OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sonpur (estat tributari)

Sonpur o Sonepur fou un estat tributari protegit dels Estats tributaris d'Orissa. Va estar sota l'agència de l'Índia Central fins al 1905 quan va ser transferit a l'Agència dels Estats Orientals. Amb una superfície de 1.459 km², era al sud de Sambalpur als dos costats del Mahanadi entre Patna a l'oest i Rairakhol a l'est. La capital era a Sonpur (ciutat) a uns 87 km. El riu principal era el Mahanadi i altres l'Ong i el Suktel, afluent del Tel. La població el 1901 era de 169.877 habitants. L'única ciutat era Sonpur (població 8.887 habitants el 1901) i hi havia 899 pobles, sent el més important Binka. La població era oriya i parlava oriya. Gahres o ahirs, bramans, dumals, bhúlies i kewats eren les castes principals.
Tauletes de coure s'han trobat a la vora de la ciutat atribuïdes als rages guptes i gangues del Regne de Kalinga i demostren que Sonpur fou colonitzada pels hindús molt antigament; les ruïnes també acrediten que fou una població molt més important que modernament. Les primeres notícies certes són no obstant de 1556 quan la zona fou conquerida per Madhukar Sah, quart raja de Sambalpur, i va quedar sota el seu fill Madan Gopal, de la que els rages de Sonpur foren els descendents. La nissaga era de casta chauhan rajput i al segle XIX van obtenir el títol de raja bahadur pels serveis al britànics durant la revolta de Sambalpur. El 1891 va pujar al tron Pratap Rudra Singh Deo, també raja bahadur per mèrits d'administració però va morir el 1902 i el va succeir el seu fill Raja Bir Mitrodaya Singh Deo, de 28 anys. El govern britànic va nomenar un agent polític per les seves relacions amb l'estat.

## Llista de rages

* Raja Madan Gopal Singh Deo 1556-1606
* Raja Lal Saheb Deo 1606-1635
* Raja Purusottama Singh Deo 1635-1673
* Raja Raj Singh Deo 1673-1709
* Raja Achal Singh Deo 1709-1725
* Raja Divya Singh Deo 1725-1766
* Raja Jarwar Singh Deo 1766-1767
* Raja Sobha Singh Deo 1767-1781
* Raja Prithvi Singh Deo 1781-1841
* Rani Sri Laxmipriya (reina regent) 1800-1822
* Raja Niladhar Singh Deo Bahadur 1841-1891
* Rani Gundicha (reina regent) 1841-?
* Raja Pratap Rudra Singh 1891-1902
* Maharaja Shri Sir Bir Mitrodaya Singh Deo 1902-1937
* Maharaja Shri Sudhansu Shekhar Singh Deo 1937- 1953

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Einav

Einav (en hebreu: עינב) és un assentament israelià organitzat com un assentament comunitari, situat en el nord de Cisjordània. La població està situada en la carretera 57 entre els assentaments de Avnei Hefetz i Shavei Shomron. La comunitat sionista religiosa i jueva ortodoxa, es troba dins de la jurisdicció regional del Consell Regional de Samaria. L'assentament va ser establert en 1981 amb l'ajuda de l'organització de colonització Amana. La població en 2017 tenia 800 habitants. El nom del poble vol recordar els vinyers que solien ser una característica de les àrees circumdants, i de la propera ciutat palestina d'Anabta. La comunitat internacional considera que els assentaments israelians situats en la Cisjordània ocupada per Israel són il·legals, segons el dret internacional, però el govern israelià no està d'acord amb aquesta opinió.

## Referències

* ↑ «The Geneva Convention» (en anglès). BBC News, 10-12-2009. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Carybdeida

Els Carybdeida són l'un dels dos ordres de la classe Cubozous (« cubomeduses »), que són una classe de cnidaris que ressemblen a meduses, de forma més o menys cúbica (a simetria radial d'ordre 4).

## Descripció i característiques

Aquest ordre es distingeix de la seva alternativa per una anatomia més simple, amb músculs ramificats als angles i en general tan sols quatre tentacles.

## Famílies

Segons World Register of Marine Species (25 de març de 2016):
* família Alatinidae Gershwin, 2005
* família Carukiidae Bentlage, Cartwright, Yanagihara, Lewis, Richards & Collins, 2010
* família Carybdeidae Gegenbaur, 1857
* família Tamoyidae Haeckel, 1880
* família Tripedaliidae Conant, 1897
* Alatina alata, una Alatinidae.
* Una Carukiidae (potser Carukia barnesi).
* Carybdea branchi, una Carybdeidae.
* Tamoya ohboya, una Tamoyidae.
* Tripedalia cystophora, una Tripedaliidae.
# Mengni

Mengni o Mengani fou un estat tributari protegit al prant de Halar de l'agència de Kathiawar, presidència de Bombai, format per 8 pobles amb 88 km² i una població de 3.454 habitants el 1881 i 3.642 el 1931. La capital era el poble de Mengni amb 1.329 habitants, situat a 29 km al sud de Rajkot. Els ingressos s'estimaven en 2000 rúpies el 1881 i pagava un tribut de 341 rúpies al govern britànic. El thakur Shri Jorawar Sinhji Narsinhji nascut el 1898 i que va pujar al tron el 1937, fou el darrer thakur.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Ca l'Esclopeter

Ca l'Esclopeter és un mas situat al municipi de Corçà a la comarca catalana del Baix Empordà.
# Pic d'Enclar

El Pic d'Enclar és una muntanya de 2.382,6 metres que es troba al ben mig de la Serra d'Enclar, entre el Bony de la Pica i el Pic de Sispony, a la Parròquia d'Andorra la Vella Andorra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de les Forques (Fontanals de Cerdanya)

El Puig de les Forques és una muntanya de 1.707 metres que es troba al municipi de Fontanals de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.
Al cim es troba un vèrtex geodèsic: un pilar cilíndric de formigó de 0,30 metres de diàmetre i 1,21 metres d'alçada damunt una base quadrada de formigó. En temps sec s'hi pot accedir amb qualsevol vehicle.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Puig de les Forques (Fontanals de Cerdanya)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Fitxa de senyal geodèsic ICC 284079001» (pdf). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
# Metrika

Metrika (Castelló de la Plana, 2003) és una cantant de música trap valenciana que forma un duo musical amb el productor Alejandro Estellés «D.Basto».

## Discografia

* Fiat voluntas tua (2022)
* La Minimixxxtape de las Zorras (2022)
* Ceremonia (EP, 2023)
* Femme fatale (EP, 2023)
* Madre fundadora (2024)
* El Grimorio (EP, 2024)

## Referències

* ↑ Fabián, Rafael. «Métrika, la voz del trap en Castellón: “Hablo del empoderamiento femenino, pero sin dar la chapa”» (en castellà), 22-06-2021. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ Gómez Cascales, Agustín. «Metrika, en 'Generación selfi': "Que dejen de hipersexualizarnos a las tías bisexuales"» (en castellà), 02-02-2024. [Consulta: 22 juliol 2024].
* 1 2 «Métrika busca cambiar la música urbana española con Madre Fundadora» (en castellà), 05-06-2024. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ Rubio, Diego. «ENTREVISTA | METRIKA». Nuebo, 07-05-2024. [Consulta: 22 juliol 2024].
# Sulduz (comtat)

El comtat de Sulduz (سولدوز, també Solduz o Suldoz, kurd: Sundus), oficialment comtat de Naghadeh (persa: نقده, àzeri: نقده, o سولدوز) del nom de la seva capital, és una divisió administrativa de la província de l'Azerbaidjan Occidental a l'Iran.
El comtat, creuat pel riu Gadir, és principalment agrícola i produeix fruites, grans (a la plana es produeix força blat) i fusta; els seus habitants són turcmans (àzeris) i kurds, però hi viuen també perses i assiris; la comunitat assíria fou molt important però fou gairebé exterminada durant el genocidi assiri. Hi predomina el corrent xiïta de l'islam.
Es creu que el 1303 Ghazan va donar aquestes terres en feu a la tribu mongola dels sulduz i la comarca va agafar aquest nom; el seu nom anterior, probablement diferent, s'ha perdut. Al segle xv s'hi van instal·lar els kurds Mukri i els anterior habitants foren reduïts a servitud. Una informació breu diu que Pir Budak, de la tribu kurda dels Baban, la va arrabassar als kizilbaixis però això hauria passat al segle xvi. El 1828 el príncep Abbas Mirza va cedir la regió en feu a 800 famílies karapapaks que tindrien dret a recaptar impostos però a canvi havien d'aportar 400 cavallers al govern qajar; en aquesta època vivien a Sulduz uns quatre mil o cinc mil famílies kurdes i turcs mukaddam però les seves terres van anar passant a mans dels nous senyors (que eren xiïtes).
A l'inici del segle XX hi havia 123 pobles amb 8.000 famílies i la principal vila era Naghadeh (Naghada o Nahada) amb un miler de cases, i la segona vila era Rahdana (Rah-dahna) amb un pont sobre el riu Gadir; al sud-est hi havia la comarca de Mamad-shah habitada modernament pels turcs shamsaddinlu que s'hi havien establert al primer quart del segle xix i el seu cap Masi Beg havia rebut també alguns territoris en feu d'Abbas Mirza (vers 1828 van rebre 3 pobles i 100 famílies de camperols kurds); la regió estava poblada per kurds Mamash, Zarza i Mukri (unes dues mil famílies) però només eren una quarta part de tots els habitants i ocupaven 10 pobles, mentre altres foren ocupats pels karapapaks.
El 1908 i fins al 1912 la regió fou ocupada pels otomans que van perseguir als karapapaks per ser xiïtes. Almenys als segles XIX i XX hi havia un bisbat nestorià però el 1914 la població assíria havia quedat reduïda a 80 famílies, totes a Naghadeh. El 1915 els russos van establir una base naval al poble d'Haydarabad a la riba del llac Urmia i van construir un ferrocarril que va creuar el districte; aquest va canviar de mans diverses vegades. El 1917 els russos el van abandonar i el 1918 es van retirar els otomans; el 1919 hi van entrar tropes perses. El nom de la regió històrica no fou conservat pel comtat que fa agafar el nom de la capital, tot i que el nom Sulduz és força utilitzat.

## Notes

* ↑ Familiar Faces in Unfamiliar Places:Assyrians in the California Heartland 1911 - 2010, Arianne Ishaya

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, 867 i 868
* Atlas Gitashenasi Ostanhai Iran (اطلس گیتاشناسی استان‌های ایران Atles Gitashenasi de les províncies de l'Iran])
# Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1896 - Salt d'alçada homes

Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu 1896 :
| Proves de pista |||||||
| 100 m | homes |
| 400 m | homes |
| 800 m | homes |
| 1.500 m | homes |
| 110 m tanques | homes |
| Curses de carretera |||||||
| Marató | homes |
| Proves de camp |||||||
| Salt de llargada | homes |
| Triple salt | homes |
| Salt d'alçada | homes |
| Salt amb perxa | homes |
| Llançament de pes | homes |
| Llançament de disc | homes |
| 1900 > |||||||
El salt d'alçada masculí va ser una de les quatre proves de salts que es disputà als Jocs Olímpics d'Atenes de 1896. El salt d'alçada es va disputar el 10 d'abril, prenent-hi part cinc atletes, tres d'ells dels Estats Units. Ellery Clark, que prèviament havia guanyat el salt de llargada, també guanya aquesta prova. Garrett i Connolly comparteixen la segona posició.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Ellery Clark | Robert Garrett James Connolly | no s'entrega |

## Resultats

| Posició | Atleta | Alçada |
| | Ellery Clark | 1,81 m |
| | Robert Garrett | 1,65 m |
| | James Connolly | 1,65 m |
| 4 | Henrik Sjöberg | 1,60 m |
| 5 | Fritz Hoffmann | 1,55 m |
Tots cinc atletes aconsegueixen saltar 1,50 m i 1,55 m. Hoffmann és el primer a quedar eliminat en no poder superar la barra situada a 1,60 m. Sjöberg sí que supera aquest llistó, però no pot fer el mateix amb 1,625 m. Els tres americans queden al capdavant, en superar també l'1,65. Sols Clark supera aquesta marca, superant successivament també 1,70, 1,75 i 1,81 metres.

## Referències

* ↑ Lampros, S.P.; Polites, N.G.; De Coubertin, Pierre; Philemon, P.J.; & Anninos, C.. The Olympic Games: BC 776 – AD 1896. Athens: Charles Beck, 1897. (Consultable difitalment a AAFLA.org Arxivat 2013-01-16 a Wayback Machine.)
* ↑ Mallon, Bill; & Widlund, Ture. The 1896 Olympic Games. Results for All Competitors in All Events, with Commentary. Jefferson: McFarland, 1998. ISBN 0-7864-0379-9. (Extracte consultable a AAFLA.org Arxivat 2012-09-12 a Wayback Machine.)
* ↑ Smith, Michael Llewellyn. Olympics in Athens 1896. The Invention of the Modern Olympic Games. London: Profile Books, 2004. ISBN 1-86197-342-X.
* ↑ «Olympedia – High Jump, Men». [Consulta: 24 desembre 2024].
# Mong

Mong fou un dels tres cercles en què estaven dividits sota el domini britànic el districte dels Chittagong Hill Tracts avui a Bangladesh, formant un dels tres districtes en què el 1984 foren dividits els Chittagong Hill Tracts: el districte de Khagrachari o de Phalang Htaung (els altres districtes són Rangamati, o cercle Chakma, i Bandarban o cercle Bomong). Ocupava la part nord-oest del districte amn una superfície de 1.691 km² la major part de muntanyes amb rierols i jungla densa. La població el 1901 era de 31.898 habitants repartits en 128 pobles el principal dels quals era Manikcheri, residència de l'administrador del cercle; el govern tradicional estava en mans de l'Along Raja, títol hereditari, que fou reconegut sota la Chittagong Hill Tracts Regulation de 1900, sent el primer nomenat oficialment Raja Nephru Sain. El sisè rei del cercle Mong, Prue Sain Chowdhury va morir el 1984 sense fills i el poder va passar a la seva dona Rani Niharbala Devi que va governar fins a la seva mort el 1991. Llavors el govern va nomenar Paihala Prue Chowdhury, nebot del rei difunt, com a setè rei i va jurar el càrrec el 1998. La filla adoptiva del sisè rei, Unika Devi, va impugnar el nomenament a la cort suprema però la seva demanda fou rebutjada el 1998 (i després a l'apel·lació). Paihala va morir en accident d'autobús el 22 d'octubre de 2008. La successió correspon al seu únic fill Saching Prue Chowdhury.

## Vegeu també

* Districte de Khagrachari

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Notícies del Daily Star
# Bosc de Peguera

El Bosc de Peguera és un bosc del terme municipal de Sarroca de Bellera, dins de l'antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça.
Està situat al sud-est dels pobles de Manyanet i el Mesull, a la riba esquerra del riu de Manyanet. És en el vessant occidental de la Serra de la Pala i de Plandestàs.
# Roques Altes (Fontanals de Cerdanya)

El Roques Altes és una muntanya de 1.744 metres que es troba al municipi de Fontanals de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Santi Escura i Moradell

Santi Escura i Moradell (Mollet del Vallès, 9 d'octubre de 1971) és un pianista i compositor català. Va estudiar en el Conservatori Superior de Música de Barcelona. Ha desenvolupat la seva acció musical en els àmbits de la docència, composició, orquestració, direcció musical i la interpretació pianística. Ha estat director de l’Orquestra Selvatana del 1997 al 2000. Des de l'any 2013 fins al 2017, va ser pianista acompanyant i arranjador al Cor dels Amics de l’Òpera de Girona, sota la direcció de Conxita Garcia i Melgarejo.
El seu catàleg com a compositor inclou obres per a diferents formacions i gèneres musicals. En el terreny audiovisual, multimèdia, teatral i col·laboratiu ha compost, orquestrat i interpretat en diversos àmbits i estils, fins i tot combinant la música clàssica i el jazz. També ha compost diverses sardanes, algunes de les quals, guardonades.
Ha interpretat i estrenat les seves obres i orquestracions amb reconeguts intèrprets musicals i orquestres com: Claudi Arimany, Christoph Rahn, Eduard Sánchez, Walter Auer, Orquestra de Cambra de L'Empordà, Orquestra Filharmònica de Catalunya, Orquesta Sinfónica Ciudad de Elche o l'Orquestra UNESCO Barcelona.
Les seves composicions es publiquen a DINSIC Publicacions Musicals i els seus arranjaments i orquestracions clàssiques són distribuïdes per NAXOS Publishing, amb seu a Viena.

## Referències

* ↑ «Història de la Selvatana»». selvatana.com.
* ↑ «Els Amics de l'Òpera de Girona presenten romances i cors famosos de les sarsueles més conegudes». Sies.tv, 09-12-2011.
* ↑ «Escura i Moradell, Santi». portalsardanista.cat. Arxivat de l'original el 2020-12-02. [Consulta: 2 gener 2021]. (Llista de sardanes)
* ↑ «Músics per la cobla». musicsperlacobla.cat.
* ↑ «Claudi Arimany, Eduard Sanchez i Santi Escura»». La Clau, 03-06-2018.
* ↑ «Santi Escura: «La música és un recurs natural inherent a la persona, com la respiració»». emporda.info, 17-01-2018.
* ↑ «L'alternativa a Strauss»». El Punt Avui, 21-11-2011.
* ↑ «Una tarda amb Beethoven»». UNESCO Barcelona, 26-10-2014. Arxivat de l'original el 2021-08-07 [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ «Obres de Santi Escura»». dinsic.com.
* ↑ «Santi Escura – Composer and Arranger»». publishing.naxos.com.
# Tauleta de Dispilio

La tauleta de Dispilio és una tauleta de fusta amb signes gravats sobre la superfície, descoberta per Giorgos Chourmouziadis al 1993 durant unes excavacions arqueològiques a Dispilio, Grècia. Ha estat datada mitjançant la prova del carboni 14 cap a l'any 5260 ae, trobada en un assentament humà neolític proper a l'actual població de Dispilio, en la prefectura de Kastorià.

## Referències

* ↑ Whitley, James. "Archaeology in Greece 2003-2004". Archaeological Reports, No. 50 (2003, pp. 1-92), p. 43.

## Fonts

* G. H. Chourmouziadis, ed., Dispilio, 7500 Years After. Tessalònica, 2002.
* G. H. Chourmouziadis, Ανασκαφής Εγκόλπιον. Atenes, 2006.

## Vegeu també

* Cultura de Vinča
* Tauletes de Tărtăria

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'excavació de Dispilio
* Entrevista de 1997 al Dr. G. Chourmouziades
* Dispilio: Linear Writing Symbols; Hellenic Ministry of Culture
# Muhamdi

Muhamdi fou una antiga pargana de l'Índia Britànica amb centre a la vila de Muhamdi al districte de Kheri, Oudh, limitada a l'oest pel riu Gumti i al sud per un afluent del mateix riu. La superfície era de 300 km² i la població el 1881 de 55.333 habitants dels quals prop de 50.000 hindús, repartits en 136 pobles (dels quals 49 eren governats per terratinents musulmans, 26 per rajputs, 21 per bramans i 16 pel govern).
El territori va pertànyer als Sayyids de Barwar abans del segle xvii junt amb altres 17 parganes i el seu domini va esdevenir de fet independent vers el 1720 però al cap de quatre o cinc generacions (d'ençà que van rebre el domini) foren desplaçats pel senyor rajput d'Hardoi que s'havia convertit a l'islam i es va casar amb una esclava del senyor local, aprofitant la seva situació preeminent a l'estat per expulsat al Sayyid el 1743. La família del rajput va conservar el poder fins a 1793 quan el senyor fou detingut per orde del nawab d'Oudh com a rebel i defraudador i l'estat repartit entre nombrosos petits propietaris.
La població de Muhamdi al districte de Lakhimpur Kheri, era la capital i estava a 5 km a l'est del riu Gumti a 27° 57′ 15″ N, 80° 15′ 00″ E﻿ / ﻿27.95417°N,80.25000°E﻿ / 27.95417; 80.25000. Fou antigament també la capital del districte de Muhamdi fins al 1858, quan després del motí fou traslladada a Lakhimpur, a 3 km de Kheri que va donar nom al districte. La seva població era de 4729 habitants el 1869 i de 6635 el 1881. Fou municipalitat del 1879 al 1904, però en aquesta data fou rebaixada a àrea notificada.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Borda de Joanot (Benés)

La Borda de Joanot és una antiga borda del terme municipal de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Benés. Està situada al sud del poble del Mesull, a la dreta del riu de Manyanet, al sud del Tossal de la Paga.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Planalestop

El Planalestop és una muntanya de 1.782 metres que es troba al municipi de les Valls d'Aguilar, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de l'Esquella

La Serra de l'Esquella és una serra situada entre els municipis de Lles de Cerdanya i de Meranges, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 2.863 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tajpuri

Tajpuri fou un estat tributari protegit de l'agència de Mahi Kantha a la presidència de Bombai. Estava format per 7 pobles, amb 1.574 habitants el 1901. Els seus ingressos s'estimaven en 4.096 rúpies el 1900, pagant un tribut de 699 rúpies al Gaikwar de Baroda i de 186 rúpies al raja d'Idar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Maria Garganté i Llanes

Maria Garganté i Llanes (Sanaüja, 3 de febrer de 1975) és una historiadora de l'art i docent catalana. Els seus principals àmbits de recerca són l'art i l'arquitectura catalana d'època moderna i contemporània, l'art i l'arquitectura barroca llatinoamericana i l'estudi de les solemnitats festives i manifestacions artístiques efímeres a l'època del Barroc. S'ha interessat per artífexs com ara Antoni Cellers o nissagues de mestres d'obres com els Renart i els Morató, totes elles a cavall dels segles XVII i XIX, també pels diversos episodis de destrucció del patrimoni a Catalunya i per l'arquitectura religiosa posterior a la Guerra Civil espanyola. Finalment, la seva docència l'ha portat també a dedicar-se a qüestions vinculades a la història de l'art i el gènere.

## Obra publicada

* Arquitectura religiosa del segle xviii a la Segarra i l'Urgell. Condicionants, artífexs i pràctica constructiva. Barcelona: Fundació Noguera, 2006. ISBN 84-9779-428-1.
* Festa, arquitectura i devoció a la Catalunya del Barroc. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2011. ISBN 978-84-9883-375-1.
* Santuaris, ermites i capelles a l'època del barroc. Geografia sagrada de la muntanya catalana, 2017. ISBN 978-84-9803-770-8.
* Santificaràs les festes, Barcelona: Fragmenta Editorial, 2023. ISBN 978-84-17796-97-6.

## Referències

* ↑ «MGL». DHAC. [Consulta: 20 abril 2022].
* ↑ Pomares, Eva. «L'obsessió per la memòria és fruit de la liquiditat dels temps». El Punt Avui, 27-01-2018. [Consulta: 20 abril 2022].
* ↑ Membrives, Marta. «Les festes populars formen part de l'ADN de les ciutats». El Punt Avui, 07-06-2020. [Consulta: 20 abril 2022].
* ↑ «Algunes de les produccions més espectaculars del nostre barroc es donen especialment a les comarques de Ponent i de Tarragona», 25-10-2021. [Consulta: 20 abril 2022].
* ↑ Palau, Maria. «Som un país barroc». El Punt Avui, 16-09-2021. [Consulta: 20 abril 2022].
* ↑ Planes Lluís, Carmel·la. «Maria Garganté i Llanes, lliurada a la confecció d’una Història de l'Art amb perspectiva de gènere». veuanoia.cat, 29-03-2020. [Consulta: 20 abril 2022].
# Municipi de Rietavas

El Municipi de Rietavas (en lituà: Rietavo savivaldybė), és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat de Telšiai. La capital és la ciutat de Rietavas. Cobreix una àrea de terreny de 586 km².

## Estructura

* 1 ciutats:Rietavas
* 1 poblaciones: Tverai
* 104 pobles

## Seniūnijos

* Daugėdų seniūnija (Daugėdai)
* Medingėnų seniūnija (Medingėnai)
* Rietavo seniūnija (Rietavas)
* Rietavo miesto seniūnija (Rietavas)
* Tverų seniūnija (Tverai)

## Galeria

* Llac Ruškis
* "'L'Esperit del Bosc Vell, una escultura de fusta del llac Ruškis

## Enllaços externs

* Municipi de Rietavas Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania (anglès)