OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barry Town United Football Club

El Barry Town United Football Club és un club de futbol gal·lès, de la ciutat de Y Barri.

## Història

Les arrels del Barry Town se situen fins al 1892 quan es creà un club anomenat Barry and Cadoxton District. Durant els seus primers anys de vida fou conegut amb diversos noms com Barry Unionist Athletic, Barry United Athletic i Barry District. El novembre de 1912 el club fou reformat i adoptà el nom de Barry AFC. Posteriorment, el 1931 afegí el sufix Town al seu nom. El 7 de maig de 2013 la propietat del club va decidir deixar la Lliga Gal·lesa, una decisió presa contra els aficionats, que estaven disposats a fer-se càrrec de l'equip en els dos últims partits. Després de diverses reunions, els seguidors van decidir la continuïtat de l'equip amb el nom Barry Town United.

## Palmarès

* Lliga gal·lesa de futbol:
** 1995-96, 1996-97, 1997-98, 1998-99, 2000-01, 2001-02, 2002-03
* Copa gal·lesa de futbol:
** 1954-55, 1993-94, 1996-97, 2000-01, 2001-02, 2002-03
* Copa de la Lliga gal·lesa de futbol:
** 1996-97, 1997-98, 1998-99, 1999-2000
* FAW Premier Cup:
** 1998-99
* FAW Trophy:
** 1993-94
* Southern League (Gal·les):
** 1920-21
* Welsh League Premier Division:
** 1982-83
* Welsh League National Division:
** 1983-84, 1984-85, 1985-86, 1986-87, 1988-89
* Welsh League Division One:
** 1993-94
* Welsh League Challenge Cup:
** 1934-35, 1946-47
* SA Brain Challenge Cup:
** 1978-79, 1982-83, 1986-87
* South Wales & Monmouthshire Senior Cup:
** 1925-26, 1926-27, 1937-38, 1938-39, 1952-53, 1953-54, 1958-59, 1959-60, 1965-66, 1975-76, 1977-78, 1983-84, 1986-87, 1987-88, 1991-92

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-05-14 a Wayback Machine.
* Web a MySpace
* Antiga web oficial Arxivat 2009-01-06 a Wayback Machine.
* Fòrum
# Abric de la Madeleine

La Madeleine és un jaciment arqueològic d'època paleolítica situat al municipi de Tursac, al departament de França de la Dordonya, al sud-oest de França. Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 1979, i forma part dels «llocs prehistòrics i grutes decorades de la vall del Vézère», amb el codi 85-015.

## Art paleolític

Es tracta d'un abric rocós i no d'una cova. Va subministrar nombrosos objectes d'art moble de finals del paleolític superior i és el lloc epònim del magdalenià. El va descobrir i excavar Édouard Lartet del 1863 al 1865.

## Edat mitjana

El lloc va ser ocupat en l'edat mitjana. Roman com a testimoni d'aquest poble troglodita una església parcialment cavada a la roca i les ruïnes d'un castell que dominava el lloc.

## Enllaços externs

* L'abric de la Madeleine, història de les excavacions i cop d'ull del lloc Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (en francès).
* Le Village de la Madeleine Arxivat 2008-07-06 a Wayback Machine. (en francès).
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - pes lleuger

El pes lleuger va ser la quarta categoria de boxa més lleugera de les disputades als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova es va disputar el 21 i 22 de setembre de 1904, sent la primera vegada que es disputava en unes Olimpíades. Hi van prendre part vuit participants, tots dels Estats Units, els quals havien de pesar menys de 61,2 kg.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Harry Spanjer (USA) | Russell van Horn (USA) | Peter Sturholdt (USA) |

## Resultats

| Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| Harry Spanjer (USA) | KO2 | | | | |
| Kenneth Jewett (USA) | P | | | | |
| Kenneth Jewett (USA) | P | Harry Spanjer (USA) | G | | |
| | | Russell van Horn (USA) | P | | |
| Russell van Horn (USA) | G | Russell van Horn (USA) | P | | |
| Arthur Seward (USA) | DSQ | | | | |
| Arthur Seward (USA) | DSQ | | | Harry Spanjer (USA) | G |
| | | | | Jack Egan (USA) | Decisió $^2$ |
| Peter Sturholdt (USA) | G | | | Jack Egan (USA) | Decisió $^2$ |
| James Bollinger, àlies Carroll Burton (USA) | $^1$ | | | | |
| James Bollinger, àlies Carroll Burton (USA) | $^1$ | Peter Sturholdt (USA) | P | Tercer lloc | Tercer lloc |
| | | Jack Egan (USA) | G | | |
| Jack Egan (USA) | G | Jack Egan (USA) | G | Russell van Horn (USA) | G |
| Joseph Lydon (USA) | P | | | Peter Sturholdt (USA) | P |
G - Guanya / P - Perd / KO - Guanya per Ko / DSQ - Desqualificat
¹ Un boxejador local ben conegut, Carroll Burton, va prendre part al torneig i va guanyar l'enfrontament contra Peter Sturholdt, però, els àrbitres van descobrir posteriorment que el guanyador era en realitat un impostor anomenat James Bollinger. Bollinger va ser expulsat de la competició i Sturholdt va passar a la següent ronda.
² Els jutges van descobrir el novembre de 1905 que el nom real d'Egan era Frank Joseph Floyd. Competir amb un nom fals era il·legal segons les regles de l'AAU, per la qual cosa Egan va ser desqualificat de totes les competicions UCA, alhora que se l'obligava a tornar tots els premis. Això va fer que Russell Van Horn passés a la plata i Peter Sturholdt al bronze tot i no haver guanyat un sol combat.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Lightweight (≤135 pounds), Men». [Consulta: 24 desembre 2024].
* ↑ «November 1905 Egan disqualified». Arxivat de l'original el 5 de setembre 2012. [Consulta: 20 agost 2012].

## Enllaços externs

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 8 novembre 2008].
# Osteostracis

Els osteostracis (Osteostraci, gr. "escuts ossis") són una classe extinta de peixos àgnats amb armadura òssia que van viure en el que avui és Amèrica del Nord, Europa i Rússia des del Silurià mitjà a Devonià superior.
Els osteostracis, especialment les espècies del Devonià, es troben entre les més avançades de tots els àgnats (peixos sense mandíbules). Això es deu al desenvolupament d'aletes parelles, i a la seva complicada anatomia cranial. No obstant això, els osteostracis estaven més relacionat amb altres àgnats que als gnatostomats (vertebrats amb mandíbules) perquè la seva orella interna està format per dos parells de canals semicirculars, similars als de les llampreses, en contraposició als tres parells propis dels gnatostomats.

## Vegeu també

* Slimonia, gènere d'euriptèrids.
# Porvenir

Porvenir és una ciutat xilena situada a l'illa de Terra del Foc i que en constitueix la capital.
La part xilena de l'illa de Terra del Foc conforma la província del mateix nom dins de la Regió XII de Magallanes i l'Antàrtica Xilena. La província consta de tres comunes, essent Porvenir una d'elles i Primavera i Timaukel les altres dues.
La ciutat de Porvenir va ser fundada el 20 de juny de 1894, a la costa Oest de l'illa. Està separarada per l'estret de Magallanes de Punta Arenas, capital de tota la regió, a uns 25 km, amb la que s'uneix per ferry. La comuna té una superfície de 9.707 km$^2$ i una població de 5.465 habitants (dades del cens de 2002).

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament. (castellà)
# La Borina

La Borina (en francès La Bouilladisse) és un municipi francès situat al departament de les Boques del Roine i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | - | - | 1 378 | 1 315 | 1 304 | 1 236 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 329 | 1 410 | 1 332 | 1 243 | 1 521 | 1 575 | 1 400 | 1 507 | 1 601 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 715 | 1 959 | 2 231 | 3 117 | 4 115 | 4 904 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1922-1945 | Nicolas Négrel | |
| 1945-1971 | Isidore Gautier | |
| 1971-1998 | Francis Pellissier | PCF |
| 1998- | André Jullien | Divers gauche |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de les Boques del Roine
# Batalla de les Dunes (1658)

La batalla de les Dunes o de Dunkerque va tenir lloc el 14 de juny de 1658 i va enfrontar l'exèrcit anglo-francès, sota el comandament d'Enric de La Tour d'Auvergne, vescomte de Turena, contra l'exèrcit espanyol sota el comandament de Joan Josep d'Àustria i Lluís II de Condé.

## Context

El 1635, durant la guerra dels Trenta Anys, les hostilitats entre la França de Lluís XIII de França i Richelieu i l'Espanya de Felip IV van desembocar obertament en la guerra franco-espanyola. Al mateix temps, la rivalitat comercial entre Espanya i la Commonwealth d'Anglaterra, sota el Protectorat d'Oliver Cromwell, va conduir el 1655 a la guerra anglo-espanyola. El rei anglès Carles II, des del seu exili a Flandes, estava aliat amb les forces espanyoles.
El maig de 1657 Anglaterra i França (ja sota el regnat de Lluís XIV i el govern del cardenal Mazzarino) van signar el tractat de París, pel qual ambdós es comprometien a col·laborar militarment contra les tropes espanyoles dels Països Baixos espanyols.

## Batalla

El maig de 1658, 20.000 homes de l'exèrcit francès amb el suport de 6.000 soldats anglesos van assetjar Dunkerque, defensada per 2.200 soldats d'infanteria i 800 a cavall dirigits per Willem Bette, marquès de Leyden. L'exèrcit espanyol de Flandes amb uns 15.000 homes va emprendre la marxa en ajuda de la plaça assetjada, arribant a les posicions franceses el 13 de juny, cansats, dividits i sense artilleria ni subministraments. Les seves forces estaven separades en dos grups: a la dreta l'exèrcit espanyol i a l'esquerra el cos de guàrdies suïssos dirigit per Condé. Comptaven amb el suport de les tropes angleses i irlandeses lleials a Carles II d'Anglaterra, dirigides pel germà d'aquest, el duc de York.
Havent rebut bona informació dels seus espies i deixant alguns homes per continuar el setge, Enric de La Tour d'Auvergne, vescomte de Turena, avançà a la trobada de l'exèrcit espanyol amb 15.000 soldats. Aquesta maniobra, desenvolupada el 14 de juny, va portar al combat, que tingué lloc a les dunes de Leffrinckoucke.
L'enfrontament, que va durar prop de dues hores, va acabar amb la derrota de les forces espanyoles, que van perdre prop de 6.000 homes, incloent-hi de 3.000 a 4.000 presoners, enfront dels 4.300 de l'exèrcit francès, que va ser recolzat per les tropes i la marina anglesa.

## Conseqüències

La derrota va suposar la presa de Dunkerque per part de l'exèrcit anglo-francès. Després de la victòria, Enric de La Tour d'Auvergne fou nomenat mariscal de França. Per a alguns historiadors va ser la batalla de les Dunes i no la batalla de Rocroi la que marcà la fi de la supremacia dels terços espanyols.
El 7 de novembre de 1659 el Tractat dels Pirineus segellaria la pau i posaria fi a vint-i-quatre anys de guerra entre el Regne de França i Espanya.
# Bartolomeo Cesi

Bartolomeo Cesi (Bolonya, 16 d'agost de 1556 - 11 de juliol de 1629) fou un pintor barroc italià, pertanyent a l'Escola Bolonyesa.

## Biografia

Nascut en una família de bona posició, va rebre una educació humanista abans de començar el seu aprenentatge com a pintor, probablement amb Giovanni Francesco Bezzi, anomenat Il Nosadella (1500-1571). La seva primera obra documentada són els frescos a la Cappella Vezzi de San Stefano a Bolonya (Escenes de la Vida de la Mare de Déu, 1574). Aquests treballs revelen un treball decoratiu amb grotescos i un tractament elegant de les figures propi del gust del manierisme tardà que li diferenciaran d'obres posteriors.
Cap a la mateixa època, Cesi va col·laborar amb Prospero Fontana i altres artistes en la decoració de l'absis i la cripta de la Catedral de Bolonya. Aquesta empresa el va tenir ocupat durant bona part dels anys setanta del segle. Un pagament està registrat el 1584 pel seu treball. No obstant això, gran part de les decoracions s'han perdut o són il·legibles; dos dibuixos de màrtirs (Uffizi) podrien ser un rastre dels seus frescos de la cripta.
L'estil de Cesi s'hauria de ser considerat com a contramanierista. Sobri en les seves pintures religioses, és coneguda la seva opinió en contra dels nus en les obres d'ús sacre o privat. Notable influència en ell va exercir el cardenal Gabriele Paleotti, autor del Discorso intorno alle immagini sacre i profane(1582), que estableix les bases de l'art sacre de la contrareforma.
La seva obra mestra és una Mare de Déu a la glòria amb sants, per a l'església bolonyesa de San Giacomo Maggiore (1595, Pinacoteca Nacional de Bolonya).
# Absolute Wilson

Absolute Wilson és una pel·lícula documental del 2006 coproduïda pels Estats Units i Alemanya que gira entorn un artista trencador i controvertit amb una misteriosa personalitat que és analitzada en clau de documental.
Robert Wilson tingué una infància difícil marcada pels seus problemes d'aprenentatge i pel xoc de la seva peculiar personalitat en una societat segregacionista i conservadora. Tot això, unit als traumes per la relació amb el seu pare, feu que en Robert es refugiés en la creativitat més descarnada. De mica en mica esdevingué un dels dramaturgs vanguardistes més rellevants de l'escena actual.

## Argument

Robert Wilson va tenir una joventut difícil marcada pels seus problemes d'aprenentatge i pel xoc de la seva peculiar personalitat en una societat segregacionista i conservadora. Tot això, unit als traumes per la relació amb el seu pare, va fer que Robert es refugiés en la creativitat més descarnada. A poc a poc, es va convertir en un dels dramaturgs avantguardistes més importants dels Estats Units. Un artista trencador i controvertit, la misteriosa personalitat del qual és analitzada en clau de documental.

## Comentari

Amb "Absolute Wilson", la directora Katharina Otto-Bernstein torna al gènere del documental després de "Coming Home", sobre la unificació de les famílies alemanyes el 1990 i "Beautopia: The Dark Side of Modelling", un seguiment de la vida de les models que va ser presentada en Sundance. El repte de Katharina va ser, nogensmenys, desxifrar la fosca personalitat de Robert Wilson, un dels autors teatrals més famosos i reservats dels Estats Units. La cineasta tenia clar que hi havia alguna cosa en aquesta personalitat que marcava decisivament l'avantguardisme de la seva obra i ho ha comprovat en forma d'imatges i testimoniatges. A part del propi Wilson, apareixen amics com el músic David Byrne, la crítica teatral ja morta Susan Sontag, el compositor Tom Waits, que va col·laborar amb ell en l'obra "The Black Rider", i Philip Glass, que va ajudar a compondre l'obra més genial de Wilson, "Einstein on the Beach". Un passeig introspectiu per la vida i la personalitat d'un gran creatiu que expressa en la seva obra molt més del que sembla.
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - pes pesant

El pes pesant va ser la categoria de boxa més pesant de les disputades als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova es va disputar el 21 i 22 de setembre de 1904, sent la primera vegada que es disputava en unes Olimpíades. Només hi van prendre part tres participants, els quals havien de pesar més de 71,7 kg.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Samuel Berger | Charles Mayer | William Michaels |

## Resultats

| Semifinals | Semifinals | | | Final | Final |
| 21 de setembre | 21 de setembre | 21 de setembre | 21 de setembre | 21 de setembre | 21 de setembre |
| Charles Mayer | lliura | |
| | | | | 22 de setembre | 22 de setembre |
| | | | | Charles Mayer | P |
| | | | | Samuel Berger | G |
| 21 de setembre | 21 de setembre | | |
| Samuel Berger | KO3 | | |
| William Michaels | P | | | |
G: Guanya P: Perd

## Classificació final

* Boxador
* Samuel Berger
* Charles Mayer
* William Michaels

## Referències

* ↑ «Olympedia – Heavyweight (>158 pounds), Men». [Consulta: 24 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 8 novembre 2008].
# École Normale Supérieure de Lyon

L'Escola Normal Superior de Lió (francès: École normale supérieure de Lyon, també coneguda com a Normale Sup' Lió) és una de les Escoles Normals Superiors (ENS) existents a França, el campus principal de les quals està situat a Lió. Es va reorganitzar l'1 de gener de 2010 a partir de la fusió entre l'ENS de Lió (Ciències) i l'ENS de Fontenay-Saint-Cloud (Lletres i Ciències Humanes). Fundada a la fi del segle xix per preparar els professors d'institut, avui dia forma a futurs investigadors, professors d'universitat, alts funcionaris, així com a líders polítics i empresarials. Se centra en la relació entre preparació i recerca, amb èmfasi en la llibertat de currículum. Segons alguns rànquings el 2016 es va situar com la cinquena millor universitat petita del món, amb 2.218 estudiants.
A part de l'Escola Normal Superior de Lió, s'han establert altres dues escoles normals superiors, amb objectius similars, l'Escola Normal Superior de París (ciències i humanitats) i l'Escola Normal Superior de Cachan (ciència pura i aplicada, sociologia, economia i gerència i idioma anglès).
Els normaliens, com es coneix als estudiants de les ENS, mantenen un nivell d'excel·lència en les diverses disciplines en les quals són preparats. Els normaliens de França i altres països de la Unió Europea són considerats funcionaris de l'Estat, i com a tals reben un salari mensual durant 4 anys. En canvi han de dedicar-se a servir els interessos de França durant 6 anys més. Encara que rares vegades es duu a terme, aquesta clàusula d'exclusivitat és revocable mitjançant pagament (normalment per la signatura contractant de l'interessat).

## Referències

* ↑ «Top 20 best small universities in the world». THE, 2017 [Consulta: 8 desembre 2017].

## Enllaços externs

* École Normale Supérieure de Lyon - Lloc web oficial
# Crassigyrinus scoticus

Crassigyrinus scoticus ('capgròs gras escocès', en llatí) és una espècie de tetràpode que visqué al període Carbonífer en allò que avui en dia és Escòcia. És l'única espècie del gènere Crassigyrinus. C. scoticus posseïa un cos allargat, mesurant 1,5 metres aproximadament. Presentava unes extremitats molt reduïdes i un húmer de tan sols 35 mil·límetres.
# Província de Tarapacá

Tarapacá fou una província de Xile que existí legalment del 1884 fins a 1974, creada a partir del departament de Tarapacá peruà. El territori de Tarapacá va ser lliurat a Xile sota les condicions del Tractat d'Ancón, mitjançant el qual Xile assumia el domini sobre el departament de Tarapacá, i la possessió de les províncies de Tacna i Arica del departament de Tacna per deu anys, després del qual s'organitzà un plebiscit per determinar la sobirania sobre aquestes i altres matèries. La província va ser creada oficialment el 31 d'octubre de 1884, per una llei que establí:
| « | Art. 1°. Al territori de Tarapacá, es crea una província que durà el mateix nom i tindrà els límits següent: Al Nord, la quebrada i riu de Camarones; al Sud, la quebrada i riu Loa fins al poble de Quillagua inclusivament, i des d'aquest punt, una línia que, tocant els volcans Miño, Olca i Tua, arribi fins a la frontera boliviana; a l'Est, la República de Bolívia; i a l'Oest, l'Oceà Pacífic. La resta del territori de Tarapacá, que es troba al sud dels límits signats a aquesta província, quedarà sotmès al territori de les autoritats del territori d'Antofagasta o Tocopilla. | » |
Així la província de Tarapacá, d'uns 50.000 km², s'organitzà d'aquesta manera:
| Departament | Capital | Subdelegacions | Districtes |
| Pisagua | Pisagua | 5 | 18 |
| Tarapacá | Iquique | 13 | 34 |
Amb el DFL 8582 de 30 de desembre de 1927 s'establí:
| « | Article 1° Es divideix el país a les següents províncies, departaments i territoris: [...] PROVÍNCIA DE TARAPACÀ.- Capital Iquique.- Departaments: Pisagua i Iquique; | » |
Així la província quedà conformada per:
| Departament | Capital |
| Pisagua | Pisagua |
| Iquique | Iquique |
En virtut del Tractat de Lima de 1929 se suprimí la província de Tacna de Xile, passant el departament de Tacna al Perú, i passant el Departament d'Arica a la nova Província de Tarapacá. L'extensió de la província va canviar a 58.072 km².
| Departament | Capital |
| Arica | Arica |
| Pisagua | Pisagua |
| Iquique | Iquique |
El 1974 es crea la I Regió de Tarapacá, a partir del territori de la Província de Tarapacá i algunes parts de la província d'Antofagasta.

## Fonts

* Diccionario geográfico de las províncias de Tacna y Tarapacá
# Ventabren

Ventabren (en francès Ventabren) és un municipi francès situat al departament de les Boques del Roine i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 678 | 960 | 1 301 | 1 408 | 1 357 | 1 309 | 1 600 | 1 844 | 1 245 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 290 | 1 301 | 1 151 | 1 130 | 1 121 | 1 075 | 1 015 | 1 019 | 1 011 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 985 | 988 | 889 | 951 | 896 | 832 | 787 | 889 | 509 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 603 | 934 | 1 537 | 2 717 | 3 742 | 4 549 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Filippi | UMP |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de les Boques del Roine
# Batalla del Riu Han

La batalla del Riu Han (漢水之戰) va ser una batalla durant la Campanya Hanzhong lluitada entre Liu Bei i Cao Cao en el 219, un any abans del començament oficial del període dels Tres Regnes de la Xina. La batalla fou el major enfrontament de la campanya, en el qual Liu Bei va emergir victoriós i es va proclamar a si mateix Rei de Hanzhong.

## Rerefons

Liu Bei acabava de guanyar la batalla del Mont Dingjun. Cao Cao va lamentar la pèrdua de Xiahou Yuan, per la qual cosa va dirigir un gran exèrcit per atacar el campament sud de Liu Bei del riu Han. Llavors Liu Bei envià a Zhao Yun i Huang Zhong a Han Shui. Huang Zhong i Zhang Zhu van anar a cremar els subministraments de Cao Cao, i Zhao Yun restaria en el campament amb Zhang Yi llevat que no tornaren.

## Enllaços externs

* Capítol 71 del Romanç dels Tres Regnes Arxivat 2011-01-06 a Wayback Machine. (anglès)
* Biografia de Zhao Yun a a3guo Arxivat 2010-12-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Bartolomeo II della Scala

Bartolomeo II della Scala era fill natural de Cansignoro della Scala. A la mort del seu pare el 1375 fou proclamat senyor de Verona i Vicenza. Va morir el 12 de juliol de 1381 i el va succeir son germà Antoni I della Scala.
# Abu-Bakra

Nufay ibn Masruh (àrab: نفيع بن مسروح, Nufayʿ ibn Masrūḥ), més conegut pel làqab Abu-Bakra (àrab: أبو بكرة, Abū Bakra, literalment ‘el de la Corriola’) (? - Bàssora, 711/712) fou un dels companys del profeta Muhàmmad.
Abissini d'origen, havia estat esclau dels thaqafites de Taïf, però es va unir als musulmans baixant per una corriola quan aquests van assetjar la vila el 630. El Profeta el va declarar lliure.
Va viure al Iemen. Va rebre terres del califa Úmar ibn al-Khattab, sota el qual després va caure en desgràcia per testimoniar contra al-Mughira ibn Xuba, acusat d'adulteri. Va participar en la fundació de Bàssora, on es va establir, i hi va morir en 711/712.