluent del Segura, i pel mateix Segura. Del primer riu es conten els embassaments del Talave (en el qual desemboca el transvasament Tajo-Segura) i de Camarillas, i del segon l'embassament del Cenajo.

## Economia

Els principals centres de serveis i focus industrials d'aquesta comarca són Hellín, la major ciutat de la comarca i segona ciutat de la província després de la capital, i Tobarra. Els regadius són d'importància en aquesta comarca, si bé no tanta com la veïna vall del Segura murcià. Els Campos de Hellín estan inclosos tots en la Denominació d'Origen Jumella de vi, juntament amb Montealegre del Castillo i la pròpia Jumella. A més el municipi d'Hellín aquesta englobat dintre de la denominació d'origen "Arròs de Calasparra" al costat dels municipis de Calasparra i Moratalla.

## Història

Donada la seva situació geogràfica, els Campos de Hellín han estat habitats des de temps prehistòrics, una mica que testifiquen les pintures rupestres i el Tolmo de Minateda. Fins a la creació en 1833 de la província d'Albacete, tota la comarca va pertànyer al Regne de Múrcia.

## Cultura

Especialment destacables són les espectaculars tamborades de Setmana Santa d'Hellín i Tobarra. Comparteixen aquest costum amb Mula i Moratalla, a l'altre costat de la línia fronterera provincial, conformant d'aquesta com de tantes altres formes una gran comarca natural, cultural i històrica amb alguns municipis murcians.

## Enllaços externs

* Pàgina web de la comarca Campos de Hellín
# Simmone Jacobs

Simmone Jacobs (Regne Unit, 5 de setembre de 1966) és una atleta britànica retirada, especialitzada en la prova de 4 x 100 m en la qual va arribar a ser medallista de bronze olímpica el 1984.

## Carrera esportiva

Als JJ.OO. de Los Angeles 1984 hi va guanyar la medalla de bronze en els relleus de 4 x 100 metres, amb un temps de 43.11 segons, arribant a meta després dels Estats Units (or) i Canadà (plata), sent les seves companyes d'equip: Kathy Smallwood-Cook, Beverley Goddard i Heather Hunte.

## Referències

* ↑ «Simmone Jacobs». [Consulta: 7 desembre 2017].
# Denis Cosgrove

Denis Cosgrove (Liverpool, 3 de maig de 1948 - Los Angeles, 21 de març de 2008) va ser un geògraf especialitzat en geografia cultural.
Després d'estudiar geografia a la Universitat d'Oxford, va començar la seva investigació i ensenyament a Oxford i Londres, abans de convertir-se en professor de geografia a la Universitat de Califòrnia a Los Angeles (UCLA). Al llarg de la seva carrera Denis Cosgrove ha produït una gran quantitat de literatura especialitzada en les concepcions i representacions del paisatge.

## Publicacions

* Social Formation and Symbolic Landscape (1984) nouvelle édition (1998) University of Wisconsin press
* The Iconography of Landscape: Essays on the Symbolic Representation, Design and Use of Past Environments (1989) Cambridge University Press
* The Palladian Landscape: Geographical Change and its Cultural Representations in Sixteenth Century Italy (1993) Leicester University Press.
* Mappings (1999) Reaction Book

## Referències

* ↑ Lowenthal, David «Professor Denis Cosgrove: Cultural and historical geographer». Independent, 07-04-2008 [Consulta: 26 setembre 2017].
* ↑ «Denis Cosgrove». The Telegraph, 24-04-2008 [Consulta: 26 setembre 2017].

## Enllaços externs

* D. Cosgrove UCLA Arxivat 2008-04-03 a Wayback Machine.
# Richard Adolf Zsigmondy

Richard Adolf Zsigmondy (Viena, 1 d'abril de 1865 - Göttingen, 23 de setembre de 1929) fou un químic alemany guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1925.

## Biografia

Va néixer l'1 d'abril de 1865 a la ciutat de Viena, capital en aquells moments de l'Imperi Austrohongarès i que avui en dia ho és d'Àustria. Fill d'un científic que havia inventat instruments quirúrgics en el camp de l'odontologia, va créixer amb la seva mare després de la mort del seu pare l'any 1880. A l'institut va desenvolupar un interès en les ciències naturals, especialment en química i física i va començar a dur a terme experiments en el seu propi laboratori a casa. Va estudiar medicina a la Universitat de Viena, però aviat inicià els seus estudis de química a la Universitat de Múnic, on es doctorà el 1893.
Retornà posteriorment a Graz, esdevenint professor de química a la universitat d'aquesta ciutat. A partir de 1908 fou director de l'Institut de Química Inorgànica de Göttingen, càrrec que ocupà fins a la seva jubilació l'any 1929. Va morir el 23 de setembre d'aquell any a la ciutat de Göttingen, situada a l'estat alemany de Baixa Saxònia.

## Recerca científica

Zsigmondy és conegut per les seves investigacions fonamentals en la química dels col·loides, desenvolupant, en col·laboració amb Heinrich Siedentopf, el primer ultramicroscopi.
L'any 1925 fou guardonat amb el Premi Nobel de Química pels seus estudis i experimentacions sobre les suspensions col·loidals. El premi fou anunciat l'11 de novembre de 1926, i entregat el desembre d'aquell any.

## Reconeixements

En honor seu s'anomenà el cràter Zsigmondy de la Lluna.

## Enllaços externs

* «Richard Adolf Zsigmondy» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Breukelen

Breukelen és un antic municipi de la província d'Utrecht, al centre dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 14.511 habitants repartits per una superfície de 48,65 km² (dels quals 4,21 km² corresponen a aigua). Limita amb Ronde Venen, Loenen i Wijdemeren i al sud amb Woerden, Utrecht i Maarssen.
L'1 de gener 2011, es va fusionar amb Maarssen i Loenen per formar el nou municipi de Stichtse Vecht.

## Centres de població

| Pobles: | Pobles: | Parròquies: | Parròquies: | Parròquies: | Parròquies: |
| Breukelen Kockengen Nieuwer Ter Aa | | Gieltjesdorp Kortrijk Laagnieuwkoop Oud-Aa Oukoop | | Portengen Portengense Brug Scheendijk Spengen |

## Ajuntament

El consistori municipal, format des del 2006, constava de 15 membres:
* CDA, 3 regidors
* VVD, 3 regidors
* Streekbelangen '93, 3 regidors
* PvdA, 2 regidors
* ChristenUnie, 1 regidor
* GroenLinks, 1 regidor
* Demòcrates 66, 1 regidor
* SGP, 1 regidor

## Personatges il·lustres

* Rutger Hauer

## Galeria d'imatges

* Ajuntament
* Gunterstein
* Pont sobre el Vecht

## Enllaços externs

* www.breukelen.nl
# One Hour with You

One Hour with You és una pel·lícula de cinema d'Ernst Lubitsch i George Cukor dirigida el 1932.

## Argument

El Dr. André Bertier (Maurice Chevalier) viu en parella feliç amb Colette (Jeanette Macdonald). Però el seu matrimoni s'espatllarà per l'arribada de la millor amiga de Colette, Mitzi Olivier (Genevieve Tobin) que s'esforçarà a ser estimada per André, fent creure en Colette que aquest és enamorat d'una certa Martel (Josephine Dunn). Colette, en el moment d'un ball veu moltes vegades el seu marit en companyia d'aquesta Martel i sospita que l'enganya. Certament, André l'enganya però amb Mitzi. El marit d'aquesta, el professor Olivier (Roland Young) s'assabenta de la història via els seus detectius i decideix divorciar-se posant el doctor Berthier com a testimoni, cosa que el forçaria a reconèixer la seva infidelitat públicament. Pel seu costat, Colette intenta consolar-se acceptant la declaració amorosa d'un dels seus amics, Adolph (Charles Ruggles). Finalment, l'element pertorbador Mitzi se'n va a Lausanne, André i Colette reprenen la seva vida tranquil·la i amorosa.

## Repartiment

* Maurice Chevalier: Doctor André Bertier
* Jeanette MacDonald: Colette Bertier
* Genevieve Tobin: Mitzi Olivier
* Charles Ruggles: Adolph
* Roland Young: Prof. Olivier
* Josephine Dunn: la petita Martel
# Paul Garelli

Paul Garelli (Croydon, 23 d'abril de 1924 - Niça, 8 de juliol de 2006) va ser assiriòleg francès, director d'investigació al CNRS, professor a La Sorbona i a l'EPHE, membre de l'Acadèmia de les inscripcions i llengües antigues i professor del Collège de France.

## Joventut

Paul Garelli va néixer a Croydon, Londres. Va passar els seus primers anys a Suïssa i Istanbul, on el seu pare era director general del Banc otomà.

## Estudis

Va fer els seus estudis de postgrau a Ginebra i París. Va obtenir B.A. en economia i el 1951 el grau de l'École pratique des hautes études (secció d'estudis històrics i filològics).

## Carrera professional

Va tornar a l'EPHE l'any 1974 com a director d'estudis de la secció IV.
El 1958, Paul Garelli es va incorporar al Centre Nacional de la Recerca Científica on es va convertir en becari d'investigació el 1967 al capdavant de la secció d'Arqueologia i història dels països assirio-babilònics. Va formar part del Comitè Nacional del CNRS.
Doctor en Lletres (Història) l'any 1963, va ser professor a La Sorbona de 1967 a 1986. Va ser professor d'història dels pobles semites de l'Orient.
Paul Garelli va ser membre de la Société Asiatique (1972) i del Comitè internacional d'Ebla (Roma) (1977), i president del grup François Thureau-Dangin (1975).
El 1982, va ser elegit membre ordinari de l'Acadèmia de les inscripcions i llengües antigues i després, el 1986, professor d'assiriologia al Collège de France.

## Publicacions

* 1963: Les Assyriens en Cappadoce, Maisonneuve
* 1974: Les Empires Mésopotamie-Israël
* 1990: L'Assyriologie, PUF, col. Que sais-je?
* 1997-2002: Le Proche-Orient asiatique, PUF : volum 1, 1997, junt amb Jean-Marie Durand i Hatice Gonnet ; volume 2, 2002, junt amb André Lemaire

## Referències

* ↑ «Biographie» (en francès). Who's Who.
* ↑ «Biographie» (en anglès). Universitat d'Oxford.

## Bibliografia

* Charpin, Dominique; Joannès, F. Marchands, diplomates et empereurs, Études sur la civilisation mésopotamienne offertes à Paul Garelli (en francès), 1991.
* Charpin, Dominique «Paul Garelli (1924-2006)» (en francès). Annuaire de l'École pratique des hautes études (EPHE), Section des sciences historiques et philologiques, XVII(139), 2008. DOI: 10.4000/ashp.163.

## Enllaços externs

* «Garelli Paul, Georges, Marie» (en francès). Académie des Inscriptions et Belles-Letres.
# Camps de Soriguer

Els Camps de Soriguer és una partida de camps de conreu del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en territori del poble d'Erinyà.
Estan situats a l'extrem nord-oriental de l'antic terme de Toralla i Serradell, a l'est d'Erinyà, són ja limítrofs amb el terme municipal de la Pobla de Segur. Són al costat de llevant de la Masia Soriguer, enlairats a l'esquerra del Flamisell i a la dreta de la llau de Gelat. Passa pel seu costat septentrional la carretera L-522.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Elisenda Fábregas

Elisenda Fábregas (Terrassa, 30 de juliol de 1955) és una pianista i compositora catalana.
Va estudiar piano al Conservatori de Barcelona fins al 1978, quan va traslladar-se als Estats Units, on va seguir estudiant amb professors com Beveridge Webster o Samuel Sanders. El 1983 va debutar al Carnegie Hall.
Ha obtingut doctorats per la Universitat de Colúmbia, l'Institut Peabody i la Universitat Johns Hopkins. Com a pianista ha treballat als Estats Units, Anglaterra, al Japó o la Xina; i ha versionat obres de Federico García Lorca, Antonio Machado, Josep Carner o Joan Maragall. El 2015 va anar a viure a Corea del Sud com a professora convidada per la Universitat Kyung Hee.

## Referències

* ↑ Park, Jinha. Piano Music of Elisenda FÁbregas: A Stylistic Analysis (tesi). University of South Carolina, 1-1-2013, p. 8.
* ↑ Page, Tim «Music: Debuts in Review» (en anglès). The New York Times, 05-06-1983. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Voisey, Robert. «Elisenda Fábregas». [Consulta: 8 juliol 2017].
# Doreen Massey

Doreen Massey (Manchester, 3 de gener de 1944 - Kilburn, 11 de març de 2016) va ser una professora emèrita de geografia de l'Open University (Regne Unit). Va fer els seus estudis a Oxford i Filadèlfia i, abans d'incorporar-se a l'Open University, va desenvolupar la seva carrera al Center for Environmental Studies de Londres. És una de les geògrafes més influents del seu temps. Els seus interessos relacionats amb la teoria de l'espai i del lloc inclouen la visió crítica de la globalització, el desenvolupament regional desigual, la rellevància del que és local i el compromís polític de l'anàlisi geogràfica. La seva reflexió s'ha centrat en les societats modernes occidentals, però també ha treballat a Sud-àfrica, Nicaragua i Veneçuela. La seva tasca ha estat reconeguda amb la medalla Victòria de la Royal Geographical Society (1994) i el Prix Vautrin Lud (1998). Autora de múltiples publicacions, alguns dels seus llibres són World City (Polity Press, 2010), For space (Sage Publications, 2005) i Space, place and gender (Polity Press, 1994). Era col·laboradora habitual de diferents mitjans de comunicació del Regne Unit.

## Referències

* ↑ «Doreen Massey». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Brez

Brez és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 738 habitants. Limita amb els municipis de Castelfondo, Cloz, Dambel, Fondo, Laurein (BZ) i Sarnonico.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Mario Menghini | Llista cívica |
# Anarquisme i altres assaigs

Anarquisme i altres assaigs és un llibre escrit per l'anarcofeminista Emma Goldman, publicat el 1910, de llavors ençà s'ha publicat amb una certa regularitat, en versions completes o parcials. En el seu pensament relacionava la lluita feminista amb la de la classe obrera i hi feia aportacions sobre la sexualitat femenina.
El llibre conté aquests assaigs: Anarquisme: el que realment significa, Minories versus Majories, La psicologia de la violència política, Presons: un crim social i les seues fallades, Patriotisme: una amenaça a la llibertat, Francesc Ferrer i l'Escola Moderna, La hipocresia del puritanisme, El tràfic de dones, El sufragi femení, La tragèdia de l'emancipació de la dona, matrimoni i amor, El drama: un poderós propagador del pensament radical.

## Referències

* ↑ Horowitz, Irving. The Anarchists (en anglés). New Brunswick: Aldine Transaction, 2005, p. 266. ISBN 0202307689.

## Enllaços externs

* Assaigs (recopilació).
# Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1896 - 110 metres tanques homes

Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu 1896 :
| Proves de pista |||||||
| 100 m | homes |
| 400 m | homes |
| 800 m | homes |
| 1.500 m | homes |
| 110 m tanques | homes |
| Curses de carretera |||||||
| Marató | homes |
| Proves de camp |||||||
| Salt de llargada | homes |
| Triple salt | homes |
| Salt d'alçada | homes |
| Salt amb perxa | homes |
| Llançament de pes | homes |
| Llançament de disc | homes |
| 1900 > |||||||
La cursa dels 110 metres tanques masculins va ser l'única prova de tanques dels Jocs Olímpics de 1896. Les sèries preliminars foren la primera prova del 7 d'abril. Hi van prendre part vuit atletes que es van distribuir en dues sèries de quatre corredors. Sols els dos més ràpids de cadascuna d'elles passà a la final.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Thomas Curtis | Grantley Goulding | No n'hi ha |

## Resultats
### Sèries

Les sèries es van disputar el 7 d'abril. Els dos primers es classifiquen per a la final.

#### Sèrie 1

| Posició | Atleta | Temps |
| 1 | Grantley Goulding | 18,4" |
| 2 | Frantz Reichel | desconegut |
| 3 | Alojz Sokol | desconegut |
| 4 | Anastasios Andreou | desconegut |
Grantley Goulding del Regne Unit acabà primer amb un temps de 18,4". Sokol ensopega amb la darrera tanca i això permet a Reichel superar-lo per acabar segon.

#### Sèrie 2

| Posició | Atleta | Temps |
| 1 | Thomas Curtis | 18,4" |
| 2 | Welles Hoyt | desconegut |
| 3-4 | Kurt Dörry | desconegut |
| 3-4 | Athanasios Skaltsogiannis | desconegut |
Els dos nord-americans acaben en les dues primeres posicions de la sèrie. Athanasios Skaltsogiannis i Kurt Dörry corren, però no se sap en quina posició acabaren.

### Final

| Posició | Atleta | Temps |
| | Thomas Curtis | 17,6" |
| | Grantley Goulding | 17,6" |
| – | Welles Hoyt | DNS |
| – | Frantz Reichel | DNS |
DNS: no surt
La final dels 110 metres tanques es va córrer el 10 d'abril, amb sols dos atletes a la línia de sortida. Ambdós atletes feren un temps quasi idèntic, quedant distanciats per menys d'una dècima de segon. Thomas Curtis dels Estats Units en fou el vencedor. Goulding es defensava millor sobre les tanques, però Curtis tenia un millor final, cosa que li donà la victòria.
Reichel no va poder disputar la final perquè estava ajudant a Albin Lermusiaux en la marató. Hoyt s'estava preparant per al salt amb perxa.

## Referències

* ↑ Lampros, S.P.; Polites, N.G.; De Coubertin, Pierre; Philemon, P.J.; & Anninos, C.. The Olympic Games: BC 776 – AD 1896. Athens: Charles Beck, 1897. (Consultable digitalment a AAFLA.org Arxivat 2013-01-16 a Wayback Machine.)
* ↑ Mallon, Bill; & Widlund, Ture. The 1896 Olympic Games. Results for All Competitors in All Events, with Commentary. Jefferson: McFarland, 1998. ISBN 0-7864-0379-9. (Extreacte consultable a AAFLA.org Arxivat 2012-09-12 a Wayback Machine.)
* ↑ Smith, Michael Llewellyn. Olympics in Athens 1896. The Invention of the Modern Olympic Games. London: Profile Books, 2004. ISBN 1-86197-342-X.
* ↑ «Olympedia – 110 metres Hurdles, Men». [Consulta: 24 desembre 2024].
# Camps de la Masia (Vilanova)

Els Camps de la Masia és un paratge constituït per antics camps de conreu del tot abandonats en l'actualitat del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Rivert.
És al costat sud i est mateix de la Masia de Vilanova, a la dreta del barranc de Vilanova i al sud de la Font de Vilanova, al costat de llevant de la Carretera de Salàs de Pallars a Vilanova.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Josefina Gómez Toldrá

Josefina Gómez Toldrà (Barcelona, 1933 - Granollers, 6 de setembre de 2020) fou una pianista catalana.
Inicià els seus estudis al Conservatori de Barcelona per ampliar-los a Madrid. Posteriorment es traslladà a Bozen (Tirol del Sud) per a continuar estudis i també a Arezzo, Viena i Roma. Va tenir com a mestres a Benedetti Michelangeli, Seidlhofer i Carlo Zecchi, el qual més tard se l'emportà com auxiliar a l'Acadèmia de Santa Cecília de Roma. Va donar concerts arreu d'Europa i Centre-Amèrica.
Va ser, a més, autora d'alguns llibres sobre gossos, sent criadora de gossos, jutge internacional de bellesa de la Reial Societat Canina Espanyola i presidenta d'honor del Collie Club d'Espanya.

## Referències

* ↑ «El Club». Collie Club de España. [Consulta: 13 gener 2021].
* ↑ «Josefina Gómez-Toldrà». La Casa del Libro. [Consulta: 13 gener 2021].
* ↑ «Fallecimiento de Dª Josefina Gómez Toldrá». Reial Societat Canina d'Espanya. [Consulta: 13 gener 2021].
* ↑ «Notícies del poble - Entrevista amb la concertista de piano professional JOSEFINA GÓMEZ-TOLDRÀ». Informa't - Butlletí de Lliçà d'Amunt, 1-2020, pàg. 16.

## Bibliografia

* Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 432. (ISBN 84-7291-226-4)
# Els Caubos

Els Caubos és una muntanya de 1.600 metres que es troba al municipi d'El Pont de Suert, a la comarca catalana de l'Alta Ribagorça.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya