OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# François-Michel Durazzo

François-Michel Durazzo (1956) és un professor de literatura llatina i de llengua grega a l'ensenyament superior, a Bordeus.
Poeta en llengua corsa, descobreix cap als anys noranta la literatura catalana de la mà del poeta lleidatà Jaume Pont, a qui considera un dels millors poetes de la literatura europea actual; tradueix, després, altres poetes com Carles Duarte, Pere Gimferrer o Antoni Clapés, i es fa càrrec de la traducció d'una antologia de poesia catalana contemporània en francès anomenada 48 poètes pour le XXIe siècle, Anthologie de la poésie catalane, Éd. des Écrits des forges (Trois-Rivières, Québec: Écrits des forges, 2005). Ha traduït al francès, cors, castellà i italià, més d'una cinquantena de poemaris i antologies de poesia de diferents llengües mediterrànies (català, cors, gallec, italià, llatí, portuguès, àrab...), a més de l'obra narrativa de diversos autors en llengua espanyola, com Ramón Gómez de la Serna, Ricardo Piglia, Néstor Ponce, David Toscana, i catalana, com Joan Casas, Francesc Serés, Jep Gouzy, Miquel de Palol… Compta, també, amb més d'un centenar de col·laboracions en revistes de poesia a Espanya, França i Itàlia.

## Referències

* ↑ «François-Michel Durazzo». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
# Cap del Pla (Oliola)

El Cap del Pla és una muntanya de 631 metres que es troba entre els municipis d'Oliola i de Ponts, al Segre Mitjà, a la comarca catalana de la Noguera.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 265101001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Draco (gènere)

Draco és un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família Agamidae que viuen als arbres en els boscos tropicals del sud-est d'Àsia, especialment a les illes de l'Arxipèlag Malai i Filipines. Reben el nom de dragons voladors, ja que tenen unes membranes que els permeten planejar d'arbre a arbre.

## Característiques

Mesuren de 20 a 26 centímetres de llarg i poden planejar d'arbre a arbre gràcies a unes membranes, en la majoria dels casos uns pocs metres de distància, però s'han registrat planejades de fins a uns 60 metres perdent només 10 metres d'altitud.

## Història natural

Els rèptils d'aquest gènere solen alimentar-se d'insectes, principalment de formigues dels arbres. Els seus costums són arborícoles i només baixen a terra per aparellar-se i enterrar-hi els ous, usualment entre 2 i 5, dels quals tenen cura només 24 hores.

## Taxonomia

El gènere Draco inclou 42 espècies:
* Draco abbreviatus Hardwicke i Gray, 1827
* Draco affinis Bartlett, 1895
* Draco beccarii W. Peters i Doria, 1878
* Draco biaro Lazell, 1987
* Draco bimaculatus Günther, 1864
* Draco blanfordii Boulenger, 1885
* Draco boschmai Hennig, 1936
* Draco bourouniensis Lesson, 1834
* Draco caerulhians Lazell, 1992
* Draco cornutus Günther, 1864
* Draco cristatellus Günther, 1872
* Draco cyanopterus W. Peters, 1867
* Draco dussumieri A.M.C. Duméril i Bibron, 1837
* Draco fimbriatus Kuhl, 1820
* Draco formosus Boulenger, 1900
* Draco guentheri Boulenger, 1885
* Draco haematopogon Gray, 1831
* Draco indochinensis M.A. Smith, 1928
* Draco iskandari McGuire et al., 2007
* Draco jareckii Lazell, 1992
* Draco lineatus Daudin, 1802
* Draco maculatus (Gray, 1845)
* Draco maximus Boulenger, 1893
* Draco melanopogon Boulenger, 1887
* Draco mindanensis Stejneger, 1908
* Draco modiglianii Vinciguerra, 1892
* Draco norvillii Alcock, 1895
* Draco obscurus Boulenger, 1887
* Draco ornatus (Gray, 1845)
* Draco palawanensis McGuire & Alcala, 2000
* Draco quadrasi Boettger, 1893
* Draco quinquefasciatus Hardwicke & Gray, 1827
* Draco reticulatus Günther, 1864
* Draco rhytisma Musters, 1983
* Draco spilonotus Günther, 1872
* Draco spilopterus Wiegmann, 1834
* Draco sumatranus Schlegel, 1844
* Draco supriatnai McGuire et al., 2007
* Draco taeniopterus Günther, 1861
* Draco timoriensis Kuhl, 1820
* Draco volans Linnaeus, 1758
* Draco walkeri Boulenger, 1891

## Referències

* ↑ The Reptile Database - Draco
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael (2011). The Eponym Dictionary of Reptiles. Baltimore: Johns Hopkins University Press. xiii + 296 pp. ISBN 978-1-4214-0135-5. (Draco beccarii, p. 21).

## Enllaços externs

* «Draco (gènere)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Casa Marcet Font

La Casa Marcet Font o Casa Grau és un monument del municipi de Sabadell (Vallès Occidental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Casal distribuït en planta baixa i dos pisos. Destaca l'austeritat ornamental dels murs que li confereixen un aspecte sobri i que recorda l'estètica de les composicions dels mestres d'obra. L'edifici disposa de dues entrades, exercint com a façana principal la que dona a un jardí tancat mitjançant un clos d'obra decorat amb ferro forjat. L'ornamentació de la façana és senzilla i es duu a terme a partir de l'estuc que decora portes i finestres mitjançant un marc que recorre el brancal i la llinda. Una petita cornisa marca la separació dels pisos. El ràfec, de considerable volada, està subjectat per petites mènsules i sobre aquest hi ha una balustrada que segueix el perímetre de la façana.
Posteriorment a la construcció de la casa s'afegí, a la zona del jardí i perpendicular a l'habitatge, un cos d'estil modernista, construït el 1903 per Juli Batllevell, aquest causa un fort contrast amb el casal. Aquest pavelló conté les obertures amb arcs carpanells i usa una decoració vegetal i floral a la cornisa i revestiments amb rajoles de motlle en forma de flor.
La coberta del casal és inclinada acabada amb teules, desguassant aquestes a la façana principal i a les dues laterals. Part de la coberta és plana tipus terrat.

## Història

Antic habitatge unifamiliar utilitzat posteriorment com a escola privada. L'edifici està ubicat en el recinte de la vila del segle xviii.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Marcet Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
* ↑ Casamartina i Parassols, Josep. Juli Batllevell, un gaudinià oblidat. Sabadell: Fundació Gas Natural Fenosa, 2011. ISBN 978-84-615-5560-4.

## Enllaços externs

* Casa Marcet Font Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Torre del Molí de Vent

Torre del Molí de Vent és una torre de guaita del municipi del Port de la Selva inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al sud-est del nucli urbà de la població del Port de la Selva, a poca distància de la badia del Port, al cim d'un pujol resseguit a migdia i llevant pel meandre que forma la riera de la Selva abans de desembocar, tocant al terme municipal de la Selva de Mar.
Torre de planta circular d'uns sis metres de diàmetre aproximat marcadament troncocònica. Presenta un basament regular d'aproximadament un metre d'alçada i més amplada que la resta del mur. La porta està situada a la banda de ponent de l'estructura. És rectangular i presenta la llinda monolítica de pedra. Més amunt, desviada cap a la banda de tramuntana, hi ha una finestra de les mateixes característiques. La torre ha perdut la coberta original i presenta el contorn superior dels murs enrunat. A l'interior es conserva la volta cupular de pedra disposada en filades concèntriques i lligada amb morter de calç. Es conserva un pedrís o pica encastat i obertures rectangulars encastades al mur, a manera de fornícules. No han quedat elements del mecanisme del molí, només una grossa mola de granit posada a terra.
La construcció és de rebles lligats amb morter. La torre presenta restes d'un revestiment arrebossat, excepte a la part del basament.

## Història

La Torre del Molí de Vent és datat entre els segles XVI-XVIII. Segons l'historiador J. Badia, per la seva situació es pot suposar que també "podria haver servit de punt de vigilància de la costa, doncs domina l'entrada a la badia i el camí d'accés a la vila de la Selva de Mar, que hi passa a la vora."
Aquesta afirmació no és tan estranya donat que és en aquest temps quan es comencen a bastir moltes torres de vigilància i defensa de la costa per protegir la població de la pirateria. Tot i que hi ha dades d'incursions pirates del segle IX i XI, és a partir del segle xiv fins al segle xviii que el Cap de Creus és fortament castigat per la pirateria, amb nombrosos segrestos i saquejos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Torre del Molí de Vent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 gener 2014].
# Archaeocyon falkenbachi

Archaeocyon falkenbachi és una espècie de cànid extint de la subfamília dels borofagins. Només se'n coneix un exemplar, de l'Arikareeà del comtat de Niobrara (Wyoming). El fòssil fou anomenat en honor de Charles H. Falkenbach, que sovint buscava fòssils a Wyoming. L'únic exemplar conegut és molt més petit que les altres espècies d'Archaeocyon, però sembla un exemplar adult.

## Referències

* ↑ «PBDB Taxon». [Consulta: 27 desembre 2024].
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«WANG ET AL.: SYSTEMATICS OF BOROPHAGINAE» (en anglès), 01-12-2006. [Consulta: 27 desembre 2024].
# Aeroport Internacional de Palanga

L'Aeroport de Palanga (en lituà: Palangos oro uostas) (codi IATA: PLQ, codi OACI: EYPA), és un aeroport situat a 7 km de la localitat de Palanga, i a 32 de Klaipeda, al costat de la mar Bàltica, a Lituània. És un dels quatre aeroports principals del país, juntament amb l'aeroport Internacional de Vílnius i l'aeroport de Kaunas i l'aeroport de Šiauliai.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'aeropuerto de Palanga
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Puig Romer

El Puig Romer és una muntanya de 472 metres que es troba al municipi d'Artesa de Segre, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Auñamendi

Auñamendi és el nom que es dona a les estadístiques oficials de Navarra a la comarca formada per les valls pirinenques centrals i occidentals de Navarra. És una subdivisió dels Pirineus de Navarra i al seu torn de la històrica Merindad de Sangüesa (tan solament la vall més occidental, Esteribar, pertanyia a la Merindad de Pamplona). La major part de la comarca pertany a la zona bascòfona de Navarra. Tan solament els dos municipis d'Arce i Oroz-Betelu pertanyen a la Zona Mixta.
Auñamendi és un terme equívoc. Aquest topònim és principalment conegut per ser el nom que rep en euskera el Pic d'Anie. Aquesta muntanya està situada geogràficament no solament fora d'aquesta comarca, sinó també fora dels límits de Navarra. Existeix una segona muntanya coneguda com a Auñamendi, Laurinak, que està situat entre Valcarlos i la Baixa Navarra, és a dir en un dels límits de la comarca d'Auñamendi. Existeix una altra accepció, de tipus genèric, ja que als Pirineus en el seu conjunt se'ls coneix també com Auñamendi o Auñamendiak en euskera. Com que aquesta comarca agrupa les valls pirinenques bascoparlants és probable que li donessin el nom per això.

## Valls i municipis que el componen

Inclou d'oest a est:
* Vall d'Esteribar:
** Esteribar.
* Vall d'Erro:
** Auritz.
** Erroibar.
** Orreaga/Roncesvalls.
* Valcarlos
** Luzaide. (única localitat navarresa situada al vessant nord dels Pirineus)
* Vall d'Artzi:
** Artzi.
** Orotz-Betelu.
* Vall d'Aezkoa:
** Abaurregaina.
** Abaurrepea.
** Aria.
** Aribe.
** Garaioa.
** Garralda.
** Orbaizeta
** Orbara
** Hiriberri.
# Casa Selvas

Casa Selvas és un monument del municipi de Sabadell (Vallès Occidental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El conjunt està format per dos cossos laterals units per un cos central d'una sola planta. Malgrat la diferència d'època en l'edificació s'ha mantingut una unitat estètica en el parament dels murs.
L'edificació està formada per l'habitatge situat al pis, i el magatzem que es troba a la planta baixa. En l'organització de l'ornamentació s'ha mantingut un gust per la utilització d'elements de filiació classicista estructurats a partir del treball amb estuc que organitza el mur en dues parts, el sòcol diferenciat per una petita cornisa, i el mur de la planta i el pis que són tractats en sentit unitari dibuixant grans carreus que separen les finestres en sentit vertical a manera de mòduls. Pel coronament de la façana s'utilitzen grans balustrades sostingudes per una cornisa. Les obertures es troben emmarcades per elements d'ordre clàssic que és la tònica dominant de l'edifici: mènsula, timpans, etc.

## Història

L'edifici va conservar l'ús pel qual fou pensat, habitatge al pis i magatzem a la planta. A la zona del magatzem s'ha allotjat una part de les instal·lacions de la Mútua Sabadellenca. Amb el pas del temps han desaparegut alguns elements del conjunt: la balustrada que coronava la façana d'una part de l'habitatge i la terrassa central.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Selvas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].

## Enllaços externs

* Casa Selvas Arxivat 2014-04-10 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Tórtora de les Galápagos

La tórtora de les Galápagos (Zenaida galapagoensis) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae), endèmic de les illes Galápagos.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 95. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Virgilio Oñate Sánchez

Virgilio Oñate Sánchez (Caravaca de la Cruz, 25 d'agost de 1890 - Madrid, 25 de desembre de 1964) va ser un empresari radiofònic espanyol, pare del polític Virgilio Oñate Gil.
Després d'obtenir el títol d'enginyeria de telecomunicacions, encamina la seva activitat professional cap a un nou mitjà en creixement en el primer terç del segle XX: la ràdio. Considerat, doncs, un dels pioners de la comunicació radiofònica a Espanya, va entrar a formar part del consell d'administració de la Cadena SER el 1928. Més tard es converteix en secretari general d'aquest consell i des de 1940 en director general de la cadena. Manté el càrrec fins a la seva jubilació, el 1962, sent substituït per Eugenio Fontán. Durant els dos anys que van transcórrer fins a la seva defunció, va ocupar el càrrec de vicepresident de la cadena.

## Referències

* ↑ «Hemeroteca - La Vanguardia - Home». [Consulta: 27 desembre 2024].
* 1 2 Ruescas, Francisco García. Historia de la publicidad en España (en castellà). Editora Nacional, 1971, p. 169.
# Afragola

Afragola és un municipi italià, situat a la regió de Campània i a la Ciutat metropolitana de Nàpols. L'any 2001 tenia 62.319 habitants.
# Partit Àrab Baath Socialista

El Partit Àrab Baath Socialista és un partit polític del Sudan del que es tenen notícies des de març de 1963.
El partit va donar generalment suport a les posicions iraquianes en contra de les del Baath de Síria. El partit fou prohibit com els altres després del cop d'estat de Gaafar al-Nimeiry de 25 de maig de 1969; no obstant va donar suport a les propostes d'unió amb Líbia i Egipte i fou generalment tolerat però també perseguit en alguns moments especialment després de 1983. Va ser legal del 1985 al 1989. Prohibit altre cop després del cop d'estat d'Omar al-Bashir el 1989, l'estiu de 1990 45 baasistes foren detinguts pel règim. A final d'any no obstant les restriccions foren alleujades quan el règim va donar suport a la invasió de Kuwait per l'Iraq. Després va tornar a ser perseguit. Es va integrar a l'Aliança Nacional Democràtica fins als acords de pau. No va participar en les eleccions del 2000 boicotejades per l'oposició. El partit es va dividir en dos fraccions.
El 2010 s'esmenta un Partit Baath del Sudan (Sudan Ba'ath Party, àrab: Hizb al-Ba'ath as-Sudani) que podria estar prohibit. però un dels líders és el mateixos que els que apareix al front del Partit Àrab Baath Socialista, Mohammed Sulayman; un líder de nom Mohamed Ali Jadin s'esmenta només per aquest partit mentre que un tercer, Ali al-Sanhouri, s'esmenta només pel partit Partit Baath del Sudan. Hi ha també un partit anomenat Partit Àrab Nasrista Sudanès Socialista del qual és portaveu Taha Mirghani Ahmad, que fou fundat abans de 1999 i podria estar relacionat amb el Baath.

## Notes

* ↑ http://www.eisa.org.za/WEP/sud2010parties2.htm Partits i líders

## Referències

* Partit Àrab Baath Socialista Arxivat 2011-09-26 a Wayback Machine.
# Costa de Sant Julià

La Costa de Sant Julià és una muntanya de 421 metres que es troba al municipi de Ponts, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Avelino Riopedre Muiña

Avelino Riopedre Muiña (Gijón, 11 de novembre de 1971) és un exfutbolista asturià, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Format al planter de l'Sporting de Gijón, dona el salt al primer equip a la lliga 90/91, en la qual ja disputaria fins a 25 partits i va marcar un gol. Però, tot i formar part del primer planter, l'aportació del migcampista va davallar en els anys següents, amb prou feines jugant uns partits per temporada. No seria fins a la temporada 95/96 quan tornaria a comptar. Aquesta vegada serien 29 els partits disputats, mentre que a la següent la xifra quedaria en 19.
Però, en vista que no trobava lloc a l'equip sportinguista, la temporada 98/99 recala a la Cultural Leonesa, de Segona B, on romandria dos anys abans de fitxar pel Zamora CF, on militaria entre el 2000 i mitja temporada 01/02. La resta la passaria al Torredonjimeno. Amb l'equip andalús hi formaria algunes campanyes més.
Després de retirar-se, va continuar vinculat al món del futbol, ostentant diversos càrrecs dins l'organigrama del Torredonjimeno.

## Enllaços externs

* Fitxa d'Avelino
# Casa Mongay

La Casa Mongay és una casa del municipi de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular d'un sol pis. Té jardí lateral i posterior. La façana és molt estreta i té dues obertures, la porta d'accés a la banda esquerra, amb un petit vestíbul, i una finestra a la dreta, totes dues allindanades. Damunt de les obertures hi ha petites cambres d'aire i una barana de terrat que corona l'edifici. La façana lateral que dona al jardí és recorreguda per un voladís de teula que es recolza damunt de cartel·les de fusta. Tot i tractar-se d'una construcció senzilla, destaca la decoració modernista de tendència geomètrica de la façana d'accés, inspirada en l'estil Sezession. Cal remarcar l'ús dels esgrafiats i de les rajoles als marcs de les finestres i de les cambres d'aire, a les impostes i a l'arrambador de la part baixa.

## Història

Edifici bastit aproximadament durant la dècada dels anys 20 del segle xx. És una bona mostra de l'aplicació dels criteris decoratius de l'estil Sezession a un habitatge senzill. (Datació per font)

## Referències

* 1 2 «Casa Mongay». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Forn de la Costa de la Rajoleria

Forn de la Costa de la Rajoleria és un forn del municipi del Port de la Selva inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al sud del nucli urbà de la població del Port de la Selva, a la zona del Molí de Vent, prop de la carretera GIV-6121i a escassa distància al nord d'un club de tennis, en el traçat del camí vell a la Selva de mar.
Edifici de planta quadrangular, de mides força grans, amb la coberta actualment restituïda. L'accés a la cambra baixa de cocció està situat a la façana de ponent mitjançant dues grans obertures d'arc rebaixat bastides amb estretes lloses de pissarra disposades a sardinell, dins les quals hi ha un altre arc de les mateixes característiques, tot i que de mida més petita que l'exterior. L'interior, tot i que força colgat de terra, presenta diversos arcs rebaixats bastits amb maons. Per la façana posterior es pot accedir a la part superior de l'estructura, on es conserva força bé la graella.
La construcció és bastida en pedra sense treballar de diverses mides disposada de forma regular, amb fragments de material constructiu regularitzant les filades, tot lligat amb terra. A l'interior, l'estructura on s'assenta la graella és fet de maons.

## Història

El forn donà nom al paratge -o "terme" segons la parla local- dit la Costa de la Rajoleria, naturalment de terrenys argilosos, el qual s'estén en part per terres del Port de la Selva (on hi ha el forn) i també de la Selva de Mar. Segons A. Cortada, sembla que aquest forn estaria relacionat amb les reformes del Monestir de Sant Pere de Rodes durant els segles XVII-XVIII.

## Referències

* 1 2 3 4 «Forn de la Costa de la Rajoleria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 gener 2014].
# Afxín

Afxín (Afšīn, en persa Pišīn; avesta Pisinah) fou un títol preislàmic que portaven els prínceps d'origen turc d'Ushrusana a la Transoxiana, a la part superior del riu Zarafshan. En la tradició preislàmica Afshin fou el nom d'un net del kayànida Kobad (Kavād). Durant el període islàmic fou també un nom propi testimoniat per historiadors armenis en la forma Ōšin (Oshin o Ushin, derivat d'Awshin o Awšin)
Des del 822 o poc després aquest prínceps van esdevenir musulmans. El títol va desaparèixer amb el principar vers el 893.

## Vegeu també

* Al-Afxín Khaydhar, governador-emir de l'Azerbaidjan
* Ushrusana
# Pedra de Hunninge

La Pedra de Hunninge és una estela decorada amb imatges; té forma fàl·lica i fou trobada a Gotland, Suècia; mostra imatges de la tradició del poema èpic medieval conegut com a Cant dels nibelungs o Nibelungenlied. A la part superior de la pedra, hi ha un genet sobre un cavall, amb un gos, i enfront una figura femenina; en una altra escena, hi ha dos hòmens lluitant prop d'un altre home (mort) que sosté un anell. Aquesta escena podria representar Sigurd i Brunilda, Gunnar lluitant, i Sigurd mort. D'altra banda, l'home que sosté l'anell podria ser el missatger Knéfrøðr. En l'escena inferior esquerra, hi ha una dona observant un pou de serps on Gunnar reposa, i més avall hi ha tres hòmens que possiblement són Gunnar i Hogli atacant Atli.
La pedra de Hunninge actualment es troba al Museu de Fornsalen de Visby.

## Vegeu també

* Pedres de Stora Hammars.

## Referències

* ↑ Andrén, Anders. Old Norse Religion in Long-term Perspectives: Origins, Changes, and Interactions : an International Conference in Lund, Sweden, June 3-7, 2004 (en anglés). Nordic Academic Press, 2006. ISBN 978-91-89116-81-8.
* ↑ http://www.gotlandsmuseum.se.
# Puiggròs (Artesa de Segre)

El Puiggròs és una muntanya de 421 metres que es troba al municipi d'Artesa de Segre, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Avellino

Avellino és un municipi italià, situat a la regió de Campània i a la província d'Avellino. L'any 2005 tenia 56.928 habitants. Limita amb els municipis de Aiello del Sabato, Atripalda, Capriglia Irpina, Cesinali, Contrada, Grottolella, Mercogliano, Monteforte Irpino, Montefredane, Ospedaletto d'Alpinolo i Summonte.

## Fills il·lustres

* Carlo Romani (1824-1875), director d'orquestra i compositor.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Giuseppe Galasso | Centreesquerra |