OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Varela Varela

Juan Varela Varela (Betanzos, província de la Corunya, 10 d'octubre de 1964), és un periodista espanyol director del Diari de Tarragona des del 15 de setembre de 2016. Al llarg de la seva carrera ha alternat la seva tasca com a periodista amb la docència i l'assessoria en diferents grups de comunicació. Actualment és director de Mediathink Consultors i col·laborador habitual de Soitu.es, del diari Público i de l'"Agència Colpisa" (Grup Vocento).
Va completar els seus estudis de Ciències de la Informació a la Universitat de Navarra el 1987 i va cursar estudis de doctorat en Empresa Periodística a la Universitat Complutense de Madrid. Va començar la seva carrera professional com a redactor a El Ideal Gallego de La Corunya, El Correo de Andalucía de Sevilla, i en els diaris d'àmbit nacional del Grup Prisa El País i Cinco Días. També ha estat sotsdirector de Diario 16 i d'El Periódico de Catalunya i redactor cap d'edició del diari El Sol, rebent diversos premis de la Society for News Design per la seva tasca en el disseny d'aquests periòdics. Ha estat el creador i primer director d'ADN.es, l'aposta informativa a Internet del Grupo Planeta. Ha exercit la docència a la Facultat de Comunicació de la Universitat de Navarra i en diverses organitzacions periodístiques internacionals com la IFRA, la World Association of Newspapers (WAN), Adepa (Argentina).
Com a consultor destaca per la seva tasca com a director a Mediathink Consultors, S.L. a més d'haver estat un dels fundadors i membres del consell editorial de Cuadernos para periodistas, la revista de l'Associació de la Premsa de Madrid (APM). Així mateix ha treballat com a assessor periodístic del grup Vocento, destacant com a director dels projectes de llançament de diversos periòdics del grup. Com a consultor periodístic ha dirigit i realitzat renovacions en un centenar de mitjans d'Europa i Llatinoamèrica. També és l'autor del blog sobre periodisme i mitjans Periodistas 21, que va rebre el premi BOBs - Deutsche Welle al Millor Weblog Periodístic en castellà 2004.

## Referències

* ↑ «CURRÍCULUM VITAE. Juan Varela Varela. Director de Estrategia Digital y de Negocios de la Agencia EFE» ( PDF) (en castellà). agència EFE. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «Juan Varela, nuevo director del 'Diari'». Diari de Tarragona, 01-10-2016 [Consulta: 1r setembre 2016]. Arxivat 2 de setembre 2016 a Wayback Machine.
* 1 2 Octavio Isaac Rojas Orduña. Blogs: la conversación en Internet que está revolucionando medios, empresas y a ciudadanos. Madrid: Esic, 2007.
* ↑ Varela: “El problema de El País no se soluciona echando al 30 por ciento de la plantilla” Arxivat 2016-10-11 a Wayback Machine., 14 d'octubre de 2012
* ↑ Juan Varela, un betanceiro que ten peso na blogosfera Arxivat 2016-08-16 a Wayback Machine. a galiciahoxe.com

## Enllaços externs

* Periodistas 21 - bloc de Juan Varela.
* Article de Juan Valera
* Libro de blogs.com Arxivat 2012-05-05 a Wayback Machine.
* Sociedad Cableada, bloc de Juan Varela
# La Desfeta

La Desfeta és una muntanya de 524 metres que es troba entre els municipis de Begues i Gavà, a la comarca del Baix Llobregat. Es troba a una zona de gran interès geològic i didàctic denominada Geozona 347 Eramprunyà-La Desfeta. La seva banda oriental presenta colors rongencs procedents dels materials del Buntsandstein del període del Triàsic inferior, la resta del puig presenta els tons blancs i grisos dels materials del Muschelkalk dels períodes del Triàsic mitjà i superior.
El nom d'aquest turó, La Desfeta, sembla que fa referència al resultat d'un fet militar que hi hauria tingut lloc al seu costat, la batalla de Bighash, datada el 898, un any després de la mort del comte Guifré I de Barcelona. L'historiador Ramon d'Abadal recull dels treballs de Lévi-Provençal la informació de dos biògrafs hispano-musulmans, Ibn al-Faradí i Ibn al-Abbar, que parlen d'una batalla que tingué lloc el 898 a Bighash, “en el camí de Barcelona”, entre els cristians i el musulmans. Una trentena d'aquest darrers van morir. Fins i tot coneixem la identitat de dos d'ells, Tahir ibn Hazm, client dels omeies, i el seu cunyat Abu Zakariya Yahyà ibn A'id, tots dos de Tortosa. Per això Abadal interpreta que fou una topada amb un escamot de musulmans en retirada després d'atacar les proximitats de Barcelona i identifica Bighash amb Begues, que es trobava a la vora del camí que des de Barcelona es dirigia cap al sud. Aquesta era una zona estratègica pel pas d'aquests importants camins cap al sud, cosa que portà als comtes Guifré Borrell (897-911) i Sunyer (911-947) a ocupar-se de la fortificació dels passos del Garraf i l'Ordal. I així tenim al costat del turó de La Desfeta el castell d'Eramprunyà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. Mapa geològic comarcal del Baix Llobregat, escala 1:50.000, 2005. PDF
* ↑ Abadal i de Vinyals, Ramon d'. Els temps i el regiment del comte Guifred el Pilós. Institut d'Estudis Catalans, 1989, p. 94. ISBN 8486329469, 9788486329464.
* ↑ Campmany i Guillot, Josep. "El Garraf entre dos imperis. Conquesta franca i reculada sarraïna (900-970)", dins Actes de la V Trobada d'Estudiosos del Garraf, 16 de novembre de 2006. Diputació de Barcelona, 2008, p. 150. ISBN 9788498033205, 9788498035667. PDF

## Bibliografia

* Abadal i de Vinyals, Ramon d'. Els primers comtes catalans. Teide, 1958, p. 198. ISBN 84-316-1804-3.
* Campmany i Guillot, Josep. Gavà: Històries Medievals. 24 personatges gavanencs del passat.. Associació d'Amics del Museu de Gavà., 2006, p. 20-25. PDF
* Izquierdo i Tugas, Pere. L'ocupació humana del massís del Garraf. Diputació de Barcelona. PDF
* Pagès i Paretas, Montserrat. Les esglésies pre-romàniques a la comarca del Baix Llobregat. Institut d'Estudis Catalans, 1983, p. 19. ISBN 8472830470, 9788472830479.
* Pagès i Paretas, Montserrat. Art romànic i feudalisme al Baix Llobregat. L'Abadia de Montserrat, 1992, p. 24. ISBN 8478263004, 9788478263004.
# Sergio Germán Romero

Sergio Germán Romero 22 de febrer de 1987 a Bernardo de Irigoyen, Província de Misiones) és un futbolista argentí que juga com a porter i actualment juga pel Boca Juniors. És internacional amb la selecció de l'Argentina.
El juny de 2014 fou un dels 23 seleccionats per Alejandro Sabella per a representar l'Argentina a la Copa del Món de Futbol de 2014 al Brasil.

## Palmarès
### AZ Alkmaar

* 1 Eredivisie: 2008-09.
* 1 Supercopa neerlandesa: 2009.

### Manchester United FC

* 1 Lliga Europa de la UEFA: 2016-17.
* 1 Copa anglesa: 2015-16.
* 1 Copa de la lliga anglesa: 2016-17.
* 1 Community Shield: 2016.

### Selecció argentina

* 1 Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Estiu: 2008.
* 1 Campionat del Món sub-20: 2007.

## Referències

* ↑ «Jugadors de l'Argentina per a la Copa del Món de Futbol de 2014». Web de la FIFA. Arxivat de l'original el 2014-06-06. [Consulta: 6 juny 2014].
# Chipurupalle

Chipurupalle fou un estat tributari protegit del tiùs zamindari al districte de Vizagapatam, a la presidència de Madras, format per un sol poble. Antigament formava part de l'estat de Panchadarla però quan aquest zamindari fou transferit als dominis de Vizianagram amb els seus límits antics, la resta amb el nom de Chipurupalle en va quedar separat. Chipurupalle era el poble central però llavors hi havia fins a 24 pobles. El raja de Vizianagram va comprar l'estat per un pagament anual de 3623 lliures; dels 24 pobles 15 van passar més tard als britànics per retards en els pagaments i altres 8 van passar a diversos propietaris, quedant només un poble el 1881.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Brian McGuire

Brian McGuire va ser un pilot de curses automobilístiques australià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 13 de desembre del 1945 a Melbourne, Victòria, Austràlia i va morir el 29 d'agost del 1977 al circuit de Brands Hatch provant un monoplaça modificat de la seva pròpia escuderia.

## A la F1

Brian McGuire va debutar a la desena cursa de la temporada 1977 (la 28a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 16 de juliol del 1977 el G.P. de Gran Bretanya al circuit de Silverstone.
Va participar amb un monoplaça modificat per ell mateix a una única cursa puntuable pel campionat de la F1, no aconseguint classificar-se per disputar la cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1977 | Brian McGuire | Williams | Cosworth | ARG | BRA | SUD | O.USA | ESP | MON | BEL | SUE | FRA | GBR NVQ | ALE | AUT | HOL | ITA | USA | CAN | JAP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 (0) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# La Gronsa

La Gronsa és una serra situada entre els municipis d'Arnes i d'Horta de Sant Joan a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 799 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alba Adriatica

Alba Adriatica és una ciutat i comune amb 12.705 residents (2019) de la província de Teramo, dins de la regió central oriental d'Abruços a Itàlia.
És conegut com una de les "set germanes" del septentrional d'Abruços de la costa, i.e. les set ciutats costaneres en la província de Teramo, les altres sis sis són (des de cap al nord a cap al sud) Martinsicuro, Tortoreto, Giulianova, Roseto degli Abruzzi, Silvi Marina i Pineto.
És també anomenada Spiaggia d'argento (Platja de Plata) a causa del nivell de qualitat alt de la seva platja, el qual va guanyar la Bandera Blava Europea els anys 2000 a 2013.
La comune d'Alba Adriatica va ser creada al 1956 com una escissió de la comune de Tortoreto.

## Demografia

* Gràfica d'evolució de Alba Adriatica entre 1861 i 2011
* Font ISTAT - elaboració gràfica a la Viquipèdia
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 1r gener 2023 |
| 9.365 | 9.387 | 9.528 | 9.540 | 9.608 | 9.672 | 9.766 | 9.814 | 9.933 | 10.063 | 10.389 | 10.362 | 10.408 | 10.521 | 10.760 | 10.936 | 11.074 | 11.251 | 11.542 | 11.704 | 11.565 | 11.570 | 11.680 | 12.270 | 12.377 | 12.353 | 12.430 | 12.462 | 12.705 | 12.760 |

## Persones

* Aldo Zilli, xef
* Ivan Palazzese, genet de carretera de la motocicleta
* Eugenio Calvarese, futbolista
# La Guardiola (Begues)

La Guardiola és una muntanya de 472 metres que es troba al municipi de Begues, a la comarca del Baix Llobregat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Chorangala

Chorangala fou un estat tributari protegit a la regió de Gujarat, presidència de Bombai, format per 65 pobles amb una superfície de 64 km² i una població de 2.045 habitants (1896). L'estat incloïa entre 7 i 10 jagirs feudataris.
La dinastia governant eren rajputs chauhans del clan Kichi; el primer sobirà va conquerir Pavagadh el 1405 derrotant a un cap bhil que servia a un rajput tuvar que governava la regió. El 1418 Trambak Bhupji es va proclamar sobirà amb seu a Champaner i va lluitar per tres vegades contra Ahmed Shah d'Ahmedabad al que va derrotar en totes les ocasions. La guerra va seguir amb el seu successor Gangrajeshwarji i Ahmad Shah va morir en un combat. Jaisinghdevji fou el darrer sobirà de Champaner, va morir combatent als gujaratis junt amb el seu fill Raisinghji (1484). Prithvirajsinghji I, net de Jaisinghdevji i fill de Raisinghji, es va apoderar d'Hampf (Chhota Udaipur) i va repartir el regne en dues parts, governant 700 pobles al sud i deixant uns 500 pobles al nord pel seu germà (també net de Jaisinghdevji i fill de Raisinghji) Rajkumar Dungarsinghji I, que així va esdevenir el primer raja de Baria, del nom d'un cap bhil conegut com a Devgadh Baria.
Quan Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Udaysinghji Tranbakji que va pujar al tron de Chhota Udaipur al segle XVIII va renunicar a la corona en favor d'un germà i va conservar per ell mateix deu jagirs que van conformar el principat de Chorangala el 1743 (va conservar el títol de Maharawal hereditari).

## Llista de governants
### Maharajas de Champaner i Chhota Udaipur

* Maharaj Palansinghji I
* Maharaj Jeetkaran
* Maharaj Kumarpal
* Maharaj Veer Dhaval
* Maharaj Savrajsinghji
* Maharaj Raghavdevji
* Maharaj Trambak Bhupji vers 1418-1441
* Maharaj Gangrajeshwarji 1441-1470
* Maharaj Jaisinghdevji (Patai Rawal) 1470-1484
* Maharaj Raisinghji (fill) 1484
* Maharaj Prithvirajsinghji I segle XVI
* Maharaj Bastarsinghji segle XVI
* Maharaj Lagdhirsinghji I segle XVII
* Maharaj Raisingji II Lagdhirsinghji vers 1650
* Maharaj Trambakji (net) segle XVIII

### Maharawals jagirdars de Chorangala

* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Udaysinghji Trambakji 1743-?
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Lagdhirsinghji II Udaysinghji
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Pruthvirajsinghji III Lagdhirsinghji
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Himmatsinghji Pruthvirajsinghji
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Badharsinghji Himmatsinghji
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Bhavanisinghji Badharsinghji
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Harisinghji Bhavanisinghji
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Ramsinghji Harisinghji
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Chatrasinghji Ramsinghji
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Swaroopsinghji Chatrasinghji
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Lawendrasinghji Swaroopsinghji
* Raj Rajeshwar Shreeman Thakor Saheb Maharawal Hardeepsinghji Lawendrasinghji

## Referències

* Genealogia per H. Soszynski Arxivat 2009-05-27 a Wayback Machine.
# La Tossa (Horta de Sant Joan)

La Tossa és una muntanya de 1.031 metres que es troba entre els municipis de Paüls, a la comarca del Baix Ebre i d'Horta de Sant Joan, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Albany

Albany (de l'anglès i pronunciat ['ɑlbəniː]) és la capital de l'estat de Nova York, als Estats Units d'Amèrica. També és la seu del Comtat d'Albany. Situada al comtat d'Albany, la seva població segons el cens de l'any 2000 era de 95.658 persones.

## Orografia

Albany està situada a 42° 39′ 35″ N 73° 46′ 53″ O. Segons el United States Census Bureau, la ciutat té una àrea total de 56,6 km² dels quals 55,5 són terra i només un 1,2 km² corresponen a aigua.
Albany és el nucli principal d'una important àrea metropolitana coneguda com the Albany-Schenectady-Troy Metropolitan Statistical Area (MSA) que es troba en el 56è lloc entre les àrees més poblades dels EUA, amb un total, segons el cens de l'any 2000, d'unes 825.875 persones.

## Fills il·lustres

* Joseph Henry (1797-1878) físic conegut per la seva investigació en l'electromagnetisme.
* Richard Warren (1859-1933) compositor, director d'orquestra i organista.

## Demografia

Segons el cens de l'any 2000, hi havia 95.658 habitants a la ciutat . La densitat de població era de 1.727,5 habitants/km². La distribució ètnica era d'un 63,12% de blancs, un 28,14% de negres o afroamericans, un 0,31% de natius americans, un 3,26% d'asiàtics, un 0,04% de polinesis, un 2,15% d'altres races i un 2,98% de dues o més races. El 5,59% de la població era hispana o llatina.
Per edats, el 20,0% es troba per sota dels 18 anys, un 19,3% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 18,1% entre 45 i 64, i el 13,4% té 65 anys o els supera. La mitjana d'edat és de 31 anys. Per cada 100 dones hi ha 90,6 homes. Per cada 100 dones majors de 18 anys, hi ha 86,5 homes.

## Enllaços externs

* Web de la ciutat (anglès)
* Welcome to Albany - Lloc web d'informació turística) (anglès)
Capitals d'estat dels Estats Units :
ALMontgomery
AKJuneau
AZPhoenix
ARLittle Rock
CASacramento
CODenver
CTHartford
DEDover
FLTallahassee
GAAtlanta
HIHonolulu
IDBoise
ILSpringfield
INIndianapolis
IADes Moines
KSTopeka
KYFrankfort
LABaton Rouge
MEAugusta
MDAnnapolis
MABoston
MILansing
MNSaint Paul
MSJackson
MOJefferson City
MTHelena
NELincoln
NVCarson City
NHConcord
NJTrenton
NMSanta Fe
NYAlbany
NCRaleigh
NDBismarck
OHColumbus
OKOklahoma City
ORSalem
PAHarrisburg
RIProvidence
SCColumbia
SDPierre
TNNashville
TXAustin
UTSalt Lake City
VTMontpelier
VARichmond
WAOlympia
WVCharleston
WIMadison
WYCheyenne
DCWashington$^1$ Territoris:
ASPago Pago
GUHagåtña
MPSaipan
PRSan Juan
VICharlotte Amalie :
$^1$ Capital federal. :
# Puig de l'Olla

El Puig de l'Olla és una muntanya de 425 metres que es troba entre els municipis de Gavà, a la comarca del Baix Llobregat i de Sitges, a la comarca del Garraf.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Contes d'Ise

Els Contes d'Ise (en japonés: Ise monogatari (伊勢物語) són contes japonesos, famosos en la literatura i cultura del Japó. Se'n desconeix, però, l'autoria i la data d'escriptura.

## Història

Durant el període Heian comença a crear-se la literatura japonesa i les primeres novel·les. Les històries d'amor dels Contes d'Ise es troben entre les més famoses, com ara el Conte de Genji.

## Descripció

Són 143 passatges (a vegades molt breus, i que inclouen només un poema waka (yamato-uta), que reuneixen 209 poemes.
Bona part dels giren al voltant de la presència d'Ariwara no Narihira, el poeta seductor, les aventures amoroses del qual es descriuen al llarg dels contes, intercalades amb molts poemes seus.

## Paper en la pintura

La il·lustració dels Contes d'Ise (Ise monogatari-e) és un tema recurrent en la pintura i el gravat japonés des del període Heian; de manera que moltes obres pictòriques sobre contes d'una gran diversitat els reviuen (corrons dibuixats, impressió ukiyo-e, pantalles, ventalls, fullets, etc.).

## Notes i referències

* ↑ Hélène Prigent «Images du Monde flottant» (en francés). Le Petit Journal des grandes expositions, 369, setembre 2004, pàg. 10.
* ↑ Shūichi Katō, Don Sanderson 1997, p. 48.
* ↑ Shūichi Katō, Don Sanderson 1997, p. 49.
* ↑ Donald Keene 1955, p. 67.
* ↑ «Ise monogatari-e» (en anglés). aisf.or.jp. Japanese Architecture and Art Net Users System (JAANUS). [Consulta: 27 abril 2022].
# Bride of the Regiment

Bride of the Regiment és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Francis Dillon, estrenada el 1930.

## Argument

Mentre estan sortint de l'església després del seu casament, el comte Adrian Beltrami i la comtessa Anna-Marie s'assabenten que els hússars austríacs, dirigits pel coronel Vultow, estan acostant-se a la ciutat per sufocar una rebel·lió d'insurgents aristocràtics. A petició de la núvia, Adrian fuig, però demana a Tangy, un tallador de siluetes, que es faci passar per ell i protegeixi Anna-Marie. Quan Adrian torna disfressat, és presentat a Vultow com a cantant i tallador de siluetes, però l'engany és descobert, i Vultow condemna Adrian a ser afusellat a menys que Anna-Marie se sotmeti a les seves exigències sexuals.
Frisós de salvar el seu marit, Anna-Marie mostra un retrat de la seva àvia a Vultow i explica per què la dona porta només una capa de mustela. La seva avantpassada va matar una vegada un home per protegir el seu honor, i la comtessa té por de ser forçada a fer el mateix. La pintura agafa vida i l'àvia d'Anna-Marie baixa de la foto i abraça Vultow, borratxo de xampany. Cau adormit i somnia que Anna-Marie gustosament es dona a ell, i quan desperta, ordena que Adrian sigui alliberat en la creença (errònia) que Anna-Marie és ara seva. Quan s'adona que no és el cas, marxa, i el comte i la comtessa es tornen a reunir.

## Repartiment

* Vivienne Segal: Comtessa Anna-Marie
* Allan Prior: Conte Adrian Beltrami
* Walter Pidgeon: Coronel Vultow
* Louise Fazenda: Teresa
* Myrna Loy: Sophie
# Pesells

Els Pesells és una muntanya de 576 metres que es troba al municipi d'Horta de Sant Joan, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Albert Barella i Miró

Albert Barella i Miró (Barcelona, 3 de maig de 1918 — 29 de març de 2001) fou un enginyer tèxtil català. El 1943 es llicencià a l'Escola d'Enginyers de Terrassa com a tècnic industrial tèxtil i des del 1955 fou cap del departament tèxtil del CSIC. El 1967 va obtenir el títol d'enginyer industrial.
El 1972 esdevingué numerari de l'Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona i rebé la medalla del Textile Institute de Manchester. El 1974 esdevingué numerari del Consell Superior d'Investigacions Científiques i el 1979 membre del consell editorial del "Journal of the Textile Institute" i de la Societat Catalana de Geografia (degut al fet de ser col·leccionista de mapes de Catalunya).
El 1978 va rebre la medalla de l'Institut Textile de France, el 1979 la Warner Memorial i el 1983 la Medalla Narcís Monturiol. El 1995 va rebre la Medalla al treball President Macià de la Generalitat de Catalunya i el 1997 fou nomenat Doctor Honoris Causa de la Universitat de Lodz (Polònia). Ha publicat nombrosos treballs sobre la qualitat dels fils i recerca tèxtil i treballs de recerca cartogràfica a Treballs de la Societat Catalana de Geografia

## Obres

* Algunas aplicaciones electrónicas al control de fabricación en la industria textil (1972)
* La Cartografía antigua de Catalunya y sus artífices (1977)
* Els tèxtils a les Sagrades Escriptures (1995)

## Enllaços externs

* «Albert Barella i Miró». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Albert Barella i Miró. In memoriam
# Francesc Mates i Gil

Francesc Mates i Gil (Barcelona, 6 d'abril de 1930 - Barcelona, 1991) va ser un atleta, pioner en el desenvolupament de calçat esportiu, maratonià, entrenador, fotògraf esportiu, i l'introductor de les curses d'orientació a Catalunya.
Francesc Mates fou un home polifacètic i creatiu, un vertader prohom de l'esport.
L'any 1947 va crear la marca MaTeS, especialitzada en el disseny i la manufactura artesanal de sabatilles esportives per a tot tipus de disciplines, destacant especialment en l'atletisme de competició, entre molts altres esports com l'handbol, essent destacat proveedor dels equips més destacats de l'època com les seccions d'handbol del F.C. Barcelona o l'Atletico de Madrid. Així com, més endavant, les d'alguns jugadors de l'equip de bàsquet amb peus tan complexos com les de Roberto Dueñas.
Fou membre fundador de la Comissió Marathon Catalunya -impulsora de la Marató de Barcelona-, així com del Club Orientació Catalunya i de la Federació de Curses d'Orientació de Catalunya, de la qual fou el primer vicepresident. El 1992, l'orientació esportiva catalana va homenatjar-lo amb el Trofeu anual que porta el seu nom, reconeixent-li que l'any 1988 va començar a introduir aquest esport al nostre país. El 1993 la Generalitat de Catalunya li atorgà el guardó medalla de Forjador de la Història Esportiva de Catalunya.
L'any 1981 va crear la Cursa de l'Amistat, considerada una de les millors carreres de llarga distància de Barcelona, reconeguda pel seu exigent i mític recorregut de 15,5 quilòmetres, entre les muntanyes de Montjuïc i Tibidabo, i convertida des del 1991 en Memorial d'homenatge al seu creador.

## Referències

* 1 2 «Francesc Mates i Gil». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lladó, Carles «Francesc Mates i Gil, paladí de l'esport». 42,195 Marathon Catalunya: revista de curses de fons [reproduït a Senglaró.cat], 2-2010. Arxivat de l'original el 19 de desembre 2021 [Consulta: 10 març 2019].
* ↑ Cabanillas, Anna «De Sants al Japón: La firma Mates de calzado apuesta por el diseño y exporta el 35% de su producción». La Vanguardia (Hemeroteca), 04-01-2015, pàg. 18-19 [Consulta: 10 març 2019].
* ↑ Tramullas, Gemma «Myrna Mates: «Correr no tiene que ser una lucha desaforada contrarreloj». El Periódico, 31-10-2012 [Consulta: 10 març 2019].