OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alejandro Arenales Marchena

Alejandro Arenales Marchena, més conegut com a Jandri (Laguna de Duero, 9 de desembre de 1968) és un exfutbolista castellanolleonès, que jugava de defensa.
Formant amb la UD Salamanca, va debutar a la primera divisió a la campanya 95/96, després de dos ascensos consecutius dels salmanquins. Entre 1996 i 1998 va militar al CA Osasuna, que militava a la Segona Divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa de Jandri
# Alejandro Casañas Ramírez

Alejandro Casañas Ramírez (L'Havana, Cuba 1954) és un atleta cubà, ja retirat, especialsta en 110 metres tanques i guanyador de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 29 de gener de 1954 al barri de Guanabacoa de la ciutat de l'Havana, capital de Cuba.

## Carrera esportiva

Va participar, als 18 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), on fou eliminat en la primera ronda dels 110 metres tanques. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà) aconseguí guanyar la medalla de plata en aquesta prova, quedant per darrere del francès Guy Drut. Així mateix participà en els relleus 4x100 metres, on l'equip cubà finalitzà cinquè i aconseguí guanyar un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) aconseguí revalidar la seva medalla de plata en finalitzar segon, en aquesta ocasió per darrere de l'alemany democràtic Thomas Munkelt. També participà en els relleus 4x100 metres, si bé foren eliminats en primera ronda.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat tres medalles en els Jocs Panamericans, entre elles una d'or; tres medalles en els Jocs Centreamericans i del Carib, totes elles d'or; quatre medalles en el Campionat Centreamericà i del Carib, totes elles d'or; i una medalla d'or en la Universíada.
El 21 d'agost de 1977 establí un nou rècord del món de la prova dels 110 metres tanques, aturant el cronòmetre en 13.21 segons. Aquest temps fou vigent fins a l'abril de 1979, quan fou superat pel nord-americà Renaldo Nehemiah (13.00 segons).
# Purple Hearts

Purple Hearts és una pel·lícula romàntica estatunidenca del 2022 creada per a Netflix i dirigida per Elizabeth Allen Rosenbaum. Es basa en la novel·la homònima de Tess Wakefield. La seva història segueix una aspirant a cantant i compositora anomenada Cassie i un marine anomenat Luke, que s'enamoren l'un de l'altre malgrat molts obstacles. La pel·lícula es va estrenar el 29 de juliol de 2022. S'ha subtitulat al català.
Els drets de la pel·lícula eren propietat originalment d'Alloy Entertainment, però Netflix va comprar-ne els drets l'agost del 2021. La producció de la pel·lícula va començar poc després, amb la majoria de les escenes gravades a ubicacions al voltant de Riverside i San Diego.

## Repartiment

* Sofia Carson com a Cassie Salazar
* Nicholas Galitzine com a Luke Morrow
* Chosen Jacobs com a Frankie
* John Harlan Kim com a Toby
* Kat Cunning com a Nora
* Linden Ashby com a Jacob Morrow Sr.
* Anthony Ippolito com a Johnno
* Scott Deckert com a Jacob Morrow Jr.
* Sarah Rich com a Hailey
* Loren Escandon com a Marisol Salazar
* Breana Raquel com a Riley
* Nicholas Duvernay com a Armando
* A.J. Tannen com el Dr. Grayson

## Referències

* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Nicholas Galitzine Joins Alloy Entertainment’s Sofia Carson ‘Purple Hearts’ Pic With Netflix Taking Global Rights» (en anglès). Deadline, 04-08-2021. [Consulta: 2 juny 2022].
* ↑ O'Rourke, Ryan. «'Purple Hearts' Images Reveal a Marine and a Songwriter in Love» (en anglès). Collider, 27-04-2022. [Consulta: 2 juny 2022].
* ↑ «Purple Hearts». Desdelsofà.cat. [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ «Purple Hearts Release Date, Cast, Plot, Trailer, and Everything We Know» (en anglès). epicstream.com.
* ↑ «Everything to Know About Sofia Carson's Musical Movie 'Purple Hearts'», 12-07-2022.

## Enllaços externs

* Purple Hearts a Netflix.
# Alejandro Lamela

Alejandro Lamela (Lugo, 1910 – Tolosa de Llenguadoc, març de 1991) fou un dirigent anarcosindicalista gallec.

## Biografia

Va tenir una joventut tumultuosa i participà en els fets de la revolució social espanyola de 1936 com a membre de la CNT i de la Federació Ibèrica de Joventuts Llibertàries (FIJL). Durant la retirada de febrer de 1939 de l'exèrcit republicà a les acaballes de la guerra civil espanyola marxà cap a França, on va passar per diversos camps de treball i formar part de companyies de treballadors estrangers. Després de la Segona Guerra Mundial s'establí a Clarmont d'Alvèrnia. Allí va dirigir el Boletín Ródano-Alpes (1956-1961) amb Antonia Fontanillas i Diego Camacho. Fou membre de la comissió de relacions del Moviment Llibertari Espanyol del Massís Central, i participà en la selecció de militants cenetistes espanyols que volien formar part de la CNT clandestina entre 1950 i 1960.
Fou escollit darrer Secretari General de la CNT a l'exili en el Congrés de Federacions Locals celebrat a Marsella l'agost de 1975, així com delegat de l'AIT. L'agost de 1976 deixà el càrrec a Juan Gómez Casas, primer secretari a l'interior des de 1936 en situació de semilegalitat. Es retirà després a Tolosa de Llenguadoc, on va morir el 1991.

## Enllaços externs

* (francès) Alejandro Lamela a losdelasierra.info
* (castellà) Alejandro Lamela a portaloaca.com
# Roman J. Israel, Esq.

Roman J. Israel, Esq. és una pel·lícula estatunidenca escrita i dirigida per Dan Gilroy, estrenada el 2017. S'ha subtitulat al català.

## Argument

Un advocat idealista i liberal i amb vocació, Roman J. Israel (Denzel Washington) es troba al cap del gabinet d'advocats després de la mort del seu cap, una icona dels drets civils. La vida d'Israel canvia dràsticament quan descobreix que l'empresa per a la qual treballa des de fa molt de temps està barrejada en negocis foscos...quan és contractat per una empresa dirigida per un dels antics estudiants del llegendari home, l'ambiciós advocat Geoge Pierce (Colin Farrel), i comença una amistat amb una jove lluitadora per la igualtat de drets (Carmen Ejogo) una turbulenta sèrie d'esdeveniments desafien l'activisme que sempre ha definit la carrera de Roman.

## Repartiment

* Denzel Washington: Roman J. Israel
* Colin Farrell: George Pierce
* Carmen Ejogo: Maya Alston
* Amari Cheatom: Carter Johnson
* DeRon Horton: Derrell Edelbee
* Amanda Warren: Lynn Jackson
* Nazneen Contractor: Melina Massour
* Shelley Hennig: Olivia Reed
* Joseph David-Jones: Marcus Jones
* Andrew T. Lee: James Lee
* Tony Plana: Jesse Halinas
* Brittany Ishibashi: Beth
* James Paxton: Henry
* Niles Fitch: Langston Bailey
* Annie Sertich: Kate Becker
* Elisa Perry: Florence Edelbee
* Mark Totty: Troy Collins
* Hugo Armstrong: Fritz Molinar
* Sam Gilroy: Connor Novick
* Lynda Gravatt: Vernita Wells
* Tony Plana: Jesse Salines

## Premis

* 2017: Premis Oscar: Nominada a l'Oscar al millor actor (Denzel Washington)
* 2017: Globus d'Or: Nominada al Globus d'Or al millor actor dramàtic (Denzel Washington)
* 2017: Sindicat d'Actors (SAG): Nominada a millor actor (Denzel Washington)

## Crítica

* Denzel Washington està captivador (...) Ens deixa amb un personatge al que no oblidaràs fàcilment, encara que t'agradaria que la pel·lícula fos tan fascinant com ell.
* Washington brilla en un estrany estudi de personatge (...) És un film confús. En part em va commoure, en part em va avorrir, en part em va desconcertar. Richard Lawson: Vanity Fair
* Aquesta història angoixant i admirablement cerebral (...) té moltes qualitats positives i nobles (...) Desgraciadament, hi ha alguna cosa en el seu nucli que no funciona

## Referències

* ↑ «Roman J. Israel, Esq.». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ Kenigsberg, Ben «Review: In ‘Roman J. Israel, Esq.,’ Denzel Washington as a Lawyer Out of His Element» (en anglès). The New York Times, 16-11-2017. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Gleiberman, Owen «Film Review: Denzel Washington in ‘Roman J. Israel, Esq.’» (en anglès). Variety, 11-09-2017.
* ↑ Lawson, Richard «Roman J. Israel, Esq. Review: Denzel Washington Shines in an Odd Character Study» (en anglès). HWD.
* ↑ «‘Roman J. Israel, Esq.’: Film Review | TIFF 2017» (en anglès). The Hollywood Reporter.
# Ales (Sardenya)

Ales (en sard, Abas) és un municipi italià, dins de la província d'Oristany. L'any 2007 tenia 1.571 habitants. Es troba a la regió de Marmilla. Limita amb els municipis d'Albagiara, Curcuris, Gonnosnò, Marrubiu, Morgongiori, Palmas Arborea, Pau, Santa Giusta, Usellus i Villa Verde.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Simonetta Zedda | Llista Cívica |

## Personatges il·lustres

* Antonio Gramsci
* Fernando Atzori, boxador, medalla als Jocs Olímpics d'Estiu de 1964
Viccionari
# Alex Proyas

Alexander "Alex" Proyas (23 de setembre de 1963, Alexandria, Egipte) és un director de cinema, escriptor i productor egipci-australià. És director de molts vídeos musicals i comercials, sovint en associació amb Patrick Tatopoulos.

## Carrera

Tot i néixer a Egipte, amb tres anys es va traslladar amb la seva família a Sydney, Austràlia. El seu primer treball com a director fou un projecte d'adaptació al cinema del còmic The Crow amb l'actor Brandon Lee. Tràgicament, Lee va morir en un accident durant el rodatge, només vuit dies abans d'acabar la pel·lícula, el març del 1993. Després de la mort de Lee, Proyas es va proposar acabar el film com un homenatge a l'actor mort, i va fer servir dobles i efectes especials que li van permetre acabar la pel·lícula. The Crow finalment fou estrenada el maig de 1994 amb un gran èxit.
El 1998 va dirigir la pel·lícula de ciència-ficció i suspens Dark City, amb resultats dolents tot i haver obtingut una gran quantitat de premis. El 2004 va dirigir Jo, robot, basada en l'obra homònima d'Isaac Asimov, amb Will Smith en el paper principal.

## Filmografia

* 1989 Spirits of the Air, Gremlins of the Clouds
* 1994 The Crow
* 1998 Dark City
* 2002 Garage Days
* 2004 Jo, robot
* 2009 Senyals del futur
* 2016 Gods of Egypt
# Alexandre I d'Escòcia

Alexandre I d'Escòcia en gaèlic escocès Alasdair mac Mhaol Chaluim (Dunfermline 1078 – Stirling 23 d'abril de 1124) fou rei d'Escòcia dit el Ferotge, fill de Malcolm III. S'instal·là al nord del riu Forth i deixà la resta del país al seu germà David. El normand Turgot fou nomenat per ell bisbe de Saint Andrews, i el posà sota la jurisdicció del bisbat de York. També va introduir a la cort alguns nobles normands, com Alan Fitzflaald (mort el 1114) i introduí com a organització una Curia Regis sobre model normand amb un justiciar (president de justícia), un cancelliere, un constable (governador), un marshal (magistrat), un steward (intendent) i un chamberlain (camarlenc), un Consell Reial format pels consellers ordinaris, i un Gran Consell compost per capellans, vassalls i funcionaris. Als principals castells reials, al voltant dels quals s'ampliaren els comtats escocesos, s'infeudaren serfs i els cediren poder militar i fiscal. El sistema judicial celta fou substituït pel del jurat anglès, i la corona reservà la justícia a magistrats reials que feien inspeccions regulars.
També es nomenaren sheriffs reials per governar els negocis militars i fiscals als territoris on hi havia castells del rei, tot i que als jutges celtes se'ls permetia exercir. Endemés, als Highlands i a Galloway, els celtes hi conservaven l'antic patriarcat i l'organització familiar gentilícia.
# Alfons III d'Este

Alfons III d'Este o Alfons III de Mòdena (Ferrara, Ducat de Ferrara 1591 - Castelnuovo di Garfagnana, Ducat de Mòdena 1644) fou un membre de la Casa d'Este que va esdevenir duc de Mòdena i Reggio entre 1628 i 1629.

## Orígens familiars

Va néixer el 22 d'octubre de 1591 a la ciutat de Ferrara, capital del ducat del mateix nom, sent fill del duc Cèsar I d'Este i Virgínia de Mèdici. Fou net per línia paterna d'Alfons d'Este i Juliana della Rovere, i per línia materna de Cosme I de Mèdici i Camilla Martelli.
El 1613 va prendre part en la guerra contra el Ducat de Lucca i va tenir un paper primordial en l'assassinat el 1617 del comte Hèrcules Pepoli, el qual es disputava el ducat amb Cèsar.

## Núpcies i descendents

Es casà el 22 de febrer de 1608 amb la princesa Elisabet de Savoia, filla de Carles Manuel I de Savoia i Caterina Micaela d'Espanya. D'aquesta unió van néixer:
* Cèsar d'Este (1609-1613)
* Francesc I d'Este (1610-1658), duc de Mòdena, casat amb Maria Caterina Farnese.
* Opizzo d'Este (1611-1644), bisbe de Mòdena
* Cèsar d'Este (1614-1677)
* Alexandre d'Este (1615)
* Carles Alexandre d'Este (1616-1679)
* Rinaldo d'Este (1618-1672), cardenal i bisbe de Reggio Emilia, Palestrina i Montpeller
* Filibert d'Este (1623-1645)
* Bonifaci d'Este (1624)
* Caterina d'Este (1613-1628), religiosa
* Margarida d'Este (1619-1692), casada el 1647 amb Ferran III Gonzaga
* Beatriu d'Este (1620)
* Beatriu d'Este (1622-1623)
* Anna Beatriu d'Este (1626-1690), casada el 1656 amb Alexandre II Pico della Mirandola

## Renúncia al poder

Profundament enamorat d'ella, a la seva mort, ocorreguda el 1626, Alfons III pensà a prendre els vots eclesiàstics, si bé la mort del seu pare el 1628 comportà que es convertís en duc de Mòdena. El juliol de 1629, però, va anunciar la seva abdicació en favor del seu fill al castell de Sassuolo i el 8 de setembre d'aquell mateix any ingressà a l'Orde dels Caputxins, prenent el nom de Giambattista da Modena.
Sense abandonar les relacions amb el govern del seu fill, entre 1630 i 1631 es distingí com a predicador durant l'aparició de la pesta al seu ducat. L'any següent tornà a la cort de Mòdena, i les crítiques a l'ostentació d'aquesta el convertí en un enemic dels nobles, retirant-se al convent de Castelnuovo di Garfagnana, on morí el 24 de maig de 1644.

## Enllaços externs

* Alfonso III of Modena (anglès)
# Alfons II de Provença

Alfons II de Provença (Barcelona, 1180 — Palerm, 2 de febrer de 1209), infant d'Aragó, comte de Provença (1184-1209) i comte consort de Forcalquer per matrimoni amb la comtessa Garsenda de Forcalquier (1193-1209).

## Orígens familiars

Fou el tercer fill del rei d'Aragó Alfons el Cast i la seva segona muller, Sança de Castella. Era net per línia paterna del comte de Barcelona Ramon Berenguer IV i la reina Peronella d'Aragó, i per línia materna d'Alfons VII de Castella i Riquilda de Polònia.

## Ascens al comtat

Fou el successor del seu oncle Sanç I de Provença. Així, a causa de les friccions que aquest tingué amb el Papat per a casar el seu fill, Nunó, el germà d'Alfons, Pere el Catòlic, el designà comte de Provença.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1193 a Ais de Provença amb la comtessa Garsenda de Forcalquier, filla de Rainon I de Sabran. D'aquest matrimoni nasqueren:
* l'infant Ramon Berenguer V de Provença (1198-1245), comte de Provença i comte de Forcalquier
* la infanta Garsenda de Provença (?-1263), casada amb Guillem II de Montcada, vescomte de Bearn
Alfons II morí de pesta el 2 de febrer de 1209 a Palerm.

## Vegeu també

* Romeu de Vilanova
* Llista de comtes de Provença.
Alfons II de Provença Casa d'Aragó del Llinatge del Casal de BarcelonaNaixement: 1161 Mort: 1223 :
| Títols |||
| Precedit per: Sanç I (oncle) | Comte de Provença (Llista de comtes de Provença) (Gavaldà i Millau) (1180-1209) | Succeït per: Ramon Berenguer V de Provença (fill)) |
# Castilhon de Gardon

Castilhon de Gard (en francès Castillon-du-Gard) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Alfons Planas i Jubany

Alfons Planas i Jubany (Montseny, 1949) és un empresari agricola i hostaler que és alcalde de Montseny des del 1983.
Es presentà a les eleccions municipals del 1979 que guanyà el seu oncle Josep Jubany i Deumal, i en el mandat d'aquest va ser regidor i tinent d'alcalde. El 1983 encapçalà la llista de l'agrupació independent Acció Municipal Democràtica, i al maig del mateix any fou nomenat alcalde. Ha revalidat el càrrec en tots els processos electorals posteriors, del 2003 en endavant en coalició amb "Progrés Municipal", una associació vinculada al PSC. L'obra de govern dels seus set mandats (per ara, 2008) ha donat com a fruits la relització del camp d'esports, la depuradora, l'establiment d'una estació de servei i l'ampliació de la plaça del poble.
És membre de diverses associacions professionals i vicepresident de l'ADF "Montseny-Mitjorn". En l'actualitat (2008) compagina la feina d'empresari agrícola i forestal (finca Can Besa), amb l'establiment de restauració i hostaleria que té en el poble de Montseny.

## Enllaços externs

* Fitxa biogràfica
* Plana personal per a les eleccions del 2007
# Alfons VII de Ribagorça

Alfons VII de Ribagorça o Alfons d'Aragó i López de Gurrea (1487-1550). Comte de Ribagorça i segon duc de Luna.
Fill de Joan II de Ribagorça, i Maria Lopez de Gurrea i Torrelles, anomenada la ricahembra.

## Núpcies i descendents

Es va casar en 1503 amb Elisabet de Cardona i Enríquez, filla de Joan Ramon Folc IV de Cardona.
En 1514 es casà amb Ana Sarmiento Ulloa y Castilla (Comtes de Salinas), amb la que va tenir un fill;
* Martí d'Aragó, comte de Ribagorça.
El 1512 el seu pare va renunciar als múltiples càrrecs que tenia i li va traspassar els títols.
# Recopa d'Europa de futbol 1970-71

La Recopa d'Europa de futbol 1970-71 fou l'onzena edició de la Recopa d'Europa de futbol. La competició fou guanyada pel Chelsea FC a la final davant del Reial Madrid.

## Ronda preliminar

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Åtvidabergs FF | 1-3 | FK Partizani | 1-1 | 0-2 |
| Bohemian | 3-4 | TJ Gottwaldov | 1-2 | 2-2 |

## Primera ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Kickers Offenbach | 2-3 | Club Brugge | 2-1 | 0-2 |
| IB Akureyri | 1-14 | FC Zürich | 1-7 | 0-7 |
| CSKA Sofia | 11-1 | FC Haka | 9-0 | 2-1 |
| Aris FC | 2-6 | Chelsea F.C. | 1-1 | 1-5 |
| Aberdeen FC | 4-4 (p) | Budapest Honvéd FC | 1-3 | 3-1(pr) |
| Manchester City FC | 2(c)-2 | Linfield F.C. | 1-0 | 1-2 |
| Göztepe | 5-1 | US Luxemburg | 5-0 | 0-1 |
| Aalborg BK | 1-9 | Górnik Zabrze | 0-1 | 1-8 |
| TJ Gottwaldov | 2-2(c) | PSV Eindhoven | 2-1 | 0-1 |
| Karpaty Lvov | 3-4 | Steaua Bucureşti | 0-1 | 3-3 |
| Olimpija Ljubljana | 2-9 | SL Benfica | 1-1 | 1-8 |
| Vorwärts Berlín | 1(c)-1 | Bologna F.C. 1909 | 0-0 | 1-1 |
| Cardiff City FC | 8-0 | Pezoporikós Ómilos Làrnakas | 8-0 | 0-0 |
| Strømsgodset I.F. | 3-7 | FC Nantes Atlantique | 0-5 | 3-2 |
| Hibernians FC | 0-5 | Reial Madrid | 0-0 | 0-5 |
| FC Wacker Innsbruck | 5-3 | FK Partizani | 3-2 | 2-1 |

## Segona ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Club Brugge | 4-3 | FC Zürich | 2-0 | 2-3 |
| CSKA Sofia | 0-2 | Chelsea FC | 0-1 | 0-1 |
| Budapest Honvéd FC | 0-3 | Manchester City FC | 0-1 | 0-2 |
| Göztepe | 0-4 | Górnik Zabrze | 0-1 | 0-3 |
| PSV Eindhoven | 7-0 | Steaua Bucureşti | 4-0 | 3-0 |
| SL Benfica | 2-2(p) | Vorwärts Berlín | 2-0 | 0-2 |
| Cardiff City FC | 7-2 | FC Nantes Atlantique | 5-1 | 2-1 |
| Reial Madrid | 6-2 | FC Wacker Innsbruck | 0-1 | 2-0 |

## Quarts de final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Club Brugge | 2-4 | Chelsea FC | 2-0 | 0-4(pr) |
| Manchester City FC | 2-2¹ | Górnik Zabrze | 2-0 | 0-2(pr) |
| PSV Eindhoven | 2-1 | Vorwärts Berlín | 2-0 | 0-1 |
| Cardiff City FC | 1-2 | Reial Madrid | 1-0 | 0-2 |
¹El Manchester City es classificà en el partit de desempat en vèncer per 3-1.

## Semifinals

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Chelsea FC | 2-0 | Manchester City FC | 1-0 | 1-0 |
| PSV Eindhoven | 1-2 | Reial Madrid | 0-0 | 1-2 |

## Final

| Chelsea FC | 1 – 1 | Reial Madrid |
| Osgood 56' | | Zoco 90' |

### Repetició

    La repetició es disputà a l'estadi Geórgios Karaiskakis del Atene, Grècia el 21 de maig de 1971.
| Chelsea FC | 2 – 1 | Reial Madrid |
| Osgood 33' John Dempsey 39' | | Fleitas 75' |
* Guanyador de la Recopa d'Europa 1970-71
* Chelsea F.C. Primer títol

## Referències

* ↑ «uefa.com - UEFA Cup Winners' Cup», 01-05-2010. Arxivat de l'original el 2010-05-01. [Consulta: 23 juliol 2019].
* ↑ «The emperors of Athens: how Chelsea won the Cup Winners' Cup in 1971» (en anglès), 14-12-2018. [Consulta: 23 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Detalls a la web de la UEFA
* Detalls a la web de la UEFA
# Pig (pel·lícula del 2018)

Pig (persa: خوک) és una pel·lícula de comèdia iraniana del 2018 dirigida per Mani Haghighi. Va ser seleccionat per competir per l'Ós d'Or a la secció de competició principal del 68è Festival Internacional de Cinema de Berlín. Ha estat subtitulada al català.

## Argument

Un director de cinema està a la llista negra i no pot dirigir pel·lícules, cosa que l'obliga a dirigir anuncis. La seva actriu el deixa per seguir una carrera amb altres actors. Mentre això passa, els directors de cinema són assassinats un a un, amb el cap tallat i la paraula "porc" impresa al front. El director de cinema es pregunta per què l'assassí en sèrie no va venir darrere d'ell.

## Repartiment

* Hassan Majooni
* Leila Hatami
* Leili Rashidi
* Parinaz Izadyar
* Ali Mosaffa
* Meena Jafarzadeh
* Ainaz Azarhoush
* Soheila Razavi
* Siamak Ansari
* Mahnaz Afshar com ella mateixa
* Payman Maadi com ell mateix
* Vishka Asayesh com ella mateixa
* Saber Abar com ell mateix
* Mahsa Hejazi

## Premis

* Festival de Cinema Fantàstic Europeu d'Estrasburg 2018: Crossover de menció especial.
* Festival du film grolandais 2018 : Amphore d'or a la millor pel·lícula.
* LI Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya: Premi al millor actor

## Referències

* ↑ «Berlin Film Festival Fleshes Out Competition Lineup». Variety, 15-01-2018. [Consulta: 17 gener 2018].
* ↑ «Press Releases: 68th Berlinale», 15-01-2018. [Consulta: 16 gener 2018].
* ↑ Pig a goitaquefanara.cat
* ↑ «Cutterhead en pleine lumière». Dernières Nouvelles d'Alsace, 22septembre 2018..
* ↑ «"Pig", un film iranien couronné au festival du film grolandais». France Info, 24-09-2018..
* ↑ Palmarés: 'Clímax' y 'Lazzaro Feliz' arrasan en el Festival de Sitges 2018, Fotogramas, 18 d'octubre de 2018

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Sant Benesech de Carmauç

Sant Benesech de Carmauç (en francès Saint-Benoît-de-Carmaux) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.910 | 3.579 | 3.171 | 2.745 | 2.435 | 2.431 | 2.131 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2009 | Serge Entraygues | PCF |
| 2009- | Gabriel Miranda | PCF |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Cifoftalm

Els cifoftalms (Cyphophthalmi) són un subordre d'opilions, que comprèn 6 famílies, 36 gèneres i més de 100 espècies. Les sis famílies estan dividides en 2 infraordres, Tropicophthalmi i Temperophthalmi, però aquesta subdivisió no es recolza pels estudis filogenètics.
Es troben a Europa, Amèrica, Àfrica i Oceania, habitant coves o terra de fulla; posseeixen una escassa capacitat de dispersió, per la qual cosa abunden les espècies endèmiques.

## Taxonomia

* Infraordre Tropicophthalmi
   * Superfamília Stylocelloidea
      * Família Stylocellidae (5 gèneres, 34 espècies)
   * Superfamília Ogoveoidea
      * Família Ogoveidae (1 gènere, 3 espècies)
      * Família Neogoveidae (5 gèneres, 12 espècies)
* Infraordre Temperophthalmi
   * Superfamília Sironoidea
      * Família Pettalidae (11 gèneres, 35 espècies)
      * Família Sironidae (8 gèneres, 35 espècies)
      * Família Troglosironidae (1 gènere, 13 espècies)