OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Titia Bergsma

Titia Bergsma (Ljouwert, 13 de febrer de 1786 - 21 d'abril de 1821) fon una burgesa frisona, coneguda per haver sigut la primera dona europea en la història del Japó en entrar-hi durant el període de reclusió (Sakoku), en el qual no es permetia l'entrada d'estrangers.

## Biografia

Nascuda a la capital de la província de Frísia, filla d'Ennius Bergsma i Bartha Schultz, Titia era la mitjana de tres germanes; el 1804 conegué s'enamorà del comerciant Jan Cock Blomhoff, set anys major, per la qual cosa els pares d'ella s'opongueren al matrimoni; el 1815, Blomhoff tornà a Frísia després d'haver treballat a Batavia (Java) i a l'illa artificial de Dejima, en un magatzem neerlandés, reprengueren la relació i es casaren el 12 d'abril d'eixe any; després del naiximent de llur fill Johannes, al març del 1816, el matrimoni decidí traslladar-se de nou a Batavia, amb Titia encuriosida pels relats orientals del seu marit; allà hi visqueren sis mesos, fins que nomenaren el seu marit encarregat a Dejima, en substitució d'Hendrik Doeff: malgrat la prohibició als estrangers —i, expressament, a qualsevol dona— d'entrar o comerciar amb els Japons llevat dels neerlandesos, Blomhoff es traslladà amb la seua muller, la passejadora del xiquet, Petronella Munts, i una serventa balinesa, Maraty.
La família arribà al port de Nagasaki l'agost de 1817, on ja se'ls avisà que no admetien dones; al remat s'instal·laren a Dejima, des d'on enviaren diverses peticions a la cort d'Edo per a obtindre el permís de les autoritats, sens èxit: després de vora cinc mesos, el 6 de desembre les tres dones i el xiquet salparen en el Lady Agatha de retorn a Batavia i d'allí als Holanda l'any següent, on s'instal·laren a Den Helder; delicada de salut, Titia morí el 21 d'abril de 1821; el seu marit, que s'havia quedat a l'Àsia, no se n'assabentà fins l'estiu de 1822.

## Influència pòstuma

El cos de Titia Bergsma està sepultat a la Nieuwe Kerk (la Haia), lloc de peregrinació habitual de turistes japonesos: encara que als Països Baixos només es conserva una peça inspirada en Titia (un vas, al Keramiekmuseum Princessehof), el revol que causà la breu presència d'una estrangera pèl-roja en el Japó de l'època Edo, —paregut al que hi causà el primer elefant traslladat viu, quatre anys abans— va ser tan extraordinari que la cort envià alguns dels seus artistes (entre els quals Kawahara Keiga) a retratar l'estrangera, la qual esdevingué una icona de les arts gràfiques tradicionals japoneses, reproduïda en més de mil cinc-centes peces, sobretot de ceràmica, encara en l'actualitat, en forma de souvenir. Als Països Baixos era una desconeguda fins que un descendent seu, René Bersma, investigà en la biblioteca familiar i escrigué un llibre sobre la troballa, del qual se'n derivà un documental per a televisió.

## Referències

* 1 2 3 4 Henny de Lange. «Het geheim van Titia ontsluierd» (en neerlandés). Trouw, 08-03-2008. [Consulta: 7 novembre 2020].
# Marlenis Costa Blanco

Marlenis Costa Blanco (Cuba 1973) és una jugadora de voleibol cubana, guanyadora de tres medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Va néixer el 30 de juny de 1973 a Cuba.

## Carrera esportiva

Va participar, als 18 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on amb la selecció cubana de voleibol aconseguí guanyar la medalla d'or en la competició femenina de voleibol. Repetí aquest èxit en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) i també als Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia).
Amb la selecció cubana aconseguí, així mateix, dues victòries en el Campionat del Món de voleibol els anys 1994 i 1998.
# Lèmur gris meridional

El lèmur gris meridional (Hapalemur meridionalis) és una espècie de primat estrepsirrí de la família dels lemúrids. És endèmic del sud de Madagascar, a prop de Tôlanaro. Inicialment fou descrit com a subespècie del lèmur gris oriental (Hapalemur griseus), car tenen una mida similar. Tanmateix, H. meridionalis té el pelatge més vermell i fosc, la cua més curta i vocalitzacions diferents.

## Referències

* 1 2 Mittermeier, Russell [et al]. Lemurs of Madagascar. 2a edició, 2006, p. 226.
# Pic dels Moros

El Pic dels Moros és una muntanya de 954 metres que es troba entre els municipis d'Albanyà, a la comarca de l'Alt Empordà i de Sales de Llierca, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camí de Castellnou (Casa Auberola)

El Camí de Castellnou és un camí que discorre pels termes de Castell de Mur, en terres del Meüll, de l'antic terme de Mur, i de Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà.
De fet, són almenys dos els camins que duen aquest nom, tots dos propers un de l'altre. El segon, que en aquest article s'anomena de Casa Auberola, arrenca del nord de Casa Auberola, en un lloc on el camí acaba de passar a la riba esquerra del barranc Gros. La part septentrional d'aquest camí, que baixava per la Serra d'Arbul, està perduda.
Des d'aquest lloc fa una volta pel costat de ponent a aquesta casa, i s'hi torna a acostar pel costat sud-oest, on el camí es troba amb el Camí de l'Auberola, que ve del costat de llevant. A continuació segueix paral·lel per la dreta al barranc del Coscó, passa a llevant de los Cassolets i a ponent de l'Obagueta de Falset; poc més tard passa a llevant de la Costa i tot seguit fa un parell de revolts cap a l'oest per tal de guanyar alçada i arribar a la Teixonera, on hi ha les diferents dependències de Casa Colomina. Des d'aquesta masia s'adreça a Castellnou de Montsec.
Des del punt on es troben, el traçat del Camí de l'Auberola i el de Castellnou coincideixen en el mateix traçat, i és anomenat de les dues maneres.

## Etimologia

Pren el nom del poble de Castellnou de Montsec, que és on mena.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Angelo Palombo

Angelo Palombo (nascut en Ferentino, Província de Frosinone, Itàlia, el 25 de setembre de 1981) és un exfutbolista italià que jugava com a centrecampista.
Al llarg de la seva carrera al club, va jugar a l'ACF Fiorentina, U.C. Sampdoria, i l'Inter de Milà a la Serie A. La gran majoria d'aquest temps el va passar a la Sampdoria on va ser capità del primer equip i va hi jugar un total de gairebé 15 anys.
Palombo va disputar 22 partits per a la Selecció de futbol d'Itàlia a nivell internacional entre 2006 i 2011, i va representar la seva nació a la Copa Confederacions de la FIFA 2009 i a la Copa del Món de la FIFA 2010, també va guanyar una medalla de bronze als Jocs Olímpics d'estiu de 2004.

## Enllaços externs

* Perfil en el lloc oficial de la Sampdoria (italià)
* Perfil d'Angelo Palombo a FootballDatabase (anglès)
Angelo Palombo amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa Confederacions 2009
1 Buffon •
2 Santon •
3 Grosso •
4 Chiellini •
5 Cannavaro •
6 Legrottaglie •
7 Pepe •
8 Gattuso •
9 Toni •
10 De Rossi •
11 Gilardino •
12 De Sanctis •
13 Gamberini •
14 Amelia •
15 Iaquinta •
16 Camoranesi •
17 Rossi •
18 Palombo •
19 Zambrotta •
20 Montolivo •
21 Pirlo •
22 Dossena •
23 Quagliarella •
Entrenador: Lippi
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 2010
1 Buffon •
2 Maggio •
3 Criscito •
4 Chiellini •
5 Cannavaro (c) •
6 De Rossi •
7 Pepe •
8 Gattuso •
9 Iaquinta •
10 Di Natale •
11 Gilardino •
12 Marchetti •
13 Bocchetti •
14 De Sanctis •
15 Marchisio •
16 Camoranesi •
17 Palombo •
18 Quagliarella •
19 Zambrotta •
20 Pazzini •
21 Pirlo •
22 Montolivo •
23 Bonucci •
Entrenador: Lippi :
# Lèmur ratolí de Claire

El lèmur ratolí de Claire (Microcebus mamiratra) és una espècie de primat de l'illa de Madagascar que forma part del grup dels lèmurs ratolí. L'espècie fou descrita el 2006 i el seu nom és en honor de la Fundació Claire Hubbard, que ha donat suport econòmic a l'estudi genètic dels primats de Madagascar. El 2007 es descrigué una nova espècie, Microcebus lokobensis, que resultà ser la mateixa que el lèmur ratolí de Claire.
# Mona aranya de pèl llarg

La mona aranya de pèl llarg (Ateles belzebuth) és una espècie de primat endèmic del Brasil, on viu al nord i l'oest de l'estat de Pará, a l'oest dels rius Tocantins i Araguaia i a l'est del riu Tapajós.
S'alimenta de fruita (sense les llavors), brots, fulles, escorça d'arbres, flors i nèctar. El període de gestació dura 210-232 dies, al final dels quals neix una única cria. És totalment negre, tret d'un triangle blanc al front i ratlles blanques a banda i banda de la cara.
Viu a copes altes, on es mou amb habilitat utilitzant la seva cua prènsil com un cinquè membre.
# Puig Alt (Roses)

El Puig Alt és una muntanya de 492 metres que es troba al municipi de Roses, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rohet

Rohet fou un estat tributari protegit, una thikana feudatària de Jodhpur formada per 11 pobles al districte de Pali a Marwar amb uns ingressos estimats de 18.525 rupies. Era inicialment un estat de considerable extensió (84 pobles) governat per la branca Aaidanot (sub-branca Safatsinghot) dels rathors champawat. Fou concedit a Thakur Dalpat Singh I, fil de Rao Gopaldasji de Rasingaon de la família Champawat per Maharaja Gaj Singh I de Marwar in 1622. Fou confiscat pels mogols el 1679, però restaurat el 1706. El 1802 fou confiscat pel Maharaja Bhim Singh de Jodhpur, junt amb altres estats del clan Champawat, revoltats, però foren retornats el 1803.

## Llista de Thakurs

* Dalpat Singh I 1622-1665
* Kalyan Das 1665-1679 (fill)
* Confiscat pels mogols 1679-1706
* Sagat Singh 1706-?
* Bhagwat Singh vers 1750 (fill)
* Kalyan Singh vers 1802 (net)
* Indra Singh ? (fill)
* Achal Singh ? (fill)
* Sultan Singh ? (fill)
* Girdhari Singh ? (adoptat, nascut Kunwar Girdhari Singh, fill de Thakur Prithvi Singh de Lambia
* Ranjit Singh ? (fill)
* Dalpat Singh II segle XX (adoptat, nascut Kunwar Dalpat Singh, segon fill de Thakur Shambu Singh d'Auwa)
* Vikram Singh segle XX (fill)

## Referències

* Genealogia Arxivat 2010-02-13 a Wayback Machine.
# Camí de Planers

El Camí de Planers és un camí del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Arrenca de la Carretera d'Abella de la Conca just en superar aquesta carretera el pont damunt del barranc de Fonguera. Des d'aquest lloc puja cap al paratge dels Planers, trencant sempre cap al nord. Passa pel nord del Xalet del Sobirana i arriba a Cal Vila, on té el final.
Del Camí de Planers surten diversos camins, com ara el Camí de Ca l'Andreu, el de Cal Serret, el del Bosc d'Abella i el de Fonguera.

## Etimologia

Pren el nom de la partida dels Planers, que és on mena.

## Enllaços externs

* El Camí de Planers en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Aniceto Sela Sampil

Aniceto Sela Sampil (Santullano de Mieres, 13 de setembre de 1863 – Oviedo, 1935) fou un jurista asturià, rector de la Universitat d'Oviedo, membre del Grup d'Oviedo, i pare del també jurista Luis Sela Sampil.

## Biografia

Va estudiar Dret a la Universitat d'Oviedo, doctorant-se en Internacional a la Central de Madrid. Va ser designat professor de la Institución Libre de Enseñanza. El 1888 va obtenir plaça de catedràtic de Dret Internacional Públic i Privat a la Universitat de València. Es va traslladar a la d'Oviedo, en la qual es va jubilar el 1933. Va ser rector d'aquesta universitat el 1900, secretari de la seva Junta d'Extensió Universitària des de 1898.
Va representar a la universitat asturiana al Congrés Pedagògic Hispanoamericà de Madrid i en les assemblees universitàries de València d'octubre de 1902, i va presidir la de Barcelona, el 1905. Va ser director general d'Ensenyament Primari el 1919. El 1911 va ser escollit associat de l'Institut de Dret Internacional, i el 1921, membre de l'Institut. Va presidir des de 1929 l'Associació Francisco de Vitoria. Va col·laborar en l'Enciclopedia jurídica Seix i en el Boletín de la Institución Libre de Enseñanza. El 1919 va pronunciar a Bordeus la conferència: Concepción Arenal et li droit de la guerre, a Madrid: La Sociedad de las Naciones, i el 1929: Vitoria y los medios de adquirir la soberanía territorial.
Va realitzar uns brillants comentaris al Rapport sur les mandats internationaux, d'Henri Rolin. També va traduir de l'alemany el manual de Franz Neumann Derecho Internacional Público Moderno. Va ser mestre de notables deixebles, com Camilo Barcia Trelles, Adolfo Miaja de la Muela, el seu fill Luis Sela Sampil o César G.F. Castañón. En el Butlletí de la Institución Libre de Enseñanza va publicar: Los procedimientos de enseñanza en la Facultad de Derecho de la Universidad de Oviedo, Derecho Internacional Público y Derecho Internacional Privado, La misión moral de la Universidad, etc. Alguns dels seus postulats van ser revolucionaris per a la seva època. El seu pacifisme va estar molt influït pel pensament de Concepción Arenal. Té dedicat un carrer a Oviedo. Va ser germà de l'escriptor Inocencio Sela Sampil.

## Obres

* Curso popular de Derecho Internacional (1912)
* Manual de Derecho Internacional (1911)
* La Educación Nacional: hechos e ideas
# Macaco crestat de Sulawesi

El macaco crestat de Sulawesi (Macaca ochreata) és una espècie de primat catarrí de la família dels cercopitècids que viu a l'illa Cèlebes (Indonèsia). És un animal diürn i predominantment arborícola. Mesura 50-59 cm de llargada corporal i té una cua de 35-40 cm. S'alimenta de figues, gemmes, invertebrats i cereals.
Se'n reconeixen dues subespècies:
* Macaca ochreata ochreata, habita la península sud-oriental de Célebes
* Macaca ochreata brunnescens, habita les illes de Muna i Butung

## Referències

* 1 2 Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 163. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
# Puig de la Creu (Saus, Camallera i Llampaies)

El Puig de la Creu és una muntanya de 141 metres que es troba al municipi de Saus, Camallera i Llampaies, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rupal

Rupal fou un estat tributari protegit de cinquena classe de l'agència de Mahi Kantha a la presidència de Bombai. Estava format per 13 pobles, amb 3.497 habitants el 1881 i 3.113 habitants el 1901, sent la superfície de 41 km². Els seus ingressos s'estimaven en 7.045 rúpies el 1900, pagant un tribut de 1.165 rúpies al Gaikwar de Baroda i de 362 rúpies al raja d'Idar. El thakur era un rajput parmar descendents dels paramares de Chandravati. El 1880 era thakur Rehwar Rajput. La capital era Rupal.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Camí de Puigcercós

El Camí de Puigcercós és un camí del terme de Castell de Mur, en terres de Mur, de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà.
Arrenca del Camí de Vilamolat de Mur, a través del qual enllaça amb el castell de Mur i amb el poble de Vilamolat de Mur. Comença a davallar cap al nord, després de fer un fort revolt per perdre alçada, a llevant de les Borrelles de Dellà i a ponent del Tossal Gros. Fa tota la volta a aquest tossal pel nord, i canvia de direcció, ara cap a l'est. S'adreça a la Serreta, que passa també pel nord, i al nord-est de la Serreta entronca amb el Camí de Torrenta, a través del qual enllaça amb el Camí de Mur, per tal d'arribar al poble de Puigcercós.

## Etimologia

Pren el nom del poble de Puigcercós, que és on s'adreça.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lèmur bru

El lèmur bru (Eulemur fulvus) és una espècie de primat del grup dels lèmurs (Lemuriformes). Anteriorment es classificava el lèmur bru de Sanford, el lèmur bru de front vermell, el lèmur de front vermell, el lèmur de front blanc, el lèmur de cap gris i el lèmur bru de collar, però actualment se'ls considera com espècies pròpies.
# Roca del Quer

La Roca del Quer és una muntanya de 1.268 metres que es troba al municipi de Ribes de Freser, a la comarca del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Còlob de crinera oriental

El còlob de crinera oriental (Colobus guereza) és una espècie de primat catarrí de la família dels cercopitècids. Viu a altituds d'entre 0 i 3.000 msnm, als boscos secs i humits i les praderies arbrades de l'Àfrica oriental i central, des d'Etiòpia i Tanzània fins a Zàmbia, Txad i Nigèria.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 168. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
# Puig de la Folguera

El Puig de la Folguera és una muntanya de 162 metres que es troba al municipi de Llançà, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ruta Walter Benjamin a Portbou

La Ruta Walter Benjamin a Portbou inclou diversos dels indrets on va viure el filòsof alemany Walter Benjamin des de la seva arribada a Portbou fins a la seva mort, el setembre de 1940. L'estació internacional del ferrocarril, la pensió on es va allotjar Walter Benjamin, el cementiri i el monument Passatges, de Dani Karavan (inaugurat el 1994), al costat de la senyalització impulsada pel Memorial Democràtic, permeten resseguir la memòria democràtica i la lluita antifeixista de l'Europa del segle xx. Portbou va tenir un paper rellevant durant la Segona Guerra Mundial com a lloc de pas, retenció i acollida de persones que fugien del nazisme.

## Walter Benjamin

Walter Benjamin, assagista, crític literari i filòsof alemany d'origen jueu (col·laborador de l'Escola de Frankfurt), va arribar a Portbou el 1940 fugint de la persecució antisemita del règim de l'Alemanya de Hitler. Ell, com molts altres jueus durant la Segona Guerra Mundial, tenia la intenció de passar de la França ocupada i col·laboracionista cap a Espanya pels Pirineus. El seu objectiu era arribar a Portugal per poder exiliar-se als Estats Units. Benjamin no ho va aconseguir perquè va ser interceptat a Portbou per l'exèrcit franquista. Aquest fet el va portar a suïcidar-se a l'hotel on s'hostatjava. Les restes reposen al cementiri d'aquesta localitat.
La ruta Walter Benjamin forma part d'un itinerari més ampli que, des de Portbou a Cervera de la Marenda, passant pel coll dels Belitres, recorre un dels llocs de pas de frontera entre França i Espanya dins del conjunt de rutes Retirada i Camins de l'Exili, projecte que identifica i senyalitza diferents espais històrics a 17 pobles de l'Alt Empordà (com Agullana, la Vajol, Figueres, la Jonquera i Portbou, entre d'altres) i que descriu el camí que van fer centenars de milers de persones en l'exili cap a França. Dins del mateix àmbit, també cal destacar el futur Centre Walter Benjamin, que estarà dedicat a la vida i obra d'aquest filòsof i s'ubicarà a l'antic ajuntament de Portbou, edifici modernista actualment en desús. A més, es pot completar la visita amb la descoberta del massís de l'Albera, un ampli territori muntanyós que s'estén a banda i banda de la frontera francoespanyola i que es troba protegit com a paratge natural en tots dos països.

## Referències

* 1 2 3 «Ruta Walter Benjamin a Portbou». espaisdememoria.cat. Memorial Democràtic de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Camí de Rossor

El Camí de Rossor és un camí del terme municipal de Castell de Mur, Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp.
Arrenca del Camí de Cellers, al sud-est de la partida de la Figuera de la Dona, des d'on arrenca cap a llevant, però fent diversos retombs, al cap d'una mica torç cap al sud, per entrar en la partida de Rossor, la travessa, i continua cap al sud i després cap al sud-est per tal d'anar a trobar el Camí de la Via.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Aniz

Aniz és un dels 15 llocs que integren la Vall de Baztan, situat a 37 quilòmetres de Pamplona, en la Comunitat Foral de Navarra, Merindad de Pamplona. Al seu terme municipal hi ha nombroses esteles discoïdals.

## Demografia

Població d'Aniz :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| 60 | 61 | 61 | 64 | 61 | 60 | 69 | 68 | 65 | 69 | 73 |

## Enllaços externs

* Web d'Aniz Arxivat 2010-03-19 a Wayback Machine.(basc)(castellà)
# Lèmur bru de Sanford

El lèmur bru de Sanford (Eulemur sanfordi) és una espècie de primat prosimi de la família dels lemúrids. Anteriorment se'l considerava una subespècie del lèmur bru (Eulemur fulvus), però el 2005 s'elevaren moltes de les subespècies del lèmur bru al rang d'espècie. El seu nom és un homenatge a Leonard Cutler Sanford, membre del consell d'administració del Museu Americà d'Història Natural.

## Referències

* ↑ Andrainarivo, C., Andriaholinirina, V. N., Feistner, A., Felix, T., Ganzhorn, J., Garbutt, N., Golden, C., Konstant, B., Louis Jr., E., Meyers, D., Mittermeier, R. A., Perieras, A., Princee, F., Rabarivola, J. C., Rakotosamimanana, B., Rasamimanana, H., Ratsimbazafy, J., Raveloarinoro, G., Razafimanantsoa, A., Rumpler, Y., Schwitzer, C., Thalmann, U., Wilmé, L. i Wright, P. Eulemur sanfordi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 01-01-2009.
# Setge de Tíana

El setge de Tíana fou dut a terme pel Califat Omeia a principis del segle viii en revenja per la greu derrota que havia infligit l'Imperi Romà d'Orient a un exèrcit omeia menat per Maymun el Mardaïta cap al 706. L'exèrcit àrab envaí el territori romà i investí la ciutat a l'estiu del 707, el 708 o el 709. Tíana resistí bé els primers mesos del setge mentre l'exèrcit àrab suportava com podia els rigors de l'hivern. A la primavera, els omeies, afamats, estaven a punt de deixar-ho córrer quan veieren arribar un exèrcit despatxat per l'emperador Justinià II per aixecar el setge. La inexperiència de la major part de l'exèrcit romà i les disputes entre els seus generals facilitaren una victòria aclaparadora dels omeies. Gràcies a les provisions arrabassades a l'exèrcit vençut, els àrabs continuaren el setge amb forces renovades i els habitants de la ciutat no tingueren més remei que rendir-se. La capitulació pactada no impedí que la ciutat fos saquejada i arrasada gairebé fins als fonaments. A més a més, segons les fonts romanes, els veïns de la ciutat foren reduïts a captivitat i deportats.

## Notes

* ↑ Conegut igualment pel nom anacrònic de Imperi Bizantí.
* ↑ Les discrepàncies entre les fonts supervivents en grec, àrab i siríac no permeten una datació més precisa dels fets.

## Referències

* ↑ Sheppard, 2020, p. 24 i 25.

## Bibliografia

* Sheppard, S. Constantinople AD 717–18: The Crucible of History (en anglès). Osprey Publishing, 2020. ISBN 9781472836939.
# Puig de l'Homenatge

El Puig de l'Homenatge és una muntanya de 875 metres que es troba al municipi de la Jonquera, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sahna (Iran)

Sahna (صحنه) és una població de l'Iran a les muntanyes Zagros a la carretera entre Kangawar i Bisutun, a 61 km de Kirmanshah. Avui dia és un comtat, però abans fou una comarca o districte (baksh, que és una subdivisió del comtat), habitada per turcmans khodabandelu (que viuen principalment a Hamadan) formada per 28 pobles. Prop de la ciutat i ha dues tombes probablement aquemènides.
No s'ha de confondre amb Sinna (Sanandaj) la ciutat kurda. La població del baksh el 1950 era de 41.700 habitants; el 1991 la ciutat (sense el territori) tenia 29.275 habitants.

## Referències

* طلس گیتاشناسی استان‌های ایران [Atlas Gitashenasi Ostanhai Iran] (Atles de les províncies de l'Iran).
* Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 872